Heinkel He 111 på Norwegian Air Museum - Information\nHeinkel He 111 på Norwegian Air Museum\nHeinkel He 111, Ron Mackay (Crowood Aviation). Et omfattende kig på et af de mest berømte tyske fly i Anden Verdenskrig, der fører os gennem dets udvikling før krigen, sin tid som Luftwaffes vigtigste bombefly tidligt i krigen, til dets lange tilbagegang og den tyske sammenbrud bombefly. [se mere]\nMuseumsopdatering: Heinkel Project HE 111 på Hawkinge\nI hele landet og i verden tilpasser vi os i øjeblikket til en lidt anderledes måde at leve på. Selvom vi alle med rette bruger meget mere tid inde, i mit tilfælde i stedet for at gå ud for at se på fly, ville jeg prøve at bringe nogle historier til denne blog fra warbird -scenen, mens vi alle er i lockdown.\nI dag udsendes en stor opdatering fra Kent Battle of Britain Museum ved Hawkinge. Jeg har præsenteret museet et par gange tidligere, der dækkede deres Bristol Blenheim -projekt, som stadig skrider godt frem. Dette indlæg giver en opdatering om deres seneste erhvervelse, langsigtede Duxford-beboer Casa 2.111B (faktisk identificeret som en Heinkel HE 111H). Tak skal du gå til Dave Brocklehurst på museet for tilladelse til at bruge de fotos, der er inkluderet her.\nFlyrammen selv har tilbragt meget af sine 22 år her i landet i skyggen efter en temmelig dramatisk ankomst. Den 27. marts 1998 slungede under en CH-53 helikopter efter at være blevet fragtet fra Spanien (hvor den havde brugt 30 år som portværge). På det tidspunkt var flyrammen bestemt til Mark og Ray Hanna ’s Old Flying Machine Company (OFMC). Desværre, som tiden gik og OFMC ’s operationer faldt ned, forblev Heinkel opbevaret i Duxford ’s hangarer, uden vinger eller motorer i nogle år, til sidst blev købt af Imperial War Museum.\nDet var altid et mysterium, at vandre rundt i Hangar 5 på en vinters dag eller på et airshow -morgen, at sådan en sjælden maskine (selvom et eksempel på Merlin -drev) med så stor relevans for en Battle of Britain -base som Duxford, blev efterladt urestaureret og demonteret på bagsiden af et hangar. Det virkede bestemt som om, at denne stat for altid skulle være flyrammernes skæbne.\nHeldigvis i september 2019 annoncerede Kent Battle of Britain Museum, at de havde erhvervet flyrammen og snart ville starte processen med at transportere CASA til Kent. De oprindelige planer om at lufte skroget kom desværre ikke ud i livet, og skroget skulle vente nogle måneder med at forlade Duxford. Ikke desto mindre var der ikke lang tid, før det velkomne syn på de 111, der blev rullet ud i frisk luft, blev lagt online.\nI begyndelsen af januar blev flyets vinger læsset på Duxford og transporteret ned til Hawkinge.\nSom det allerede var godt demonstreret med Blenheim -projektet, spildte museets team af frivillige ingen tid med at forberede vingerne og hurtigt få dem malet ind i Luftwaffe -ordningen, som flyet er bestemt til at bære (billedet nedenfor). Det er forbløffende, hvor hurtigt vingerne begyndte at se helt nye ud med en vis opmærksomhed på dem.\nEndnu et par måneder ville gå, før flykroppen kunne slutte sig til resten af flyrammen. Da det var et stort læs, måtte dette transporteres natten over som en rullende vejblokering, som blev afsluttet i de tidlige timer af den 15. marts, hvor flykroppen blev rullet på plads sammen med Blenheim klar til visning. I slutningen af dagen var de malede vinger allerede fastgjort.\nTeamet startede arbejdet med at forberede skroget til maling til, afisolering af maling og reparation af plaster efter behov. Desværre, inden dette arbejde var afsluttet, kom restriktionerne i forbindelse med COVID-19 ind, og det var kun Dave selv (der bor på stedet), der skulle fortsætte arbejdet. Dave sender regelmæssige opdateringer fra arbejdet, og som du kan se fra det seneste skud herunder, gør han store fremskridt.\nDer var planer om, at HE111 skulle få sin debut på museets planlagte åbningsweekend i næste uge. Men med den nuværende lockdown er dette i øjeblikket udskudt til 1. maj. Jeg håber, at dette vil være den eneste forsinkelse til museets åbning i år og uden tvivl vil jeg være der den første weekend for at undre mig over fremskridtet på Blenheim og synet af kun det andet eksempel på HE111 den display i Storbritannien. Jeg kan ikke tænke på en bedre samling for at have reddet denne tilsyneladende glemte bombefly og give den den rampelys, den fortjener.\nSom du kan se, sender Dave og teamet meget regelmæssige opdateringer, og jeg vil opfordre dig til at like museet på facebook og holde dig opdateret og støtte museet og det arbejde, de gør for at huske dem, der kæmpede i kampen på begge sider.\nHeinkel He111 forsynede Luftwaffe med en hurtig, manøvredygtig medium bombefly, som den brugte som spydspids for Blitzkrieg -taktikken, der blev anvendt så vellykket under de første kampagner i Anden Verdenskrig. He111 ’s defensive mangler blev hårdt demonstreret i 1940 og 1941, men tyskerne havde lidt andet alternativ end at fortsætte produktionen af et aldrende og utilstrækkeligt fly.\nDesignet i 1934, optrådte Heinkel He111 først som en højhastigheds civilt passagerfly/transport. De første bombeflyleverancer blev foretaget i 1936, og et antal blev sendt til Spanien året efter. Ved at yde støtte til de spanske nationalistiske styrker kunne tyskerne teste deres nye udstyr og taktik under operationelle forhold.\nI 1940 var varianterne, der blev brugt af Luftwaffe, He111H og He111P, som introducerede den asymmetriske næseglas. I dagslysangreb viste He111 sig at være sårbar over for jagerangreb, idet han var for langsom til at tage effektive handlinger og var for dårligt bevæbnet til at forsvare sig selv.\nHe111 -formationer led så store tab, at det i midten af september var indlysende for Luftwaffe, at der skulle indføres en ændring af taktik, så fra den 16. september var Heinkel -bombeflyet stort set begrænset til natangreb mod Storbritannien.\nHeinkel He 111 på Norwegian Air Museum - Historie\nDen tyske Luftwaffe Heinkel He111 Medium Bomber\nOvenstående fotografi er af en Heinkel He 111P-1 fra Norwegian Armed Forces Aicraft Collection. Dette var den første produktionsserie udstyret uden den trinvise næse, derefter beholdt i alle yderligere versioner, ligesom den mest udbredte version, "H". "P" -versionen var udstyret med Daimler Benz DB 601 -motorer. Først (efterår 1938) startede Junkers produktionen af "P" version, men i 1939 blev produktionen hurtigt skiftet til "H" version, fordi der manglede DB 601 motorer, hovedsageligt bestemt til Me 109 og Bf 110 jagere.\nMere eller mindre havde "P" og "H" versioner samme præstationer og nyttelast. I den første fase af krigen blev de brugt sammen, selvom under "Battle of Britain" "H" næsten fortrængte "P". Sandsynligvis var "P" -versionen lidt bedre, fordi chefen for hver Kampfgeschwader normalt fløj et "P".\nDen tyske Luftwaffe -taktik ændrede sig under slaget om Storbritannien i 1940, og de brugte Heinkel He111 Medium Bombers til at angribe London under blitz frem for at koncentrere sig om RAF -flyvepladser som Biggin Hill og radarinstallationer. Dette var Hitlers store fejl. Hvis de havde smadret RAF og opnået luftoverlegenhed, kunne de have invaderet England. Det gjorde de heldigvis ikke. Dette fotografi er et af de tre resterende Heinkels, der er tilbage. Det er en He 111H-20, Wk Nr 701152 udstillet på RAF Museum Hendon, i det nordlige London. Der er en anden Heinkel i det norske luftvåbenmuseum på Gardermoen og en på Museo del Aire, Madrid, Spanien.\nHeinkel He111-H Medium Bomber blev brugt som spydspidsen for Blitzkrieg (lynkrig) taktikken, der så vellykket blev brugt af nazisterne under den tidlige besættelse af Polen, Holland, Frankrig og Belgien. I 1936 blev Heinkel He111 sendt til Spanien for at yde støtte til de højre spanske nationalistiske styrker. Det var en ideel mulighed for at teste deres udstyr og træne deres piloter.\nHeinkel He-111 viste sig at være sårbar over for britiske orkan- og Spitfire-jagerangreb under slaget ved Storbritannien. Så Luftwaffe skiftede alle Heinkel He111 -angreb til natbombeangreb.\nI 1940 var Heinkel He111 medium Bomber på gammelt design, der ikke viste sin alder. Det var stadig kompetent til at levere et dødeligt slag mod en fjende. Det omorganiserede helt sikkert bygningslandskabet i London i Blitz og dræbte tusinder af mennesker. Den tyske flydesigner Dr. Ernst Heinkel og ejer af Heinkel Flugzeugwerke -virksomheden gav udviklingen af et nyt hurtigt passagerfly til Siegfried og Walter Günter, der for nylig sluttede sig til hans firma. He 111 fløj første gang den 24. februar 1935.\nHe 111H -varianten var den mest producerede Heinkel under anden verdenskrig. Den var udstyret med 820 kW (1.100 hk) Junkers Jumo 211 motor. Det blev brugt under invasionen af Polen, men viste sig at være under bevæbnet. Den samlede mængde maskingeværer på flyet blev øget til syv. De to kropskantelivspositioner modtog et ekstra maskingevær MG15, MG17 eller MG20. Tyskerne formåede at producere omkring 100 nye Heinkel He111 bombefly om måneden. Produktionen stoppede i september 1944.\nHeinkel 111 havde et mandskab på fire piloter, navigatør/bombardier/næseskytter, ventralskytter, dorsalskytter/radiooperatør. Den havde en maksimal lufthastighed på 273 mph (4490 km/t) med en rækkevidde på 1.429 miles (2.300 km). Dens serviceloft var 21.330 fod (6.500 meter). Den kunne bære 2.000 kg (4.409 lb) båret indvendigt (otte 250 kg maks.) Eller op til 2.500 kg (5.512 lb) på to eksterne stativer.\nDr. Ernst Heinkel var medlem af det tyske nazistiske parti. De fleste mennesker, der gjorde forretninger med det nye regime, skulle være medlem. Han blev tildelt den tyske nationale pris for kunst og videnskab i 1938, en af de sjældneste hædersbevisninger for Hitlers tyske regering. Dr. Ernst Heinkel havde været en kritiker af nazisterne om at blive tvunget til at afskedige jødiske designere og ansatte i 1933. Virksomheden måtte bruge tvangsjødisk arbejde fra 1941. Optegnelser viser, at hans virksomhed blev betragtet som en "model for slavearbejde". I 1942 nationaliserede den nazistiske regering Heinkel -værkerne. Dr. Heinkel blev tilbageholdt, indtil han solgte sin bestemmende indflydelse på sine fabrikker til Hermann Gring.\nHan flyttede til Wien og startede et nyt designbureau der, der arbejdede på Heinkel He 274 -designet, indtil krigen sluttede. I slutningen af krigen blev Heinkel anholdt af de allierede, men bevis for anti-Hitler-aktiviteter og hans behandling af regimet førte til hans frifindelse. Han døde i 30. januar 1958. I 1959 blev Heinkels firma sagsøgt af Edmund Bartl for at være beriget med slavearbejde under 2. verdenskrig, men den tyske højesteret afviste hans krav om at indgive for sent og pålagde Bartl at betale sagsomkostninger og advokat gebyrer\nI modsætning til de allierede, der introducerede nye større bombefly, der kunne bære tungere og tungere bombelast, blev Heinkel He111 Medium Bomber ikke udskiftet og blev fortsat brugt indtil slutningen af Anden Verdenskrig. Det blev brugt som transportfly på de vestlige, østlige, middelhavs-, mellemøstlige og nordafrikanske fronter. Heinkel blev brugt som torpedobomber under slaget ved Atlanterhavet. Efter krigen fortsatte den i brug i det spanske luftvåben, hvilket var heldigt for skaberne af Battle of Britain -filmen, da de kunne bruge dem i de flyvende sekvenser.\nDisse flyfotografier er gode referencekilder, hvis dit maleri 1/72 skala, 1/48 skala eller 1/24 skala plastmodelfly Airfix, Tamiya, zvezda, revel, Pavala -flysæt eller du er til at flyve og male radio RC -styret model fly. Der er mange luftfartsbøger udgivet om Heinkel He111 Medium Bomber\nMuseum for luftfartshistorie\nFlyhistorisk Museum Sola, luftfartsmuseet, ligger ved siden af Stavanger lufthavn, Sola. Museet viser et imponerende udvalg af fly, helikoptere og andre objekter relateret til luftfart.\nUdstillingen er inde i en autentisk tysk hangar fra 2. verdenskrig. Der vises over 30 fly. Blandt disse er alle modeller af jetjagere, som luftvåbnet tidligere opererede, tyske og norske fly anvendte i 2. verdenskrig, en konsolideret PBY5A Catalina, Messerschmitt Bf 109 og en række civile klassikere fra det norske luftvåben fra 1950'erne og fremefter. Mange vil sandsynligvis karakterisere den tyske vandflyver, Heinkel HE 115, løftede vores af Harfrsfjord i 2012, som museets og rsquos monstens unikke samling. Fra august 2020 vil en Douglas DC-6B også blive udstillet uden for museet.\nLuftfartsmuseet drives stort set af frivillige, der lægger en imponerende arbejdsbyrde og entusiasme i samlingen og i de daglige opgaver på museet.\nRestaureringsnyheder: Heinkel He 219 Night Fighter\nTorsdag den 17. juli var en spændende dag på Paul E. Garber Restoration Facility og endnu et skridt mod færdiggørelsen af et større fly, der i øjeblikket er under restaurering: fløjen på Heinkel He 219 Uhu natjager var forberedt på at flytte til Udvar Hazy Center i Chantilly, VA. He 219 var Tysklands bedste natkæmper i Anden Verdenskrig og muligvis krigens bedste natkæmper. Det var et stempelmotorfly, der er specielt designet til natkampoperationer-en status, som det kun delte med et andet fly i krigen, den amerikanske Northrop P-61 Sort enke. Bemærkelsesværdige funktioner omfatter det første styrbare næsehjul på et operativt tysk fly, verdens første udstødningssæder på et operationelt fly og kanoner monteret til at skyde i en skrå vinkel (den såkaldte "Schräge Musik").\nDen lette del, der ikke bruger andet end arbejdskraft: He 219 -vingen rulles ud af malingskabinen, står 4 m (13 fod) høj og cirka 19 m (63 fod) lang.\nMuseets He 219, bygget i 1944, har været under restaurering i mange år. Dens skrog og motorer er allerede udstillet på Udvar-Hazy Center. Vingen-med en spændvidde på cirka 19 meter (63 fod)-havde gennemgået maleri i Garber-maleriet, mens den blev opbevaret på et specialbygget, todelt stativ, der ville gøre det muligt for restaureringsteamet at rotere vingen fra en oprejst holdning til sin normale vandrette position, et nødvendigt skridt for at få den tunge og uhåndterlige genstand klar til transport på en lastbil med lad.\nVingrotationsmandskabet. Halvfjerds år efter deres originale produktion ser He 219's fløj ud som ny. Bemærk placeringen af Balkenkreuz på de yderste vingepaneler. Selvom Luftwaffe -reglerne rutinemæssigt specificerede, at disse insignier skulle placeres parallelt med vingens forkant, placerede Heinkel det i en lidt anden position, parallelt med sparren, som præcist blev gengivet af NASM -eksperter. Tydeligt synligt er det blå vandrette og gule lodrette stativ, vingen er monteret på.\nOm morgenen den 17. juli 2014 var omkring et dusin medarbejdere fra restaureringsværkstedet og Collections Processing Unit (CPU) involveret i at vende vingerne 90 grader, en proces der tog tre timer og involverede nogle tunge løft, med vingerne vejer i omkring 2.223 kilo (4.900 pund), og stativet på yderligere 454 kilo (1.000 pund).\nFor at løfte vingen fra det første stativ er der fastgjort stropper til vingeløftearmaturerne. Her kontrollerer Dave Wilson og Tony Carp placeringen af disse stropper.\nFor at løfte vingen fra det første stativ fastgøres stropper til vingeløftearmaturerne. Her kontrollerer Dave Wilson og Tony Carp placeringen af disse stropper.\nInden for de kommende uger vil vingen blive taget til Udvar-Hazy Center, hvor den vil modtage sit sidste lag grønt/blåt Wellenmuster (bølgemønster) camouflagemaling, før den blev samlet med flykroppen senere på året. I mellemtiden arbejder kuratorisk personale, restaureringseksperter og frivillige på den sidste store komponent mod færdiggørelsen af flyet - udskiftningen af He 219’s berømte ”hjortetakser” FuG 220 -antennearray. Museets fly mistede sin antenne på et tidspunkt i sit liv. Et originalt FuG 220-antennearray fra et europæisk museum vil blive bragt til Udvar-Hazy Center senere på året, hvor museets personale ombygger komponenterne for at fuldføre natkæmperens identitet. Når vi er færdige, vil vores He 219 være det eneste fly af sin art, der vises på verdensplan.\nEfter fjernelse af det første stativ blev der brugt tungt udstyr til at dreje vingen 90 °. Tålmodigt og præcist sættes alt udstyr på plads, og to medarbejdere fungerer som sande "vingemænd" og følger nøje vingen, når den roteres.\nNår de er på jorden, måles vingen og stativet endnu en gang for at bestemme behovet for deres sidste transport. Efterfølgende blev vingen rullet tilbage i malerforretningen og er nu klar til at blive sendt til Udvar-Hazy Center.\nHeinkel He 111H-16 (CASA 2.111B) forlader Duxford til Kent BIR. (Pt1)\nHer er nogle nyheder om Duxford langtidsboende (Heinkel He 111H-16 (CASA 2.111B) Det er for nylig blevet erhvervet af KBOB og ser desværre ud til at være permanent jordet. :-( Jeg havde håbet mod alle odds, at dette fly ville blive gjort luftdygtig, og Storbritannien kunne have et unikt fly at vise for entusiasterne.\nThe Kent Battle of Britain Museum er sammen med Richard Windrow og 3 andre.\n12. september kl. 00:04 ·\n.Kent Battle of Britain Museum Trust Ltd.\nPressemeddelelse - 12. september 2019\nForvaltere og frivillige ved Kent Battle of Britain Museum Trust i Hawkinge er meget begejstrede og glade for at kunne meddele købet af en Heinkel He 111H-16 / Casa 2.111B til den stadigt voksende samling af flyrammer på museet.\nI mange år har museets formand, Dave Brocklehurst MBE, ledt efter flere vigtige flyrammer for at tilføje til samlingen og for at skildre kritiske fly, der er fløjet i kamp under slaget om Storbritannien. I 2015 (femoghalvfjerds jubilæum for slaget) var vi meget heldige at erhverve den smukke kopi af en Boulton Paul Defiant, i december 2017 de betydelige rester af en Bristol Blenheim Mk.IV (baseret på en canadisk bygget Bollingbroke) og nu i September 2019 en Heinkel He 111H-16, senere konverteret til en spansk Casa 2.111B.\nHeinkel er erhvervet fra Imperial War Museum i Duxford, tidligere ejet af Old Flying Machine Company, og ankom til Duxford den 27. marts 1998 fra Tablada i Spanien.\nFlyet var et af dem, der blev brugt til at lave Battle of Britain Motion Film i 1968, selv om det endnu ikke er blevet fastslået, om det blev fløjet under filmen.\nDe frivillige er i øjeblikket i de tidlige stadier med at arrangere flytningen af Heinkel til sit nye hjem i Hawkinge. Vi har ambitioner om at flytte flykroppen og midtersektionen og i øjeblikket tale med flere luftstyrker for at se, om de kan lufte denne sektion som en træningsøvelse, idet Luftwaffe tidligere har fløjet skroget og midtersektionen fra Spanien til Duxford.\nDave Brocklehurst sagde: 'Vi er så begejstrede for at erhverve denne sjældne og vigtige flyramme. Vi vil gerne takke alle på Imperial War Museum og især Alison Torbitt og Jon White. Dette er et stort opkøb for museet og giver os mulighed for at mindes dette vigtige fly, flyvere, der fløj denne type under slaget, samt mange af 'De få', der var involveret i kamp mod denne type fly i løbet af sommeren 1940. Det har været en personlig søgen for mig i over fyrre år at erhverve en Heinkel He 111 til museets samling. Nu er alt, hvad vi skal gøre, at finde sådanne fly som en Junkers Ju 87B, Junkers Ju 88A, Dornier Do 17Z for at tilføje til samlingen!\nFor yderligere information kontakt venligst: Dave Brocklehurst MBE, Kent Battle of Britain Museum Trust Tlf.nr .: 01303 893140 eller e -mail: [email protected]\nKent Battle of Britain Museum Trust - Hawkinge\nVerdens største samling af artefakter fra Battle of Britain.\nÅbent tirsdag til søndag fra 2. april til 3. november 2019.\n10. april til kl. 16.00 - maj til september kl. 10.00 til 17.00 - 10. oktober til 16.00\nLukket mandage undtagen helligdage\nEntré: Voksne 8,00 £, Seniorer (60+) 7,50 £ og Børn (5 til 15) 4,00 £\nOpfattelse [rediger | rediger kilde]\nMilitære flyvninger startede den 1. juni 1912. Det første fly, HNoMS Start, blev købt med penge doneret af offentligheden og piloteret af Hans Dons, næstkommanderende for ubåden HNoMS Kobben (A-1). ΐ ] Frem til 1940 var de fleste fly, der tilhørte Navy og Army luftvåben, indenlandske designs eller bygget under licensaftaler, idet hovedbomber-/spejderflyet fra Army Air Force var den hollandsk oprindede Fokker C.V.\nOpbygning til 2. verdenskrig [rediger | rediger kilde]\nFør 1944 blev luftvåbnet opdelt i den norske hærs luftfartstjeneste (Hærens Flyvevaaben) og Royal Norwegian Navy Air Service (Marinens Flyvevaaben).\nI slutningen af 30'erne, da krigen virkede nært forestående, blev der købt mere moderne fly fra udlandet, herunder tolv Gloster Gladiator -krigere fra Storbritannien og seks Heinkel He 115s fra Tyskland. Betydelige ordrer til fly blev placeret hos amerikanske selskaber i månederne før invasionen af Norge den 9. april 1940.\nDen vigtigste af de amerikanske ordrer var to ordrer til forholdsvis moderne Curtiss P-36 Hawk monoplanjagere. Den første var til 24 Hawk 75A-6 (med 1200 hk Pratt & amp; Whitney R-1830-SC3-G Twin Wasp-motorer), hvoraf 19 blev leveret før invasionen. Af disse 19 var der imidlertid ingen operationelle, da angrebet kom. Et antal var stadig i deres skibskasser i Oslo havn, mens andre stod på Kjeller flyfabrik og var flyveparate, men ingen kampklar. Nogle af Kjeller -flyene havde ikke været udstyret med maskingeværer, og dem, der var blevet monteret, manglede stadig pistolsigte.\nSkibet med de sidste fem 75A-6'er, der blev skibet til Norge, blev omdirigeret til Storbritannien, hvor de blev overtaget af Royal Air Force. Alle 19 norske P-36'er, der blev taget til fange af de tyske angribere, blev senere solgt af de tyske myndigheder til det finske luftvåben, som skulle bruge dem med god effekt under fortsættelseskrigen.\nDen anden ordre til P-36'erne var på 36 Hawk 75A-8 (med 1200 hk Wright R-1820-95 Cyclone 9-motorer), hvoraf ingen blev leveret i tide til invasionen, men blev leveret til "Little Norway" nær Toronto, Ontario, Canada. Der blev de brugt til uddannelse af norske piloter, indtil USAAF overtog flyet og brugte dem under betegnelsen P36G.\nOgså bestilt før invasionen var 24 Northrop N-3PB flydefly indbygget i norske specifikationer for et patruljebomber. Ordren blev foretaget den 12. marts 1940 i et forsøg på at erstatte Royal Norwegian Navy Air Service's forældede MF.11 biplan patruljefly. Ingen af typen blev leveret senest den 9. april, og da de blev operationelle med 330 (norsk) eskadrille i maj 1941, blev de stationeret i Reykjavík, Island, der udførte ubåde og konvoj escortopgaver.\nFlugt og eksil [rediger | rediger kilde]\nDen ulige situation førte til det hurtige nederlag for de norske luftvåben, selvom syv gladiatorer fra Jagevingen (jagerfløjen) forsvarede Fornebu lufthavn mod de angribende tyske styrker med en vis succes - hævdede to Me 110 tunge krigere, to He 111 bombefly og en Junkers Ju 52 transport. Jagevingen mistede to gladiatorer til jorden strafing, mens de oprustede på Fornebu og en i luften, skudt ned af Future Experte Helmut fastelavn og skadede sergentpiloten. Efter tilbagetrækning af de allierede styrker opgav den norske regering kampene i Norge og evakuerede til Det Forenede Kongerige den 10. juni 1940.\nKun fly fra Royal Norwegian Navy Air Service havde rækkevidden til at flyve hele vejen fra deres sidste tilbageværende baser i Nordnorge til Storbritannien. Inkluderet blandt de norske fly, der nåede de britiske øer, var fire tyskfremstillede Heinkel He 115 vandflybombefly, hvoraf seks blev købt før krigen og yderligere to blev taget til fange fra tyskerne under den norske kampagne. En He 115 flygtede også til Finland før overgivelsen af fastlands -Norge, ligesom tre M.F. 11'erne lander ved Salmijärvi -søen i Petsamo. En fanget Arado Ar 196 stammer fra den tyske tunge krydser Admiral Hipper blev også fløjet til Storbritannien for at teste.\nFor den norske hærs flyservices fly var den eneste mulighed for flugt Finland, hvor flyene ville blive interneret, men i det mindste ikke falde i hænderne på tyskerne. I alle to Fokker C.V.s og en de Havilland kom Tiger Moth over grænsen og ind på finske flyvepladser lige før hovedstaden Norges kapitulation. Alle flåde- og hærfly, der flygtede til Finland, blev presset i tjeneste med det finske luftvåben, Α ], mens de fleste af flybesætningen til sidst endte i "Little Norway".\nHærens og flådens lufttjenester etablerede sig i Storbritannien under kommando af de fælles stabschefer. Norske luft- og jordbesætninger opererede som en del af det britiske Royal Air Force, i både helt norske eskadriller og også i andre eskadriller og enheder som RAF Ferry Command og RAF Bomber Command. Især opererede norsk personale to eskadriller Supermarine Spitfires: RAF 132 (Norwegian) Wing bestod af nr. 331 (norsk) eskadron og RAF nr. 332 (norsk) eskadrille. Både fly og driftsomkostninger blev finansieret af den eksiliske norske regering.\nI efteråret 1940 blev der etableret et norsk træningscenter kendt som "Little Norway" ved siden af Toronto Island Airport, Canada.\nRoyal Norwegian Air Force (RNoAF) blev oprettet ved et kongeligt dekret den 1. november 1944 og derved fusioneret hærens og flådens luftvåben. Nr. 331 (norsk) eskadrille forsvarede London fra 1941 og var den mest scorende jagereskadron i Sydengland under krigen.\nIndtil den 8. maj 1945 havde 335 personer mistet livet, mens de deltog i RNoAF's indsats.\nEfterkrigstidens luftvåben [rediger | rediger kilde]\nEfter krigen forblev Spitfire i tjeneste hos RNoAF i halvtredserne.\nI 1947 erhvervede overvågnings- og kontroldivisionen sit første radarsystem, og omkring samme tid fik RNoAF sine første jetjagere i form af de Havilland Vampires.\nI 1949 var Norge medstifter af NATO og modtog kort efter amerikanske fly gennem MAP (Military Aid Program). Udvidelsen af flyvevåbnet skete i et meget hurtigt tempo, efterhånden som den kolde krig skred frem. Under den kolde krig var det norske luftvåben kun det ene af to NATO-luftvåben — Tyrkiet var det andet — med ansvar for et område med en landgrænse til Sovjetunionen, og norske kampfly havde i gennemsnit 500- 600 aflytninger af sovjetiske fly hvert år. Β ]\nI 1959 blev luftvåbenartilleriet integreret i Royal Norwegian Air Force.\nHvordan en amerikaner reddede vores tyske Heinkel He 111\nHeinkel He 111 var et bombefly i tjeneste hos Luftwaffe, det nazistiske tyske luftvåben før og under Anden Verdenskrig. På tidspunktet for dens ibrugtagning i slutningen af 1930'erne var det et af de fineste kampfly i verden. Det var det største tyske bombefly i løbet af 1940/1941 Blitz over London, selvom det på det tidspunkt hovedsageligt var begrænset til at flyve om natten. Det var blevet for sårbart over for britiske dagkæmpere som Spitfire. I forskellige roller soldaterede den videre indtil de sidste dage af krigen.\nHeinkel He 111 blev oprindeligt designet som et passagerfly, og på grund af dette, ganske usædvanligt for et bombefly, har det vinduer langs skroget. Vores 1944 He 111 fra 1944 med serienummer 701152 og individuel kode NT+SL gik imidlertid tilbage til sine rødder. De sæder og stropper, der stadig er inde i flyet i dag, viser, at dette er en H-20-variant, der er optimeret til at bære 16 faldskærmstropper ved siden af sine 3 besætningsmedlemmer. Dette er noget overraskende, da Tyskland var i defensiven så sent i krigen og sandsynligvis ikke ville droppe soldater til støtte for en landoffensiv. Det er mere sandsynligt, at det ville have smidt hemmelige agenter bag fjendens linjer. Af denne grund kunne H-20 bære to 800 kg (1.764 lb) forsyningsbeholdere.\nAmerikanske styrker erobrede dette fly i maj 1945 i krigens sidste dage. Det blev fløjet til Cherbourg på den franske kyst for at blive sendt til USA for evaluering. På grund af den manglende plads på det tildelte fartøj, HMS Reaper, skete dette ikke. En tre-mands amerikansk besætning fra den 56. USAAF Fighter Group, major Carter, major Williamson og kaptajn Ordway tog beslutningen om at flyve det forladte fly til deres base i Boxted, Essex. He 111 blev malet i enhedens farver: mat lilla / sort med næsen og haleroret i rødt. På den ene side af skroget var et monogram, i rødt skitseret i hvidt, der dannede det individuelle identifikationsbrev. Dette bestod af et bogstav O, som var et bogstav C og centreret i, at bogstavet W – initialerne til det tre-mands amerikanske mandskab: Ordway, Carter og Williamson. Da de modtog deres ordrer om at vende tilbage til USA, indså de, at de var nødt til at efterlade deres 'private' He 111, muligvis for at blive skrottet. De fik en idé…\nMuseet blev for nylig kontaktet af Azure Carter, barnebarn af major James Carter. Hun udfyldte os om, hvad der virkelig skete. Hendes bedstefar var en succesrig amerikansk jageras. Han blev krediteret med 8 'drab', der fløj Republikken Thunderbolt, det største og mest magtfulde enkeltmotoriske jagerfly fra Anden Verdenskrig. Han loggede 450 kamptimer eller 137 missioner, selvom da han blev tildelt et skrivebordsjob, fløj han videre uden at logge sine flyvninger.\nEfter fjendtlighedernes ophør var han og hans to kolleger ivrige efter at komme tilbage til deres base i Boxted, Essex, da de bemærkede en forladt tysk Heinkel He 111. De tog på sig at flyve det tyske bombefly, selvom ingen af dem havde modtaget nogen instruktioner hvordan man flyver flyet. Inden landingen skulle de flyve rundt på flyvepladsen, mens de forsøgte at finde ud af, hvordan landingsudstyret skulle sænkes. Men på en eller anden måde lykkedes det dem at bringe Heinkel sikkert på jorden. I de følgende uger fløj de flyet flere gange og tiltrak stor interesse, uanset hvor de gik. Men da de i september 1945 blev beordret til at vende tilbage til staterne, vidste de, at de ville få problemer for at have et fly uden dokumentation, da Heinkel ikke officielt var på USAAFs bøger.\nCarter og hans venner tænkte først på at skære det op. Men da det var et så fint fly, kunne de ikke få sig selv til at gøre dette. Under alle omstændigheder kunne opdeling og bortskaffelse af en så stor flyramme ikke let foretages. Carter kunne ikke videregive det til nogen anden amerikansk virksomhed, så RAF blev overvejet, især en RAF -kadetflyveplads, hvor flyvepladssikkerheden ikke ville være stram. Følelsen af, at briterne også kunne være modbydelige til at acceptere det uden overførselsdokumenter, var planlagt en snigelse.\nAt dawn on the morning of 12 September, Carter took off from Boxted and landed at RAF North Weald, parked the Heinkel near the watch tower and was immediately collected by Captain Charles Cole, flying a 56th Group’s transport aircraft, and returned to Boxted. It must have been quite a sight for the people at RAF North Weald to suddenly wake up and see a German bomber parked near the watch tower! Before the British could start an investigation, Carter and his unit were on their way to the States.\nThe aircraft was later put on display, first in the German Aircraft Display at RAE Farnborough and later at several RAF stations. In the late 1960s, its interior was used for several shots in the Battle of Britain film. In 1978, it moved to the RAF Museum in London, where it remains today. It is here that Azure saw the Heinkel her grandfather flew in 1945.\nShe went up close to the aircraft, went underneath to have a peek inside and imagined what it must have been like for her grandfather to fly this rare aircraft. To hear the story in her own words, have a look at this video we made of her visit to the RAF Museum London.\nFlyhistorisk Museum Sola, the aviation museum, is located next to Stavanger airport, Sola. The museum displays an impressive range of aeroplanes, helicopters and other objects related to aviation.\nThe exhibition is inside an authentic German hangar from World War 2. Over 30 aeroplanes are displayed. Amongst these are all models of jet fighters that the Air Force previously operated, German and Norwegian aeroplanes used in World War 2, a Consolidated PBY5A Catalina, Messerschmitt Bf 109 and a range of civil classics from the Norwegian Air force from 1950s onwards. Many will probab&oslashy characterise the German seaplane, Heinkel HE 115, lifted our of Harfrsfjord in 2012, as the museum&rsquos monst unique collection. From August 2020, a Douglas DC-6B will also be exhibited outside the museum.\nThe aviation museum is largely run by volunteers who put an impressive workload and enthusiasm in the collection and in the day to day tasks at the museum.\nSe videoen: Heinkel HE 111. Подъём немецкого бомбардировщика из болота.\nCopyright © biblaridion-online.net | Heinkel He 111 på Norwegian Air Museum ...


Bygherrerådgivning - Stokvad\nHos Stokvad tilbyder vi rådgivning og bygherrevejledning, der sikrer, at byggeprojektet bliver fulgt godt og sikkert til slut i byggeprojektet, så projektet og alle dets mange elementer ender ud som en succes.\nVi varetager bygherrens interesser og skaber optimale projekter gennem tæt dialog og samarbejde. Vores bygherrerådgivere er højt kvalificerede, erfarne og opdaterede i forhold til den nyeste viden indenfor området, hvorfor vores arbejde er baseret på engagement og en stærk faglighed.\nVores konstruktionskompetencer spænder vidt. Vi kan rådgive dig om murværk, beton, stål, glas, brand og bæredygtighed, og på VVS-området er vi højt specialiseret indenfor projektering af vand, varme, køling og energi. Vores elkompetencer dækker over alt fra solceller og el i familiehuse til elinstallationer i højteknologiske produktionsvirksomheder.\nVi sørger for, at dine interesser som bygherre bliver varetaget. Det gælder lige fra den indledende idéfase, hvor vi med vores ekspertise indenfor projektudvikling hjælper med at få alle brikkerne til at falde på plads, til det færdige byggeprojekt står klar.\nEr du interesseret i byggeteknisk rådgivning og gerne vil høre mere om, hvad vi kan tilbyde, giver vi gerne en kop kaffe på kontorerne. Du kan også altid fange os på telefonen eller e-mail.


Fotografisk dagbog — rohde.dk\nI sidste weekend var jeg i Thisted, til årets fotofestival. Årets møde for folk, der interesserer sig for naturfotografi i bredeste forstand.\nMit primære formål med at deltage er inspiration - og ja, så benytter jeg selvfølgelig lejligheden til at hygge mig helt gevaldigt. Det er jo Danmarks hyggeligste festival!\nSom forventet kom jeg hjem fyldt med inspiration, og sørme om ikke jeg kom hjem med en førstepris i den årlige fotosprint. En hyggelig konkurrence, hvor man får udleveret et emne kl. 10, og inden kl. 13 skal man have afleveret et resultat. Ét billede direkte fra kameraet.\nÅrets emne var fotofestivals motto: “Mennesket i naturen, naturen i mennesket”.\nDet blev til et par hyggelige timer, masser af eksperimenter og en del smuds på bukserne. Man skal kigge efter hullerne i jorden ;)\nSiddende kvinde møder siddende mand :)\nEn stille morgen i haven\nI dag var en af de morgener, hvor haven trak mere end arbejdet. Det var helt vindstille, og skyerne tog kanten af lyset, så farverne stod helt klart. Sådan en morgen er jeg glad for, at jeg arbejder hjemme med en forholdsvis fleksibel kalender. For så kan jeg finde kameraet frem fra tasken og fordybe mig i haven en halv times tid inden arbejdet kalder.\nSå jeg fandt mit trofaste étben frem - den er god til både havearbejde og foto - og gik på opdagelse i bedene. Startede egentlig med campanulaer - der i øvrigt ikke plejer at blomstre på den her tid af året - men blev sidenhen trukket over til violfrøstjernerne. Det er nogle meget fotovenlige blomster.\nTil fotonørderne kan jeg sige, at alt er fotograferet i JPG (ikke med vilje, “nogen” har glemt at stille kameraet tilbage), og alle billeder er taget med min 60mm makro.\nJeg skal være den første til at indrømme, at jeg holder meget af grønt. I særdeleshed i form af løv, med sollys bagved. Og jeg holder endnu mere af det, når den nyeste forskning viser, at det er ualmindelig sundt at gå en tur i skoven. Både fysisk og mentalt.\nJeg er for tiden meget inspireret af en engelsk fotograf der hedder Simon Baxter, som jeg opdagede på Youtube. Han gør meget i fotografi i små skovområder, og jeg må sige, at hans arbejde virkelig falder i min smag.\nI udkanten af Voerladegård findes et lille fint område med løvskov. Her har jeg været på besøg et par gange de seneste dage. På disse gåture har jeg gået og kigget på træerne med Simons videoer og billeder i baghovedet. Jeg tænker det kunne være sjovt at arbejde lidt mere med.\nJeg har valgt ikke at slæbe kamera med i første omgang, men blot at snappe lidt billeder med mobiltelefonen, så jeg kan prøve nogen idéer af. Det minder lidt om kladdehæftet fra skoletiden - tror jeg nok. Det er jo nogen tid siden.\nJeg tænker der godt kunne komme gode billeder ud af dette i fremtiden. Kunsten bliver vist at komme tidligt ud af sengen, når forholdene til gode billeder ser ud til at være til stede.\nHer er lidt forskellige fra kladdehæftet. De tåler ikke at blive vist i store størrelser. Det klarer en mobiltelefon ikke. Men egentlig har disse to dage også været et meget godt eksperiment i, hvor meget man kan få ud af en mobiltelefon. Jeg skal ærligt indrømme, at selv om træerne ikke gror ind i himmelen, så er jeg faktisk imponeret.\nGåtur på banestien\nBanestien - den gamle Horsens-Bryrup bane - er et af mine yndlingssteder at gå tur. Der er forholdsvis jævt, og der kan bydes på mange forskellige slags natur langs stien. Åbent land med marker, skov og på nogen passager vandløb og søer. Så der kommer jeg tit.\nHer forleden var jeg dernede igen. Denne gang dog ret specifikt med kameraet i hånd, da jeg havde lyst til at tage lidt billeder.\nDagens øvelse var hurtige billeder i JPEG, og ikke alt for meget efterfølgende redigering. Nogen gange har min indre perfektionist godt af at blive holdt i stramme tøjler!\nAlle billeder taget med 35mm/f1.4 objektiv i Classic Chrome.\nSommerafslutning med Fotomagerne\nDen årlige sommerafslutning løb af stablen i går. Masser af grillmad, og rigelige mængder kage. Den slags kan jo ikke gå helt galt.\nSom et lille ophold i strømmen af mad, var vi en tur hen til den lokale kirke, hvor vi fik en rundvisning. En lille moderne kirke kaldet Østerhåb kirke. Rigtig hyggeligt, og sollyset var helt perfekt, så det var bare om at skyde løs.\nTur til Klostermølle med Fotomagerne\nJeg er medlem af en samling fotografiske entusiaster kaldet Fotomagerne. Som en del af aktiviteterne her, tages der jævnligt på udflugt. Således også i går.\nTuren gik ud til Klostermølle, der - som det nok er nogen bekendt - er et af de steder, hvor jeg ganske jævnligt er ude og gå tur. Enten nede ved selve møllen, eller også på nogen af alle vandreruterne rundt omkring. Det er et rigtig dejligt område.\nNå, tilbage til billederne. Det blev til lidt blandede billeder, alle sammen taget som JPEG, med Classic Chrome film simulering og med forholdsvis minimale redigeringer efterfølgende.\nAlle er taget med mit 35mm objektiv, og alle undtaget to er taget ved f2. Nogen gange skal man ikke tænke så meget over tingene :)\nBoller skov og tilhørende strand\nI lørdags var det forår i Danmark. Og så er det godt at komme ud i naturen. Så Helle og jeg slog følge, da hun skulle ud og motionere.\nJeg havde på Google Maps set en tange stikke ud i vandet ved Boller skov, så jeg foreslog stedet til Helle. Den var hun med på. Stedet viste sig at være starten på planetstien i Horsens. Så ved vi det :)\nMens Helle fik klaret motionen, gik jeg ud på tangen med kamera og udstyr, og hyggede mig med at tage billeder.\nTemaet i Fotografikurser.dk gruppen i denne måned er langtidseksponering. Så det var en del af min plan.\nLangtidseksponeringer ligger dog ikke helt til højrebenet på en solrig dag midt på dagen. Men man skal ikke lade sig stoppe af den slags petitesser. Så jeg havde medbragt mine filtre (tænk solbriller) til kameraet, så jeg kunne få lukkertiden op, uden at billederne blev helt hvide.\nFor at gøre en lang historie forholdsvis kort, så var langtidseksponeringerne ikke super vellykkede. "Nogen" fik ikke lige fokuseret de rigtige steder...\nMen der var også masser af muligheder for at fotografere med mere normale lukkertider, og det kom der enkelte brugbare billeder ud af :)\nEt hint af forår\nI går var der i den grad forår i luften. Solskin, og rimelig lunt.\nDet besluttede jeg mig for at fejre med en lille gåtur ved Hem Odde nær Østbirk. Og tænk sig, jeg fandt faktisk lidt farver inde mellem træerne...\nDen der vinter vil ikke rigtig slippe. Rygterne vil dog vide, at det er umiddelbart forestående, og det vil jeg se frem til.\nI mangel af bedre, er der blevet taget lidt flere vinterbilleder:\nJeg satser på, at de næste billeder jeg poster bliver lidt mere forårsagtige :)\nDe sidste par dage har i den grad budt på forårsagtigt vejr. Og det er blevet nydt i fulde drag af undertegnede.\nJeg har været ude og gå nogen dejlige ture. En ved Mossø og en nede på/ved Slaggård Banke, der er en serie af gravhøje der ligger lidt uden for Østbirk.\nEt par billeder er der sørme også blevet taget ved de to lejligheder. Dels en masse eksperimenter, der er forblevet eksperimenter, og så et par stykker, der fik lov til at blive vist for omverdenen.\nBegge billeder er endt med at være nogle små detaljer, indfanget med min lange zoom. Der er ellers også gode muligheder for, at tage billeder af skov og store udsigter. Men det må blive en anden gang.\nVæksthuset ved Botanisk have\nTorben, som Helle og jeg spiller sammen med, har fået nyt fotografisk legetøj. Det skulle testes, så vi aftalte at mødes i væksthuset i Botanisk have oppe i Aarhus. Der er altid rimelig tørt - i hvert fald når man ikke dypper sin trøje i deres åkandebassin! - og man fryser heller ikke indendørs.\nJeg havde også nyt legetøj med, sådan at forstå, at jeg aldrig rigtig er blevet gode venner med mit lille kompaktkamera. Så det kom med i lommen. Så nu kender vi hinanden lidt bedre.\nDet blev sågar til lidt farvebilleder denne gang! Der er jo ikke bare gråt i gråt derinde.\nLidt sort/hvid sneg der sig også ind. Der er rigtig mange af deres planter der er meget grafiske i deres udtryk. Det egner sig godt til sort/hvid - synes jeg.\nDen romantiske have ved Sanderumgård\nDer har længe kørt en fotokonkurrence nede i den romantiske have ved Sanderumgård. Og jeg har længe haft en intention om at deltage. Men en af betingelserne er, at billederne - selvfølgelig - er taget i haven. Og det har jeg så ikke fået mig nusset sammen til.\nMen i går havde jeg lidt ekstra tid på vejen hjem fra København. Så selvom det var hundekoldt, så besluttede jeg, at nu skulle det være.\nDa det er småt med blomster på den her tid af året besluttede jeg mig for, at lede efter nogen lidt mere grafiske motiver i sneen.\nGåtur ved Møgelkol\nRundt om Mossø er der et antal koller. Det er nogle knolde langs med søen, der er blevet skåret ud af terrænet af istiden. Møgelkol er vist den største af dem. Toppen af denne er således ca. 60m over Mossøs vandspejl.\nJeg var et smut deroppe og nyde udsigten. Den er dejlig, men egentlig ikke specielt fotogen. Så I må selv derud og se den :)\nMen på vejen op til knolden går man igennem noget skov, der ikke ser ud til at blive dyrket særlig intensivt. Så der hersker der et herligt kaos. Det kan jeg ikke rigtig stå for. Så jeg måtte snuppe lidt billeder.\nDet var sidst på dagen, og der var ikke pokkers meget lys. Så det blev med lav dybdeskarphed og høj ISO. Men det har jo også sin charme.\nMossø i vintertåge\nJeg har det her særlige sted nede ved Mossø. Stedet er ikke hemmeligt. Det er nemlig en offentlig badeplads; Vædebro, lige ved Alken.\nHer kommer jeg forbi ret jævnligt. Nogen gange med kamera, andre gange uden. I dag var med.\nJeg havde siddet ved mit skrivebord og kigget ud på vimplen i haven, og jeg havde konstateret, at der stort set ingen vind var. Samtidig var en del dis/tåge med til at skabe en helt særlig stemning. Det måtte jeg bare ned til Mossø og fotografere.\nSom en lille bonus, så var der masser af dejlig frisk luft, og det skal ikke undre, hvis min puls faldt med 25% undervejs.\nSådan en farveløs dag opfordrer ganske kraftigt til at arbejde i sort/hvid. Så det blev nok engang temaet. Jeg er blevet helt glad for det. Men jeg glæder mig nu stadig til foråret, hvor der kan komme fuld knald på farverne igen.\nHermed de fire udvalgte. Klik på billedet for at se det i fuld størrelse.\nFor dem der kender mig kommer det ikke som den store overraskelse, at jeg i den grad ikke er fan af vinteren. Det er altid mere eller mindre mørkt - ja ok, enkelte solskinsdage forekommer - og det er stort set altid p*sse koldt. Det opfordrer ikke ligefrem mig til at bevæge sig uden for.\nMen det betyder jo ikke, at man ikke kan fotografere. Og her kommer en lille samling af små figurer til modeljernbaner (skala H0) og LEGO-mænd ind i billedet.\nIdéerne til billederne kommer mange steder fra. Pludselige indfald, andres billeder, vejret, livet osv. osv. Fælles for alle billeder er dog, at der gået en halv til en hel time med at hygge sig. Inde i varmen, med kaffe inden for rækkevidde.\nJeg har besluttet mig for at lave en lille samling af de seneste måneders billeder. De har også været vist på Facebook og Instagram, så der er ikke noget nyt :)\nBillederne kan ses herunder. Klik på de enkelte billeder for at se dem i stor størrelse.\nJeg prøver at få tid til at komme med til denne årlige begivenhed. Det er nemlig altid hyggeligt, at komme ud og fotografere sammen med ligesindede.\nIgen i år havde Adam fra Fotografikurser påtaget sig opgaven som arrangør.\nNu skal man være forsigtig med fototure med Fotografikurser. Empiri viser, at de ofte er væsentlig mere regnfulde end gennemsnitlige fototure :)\nI år lykkedes det dog. Lige som jeg trillede ind i P-huset ved Navitas i Aarhus stilnede regnen af. Og der faldt ikke mere regn resten af aftenen.\nÅrets område for turen var det nye område mellem Navitas og Dokk1. Spændende område med masser af ting, man kan fotografere; Arkitektur, kunst, vand, letbane og sikkert en del andet, jeg har overset.\nDet blev nogle rigtig hyggelige timer, der blev afsluttet i kælderen hos Herford Beefstouw, hvor passende mængder flydende blev indtaget.\nPå vejen hjem var der nogen, der liiiiige skulle ned og fange månen. Jeg havde dog en aftale med min seng, så jeg kørte direkte hjem.\nNedenstående billeder er mine favoritter fra aftenen (klik på billederne for fuld størrelse).\nKursus på Molslab 3\nSidste dag på Molslab. Suk!\nDagen startede lidt stille. Det er dramatisk sådan at blive konfronteret med UFOer og aliens. Og vi var jo heller ikke i seng lige efter børnetimen!\nDagens undervisning startede med en præsentation af Anns skrald. I hvert fald den del af den, der var klar i en eller anden grad. Der er rige muligheder for at påvirke et billedes look med sådan en gang plastic.\nDagens, og dermed kursets, sidste opgave var en mikromakrostafet. 6 emner til fri fortolkning. Dog alle med den ene begrænsning, at det skulle være "tætpåbilleder".\nEmnerne var: Plante, dyr, dråbe, symmetri, skrald og ansigter i naturen. Jo, jo. Vi kom vidt omkring. Og det var inden for 3 timer.\nJeg skal blankt indrømme, at en vis metaltræthed var begyndt at melde sig hos undertegnede. Så seks makroskud med redigering og opsætning i en collage på tre timer var at stramme den noget. Men det lykkedes! Jeg endte med at lade S/H være det gennemgående tema i de seks skud. De kan ses herunder.\nEfter afleveringen af disse billeder var der tid til mad, oprydning og afrunding. Og så måtte vi tilbage til virkeligheden.\nKursus på Molslab 2\nEn af de ting jeg godt kan lide ved kurset på Molslab er, at der bliver stillet opgaver. Og jeg må konstatere, at disse opgaver ret ofte afviger noget fra hvad man lige forventer. En del faktisk.\nTil den første opgave blev vi udstyret med to plastikfigurer, et sæt tvillinger, som vi skulle vise rundt på Molslab.\nJeg fik to ret fodboldglade ungersvende kaldet Rico og Nick. Så der gik lidt tid med at lede efter en passende fodboldbane. Det er ikke nemt, når man befinder sig på Molslab. Der er ikke mange vandrette overflader i det landskab. Så efter nogen tid gik vi på opdagelse i landskabet i stedet for. Og som det ses på det sidste billede, så endte vi ude i noget værre vildnis. Og vi kom først hjem efter mørkets frembrud! Jeg tror der er nogen, der hellere vil spille fodbold i morgen.\nTil dagens anden opgave blev det endnu mindre. Vi fik udleveret tre minifigurer i skala 1:50. Det er forholdsvis småt.\nOpgaven var for så vidt enkel: iscenesæt et trekantsdrama mellem de tre figurer.\nDer var en rig samling af dimser vi kunne bruge som rekvisitter, og så var der Mols bjerge.\nDen opgave skulle vise sig at give anledning til en del grublen og eksperimenteren.\nEfter en del prøven frem og tilbage endte jeg med en fortolkning af Syndefaldet. Skal ikke kunne sige, hvor det lige kom fra. Men resultatet blev som vist nedenfor.\nAftenens sidste opgave var af en mere journalistisk karakter. Der gik et rygte om, at aliens var blevet set i området. Vores opgave var at finde dem og tage billeder.\nSammen med Claus og Marie-Louise drog jeg afsted mod Trehøje. Vi tænkte at sådan et højt punkt i landskabet måtte være et godt sted at lede.\nDen gode nyhed er, at vi havde ret. Den knap så gode er, at de tog Claus. Så hvis nogen har set ham...\nKursus på Molslab 1\nJeg har i den forgangne weekend været på fotokursus ude på Molslaboratoriet. Det ligger midt i Mols Bjerge. Kurset afholdes af fotografikurser.dk.\nDem med god hukommelse vil måske huske, at jeg har nævnt dette kursus tidligere år. De vil måske også huske, at jeg var meget begejstret. Det er stadig tilfældet.\nÅrets tema var makrofotografi. Dette betød dog ikke, at vi fotograferede blade og snegle en hel weekend. Den går ikke, når Ann og Adam sætter opgaver. Heldigvis, for så er der rig lejlighed til at lege.\nDe næste dage vil jeg dele nogen af de billeder jeg fik taget. For at komme igang, er her lidt solopgangsbilleder. Det er nemlig obligatorisk på Molslabkurset, at der er mindst én forrygende solopgang.\nOg nej, det er ikke makrofotos :)\nHar omsat en del gammelt grej her på det seneste. En del af de indkomne kroner er blevet investeret i et brugt Fujifilm X70. Et lille kompakt kamera, med god optik og en god sensor.\nDet har stået på skrivebordet de seneste dage og ventet på at komme ud og blive brugt. Og det blev det så inde i Horsens, efter passende mængder kaffe var blevet drukket.\nNedenfor nogle eksempler (klik for fuld størrelse):


Fem studerende designer hjørne af Roskilde festival - DAC\nFem studerende designer hjørne af Roskilde festival\nRoskilde Festival og Dansk Arkitektur Center præsenterer årets vinder af BUILD WHAT HERE-konkurrencen. Blandt 89 kreative bud blev vinderne fem arkitektstuderende fra Aalborg med en kæmpe væg skabt af døre, der skal slænge sig gennem området ’Poor City’ og gøre opmærksom på asylansøgeres tilstand i Norden.\nAnders Ladekarl, Generalsekretær hos Røde Kors og medlem af juryen fortæller:\n“For tusindvis af asylansøgere, der kommer til Skandinavien, ligger der udfordringer forude, som skal overvindes. Er der bag døren en billet hjem til den ulykke man kom fra, et nyt liv eller måske en overraskelse man overhovedet ikke havde forestillet sig. Fortællemæssigt har vinderprojektet en rigtig stærk symbolsk værdi i forhold til asylansøgeres situation”.\nAndreas Møller Nielsen en af de fem personer, der udgør vindergruppen ‘Tegn og Gæt Aalborg’ siger:\n“Vi har brugt vores egne erfaringer fra Roskilde Festivalen omkring, hvordan festivalgæsterne tager installationer til sig, overtager dem og gør dem til deres egne. Vi er overlykkelige for at juryen har kunnet se potentialet i vores projekt og vi er rigtig spændte på det samarbejde, der nu venter med festivalen.”\nKent Martinussen, Adm. direktør i Dansk Arkitektur Center og jurymedlem siger:\n“I årets BUILD WHAT HERE konkurrence er der lagt særligt fokus på at udforske, hvordan midlertidig arkitektur kan være involverende – både i forhold til livet i selve festivalbyen og i forhold til de store vedkommende spørgsmål; vores ansvar for andre mennesker eksemplificeret i asylspørgsmålet. Der er fundet et stærkt vinderprojekt, der netop formår at gøre dette på en original, kreativ og konkret symbolsk måde, der passer godt til Roskilde Festivalens ånd”\nIllustration: Vinderforslaget er lavet af arkitektstuderende fra Aalborg – Mikkel Møltoft Jensen, Louise Færch Gjerulff, Andreas Møller Nielsen, Kasper Johannessen og Karin Sanfridson.\nRoskilde Festival og Dansk Arkitektur Center kan nu stolt præsentere årets vinder af BUILD WHAT HERE-konkurrencen, der kører for andet år. 89 kreative sjæle har kæmpet om vindertitlen i designkonkurrencen, og fem arkitektstuderende fra Aalborg er løbet med æren med projektet “Open Borders”.\nBag vinderprojektet står fem studerende fra Aalborg, der med deres visuelt og stærkt symbolladet projekt skal få festivalgæsterne til at tage stilling til unge asylansøgeres forhold i Norden.\nI det hjørne af Roskilde Festival 2012, der hedder ‘Poor City’, vil en lang væg lavet af hundrede vis af døre slynge sig igennem landskabet. Væggen er en hindring mellem to grænseområder. Nogle af dørene er åbne, mens andre står på klem eller er aflåst. Du kan banke på eller ringe på dørklokken; Måske bliver du lukket ind på den anden side – men kun måske. Værket ‘Open Borders’ manifesterer Roskilde Festivals fokus på asylansøgeres forhold i Norden. Samtidig fremmer det møder og interaktioner festivalgæsterne i mellem.\nJuryen valgte enstemmigt projektet ‘Open Borders’ som vinder. På en klar og umiddelbar måde fortæller installationen historien om asylansøgeres muligheder, usikkerhed og begrænsninger, når de ankommer til et nyt land. Vinderprojektet udmærker sig ved at demonstrere, hvordan arkitektur kan være debatskabende.Juryen fremhæver også især vinderprojektets simple hovedgreb døren som et stærkt element, der referer til det at være på den ene eller den anden side af noget – indenfor eller udenfor.\n89 forslag fra hele verden\nDer har været massiv interesse for konkurrencen BUILD WHAT HERE. I alt er der kommet 89 både forskellige og inspirerende forslag til, hvordan du ved hjælp af midlertidig arkitektur kan involvere festivalgæsterne i en fortælling om unge asylansøgeres forhold i Norden. Deltagerne er designere, arkitekter og kreative hoveder fra hele verden.\nAndre gruppemedlemmer er Mikkel Møltoft Jensen, Louise Færch Gjerulff, Kasper Johannessen og Karin Sanfridson. De læser alle på uddannelsen Arkitektur & Design ved Aalborg Universitet.\n• Vinderforslaget og andre udvalgte projekter bliver udstillet i Dansk Arkitektur Center fra 25. maj 2012, hvor elementer fra konkurrenceforslagene opføres i 1:1\n• Jurybetænkningen kan downloades på dac.dk/buildwhathere\n• Se alle 89 konkurrenceforslag og læs mere om konkurrencen på den åbne innovationsplatform innosite.dk, hvor festivalbrugere og andre deltagere undervejs kunne kommentere og evaluere forslagene.\n• Juryen bestod af:\nAnders Ladekarl, Generalsekratær hos Røde Kors\nBettina Lamm, landskabsarkitekt og lektor, Skov & Landskab, Københavns Universitet\nTrine Henningsen, bestyrelsesmedlem for Roskilde Festival\nCasper Damkier, Projektleder og kurator for Roskilde festival\nKent Martinussen, Administrerende Direktør, Dansk Arkitektur Center\nMartin Kaltwässer, Arkitekt og del af duoen Köbberling/Kaltwasser


Elbæk erklærer sig inhabil i cirkusskolesag - Newsbreak.dk\n5. december 2012 06:03 | Af: Uffe Dahl, newsbreak.dk - mail: redaktion@newsbreak.dk\nNår forhandlinger om at udmønte millioner til ny-cirkus uddannelse begynder, er det uden kulturminister Uffe Elbæk (R), der har erklæret sig inhabil.\n– For at undgå yderligere mistanke og tvivl om sammenblanding af interesser vil jeg derfor til den tid anmode statsministeren om, at ansvaret for de konkrete forhandlinger henlægges til en anden af regeringens ministre.\n– Jeg mener således, at jeg hermed medvirker til, at der ikke kan rejses tvivl i forhold til armslængde, da beslutningen vil være ude af mine hænder, og det vil være en anden minister, der gennemfører de konkrete forhandlinger, siger Uffe Elbæk under et åbent samråd i Folketingets Kulturudvalg.\n– Når det så er sagt, og som jeg har sagt i andre sammenhænge, kunne det være naturligt, at forsøgsordningen placeres i sammenhæng med AFUK-miljøet, der har den fornødne viden, erfaring og faciliteter, siger Uffe Elbæk.\nIfølge finansloven er ny-cirkus “en scenekunstform, der kombinerer klassiske cirkusdiscipliner med moderne scenisk arbejde og fx inddragelse af lys-, lyd- og multimedieeffekter”.


Hvad er yoga vejrtrækning? - Zajacperrone.com\nYoga vejrtrækning refererer til en specifik respirationsmønster bruges til at øge effekten af yoga. Også kendt som pramayana, er der flere typer af yoga vejrtrækning, som kan anvendes i forskellige situationer. Selv om mange mennesker tænker på yoga som blot en øvelse formular, er det også en meditativ praksis, der menes at involvere hele kroppen og sindet, herunder luftvejene. Ved at bruge yoga vejrtrækning, yoga eksperter mener, at en praksis kan uddybes og styrkes.\nBreathing er kropslig funktion, der tillader oxygen at nå alle dele af kroppen og kuldioxid at blive udvist. Ved bevidst at fokusere på åndedrættet, kan pramayana øge og regulere tilførslen af ilt, samt gøre udøveren mere bevidst om hans eller hendes krop. Pramayana kan endda hjælpe med at forbedre kropsholdning, da mange mennesker daske, der kollapser deres lunger og reducerer deres ilt kapacitet. Mange yoga klasser begynder og slutter med flere minutters yoga åndedrætsøvelser til at hjælpe med at forberede og køle ned fra praksis.\nDer er flere forskellige former for yoga vejrtrækning. En af de mest almindelige er tredelte ånde. Først den studerende tager en dyb indånding gennem næsen, forsøger at trække luft dybt ind i maven område. Derefter luft udåndes gennem næsen, trække navlen til rygsøjlen at fortrænge al luften. Efter flere gentagelser, eleven udfører den anden del af åndedrættet ved inhalation i maven helt, derefter tilsætte en anden inhalerer der udvider brystkassen. Den tredje del af åndedrættet indeholder en tredje inhalerer, der fylder øvre bryst med luft, oppustning af hele åndedrætsorganerne med ilt.\nBreath of Fire er en type pramayana, der ofte bruges til at øge core øvelser og styrke mavemusklerne. For at udføre denne øvelse, den praktiserende læge først inhalerer dybt gennem næsen, så udånder i fem korte byger, hver fremdrives ved pulserende navlen mod rygsøjlen. Efter gentagelse et par gange, bliver det inhalerer derefter udført på samme måde som den udånder; fem korte, skarpe pulser at inhalere, så fem skarpe udånder.\nUjjayi ånde, også kaldet havets åndedrag, er en af de mest nyttige former for yoga vejrtrækning. En person dybt inhalerer gennem munden, og derefter udånder på samme måde, afslappende toppen af halsen, således at passagen indsnævres og ånde kommer ud med en hørbar lyd. Når halsen afslapning praktiseres flere gange, den praktiserende læge holder den bløde palet afslappet og ånder ind og ud gennem næsen, hvilket gør en lyd som af havet. Indsnævringen af halsen tillader udøveren at lede åndedrag fast, at hjælpe ham eller hende slappe dybere ind vanskelige rejser og strækninger.\nMange yoga klasser beskæftiger yoga åndedrætsøvelser.\nDer er flere forskellige typer af yoga vejrtrækning.\nHvad er de forskellige typer af Vejrtrækning Øvelser?\nPrinternavn på statuslinjen\nHvad er årsagerne til kramper efter IVF?\nHvad er en akustisk guitar?\nHvordan kan jeg udvælge Gode Meloner i butikken?\nHvilke pligter en politibetjent?


Ruter og stier i Svanemosen | Ruter og stier | Aktiv\nRuter og stier i Svanemosen\nSvanemosen er en højmose, hvor der tidligere har været gravet tørv. Området drives af Naturstyrelsen, der har afmærkede ruter i området. Besøg også fugletårnet, hvor du kan indtage din madpakke i tørvejr, hvis det regner.\nRød rute 2,2 km\nRuten tager dig gennem en stor del af den gamle højmose. Ruten tager udgangspunkt ved parkeringspladsen på Sangfuglevej. Turen er ikke egnet for gangbesværede og kørestolsbrugere, og enkelte steder kan der være lidt blødt og vådt, så støvler anbefales. Det kan være farligt at færdes uden for stier og veje i mosen, så bliv på de faste stier. Ruten kan ses på Naturstyrelsens digitale kort.\nFra parkeringspladsen følges vejen ind i mosen. Kort efter drejer vejen til venstre og løber langs kanten af mosen. Længere fremme drejer vejen skarpt til venstre og du har nu en flot udsigt over den åbne og nu ryddede højmoseflade med enkelte store træer og kæruldens hvide vattotter. Vejen er markeret med rækker af store birketræer og følges ligeud gennem det åbne areal. Undervejs kan man flere steder se, at grøfterne langs vejen er blevet spærret for at hæve vandstanden – her kan vejen være lidt blød og fugtig, men ellers er den tør.\nTuren går videre gennem det åbne areal, indtil man på venstre hånd kan se en stor sø. Fra den brede vej går du ind på en lille sti, der løber langs søens bred. Gå højre om søen indtil du kommer til et dejligt sted ved søbredden, hvor man kan nyde udsigten over søen fra en bænk under et stort fyrretræ. Man går nu væk fra søen igen ad stien bag bænken og kommer ud i et kryds, hvor man forsætter ligeud.\nFra vejen kommer man igen ud i det åbne landskab, i højmosen, hvor du nu kan se de nyligt ryddede arealer. Følg vejen ligeud, til du nærmer dig et skovbryn, hvor der går en vej til højre. Denne vej fører tværs gennem højmosen og drejer mod venstre efter cirka 300 meter og kort efter igen mod højre. Hvis alt går vel, støder du ind i den vej, du gik på i starten. Den vej følges tilbage til parkeringspladsen.\nGul rute 1,1 km\nEn kortere tur ind til den store sø midt i Svanemosen kan man gøre ved at gå ind i mosen fra østsiden fra Svanemosevej. Ruten er ca 1,1 km og afmærket med gult. Ruten kan ses på naturstyrelsens digitale kort.\nHvor Svanemosevej slår et skarpt sving (mellem husnummer 46 og 56), fører en markvej ned til en P-plads. Fra P-pladsen kommer man efter en ret smal randskov ind i det ryddede areal. Her kan man til venstre se mosens stuktur med våde lavninger, hvor der er gravet tørv og de mere tørre tørvebænke rundt om lavningerne, hvor folk har bevæget sig rundt under arbejdet med tørvegravningen. Følg stien videre og man kan snart se den store sø og nyde udsigten på bænken ved kanten.\nVandretur / Fugle\nVandretur ved Donssøerne\nVed Dons Nørresø kan man vælge at følge lystfiskernes trampesti hele vejen rundt om søen. Denne tur på 3,5 km er ikke egnet for gangbesværede og kørestolsbrugere. Turen har nogle...\nLæs mere: Vandretur ved...\nPå Houens Odde er der mulighed for nogle dejlige gåture ad de tre afmærkede ruter af varierende længde. Ruterne fører dig langs skov og strand blandt spejdernes...\nLæs mere: Påby Enge\nI Harte Skov findes der forskellige afmærkede ruter af varierende længde. Stierne er primært lavet som brede græsstier. I den ene ende af skoven findes også en hundeskov,...\nTroldehedestien ligger, hvor den gamle jernbane, Troldhedebanen, forbandt Kolding og Troldhede anlagt under 1. Verdenskrig. I dag er banen omlagt til natursti de første...


2001#4: Nyt fra den fynske billeverden | fynsk-natur.dk\n2001#4: Nyt fra den fynske billeverden\nHvert år bliver der fundet biller på Fyn eller på øerne omkring Fyn, som er noget ud over det sædvanlige. I nogle tilfælde drejer det sig om arter der aldrig tidligere har været fundet i Fynsområdet, i andre tilfælde om arter som ikke har været fundet på Fyn i en længere årrække. Langt de fleste af disse fund vedrører ganske små arter som sjældent påkalder sig opmærksomhed uden for en snæver kreds af særligt billeinteresserede.\nMen af og til hænder det at der dukker arter op, som i kraft af deres størrelse, udseende eller biologi burde kunne få også andre end de få “billefreaks” til at smide hvad de har i hænderne og styrte ud i naturen – der hvor tingene sker!\nJeg skal give et par eksempler fra de senere år.\nI maj 1999 fandt jeg i Bobakker på Helnæs talrige eksemplarer af torbisten stor møggraver, Onthophagus vacca, en ca. 1 cm stor bille der lever af gødning, hovedsagelig kogødning. Arten forekommer især på tørre solåbne bakkedrag, hvor der er et varmt mikroklima. Onthophagus-arterne har en meget karakteristisk kropsform (fig. 1) hvilket gør dem let kendelige fra andre biller. Dækvingerne hos stor møggraver er rødgule med spredte sort-grønne pletter. Vi har 7 danske arter af møggravere, hvoraf O.vacca er den største; den kan dog forveksles med flere af de andre arter. En sikker adskillelse kan ske ved hjælp af Victor Hansens bog om torbister i Danmarks Fauna (Bd. 29: Biller VI; 1925).\nStor møggraver er en af de mange gødningstorbister der er gået stærkt tilbage i nyere tid. Fra før 1960 er arten fundet på 13 lokaliteter spredt over landet, men efter 1960 er den kun kendt fra Røsnæs (1965) og fra Samsø (1981 og senere) – og nu så altså også fra Helnæs. Arten var fra Fynsområdet fra ældre tid kendt fra Ærø og Ristinge Klint. I Rødliste 1997 er arten medtaget som en akut truet art.\nMøggraverne hører ligesom skarnbasserne til de torbister der graver gødning ned i jorden som foder for deres larver. Hos møggraverne anlægges underjordiske, oftest forgrenede gangsystemer lige under gødningsklatten (fig. 2).Det er hunnen der udgraver gangene, mens hannen samler gødning over jorden, som han derefter giver videre til hunnen; hannen sørger også for at fjerne den jord, som hunnen udgraver. I gangene placerer hunnen med jævne mellemrum små gødningsklumper, hvori hun lægger æg, et æg i hver klump. Møggraverne hører således til de forholdsvis få biller, der har yngelpleje, i den forstand at de lægger et arbejde i at sikre afkommet næring og beskyttelse.\nStor møggraver er et typisk forårsdyr. Det er især i maj måned, man kan møde billen. Det er på denne tid af året, forplantningen foregår og gangsystemerne anlægges. Allerede fra juni måned bliver den voksne bille sjælden; nu foregår den videre udvikling under jorden, og næste forår kommer den nye generation af biller så frem.\nDer har i nyere tid været meget langt mellem fundene af løbebillen Zabrus tenebrioides, der på dansk kaldes aksløber eller kornløber. Efter 1950 foreligger et fund fra Stubbekøbing i 1957 og et fund fra Næstvedegnen i 1977. Tidligere blev arten fundet ret ofte, og den har været anset som almindelig. Tilbagegangen gennem de senere årtier har været så markant at arten i Rødliste 1997 er anført som akut truet. Men nu foreligger der flere nye fund af arten – således bl.a. en række observationer fra det sydlige Langeland. Selv har jeg taget den i antal ved Humble i 2001.\nMens de fleste løbebiller er rovdyr, så er aksløber helt overvejende en planteæder. Føden består af forskellige græsarter, herunder kornsorterne – især hvede. Billen æder såvel de spæde planter som frøene på aksene.\nDen voksne bille kommer frem i slutningen af juni eller begyndelsen af juli og kan derefter findes sommeren igennem. Om dagen skjuler den sig under sten, jordknolde eller i græstuer o.lign., men om natten er den aktiv og kravler da op på græsstråene hvor den fortærer de unge kerner.\nForplantningen foregår i løbet af sommeren. Billerne lægger æg i jorden, og larverne klækkes efter ca. 2 ugers forløb. Larverne anlægger op til 40 cm dybe, lodrette gange i jorden, hvor de opholder sig om dagen. Om natten begnaver de foderplanterne, og en del af det afgnavede bladmateriale trækkes med ned i gangene, hvor larverne samler sig et forråd. I vinterafgrøder kan larvernes fouragering sætte sig markante spor – bladene på de begnavede planter får et karakteristisk “forpjusket” udseende (fig. 4), og ved stærke angreb kan planterne blive helt nedgnavede. Larveudviklingen fortsætter vinteren igennem, og forpupningen finder sted det efterfølgende forår.\nHvor aksløberen optræder i stort tal på kornmarker, kan den gøre en del skade på afgrøderne. Tilbagegangen for arten hænger formentlig sammen med anvendelsen af insekticider. Årsagen til den nuværende næsten eksplosive fremgang for arten er det vel endnu for tidligt at sige noget sikkert om – men mon ikke de senere års stadigt varmere klima er en væsentlig årsag ? Arten befinder sig hos os ved nordgrænsen af sit udbredelsesområde; den er således fra Skandinavien kun kendt fra Skåne.


Bigum Consult – Palmgren Marketing\nDu er her: Start / Grafiske Pakkeløsninger / Grafiske profiler og referencer / Bigum Consult\nBigum Consult arbejder aktivt med kundetyperne og henvender sig til grønne kunder.\nDa Marianne Bigums virksomhed havde været i gang i et par år, blev der behov for et nyt udseende. Marianne ønskede en mere gennemgribende grafisk profil på i hendes materiale og online. Vi har henover de sidste år arbejdet aktivt med at integrerer den grønne kundetype i al grafisk materiale såvel som i annoncering og på websitet.\nI samarbejde tegnede vi derfor et nyt logo som langt bedre vidste hvad hendes virksomhed handler om; nemlig dialogen med kunderne, som er det egentlige afsæt for at få kundernes projekter så skarpe, at fondene vil støtte dem.\nVi valgte at illustrere hendes arbejde gennem tre nemt forståelige ikoner med urtepotterne og støttede op om designet med en smuk varm blå petroliumsfarve. Farven går igen på website og tryk. Dertil udarbejde vi et het nyt layout på Mariannes website, med genklang til hendes tryksager.\nMarianne har løbende fået udvidet hendes grafiske profil og har i dag bl.a.:\nNyhedsbrevsopskrivning i Mailchimp\nGuider og e-bogsforsider\nGlobal Revision Hallundbæk Consult


Midt under valgkampen skrev jeg et blogindlæg, hvor jeg undrede mig over Foghs passivitet under valgkampen, og om han mon allerede havde givet fortabt mht VKO flertallet. Well, man kan jo tage fejl. Eneste lyspunkt nu er, at flertallet er det spinkelt muligste, baseret på en færing, der nok skal tage sig godt betalt. Hvad med en opvarmet omfartsvej omkring Torshavn, eller måske en tunnel til Reykjavik? Det skal nok komme til at koste.\nFogh ligger op til et bredt samarbejde, og denne gang tror jeg ikke det er tom snak. Udover ovennævnte high maintenance mandat, er der også en meget reel risiko for at endnu en fornuftig venstremand eller konservativ går til Ny Alliance. Så skal han pludselig til at snøre forhandlingsstøvlerne :-) . Foretagsomme mennesker har allerede sat processen igang, med siden flytetmandat , hvor der simpelthen samles penge ind til den V, K (eller O'er) der går til rød blok eller Ny Alliance. Morsomt, men unødvendigt. DFs fremfærd skal nok sørge for den sag.\nP.S. Hvad skete der for DRs valgdækning ? Seriøs dækning fra studiet, og så skal de stille om til Cinemateket, hvor man kan se den dør Helle Thorning vil komme ind ad ? Eller dunkle TV-billeder udenfor det hotel hvor statsministeren måske har spist aftensmad (de fik Beuf Bernaisse). How low can you go?\nIndsendt af Henrik Lauridsen kl. lørdag, november 03, 2007 Ingen kommentarer: Links til dette indlæg\nMelodisk heavy metal, og så et dansk band. Det holder!\nIndsendt af Henrik Lauridsen kl. fredag, juli 06, 2007 Ingen kommentarer: Links til dette indlæg\nMåske er det slet ikke så slemt at blive gammel. DR2 sendte for et par dage siden en udsendelse om koret Young@Heart , hvor gennemsnitsalderen var over 80 år. Desværre så jeg kun slutningen af udsendelsen, men jeg så nok til at bekymre mig en anelse mindre om at nå pensionsalderen. At høre en af korets ældste medlemmer Fred Knittle synge Coldplays "Fix You", så Johnny Cash ikke kunne have gjort det bedre (om han stadig var i blandt os) var opløftende, for at sige det mildt. Siddende på en stol, med iltapparat, sang han sig ind i mit hjerte. Har jeg bare halvt så megen mod på tilværelsen i den alder, er der intet at bekymre sig om...\nP.S følg linket ovenfor - man kan købe sangen med Fred Knittle, og den er de 3 $ værd. Du kan også se den hos Youtube her\nIndsendt af Henrik Lauridsen kl. onsdag, april 04, 2007 Ingen kommentarer: Links til dette indlæg


Henrik Lundbak - Wikipedia, den frie encyklopædi\nHenrik Lundbak (født 1954 i København) er en dansk historiker, overinspektør ved Nationalmuseet og konstitueret leder af Frihedsmuseet.\nLundbak er klassisk-sproglig student fra Øregård Gymnasium 1973 og blev 1978 ansat ved Frihedsmuseet som studentermedhjælper. I 1983 tog han hovedfagseksamen i historie ved Københavns Universitet på et speciale om København og Malmø i reformationstiden 1516-36. Han var fra 1985 på studieophold ved Det Danske Institut for Videnskab og Kunst i Rom og i 1994 bestod han grunduddannelsen i italiensk ved Københavns Universitet (Åbent Universitet). I 2001 blev Lundbak dr.phil. ved Københavns Universitet på afhandlingen: Statens stærk og folket frit. Dansk Samling mellem fascisme og modstandskamp 1936-47.\nI 1984 blev Lundbak museumsinspektør ved Frihedsmuseet, fra 1985 på fuld tid. I 1989-90 deltog han i en projektgruppe bag det interaktive videosystem Danmarks Frihedskamp 1940-45, som var et pilotprojekt for indførelsen af interaktive publikumsfaciliteter i Nationalmuseets udstillinger. Dernæst deltog han 1990-95 i planlægningen og gennemførelsen af en fuldstændig nyopstilling af Frihedsmuseets faste udstilling.\nI 1998 blev Lundbak seniorforsker og repræsenterede frem til 2000 Frihedsmuseet i styregruppen for CAMPII-projektet for digitalisering af arkivmateriale vedr. tidligere koncentrationslejrfanger. Projektet medfinansieredes af EU-Kommissionen.\nLundbak har 2004-05 været deltager i projektgruppen bag Nationalmuseets særudstilling Spærretid og 2008-12 projektleder for opbygningen af Frihedsmuseets Modstandsdatabase. I 2011 blev han ansvarlig for databaseregistrering og digitalisering af Frihedsmuseets arkiv og 2013 konstitueret som leder af Frihedsmuseet.\nHentet fra "https://da.wikipedia.org/w/index.php?title=Henrik_Lundbak&oldid=8272491"\nSidst redigeret den 1. september 2015, klokken 02:42


Nyt douchetoilet Geberit AquaClean Sela | Geberit AquaClean\nOrienteringslys i forskellige farver\nLegende let at bruge\nDen elegante fjernbetjening kan bruges intuitivt. Alle indtastninger kan foretages med én hånd. De personlige indstillinger kan åbnes med et tryk på en knap.\nEn speciel oplevelse af velvære\nDen patenterede WhirlSpray-doucheteknologi sikrer en grundig rengøring, samtidig med at du sparer vand. Det skyldes en pulserende douchestråle, der forfines med dynamisk lufttilførsel. Takket være massageeffekten kan du nyde den behagelige douchefunktion og føle dig frisk og ren.\nMed den ekstra, blide douchestråle sikrer den separate ladydouche den personlige hygiejne med rent vand. Dysen er skjult i douchearmen og er derfor hygiejnisk beskyttet, når den ikke bruges.\nDen innovative TurboFlush-skylleteknik er baseret på en asymmetrisk WC-skål uden skyllekant, som giver et ekstremt grundigt og støjsvagt skyl. Det betyder, at der kan skylles ud i toilettet til enhver tid uden forstyrrende lyde – selv om natten. Da TurboFlush-skylleteknikken skyller toilettet mere grundigt end et normalt skyl, behøver du næsten aldrig bruge toiletbørsten, når du har været på toilettet.\nWC-skål uden skyllekant WC-skål uden skyllekant\nWC-skålen uden skyllekant gør rengøringen meget nemmere – du kan se, at toilettet er helt rent. Takket være den optimerede vandføring renses hele WC-skålen fuldstændigt. Da den er uden skyllekant, er der ingen skjulte steder, hvor der kan ophobes aflejringer.\nDet diskrete orienteringslys er lige netop lyst nok til, at brugeren kan finde vej om natten og gør det samtidig lettere at falde i søvn igen. Det stemningsfulde lys aktiveres af en nærhedssensor og lyser op i syv individuelt indstillelige farver. Lysstyrke og registreringsområde for det energibesparende LED-lys kan justeres til fem forskellige indstillinger. Orienteringslyset kan også tændes og slukkes via en timer i en app.\nNyt douchetoilet Geberit AquaClean Sela\nDet nye Geberit AquaClean Sela douchetoilet er karakteriseret ved et puristisk, elegant design og er lavet af materialer af bedste kvalitet. Geberit AquaClean Sela har meget enkle, intuitive funktioner, hvilket omfatter den patenterede WhirlSpray-doucheteknologi, der sikrer en særlig præcis, grundig og velgørende rengøring.\nMed AquaClean Sela udvider Geberit sit AquaClean produktsortiment med en design-orienteret model, der passer i næsten alle badeværelser, uden at det gør sig bemærket som douchetoilet.\nAndre produktfunktioner Geberit AquaClean Sela\nTakket være det puristisk-elegante design, den skjulte fastgørelse og husets flade overdel gør Geberit AquaClean Sela sig ikke bemærket som douchetoilet. Den intelligente teknik til douchefunktionen samt tilslutningerne til strøm- og vandforsyning er integreret usynligt i WC-skålen.\nGeberit AquaClean Sela ligner ikke et douchetoilet.\nWhirlSpray-doucheteknologi med fem regulerbare tryktrin\nInnovativ douchestråle til den mærkbare forskel\nWhirlSpray-doucheteknologien sørger for øget rengøringsintensitet, en særlig behagelig fornemmelse og lavt vandforbrug. Dette muliggøres af en pulserende douchestråle, der forfines ved hjælp af dynamisk lufttilførsel.\nWhirlSpray-doucheteknologien sørger for en særlig grundig, behagelig og vandbesparende rengøring.\nGeberit AquaClean Sela er udstyret med en sænkningsautomatik (Soft-Closing). Hvis der trykkes blidt på toiletlåget med fingerspidserne, lukker det af sig selv. Dæmperne forhindrer, at toiletlåget falder hårdt ned på toiletsædet. Dæmperne kan udskiftes ved behov.\nToiletlåget lukker og åbner let og lydløst.\nFjernbetjeningen giver et hurtigt overblik. Alle indtastninger kan udføres med én hånd. Det kræver kun et tryk på en knap at åbne de personlige indstillinger. Der kan gemmes fire brugerprofiler på den elegante fjernbetjening.\nBetjeningen er legende let.\nDouchedysen skylles automatisk med rent vand før og efter hvert doucheforløb. På den måde er den altid ren.\nSørger for renhed før og efter hver douche.\nElegant og fladt design\nGeberit AquaClean Sela supplerer produktfamilien med en designorienteret model tegnet af designer Christoph Behling. Ud over det tidløs-puristiske design og det klare formsprog udmærker det nye douchetoilet sig med kvalitetsmaterialer som f.eks. kroppen i keramik. Geberit AquaClean Sela tilbyder desuden yderst enkle funktioner, der kan betjenes intuitivt, og passer ind i næsten alle badeværelsesmiljøer.\nTegnet af den kendte designer Christoph Behling.\nSædekomfort til velvære: Geberit AquaClean Sela tilbyder trods sine kompakte mål en ergonomisk sædegeometri samt en stor sædeåbning.\nToiletsædet er optimalt designet med brugeren i tankerne.\nDen fine vandstråle giver en enestående rengøringskvalitet. Geberit AquaClean Sela forkæler dig også med sin pulserende stråle: Douchearmens regelmæssige bevægelser frem og tilbage sørger for en særlig grundig rengøring.\nSørger for et særlig grundigt resultat.\nTakket være den integrerede brugerregistrering aktiveres douchefunktionen kun, når en bruger sætter sig på toiletsædet. En sensor forhindrer, at douchestrålen udløses utilsigtet. Alle Geberit AquaClean produkter opfylder desuden kravene til europæisk økodesign (ErP-direktivet) og har også i standby-modus et minimalt energiforbrug takket være den integrerede energisparefunktion.\nToiletsæde og -låg kan nemt tages af og rengøres. Den fine keramikoverflade er smudsafvisende og derfor særlig nem at pleje.\nDesignet og overfladen letter rengøringen.\nDit Geberit AquaClean Sela kan styres med en fjernbetjening, et vægkontrolpanel eller en fjernbetjenings-app.\nAquaClean Sela aktiveres med en intuitiv fjernbetjening.\nDer findes også et vægkontrolpanel til at styre AquaClean Sela. Panelet kan placeres hvor som helst på væggen. Douchetoilettets vigtigste funktioner kan betjenes nemt og intuitivt fra panelet. Det sluttes til douchetoilettets styresystem via Bluetooth. Kontrolpanelet har en glasoverflade og fås i sort eller hvid.\nAquaClean bruger-appen giver dig mange ekstra funktioner. Klik på linket nedenfor for at få et overblik. Med appen kan du bruge din smartphone som en enkel og ukompliceret fjernbetjening til Geberit AquaClean – og ikke bare derhjemme. Du kan f.eks. tage dine personlige indstillinger med dig på rejse med appen og bruge dem til alle Geberit AquaClean modeller. Appen kan downloades gratis fra iTunes App Store og Google Play Store.\nGeberit AquaClean Sela har allerede vundet de følgende designpriser:\nDouchetoilettet blev udviklet af designeren Christoph Behling fra London.\nEt douchetoilet til dit badeværelse?\nEr du ikke sikker på, om du kan installere et Geberit AquaClean douchetoilet i dit badeværelse?\nDu kan finde løsninger til din konstruktionssituation her.


PRESSEMEDDELELSE: Kommuneplan 2017 vedtaget og klar til nyt byråd - Middelfart Kommune\nPRESSEMEDDELELSE: Kommuneplan 2017 vedtaget og klar til nyt byråd\nKommuneplan 2017 er for visse deles vedkommende ikke ændret i forhold til Kommuneplan 2013. Men noget af det, der er særligt fokus på i den nye kommuneplan, er forbedring af adgang og kvalitet i Trekantområdets sammenhængende natur- og kystområder. I Middelfart Kommune drejer det sig om Ejby og Kingstrup Mose, "bjergene" nord for Brænde ådal og kystlandskabet ud til Lillebælt.\n- Vi er utrolig glade for samarbejdet med de andre kommuner, interessenter og lodsejere om Naturparken. Alle krav fra Friluftsrådet til en Dansk Naturpark er nu opfyldt, og vi ser frem til at høre fra Friluftsrådet, siger borgmester Johannes Lundsfryd Jensen og tilføjer, at Naturpark Lillebælt vil blive Danmarks største naturpark.\nKommuneplanen var i offentlig høring i forsommeren, og det kom der 27 høringssvar ud af - fra borgere, lokaludvalg, organisationer og myndigheder. Det er ifølge borgmester Johannes Lundsfryd Jensen positivt:\n- Jeg ser de forholdsvis mange høringssvar som et godt tegn på det store engagement, som borgerne og Byrådet er fælles om, når vi udvikler vores byer, bevarer og benytter vores naturområder og sørger for gode rammer til udviklingen af vores erhvervsliv.\n- Høringsperioden har givet os gode input til den kommende planperiode og det nye byråds arbejde med udvikling i hele vores kommune. Den kommende proces i næste periode vil give os mulighed for at få drøftet forslagene og få involveret borgere, virksomheder og lokaludvalg i, hvordan vi bedst styrker de forskellige byer og lokalsamfund.\nEn særlig høringspart er Erhvervsstyrelsen, der kan gøre indsigelse - og dermed nedlægge veto - mod dele af kommuneplanen, hvis der er noget, der strider mod de statslige interesser. I høringsperioden gjorde Erhvervsstyrelsen indsigelse mod udlægget af et nyt erhvervsområde i den østlige udkant af Middelfart, mellem motorvejen og Aulbyvej. En indsigelse, som heldigvis blev trukket tilbage:\n- Erhvervsstyrelsen har for nylig trukket indsigelsen tilbage igen, så vi kunne vedtage kommuneplanen. Det skete efter en længere dialog, hvor vi fik overbevist dem om, at det er mest hensigtsmæssigt at få Middelfarts erhvervsområde ført helt ud til Aulbyafkørslen. Det har været noget med at hugge en hæl og klippe en tå, så det alt i alt ikke bliver så stort et udlæg, som det vi havde lagt op til. Men som sagt er vetoet væk.


Ferielejlighed til 2 personer i Zingst | TUIvillas.com bolig-nr. 611515\nZingst, Fischland-Darss-Zingst, (Halvøen Zingst), Tyskland\nDenne ferielejlighed ligger i Zingst. Stedet angives på landkortet. Der kan du også se, hvor denne ferielejlighed befinder sig. Uden ansvar: Det er alene boligpræsentationens beskrivende tekst og ferielejlighedens adresse i rejsedokumenterne der er gældende.\n„Lejligheden er ideel til 2 personer, roligt område. at være i stand til at bruge den lille have er meget rart. Tekøkken er veludstyret. Badeværelset ser nye og indbydende. En sejr er den venlige udlejer, der bor ved siden af. De hjalp os, når vi var nødt til at forlade tidligere på grund af en ulykke.“ Gæsteanmeldelsen er en maskinoversættelse fra tysk. Til originalsproget\nKunden Carsten R. skrev\n„Den lille lejlighed har alt hvad du behøver angiveligt. Meget roligt område, lige ved havnen bag diget. Herfra kan du perfekt udforske det omkringliggende område, eller til stranden det er bare en ingen brainer ...“ Gæsteanmeldelsen er en maskinoversættelse fra tysk. Til originalsproget\nden 04-10-2014, rejsetidsrum: September 2014\n„Det var alt i orden og rene. Vi ville komme tilbage.“ Gæsteanmeldelsen er en maskinoversættelse fra tysk. Til originalsproget\nden 20-10-2013, rejsetidsrum: Oktober 2013\n„Vi har følt meget komfortabel i komfortabelt møbleret lejlighed med en stor sofa, radio og fladskærms-tv. Køkkenet havde to elektriske kogeplader og et køleskab. Det var alt i madlavning og køkkenredskaber der, som man har brug for. Der var endda en tørre og endda opvaskemiddel. Det var alle meget ren, og du kan parkere din bil Cykler lige i landet lige uden for døren. Et par minutters gang fra Bodden. Værtinden var meget rart. Den eneste ulempe: Vi madrassen var alt for tynd og derfor ikke blød nok.“ Gæsteanmeldelsen er en maskinoversættelse fra tysk. Til originalsproget\nden 12-01-2013, rejsetidsrum: December 2012\n„Vi blev overraskede over det var lige stor. Vi ville det ikke være bedre at vælge!“ Gæsteanmeldelsen er en maskinoversættelse fra tysk. Til originalsproget\nDenne ferielejlighed er blevet udbudt via os siden den 21-05-2010.\nSamlet bedømmelse af Zingst\n4,5 af 5 (1.929 gæsteanmeldelser)\nUSD 316 / uge\nAlle tilbudi Tyskland Østersøkysten Tyskland Zingst


Lad os da få livsvarige kørekort. – Jens Frederik Hansen\nUdgivet den 29. december 2016 16. marts 2018 af Jens Frederik Hansen\nLad os da få livsvarige kørekort.\nEndnu en gang kan man se en pseudodebat om folks rettigheder, denne gang gamlingers kørekort, hvor det i virkeligheden burde handle om myndighederne eller borgerne ved bedst.\nLige nu sidder jeg og undrer mig over, hvor alle mine frihedselskende bekendte er forsvundet hen.\nDansk Folkeparti, der ellers altid ønsker en stadig snævrere regulering af alt og alle efter parolen om, at “hvis man ikke har noget at skjule, så …,” har rent faktisk foreslået, at gamle mennesker skal kunne beholde deres kørekort uden at aflevere lægeattest. Man kunne få en beskeden mistanke om, at det forslag har mere at gøre med partiets vælgergruppe end en grundlæggende holdning til borgernes selvbestemmelse,\nFor de mennesker, som jeg normalt omgiver mig med, og som notorisk vil hævde, at de mener det alvorligt med at gå ind for frihed og markedskræfter, så er dette en oplagt lakmusprøve. Frie mennesker tager ansvar for egne handlinger. Også om de vil køre bil. Nogle af dem tager fejl, men finessen er, at det gør myndigheder og læger, som skal kontrollere borgerne, også.\nOg dermed er man tilbage til det, som efter min opfattelse næsten altid er det springende punkt i politik: Det handler ikke så meget om indholdet i beslutningen, men om hvem der er nærmest til at træffe den.\nOg der har jeg altså temmeligt megen tillid til borgerne selv. Ja, der vil være nogle mænd i blød hat og cerut, som overvurderer sig selv, men det er der sandelig også blandt unge mænd! Men hvilken af de to grupper reagerer mon mest på en avisartikel om, at en af deres ligemænd er banket ind i et vejtræ eller har slået en hel familie ihjel ved en hasarderet overhaling. Det faktum kan man altså ikke være i tvivl om.\nOg det er jo heller ikke sådan at evnen til at køre bil er absolut. Min forlængst afdøde svigermor havde aldrig brudt sig om komplicerede venstresving, så hun udviklede på et tidligt tidspunkt den metodik, at på vejen ind til Århus kørte hun ad Grenåvej og på vejen hjem ad Randersvej, og så skabte det en firkant, hvor hun stort set kunne nøjes med højresving. Og sådan er der masser af andre bilister, der kun kører om dagen eller holder sig til områder de kender. Kører noget tænkende væsen frivilligt ind på Nørrebro?\nEn sjov kontrast er også holdningen til andre reguleringer for eksempel cykelhjelme. Den eneste forskel er egentlig, at hvor pligt til at bruge cykelhjelm ville være en ny regulering, så er det med kørekortet et forslag om – for en gangs skyld – at afskaffe regulering.\nTil gengæld løber jeg ind i et problem med min tillid til borgerne, når man ser på den anden ende af skalaen. Mine 16-årige tvillinger kunne såmænd være udmærkede og superopmærksomme bilister. Alligevel går jeg ind for begrænsninger. Men da babyer jo oplagt ikke kan køre bil,så må grænsen sættes et sted. Og det bliver altid et vilkårligt valg.\nDen modsætning må jeg altså lære at leve med. At afvise det første skridt i retning af mere ansvar og frihed for borgerne, bare fordi man ikke vil tage endnu et skridt, giver ikke mening.\nKategorierforvaltningsret, Liberalisering, Politik og Økonomi\nForrige indlægForrige Jakob Scharf må være en grim sten i skoen\nNæste indlægNæste Regelforenkling bliver et sisyfos-arbejde.