NYORD -- De Danskes Land -- Achton Friis\nNaar man vestfra er sluppet gennem de kringlede Farvande mellem Falster-Møn i Syd og Sjælland i Nord og styrer østerud af den smalle Rende mellem Kallehave og Koster, ser man nordligst i Stegebugt en lille Ø løfte sine Bakker over Havet paa det Sted, hvor Bugten har sin Grænse ud mod Præstøbugt og den aabne Østersø. Det er Ny ord; men hvad man herfra øjner af den, er kun dens lille vestlige Højland; største Delen af den er saa lav og jævn, at man først faar Øje paa den naar man er ganske nær.\nSom en mægtig Laarknokkel skyder østenfor Øen den mærkelige Ulvshale Odde ud fra Møns Nordside, kun adskilt fra Nyords Kyst ved det 500 m brede Ulvshale Løb. Strækningerne paa begge Sider af dette er lave, grønne Strandenge, strømskaarne og opfyldte af Laguner. Ligesom man fra Havet ikke faar Øje paa disse Flader, saaledes vil man om man staar midt inde paa Nyords Enge heller ikke se det fjærneste Tegn til Hav til nogen Side; man befinder sig som paa en uendelig Hedestrækning, en uhyre Steppe uden Grænser. Men overalt møder man de skarprandede Laguner, som bryder Retningen af éns Vej, eller blaanende Strømløb, der som Aaer og Floder pludselig spærrer, indtil man ved at følge deres Løb naar én af de mange Spange, som fører over dem fra Bred til Bred.\nDisse vide Strandenge danner omtrent tre Fjerdedele af Nyords Areal. Resten, om jeg saa maa sige selve Øen — det virkelig tørre Land — dannes af det lille vestlige Højland, som ganske brat er skilt fra de lave Flader og ud mod disse har et næsten klintagtigt Fald der tyder paa, at her gik engang Øens gamle Kyst ud mod den „salten Østerstrand". Her var dens Grænse, førend Havbunden løftede sig, dækkedes af sammenflydende Stof og blev til lave Enge. Det er maaske mange Aarhundreders Værk, og at Virksomheden bestandig fortsættes af Naturen i samme Retning ses blandt andet deraf, at det gamle, dybe Ulvshale Løb, som tidligere var Indsejlingen til Stege Bugt og Ulvsund, for omtrent hundrede Aar siden maatte opgives paa Grund af Tilsanding og siden bestandig er bleven lavere. Men Strandengene er endnu saa lavtliggende, at Saltfloder ofte overskyller deres Jorder.\nStrømmene, som gennemskærer dem, har Navne som Sønderholms Flod, Lambernakke Flod og Dyndflod, Bredebæk og Strømbæk. Af dem bliver Fladerne delt i en Mængde store og smaa Holme, saaledes Krageholm paa 89 Tdr. Land, Ebbenæsholm 42,1, Bredeholm 19 og Jep Pommeis Holm 11 Tdr. Land. Medens hele Nyords samlede Areal med Saltenge og alt nu er 759 Tdr. Ld., er Øens vestlige, gamle Del, som ene er dyrket, kun ca. 200 Tdr. Land.\nDet gamle Højland har paa Kortet Omrids som en Skaal, hvis Rand gaar omtrent i Vest—Øst. Dets højeste Punkt ligger paa Midten og er 16 m; to andre Bakker paa Nordøst- og Sydvestsiden naar hver 10 m, ellers falder Landet overalt ned mod Kysten eller ud mod Strandengene. Lave Klinter findes langs Nordøstsiden ud mod Engene, og mod Havet langs hele Vestkysten.\nSom henhørende under Øen, der danner sit eget Sogn, ligger endvidere de tre Smaaholme Ægholm 3,8, Degneholm 3,8 og Tyreholm 8,3 Tdr. Ld. henholdsvis Nord, Nordvest og Sydøst for Øen. Udenfor Sognet ligger inde midt i Stegebugt den 10,9 Tdr. Ld. store Lindholm, som hører under Stege Landsogn, samt østligst i Bugten de ubetydelige Græspletter Luddeholme.\nNyords Navn afledes af det gamle Ord Warth, o: Varde eller Vagthold. „Ny-warth“ har uden Tvivl den Betydning, at her har været Udkigspost mod Fjender paa Øen, som jo laa midt mellem to Indsejlinger til disse vigtige Farvande. Allerede i Valdemar Sejrs Jordebog skrives Navnet imidlertid „Nyorth“, og senere er det bleven yderligere forvansket. Pontoppidan kalder den „Nyejordsø“, og Pastor Daniel Schmidt, som i 1847 skrev en Piéce om Øen og dens Kirke, paa-staar at Navnet kommer af Ny Jord! Beboerne selv er gaaet endnu et Skridt videre — de kalder deres Ø Nords Land og sig selv Nordboerne!! —\nDette er ét lille Eksempel blandt mange paa et Stednavns Skæbne gennem Tiderne.\nØens Historie er for saa vidt at søge udenfor den som dens Beboere fra tidlige Tider til op imod vore Dage har været en udpræget Sømandsbefolkning. De paa Stedet endnu hyppigt forekommende Navne som Jan, Geert, Bo, (Jep Pommeis Holm) og andre, leder Tanken hen paa hollandsk (frisisk) Indvandring. Øen hørte under Jungshoved, som Peder Oxe i 1574 blev forlenet med, og muligvis er det ham, som har indkaldt hollandske Bønder til Stedet. Sandsynligere er det maaske, at Navnene staar i Forbindelse med Frederik IV’s Forsøg paa at gøre Møn og omliggende Øer til Sømandskolonier ved at installere danske og fremmede Søfolk paa dem.\nEfter at have hørt under Jungshoved Lehn kom Øen under Stege Landsogn. I 1668 skødede Christoffer Parsberg den til sin Søster Else, Enke efter Laurids Ulfeld. Da Regeringen ved Auktion den 20. September 1769 solgte det mønske Gods, købte Nyords 20 Gaardmænd Øen af Kronen for 3,902 Rdlr. 57 Sk.\nØen er sandsynligvis først meget sent blevet opdyrket, og Betegnelsen „Gaard-mænd“ i 1769 maa næppe tages for højtideligt. Saa godt som alle dens mandlige Beboere var Sømænd eller Lodser. Endnu saa sent som 1847 var her blandt 48 Familier ikke mindre end 27, hvis Overhoveder var faste Lodser! Der herskede Lodstvang overfor alle Skibe som skulde gennem disse Farvande, og man kan forstaa Tallet paa Lodser naar man hører, at Antallet af Skibe, som i Tidsrummet 1835—45 passerede igennem Sejlløbet ved Øen aarligt i Gennemsnit var 3,222! — Antallet af disse faste Lodser opretholdtes til 1879, da Lodstvangen ophævedes.\nTil omkring 1890 levede af Øens 280 Beboere de 188 eller to Tredjedele af Skibsfart og endnu i 1897 var der 18 Skibe, 4 Fiskerbaade og 30 Joller hjemmehørende paa Øen. I Lodseriet deltog endnu paa den Tid en Del af Hartkorns-ejerne; der fandtes en Lodsoldermand og 13 Lodser. Men siden er Tallet dalet saaledes, at her nu kun findes 3 fast ansatte Lodser paa Øen. — Lodseriet ejede indtil December 1897, da Fonden indlemmedes i Danmarks Lodsers Fællespensions Kasse, et Pensionsfond paa 57,636 Kr., af hvis Renter afgaaede Lodser og deres Familie understøttedes. Dette Fond havde følgende mærkelige Oprindelse :\nTærø. Polak-Rønnerne paa Sønderstranden.\nTærø. Et gammelt Husmandshjem nær Havnen.\nLangø. Damptærskeværket ved Øens midterste Gaard.\nLangø. Indkørsel til Gaarden paa Nordsiden.\nNyord. Gaard med stensat Møddingsplads ud mod Vejen.\nNyord. I Nyord Bys vestlige Del.\nNyord. Udenfor en Bondegaard i Byens østre Del.\nNyord. Det Indre af en Gaard fra ca. 1750 i Byens østre Del.\nI December 1808 under Krigen med Sverige strandede paa Nyords Grunde en svensk Galease, hvis Mandskab forlod Skibet og flygtede for ikke at falde i Krigsfangenskab. Nyords Lodser bemægtigede sig Fartøjet. Det ved Salg af Skib og Ladning indkomne Beløb deltes i to Dele, hvoraf Kongen fik den ene og Lodserne den anden. Men Frederik VI skænkede ved Reskription af 9. Juni 1809 sin Del til et Understøttelsesfond for Øens afskedigede Lodser, deres Enker og efterladte Børn.\nEndnu findes paa Øen 9 Lodshuse, i 6 af hvilke der bor gamle, pensionerede Lodser.\nDe 270 nuværende Beboere er fordelt paa 19 Gaarde og 62 Huse. Gaar-dene er gennemgaaende kun paa 10 Tdr. Land Agerjord og 30 Tdr. Land Strandeng. Her findes ingen Husmænd, idet Husenes Beboere er Lodser, Skippere, Matroser eller Fiskere. Paa de smaa Gaarde holdes naturligvis saa godt som aldrig Tjenestefolk — de 10 Tdr. Land kan Familien klare selv. Saltengene, som udstykkedes i 1884, har siden givet en Smule Hø, men er som før nævnt uanvendelige til Dyrkning og bruges kun til Græsning af Kvæget.\nSom tidligere omtalt var Lodsfarvandet indtil 1821 Ulvshaleløbet østenfor Øen, men med visse Storme var dette Aar efter Aar mere tilsandet, ligesom Strømmens Foranderlighed bestandig mere influerede paa Dybdeforholdene. Paa Foranledning af Lodsen Hans Larsen blev der i 1822 bevilget et Statslaan paa 3000 Rdlr. til Uddybning af det vestre Løb mellem Sjælland og den lille Degneholm, hvorved der opnaaedes et langt sikrere Farvand, som i Maj 1824 var opmudret til 71/2 Fods Dybde.\nDen nævnte Lods er en Efterkommer af sin berømte Navnefælle, Nyords Nationalhelt, Styrmand Hans Larsen, som stod ved Roret paa Linjeskibet „Justi-tia“ da det under Niels Juels Kommando deltog i Slaget i Køge Bugt. Til Minde om ham ophængtes en Model af „Justitia“ i Stege Kirke, hvor Søfolk hvert 10de Aar holdt Fest til Minde om Styrmanden og Sejren i Køgebugt — en Skik der nu som saa mange andre ikke mere følges.\nI Øens Historie møder man i et hastigt Glimt én af de mærkelige Eventyr-helte fra Krigen mod Svenskerne under Carl Gustav — selve „Gjøngehøvdin-gen“, Kaptajn Svend Poulsen. Her træder han for et Øjeblik ud af den sagn-agtige Taage, som omgiver hans Skikkelse.\nMens Svenskernes Hovedstyrke i Vinteren 1658—59 stod om København, var mindre Styrker bestandig spredt over hele Sjælland, særlig den sydlige Del. Det var hernede, de gjorde Bekendtskab med Svend Poulsen, hvis Bedrifter iøvrigt ogsaa udstrakte sig til de sydlige Smaaøer og som overalt voldte Fjenden ustandselige Bryderier. Den danske Landbefolkning, især den sjællandske, har sin betydelige Andel i, at København kunde holdes, og saaledes i hele Landets Redning. Thi for at kunne underkue den sejge Modstand, som ofte var i høj Grad aktiv, maatte Carl Gustav mere og mere svække sin Hær foran Hovedstaden og sprede sit Mandskab. Af de 30,000 Mand, der var fordelt over Landet, stod efterhaanden kun 10,000 udenfor Københavns Volde.\nAllerede i September 1658 begyndte forskellige Snaphaner i Spidsen for deres Bander at føre en vedvarende og planmæssig Guerillakrig mod Svenskerne paa Sjælland. Den vigtigste af disse var Gjøngehøvdingen, saaledes kaldet fordi han var fra Gjoinge Herred i Skaane. Hans Tumleplads var Præstø Amt, saaledes som Sagnene rigtigt beretter. Omtrent ved Slutningen af September 1658 forlod han København, og fra Egnen Syd for Køge begyndte han nu sin Krig mod de rundt om liggende svenske Smaatropper. Han samlede efterhaanden 56 „Karle", som hovedsagelig var Sjællændere, der var rømte fra svensk Krigstjeneste — det var altsaa ikke Dilettanter, men Folk som kendte Haandværket. De strejfede, navnlig om Natten og tilhest, fra Egn til Egn, og ifølge Svends Beretning skal Banden i Løbet af et Par Maaneder have nedlagt 29 Officerer og Underofficerer foruden 189 Menige.\nMed sine Folk overfaldt han efter sine egne Beretninger Svenskerne ved Ganneskov, Totterup Gaarde i Karise Sogn, Karise, Lystrup, Fischerhoed (en nedlagt Landsby, hvor nu Strandgaarden ligger), Torøje og Lyderslev, altsammen i Stevns—Faxeegnen; senere gik han mod Syd til Sjolte, Snesere, Sværdborg, Køng, Torp, Skovmøllegaard og Egesborg. Alle disse Steder laa der svenske Tropper i Kvartér, og overalt „caputed" han dem, d.v.s. skød dem ned.\nDe nævnte Steder viser, hvor tæt de svenske „Salvegarder" laa. —\nTilsidst samlede Fjenden en stærk Kommando under Generaludjudant Lin-denberg og fordrev Svend Poulsen fra Sjælland. Han flygtede til Nyord sammen med sit Mandskab, og tog herfra ved Nytaarstid 1659 ad Søvejen tilbage til København. Den Periode, i hvilken han opholdt sig paa Nyord, maa have varet fra Begyndelsen af November 1658, altsaa i henimod to Maaneder. I den Tid laa han iøvrigt heller ikke paa den lade Side men foretog efter sin Beretning Tog til Sjælland og faldt over Svenskerne ved Tappernøje, Jungsted og Vordingborg, hvor det gik dem som de andre Steder.\nImidlertid var Fjenden bestandig paafærde for at faa Fingre i ham. I en i det svenske Rigsarkiv opbevaret Melding beretter Pladskommandanten i Køge, Oberstløjtnant J. Stahl, den 5. November 1658 følgende til Feltmarskal Stenbock:\n„Til Morgen lod der sig se en Baad i Søen, som gjorde sit bedste for at undvige denne Kyst, hvoraf jeg straks sluttede, at den kom fra Fjenden eller skulde til Fjenden. Da den endelig af haardt Vejr blev tvungen ind under Land, tvang jeg ved Musketild Folkene til at komme i Land. Der var kun 3 Personer, som sejlede fra Møn til Kjøbenhavn med Proviant; den ene, en Korporal fra det Holckske Regiment, sender jeg Deres Eksellence. Han beretter, at Kaptajn Svend Poulsen opholder sig paa en lille Ø mellem Sjælland og Møn med 20 Mand. Øen hedder Noer og ligger kun to Bøsseskud fra den sjællandske Kyst. Den anden Fange mener, at han har vel 70 Snaphaner med sig. Begge mener, at man kunde vel nok faa fat i den Svend Poulsen, da han ikke skal kunne skjule sig paa Øen, som Deres Eksellence jo vil faa at vide af den fangne."\nDet er dog aabenbart ikke lykkedes Svenskerne at forurolige „Gjøngehøvdingen" meget i hans Nyordske Periode, eftersom han havde Standkvarter paa Øen i omtrent 2 Maaneder efter at denne Skrivelse blev til. Trods al Paapasselighed fra Fjendens Side og alt Angiveri fik de aldrig fat paa ham, han var bestandig for snar i Vendingen og vedblev at fortrædige dem med sine hurtige Overfald, til han med sine Folk tog Vejen ind bag Københavns Volde.\nDet er interessant at se, at der i et Brev fra Kong Frederik III til Christoffer Lindenow paa Nykjøbing Slot, dateret den 22. Oktober 1658, paalægges Lehns-manden at skaffe Svend Poulsen hvad Krudt og Munition han behøver for sig og sine underhavende Folk, samt to Smaastykker! Det fremgaar heraf, at Gjønge-høvdingen var en Mand, der som Fører endogsaa opererede med Artilleri — det er just ikke saadan man forestiller sig Folkehelten, naar man kun kender ham fra Carit Etlars Bog.\nPontoppidan siger i sin Danske Atlas følgende: „Nyejordsø haver 20 Gaarde og 7 Huse. Her er nyeligen, nemlig i May—Maanet 1763, skeet stor Skade ved Vaade-Ild, som haver fortæret femten Gaarde paa eengang.“ Tallet paa Husene er interessant sammenlignet med det nuværende Antal 62 (!), medens Gaardenes Mængde kun er én mindre end da. —\nDet var en Oktoberaften ved Solfaldstid, at vi gled ind og fortøjede i Nyords Havn.\nDet er ikke venteligt, at Ordene „Nyords Havn" blot ved deres Lyd skal vække særlig mærkelige Forestillinger. Havne har for mig personligt altid noget afskrækkende ved sig, paa vor Rejse undveg vi saa godt som altid saadanne naar der var Mulighed for at ligge paa aaben Kyst; saa undgik vi Støj og bestandig Uro, Snavs og Nysgærrighed.\nMen den Plet, vi hin rolige Oktoberaften gled ind paa just som det sidste Solskær faldt hen over dens gamle frønnede Pæle, Rørskovene om dens Moler og den gamle By oven over den, det var aldeles ingen Havn — det var en lille Drøm, som slet ingen Mennesker kan drømme, et stille Eventyr, som kun H. C. Andersen har kunnet digte, og som ingen, der ikke er født i hans Fædreland, nogensinde vil kunne fatte. Det var saa ringe altsammen, saa ubetydeligt; men Stedet var én eneste stille Andagt. Vi stod tavse paa Dækket og saa paa det, men indeni os hviskede det ganske stille: Du gode Gud — Du gode Gud!\nHavnen ved Nyord! Det vil i mine Øren altid klinge som Titlen paa et gammelt, gammelt Digt, et hjemligt Sagn fra svundne Tider. Synet af den var den fuldkomne Lykke. Gid aldrig noget vil ændre dens Udseende eller forstyrre dens Ro, ingen Sejlmaskine af et Sportsfartøj kruse dens Vand, ingen Turist skæmme dens fredelige Idyl! Nyords lille Havn — jeg føler Lyst til at række Armene ud over Dig, „betend dasz Gott dich erhalte" — og sige til Tiden, til denne onde Tid, at her maa den ikke staa stille, men bare gaa forbi! —\nOm Tommelise var havnet her paa sin vidunderlige Sejlads, da kunde hun have undveget alle Farer. Her vilde endnu i den lysende Sommernat den lille Havfrue have kunnet lande paa én af Breddens Sten og drømt om sin Prins, som hun aldrig fik. Her sejler mellem de sagtmodigt gækkende Gaaseflokke ud og ind af Rørskoven og langs de frønnede Pæle endnu bestandig den veritable grimme Ælling — som aldrig bliver til Svane fordi den uhjælpelig er en Gæsling! Og naar den biir stor vil den faa andre Gæslinger, saa her faar Eventyret aldrig Ende. —\nBag de gule Rørskove staar en gammel Vippebrønd fra vore Tipoldefædres Tid og giver endnu det klareste Kildevand. Og paa Klinterne bag den lave Forstrand løfter den lille By sine Tage, og dens Haver hælder sine Grene helt ud over Stranden.\nDet er en Aften med fuldstændig Vindstille, Havet ligger blankt og ingen Lyd høres. Just som Solen slukkes og Fuldmaanen stiger op over Skovene paa Møns Klint, høres nogle Strandhjejlers Fløjten langt borte. Maanen stiger og forsølver Kanten paa en lysende Skybanke. Først en halv Time senere ringer den lille Kirkeklokke Solen ned. Der er sietingen Ting, som har Hast. —\nNatten kommer, og Frosten lægger sin tynde Taage over alting. Men ved Daggry hænder det samme igen, blot omvendt. Paa Himlen staar nogle lette Cirrusskyer, som rødmer mere og mere hvor Solen skal komme. Kirkeklokken vil ikke vente paa Solen, men begynder stille og betænksomt at ringe. Under dens sagtmodige Bimlen ruller endelig Solen sit store Ildhjul op over Himlen bag Høje-Møn, og samtidig skjuler Fuldmaanen sig bag Sjællands Skove. Et Øjeblik stirrer de to Vandrere ind i hinandens Ansigt tværs over Havet, saa stiger Solen, og Maanen er dalet — det er Jævndøgnets store Vægtstang, der svinger om sin Akse.\nI samme Øjeblik som Solen kommer op, begynder Vandet i Havnen at dampe. Rimen paa Dæk og i Rejsning bliver til funklende Dugg, men oppe paa Land falder endnu dunkle Rimskygger bag Huse og Haver og de ophalede Baade. Inde bag de solbeskinnede Rør om Havnen begynder Ænderne saa smaat at vaagne til Dagens Palaver, og fra Byen, hvor Røgen just nu stiger som fine Striber op over de gyldne og blaanende Tage, kommer Gaaseflokken vandrende ned mod Stranden, stilfærdigt smaa-snakkende om Dit og Dat. En enkelt af dem udstøder pludselig et Skraal, med hvilket den ganske alene kunde have reddet Kapitolium.\nNu begynder Dagen. — Men endnu ser vi ikke et Menneske. Kun nede fra Dammen paa en stor Fiskerbaad, som ligger kølhalet ved Siden af os, kommer der nogle skrumlende Lyde; det maa være Skipperen der er vaagnet og begyndt at rumstere med Grejerne. Det rumler stille og hult dernede, som i Maven paa en Flodhest eller en stor Drøvtygger — Ymers Ko.\nVi gaar op over de duggvaade Marker og gennem Landsbyen, som med sine visnende Haver og glødende Efteraarsblomster viser os en indian summer uden Lige. Frosten har taget stærkt paa Løvet og svedet det i alle Farver fra Gult og Orange til Kraplak og Rust. Mellem alt det hektisk Røde straaler nu og da en enlig, skinnende grøn Farve. Morgenduelige Stære jager i Flok fra Have til Have og plyndrer af Træerne; Rødhals og Irisk, Blaamejse og Bogfinke smutter mellem Buskene, og Musvitten synger sin Morgenvise.\nStejl gaar Vejen fra Haverne op mellem de gamle Huse i denne Landsby, som er den skønneste, vi endnu har set. Blot hundrede Skridt fra Stranden har man et herligt Syn udover Byen og Kysten under den. Særlig mærkelig og smuk er den østlige Bydel, hvor der endnu findes nogle fortrinlige og velbevarede gamle Gaarde fra omkring Midten af det 18. Aarhundrede. De blev sparede ved den store Ildebrand i 1763 og ligger tæt sammenbyggede som Tidens Skik var, med en Arkitektur, som jeg ikke har set Mage til. I Byen findes nogle ejendommelige, forsænkede Møddingspladser ud mod Vejene, brolagte i Bunden og med store Kampestenssætninger paa de tre Sider.\nOm det saa er Beboerne kan de se ud, som om de er hentede ud af en Eventyr-Billedbog. Disse Mandfolk, som vi ser vandrende bag Ploven i Sweater, sort Sømandskasket og det karakteristiske Tørklæde med Sailor-Knuden om Halsen — eller i bredskygget Hat, den korte sortbrændte Shagpibe, Ørenringe og Skipperskæg — holder de ikke Gudhjælpemig den Dag idag paa Plovens Knage som var det et Rat! Jeg gad vide om de ikke siger Styrbord og Bagbord om den nærmer og fjærmer! Der er Folk her, som jeg mistænker for i al Hemmelighed at krydse med Ploven i ganske smaa Slag, naar de gaar op mod Vinden. Og naturligvis holder de den høje Poppel Øst for Byen overét med Stege Kirke-taarn for at undgaa Sten i Grunden! —\nFor Ankere kan smedes om til Plovjærn, vestjydske Kromænd kan blive Indremissionærer, og Rokker, som fanges under Anholt, kan sendes til England og vende tilbage som Daasehummer. Det hænder. Men syvogtyve ramsaltede Nyordslodser kan ikke bare i Løbet af et Par Generationer faa Beskyttelseslighed med Agrarer!\nI én af Byens ældste Gaarde i dens østlige Del traf jeg én af disse udprægede Sømandstyper, dens gamle Ejer, forhen Lods og nu Landmand. Paa de vestligere Øer havde jeg i Forvejen hørt mangen Skrøne om Nyordboernes Særheder; man regner dem for gammeldags og eksklusive, næsten en Smule smaa-tossede af alt for megen Indgiften. Hverken hos denne Gamle eller hos en Mængde andre af Beboerne, som jeg besøgte, fandt jeg det mindste, som kunde berettige dette Ry, tværtimod. Elskværdige og gæstfri var de, klare i deres Tale og med en fortrinlig Fremstillingsevne. Jeg har næppe mødt nogen udpræget Agrarbefolkning, som har vidst bedre Besked om sin Øs Ejendommeligheder end disse Amfibier. Jeg fik bedre Oplysninger her af Befolkningen end de fleste andre Steder. Hertil kommer, at Øens Boliger, baade de nyere og de tilbageværende ejendommelige gamle Gaarde, var holdt saa mønsterværdigt, som kun en Sømandsbefolkning, der tager sine Sædvaner og Ordensbegreber med op paa Land, plejer at gøre det.\nHer er adskillige Tre-Alens Karle mellem disse gamle Lodser, og stoute og ranke Folk er det, ofte gamle som Methusalem uden at man egentlig kan se det. Jeg besøgte én af dem, boende i et gammelt, højtliggende Hus paa Skrænten mod Havnen. Dagen efter vor Ankomst havde han været ombord, præsenteret sig som Havnefoged og indkasseret de 67 Øre som vi maatte betale for at ligge i Havnen i en Uge! Undskyld — men det er forud her, sa’e han. —\nHan er højt oppe i Firserne, fortalte han mens jeg sad og tegnede ham. Fra sit 14de til det 22de Aar for han tilsøs, og siden var han i 41 Aar Lods paa sin Hjemø. Desuden er han Ungkarl og Dannebrogsmand — det sidste fortæller han mig flere Gange og forlanger det skal staa paa Tegningen. Over det første beklager han sig — han er bleven for gammel til at klare alle Husholdningens Skær saa godt, som det passer ham. Men, siger han, de første tresindstyve Aar var der jo ingen Grund til at gifte sig, for da boede hans Mor hos ham og holdt Orden paa Grejerne. Og siden var det bleven for sent at gifte sig til en Stedfortræder, velsagtens. Man ved aldrig hvordan Kvindfolk er vendt, før man faar dem paa klods Hold! Men han siger det med et lille Gisp, der godt kan lyde som et Suk. — 1 toogtyve Aar har han boet helt alene.\nSaadanne gamle, ensomme Mænd ser altid saa uhægede og sørgelige ud, der er saa længe imellem at de bliver støvet af, de faar Krummer i Skægget og Skæl paa Frakken. Bordpladen, hvor jeg skulde sidde, tørrede den Gamle af med sin Kasket, og det der forsvandt fra Stedet saås ganske tydeligt sidde paa Pulden, da han igen fik Hovedtøjet paa. Han lignede noget forhistorisk, et Jordfund — hans Næse var som en Kæmpekaalrabi, hans Hænder som to Runkelroer, der hang ud af Ærmerne. Men høj, rank, mager og velskabt var han som saa mange af hans gamle Landsmænd. Hvilken Race der er i de Folk sammenlignet med Beboerne paa de vestligere Øer i Smaalandshavet!\nHer som overalt hvor vi er kommen, er det de gamle Mænd og de helt unge Kvinder, som er det smukkeste Udtryk for Befolkningen. De midaldrende eller ældre Kvinders ensformige Slid og deres underordnede Stilling i Hjemmet gør dem énsartede og uden intellektuelt Særpræg. Jeg har endnu aldrig paa denne Rejse i noget Bonde- eller Almuehjem set Husmoderen deltage ved det Kaffebord og sjældent i det Aftensmaaltid, hvortil vi er bleven indbudt.\nDet tristeste Fænomén er den helt unge Mand, selv paa disse afsides Steder er han godt paa Vej til at udvikle sig henimod den almindelige Form for en cigaretosende Flab, som dominerer i Byerne. Der gives Undtagelser, men de er sjældne. Endogsaa her paa Nyord sidder Sixpencen som fastlimet over det ækle Pande-haar, der som paa „uartige Piger" hænger ham ned over Øjnene. Det er ikke almindeligt, at han besvarer en Hilsen, naar man tager Hatten af for ham. Hans Gang er sjokkende, Øjnene sløve, Cigaretten dingler mellem Tænderne og Overlæben — Minder fra Københavns Forstæder.\nHos Øens unge Piger er det eneste Tegn paa „Civilisation" dette, at de bærer nogle store, komfuragtige Hatte, som var moderne andre Steder i Begyndelsen af Aarhundredet og nu endelig er naaet hertil. Naar de tager dem af, er det som et Lys bliver befriet for en Skæppe — og Aabenbaringen under Hatten er netop saa ren og skær som en lille klart brændende Flamme.\nEn Dag besøgte jeg Præstefamilien i den smukke gamle Gaard nær Kirken. Fruen sendtt Bud efter en ung Pige, som hun havde raadet mig til at tegne, og som ogsaa sti aks var villig. Hun var typisk for Øen, udpræget nordisk i sin Lyshed, med de runde, bløde Træk mindende om hollandske Pigetyper, der var over hendes Ansigt den samme naive Ynde, som man finder paa Ungdomsbilleder af Hollands Dronning. Disse Piger er endnu almindeligere paa Gaderne end de gamle Mænd. Deres Øjne og deres Smil er lyse og helt bedaarende. Naar de stod indenfor deres Mors Havelaage og saå efter den Fremmede der gik forbi, med den slanke Krop i Hvile og Armene slapt ned langs Siderne, mens Solglansen faldt over deres lysende Haar, da var de at se til som tændte Alterlys. —\nDe rødmer, blot man siger Goddag, og først længe efter kommer et næsten lydløst Svar. Jeg har aldrig set noget renere og uskyldigere end Nyords Piger. — Gud, lad dem aldrig faa Grammofoner og Jazzdanse herover!\nJeg mødte forøvrigt her et lille Glimt af den Særhed, for hvilken Øens Indbyggere er berømte i Nabolaget. Moderen til den unge Pige, som jeg havde tegnet, tog mig dette meget fortrydeligt op og beklagede sig over, at hendes Datter skulde „trykkes i en Bog". — „Hun er min eneste Datter," sagde hun, „og det vilde jeg ikke have gi’et mit Minde til.“ Jeg tror ikke, at det trods alle mine Anstrængelser lykkedes helt at overbevise hende om, at der ikke var noget skammeligt ved den Ting, eller at bibringe hende nogensomhelst Forstaaelse af Sagen.\nOm et andet, overordentlig rørende Udslag af denne Særhed eller Overspændthed, som kan forekomme især hos Øens kvindelige Befolkning, fortalte man mig følgende: En Enke mistede for seks Aar siden sin 17-aarige Datter. Siden hun blev jordet har Moderen hver eneste Dag paa alle Aarets Tider og i alt Slags Vejr vandret ensom ud til Øens fjærne Kirkegaard og med en lille Rive hæget om Graven og tilbragt nogle Timer derude. Og i al denne Tid har hun ikke villet omgaas et eneste Menneske og iøvrigt bestandig holdt sig inde. — Dette er jo ikke Moderømhed alene, men Udslag af et uligevægtigt og sygt Sind. Ogsaa mellem Beboerne selv regnes dette Tilfælde for at være noget udenfor det sædvanlige, og det falder dem for Brystet.\nDet lykkedes mig ikke at faa flere af Øens unge Piger tegnet, de holdt sig tilbage. Og det var Synd. Men hvor jeg gik og undredes over dem, over deres slanke, fine Skabninger, deres sunde, herlige Lød. Alting klæder dem. Jeg har set dem ved et tungt Arbejde som Roeoptagning udvise en Gratie, som jeg aldrig har set ved nogen Opvisning i Plastik. Et saadant Arbejde som at skubbe en Trillebør henad en ujævn Landsbygade kan være yndefuldt, naar det er én af Nyords Jomfruer, som udfører det.\nMen overrasker man tilfældigvis én af disse unge Piger i at tale, saa studser man over at møde en Ejendommelighed ved det Nyordske Sprog, som lyder slemt sammen med det syngende Øbo-Maal og som navnlig i deres Mund synes helt naturstridig. Det er dette, at det københavnske a med stærk æ-Lyd er indvandret hertil og anvendes i en Del Ord, hvor a er betonet. Man tog sig til Hovedet, naar én af disse søde, unge Piger sagde til en anden: „Vi ska’ hæ’et saa rært iaften!“\nMærkværdigvis fandt jeg ikke i Mændenes Tale fjærneste Antydning af dette, ikke engang de unge Karle har endnu anlagt denne Mode. Men de har jo baade Cigaretten og Pandelokken.\nJeg besøgte Øens Sogneraadsformand. Ogsaa han er en udpræget Sømandstype, tiltrods for at han er Gaardmand af Profession. Men han er en lille tætbygget Skikkelse af et mere moderne Snit end de gamle Lodser. Ham skylder jeg en Mængde Oplysninger om Forholdene paa Øen, især om dens Lodsbefolkning. Af Vildt, siger han, findes her hverken Harer eller Agerhøns mere, ingen mindes at have set det her. Baade Hus- og Markmusen forekommer i Mængde og den brune Rotte er indvandret hertil og har formeret sig, saa den er bleven en sand Landeplage. Den har fordrevet den sorte Rotte, som gamle Folk paa Øen endnu mindes at have set. Muldvarpen fandtes her i sin Tid, men for omtrent 30 Aar siden forsvandt de sidste, hvorimod Pindsvinet optræder temmelig talrigt. Snogen findes af og til, og paa Saltengene og i Agrene skal der være Hugorme.\nAf Rovdyr er kun Lækatten fast paa Øen. Men det hænder, at der af og til om Vinteren kommer en Ræv hertil fra Sjælland eller Møn, naar Havet er dækket af Is. Dette har paa Stedet givet Anledning til Opkomsten af en helt ny Form for Sport. Da det saaledes for en Del Aar siden skete, at man opdagede en indvandret Mikkel, som var bleven overrasket af Tøbruddet og ikke naaede at slippe væk, da greb Befolkningen ikke til den sædvanlige Udvej at hente Bøssen ned fra Knagen og skyde Udyret ned. Nej, man maatte have en Dag ud af dette! Og saa samledes Øens Mandskab ubevæbnet og lavede Parforcejagt paa Asenet tilfods!\nDa man nogle Gange havde forfulgt Ræven frem og tilbage tværs over Øen, var han bleven rendt saa træt, at han lagde sig op under et Dige og lod sig ta’ med Hænderne. Det kan man da endelig kalde for Sport — og saadan en Ræv er der Forslag i! Dette hændte i Vinteren 1895, og Aarstal og Dato glemmes aldrig paa Øen. Det er én af dens store Dage. —-\nØens Kirke er et Led i den Tornerose-Idyl, som hviler over hele Byen, der ligesom ligger i en hundredaarig Slummer og drømmer under sine tætte Havers Skygger.\nSkønt Kirken er bygget saa sent som i 1846, idet Øen først i 1845 blev udskilt fra Stege Landsogn og blev eget Pastorat, er den ganske fortrinlig. Paa det Sted, hvor den er opført, fandtes fra gammel Tid Ruiner af en Stensætning, som kaldtes „Caplen“, formodentlig fordi her engang har ligget et Kapel. Kirkens Arkitekt var C. Glahn fra Nykjøbing paa Falster, og dens Forbillede har været Damsholte Kirke paa Møn, der ligesom Frederiksberg Kirke ved København er ottekantet med spidst Tag og et lille Spir. Dette sidste er imidlertid senere fjærnet fra Nyords Kirke, efter at det var forfaldent og ikke mere kunde bære sin Klokke, og denne hænger nu i en Klokkestabel af Jærn ved Siden af Bygningen. Ved en Restaurering i 1888—89 blev Kirkerummet, som oprindelig var 14 Alen højt, sænket 4 Alen.\nLangt borte fra Kirken og Byen, helt ude paa Hovedøens Nordøstpynt, ligger Øens Kirkegaard.\nJeg staar en solgylden Aftenstund herude i denne lille verdensfjærne Have, som ligger ensom paa det bratte Hæld ud mod de lave Strandenge. Under Træer og Buske, hvor den sidste Sol kaster sine Straaler henover gamle Trækors og forvitrede Sten, læser jeg Navne som Jantzen, Geertsen, Hollender og Pihis. Og en Mindesten finder jeg over otte engelske Sømænd. De „omkom paa Nyords Enge i Stormfloden 13. Novbr. 1872“ staar der paa Stenen, og den er rejst af Nyords Beboere. — Her hviler de mellem hinanden, Danske, Hollændere og Englændere, alle disse Gamle, som for paa Havene Jorden rundt; her skulde de endelig „i sidste Havn fortøje". Og der er roligt og godt her paa Skrænten under de gamle Træer med det vide Udsyn over Strandenge og Hav; skønnere kan ingen Mand hvile, naar hans Tørn er endt. Gærdesmutter, Fuglekonger og Irisker pipper mellem Buskene, og i Askene over de stille Grave sidder Musvitten, som for-staar det hele, og synger: Slid din Tid — slid din Tid!\nNedenfor Kirkegaarden ligger paa Faldet ud mod Engene en lille Mose, tæt bevokset med Rør, over hvilke Tjørn og smaabladet Pil løfter deres runde Kroner. Som jeg staar her og ser ud over disse vide Flader, over hvilke Solfaldsrødmen hviler, mens de blaanende, finttegnede Konturer af Høje-Møn hæver sig fjærnt bag dem mod Østhimlen, da dukker der et Minde op i mig: er dette ikke som fra Roms Udkant at se ud over Campagnen mod Rocca di Papa! Jovist — men dette er skønnere, for mig!\nThi her brøler Kvæget nu mod Aften fjærnt og nær — denne kendte, hjemlige Lyd, der ligesom taler fra fjærne Steder og gør Rummet saa stort. Frøerne kvækker nede fra den nære Mose, deres Stemmer løfter sig til en Scala, som naar helt op under Himlens Loft.\nEn græssende Ko kaster en lang Skygge over den rødmende Kløver helt ned til Skræntens Fod, hvorfra en lige Vej gaar ud over Engene. Vejen begynder bred og gylden nær Bakkens Kant, men svinder og bliver til intet i det Fjærne. En ensom Vandrer, en lille Bondekone, kommer gaaende ud ad Vejen. Hendes sorte Stadskjole bliver helt rød i Solen, og ogsaa hun har sin Skygge med sig. Hun selv er kuglerund, men Skyggen er en lang Stribe. Skyggen og hun ligner en Stoppe-naal med en Klat Lak paa Enden. Hun fjærner sig mere og mere, tilsidst ser jeg slet ikke Vejen hun følger, men kun den lille Kugle, som jeg bestandig véd er en Bondekone. Først helt ude ved Færgestedet standser hun, og lidt efter kommer en Baad ud fra Ulvshale Færgested paa Møen. Men saa gik Solen ned, og jeg saå ikke, hvordan det siden gik hende. ’\nEn stor Flok Sædgæs trækker højt oppe over Engene, ordnet nøjagtigt i et V med en Formand og 11 Stykker til hver Side. Deroppe hvor de færdes, skinner Solen endnu. Engang imellem skræpper de med en fed Gaaselyd, som om de allerede havde Æbler og Svesker i Maven ...\nVestenbrisen bærer Lyden fra den lille Kirkeklokke herud. I Tusmørke gaar jeg hjemad mod Byen.\nMen næste Morgen gik vi over de duggtindrende Enge helt ud til Færgestedet ved Ulvshaleløb. Pastor Schmidts Beskrivelse fra 1846 af dette mærkelige Landskab passer endnu paa en Prik — hvor mange Steder i Danmark vilde dette kunne tænkes at være Tilfældet i vore Dage, et Landskab uberørt af Mennesker i omtrent hundrede Aar!\nDisse Flader, som synes umaadelige og uden Grænser, naar man færdes paa dem, og udelukker ethvert Syn af Havet, er græsbevoksede overalt omkring Strømløb og Laguner, der hist og her har en sparsom Star- og Rørbevoksning. Yderst om Kysten mod Ulvshale er der tætte, frodige Rørskove. Som Modsætning til den nære Ulvshale Odde, der har store, lynggroede Hedeflader, findes her intet Spor af Hede.\nDet virker besynderligt og ganske naturstridigt at se det ene Skib efter det andet passere forbi herude, tilsyneladende sejlende tværs over den bare Græsmark. Saa lav er denne, at man ikke alene ser Sejl og Master, men Størstedelen af Skrogene med.\nHerude var det, at det engelske Skib strandede i Stormflodsnatten den 13.— 14. November 1872, da alle Saltengene eller omtrent tre Fjerdedele af Øens Areal var overskyllet af Havet og kun den vestlige Del paa Grund af sin Højde undgik Katastrofen. Da Nyords Beboere kom ud hin Morgen, saå de Skibet staa fast paa Grunden nærved Landet. Da de naaede derud saå de, at hver eneste Mand af dets Besætning var forsvundet. De maa alle være omkomne under Forsøg paa at gaa i Baadene, thi Skibet stod næsten uskadt i Stranden.\nOtte af dem, som om Vinteren og Foraaret drev iland paa Nyords Enge, blev navnløse jordet paa Øens Kirkegaard.\nOveralt herude hører vi endnu bestandigt de syngende Lærker — og det er vist den eneste Fugl, som bor paa dette øde Sted. Men ude paa Vandet ser vi senere, da vi nærmer os Kysten, Mængder af forskellige Ænder og Maager. Tre\nStrandhjejler flyver op fra Bredden, nogle Regnspover trækker fløjtende hen over os. Paa én Gang hører vi Lyd af trækkende Sangsvaner, og i Kikkerten ser vi Flokken paa omtrent 30 Stykker trække ganske lavt over Vandet langs Nordstranden fra Øst til Vest, til de forsvinder. Men vi vedbliver at høre dem, efterat de er borte, og snart efter ser vi, at Flokken er vendt og kommer tilbage. Den kaster sig paa Vandet Nord for Holmene. Og da vi siden kommer ud paa Krageholm, ser vi Svanerne ligge paa Vandet i Retning af Jungshoved mellem Degneholm og Ægholm, svømmende i vestlig Retning.\nSenere hørte vi Lyd af Sædgæs, og lidt efter kom 2 og siden 23 trækkende højt over Engene fra Nordøst. I Stranden saa vi 30 vadende Ryler sammen med et Dusin Strandbrokfugle, og da vi vendte for at gaa hjem, kom en Hjejleflok susende hen over os.\nEn Hejre staar ude paa Fladvandet og fisker. Mens vi ser paa den letter Svanerne derude igen og flyver bort. De ordner sig i Kile og stiger højt, da de gaar ind over Sjælland.\nDet er atter blevet Aften, da vi gaar langs Holmenes Nordkyst hen til Hovedøen og op over Hældet, hvor en Række gamle, stynede Popler, nogle Hyld og Pile og et højt Tjørnehegn med et Par lave Røn gror ud mod Stranden.\nVi gaar videre op over Højlandet til Bakken Nord for Byen, hvor tidligere „Møllestangen“ stod, et højt Træstillads, hvorfra Lodserne holdt Udkig over Farvandene, nu afløst af et lille Træskur. Et mere henrivende og af al Civilisation uforstyrret Billede af dansk Ønatur end det man herfra ser, findes ikke. Intet levende Hegn spærrer Udsigten til nogen Side, de aabne, bølgende Bakker falder overalt ned mod Havet, dækkede af store Hess, som kaster lange, blaagrønne Skygger henover de gule Stubbe. — Det brølende Kvæg, de langsomt glidende Skibe, hvis Sejl ses helt inde under Øens Banker, det spejlblanke Vand, som gløder i den lave Oktobersol under de fjærne, sorte Skove! Under Bakken, hvor vi staar, og hvor Roernes Blade lyser i orangegule Toner, færdes en Plovmand Ager op og ned bag de sindigt skridende Øg; vi hører den grødet frodige Lyd, hvormed Plovjærnet skærer i Grunden og vender det saftige Møg i Muldens friske Fure.\nLangt borte fra lyder Motoren fra en Fiskerbaad, som forlængst er forsvunden bag et Næs, men hvis Kølvand endnu ligger som en lang, lysende Stribe over det mørke Vand under Sjællands spejlende Skove.\nVed en Bondegaard staar en vældig Poppel med helt udgaaet Top, hvor en Stæreflok paa mange Hundrede nu ved Solfaldstid har slaaet sig ned. De bladløse Grene er af Fuglenes Kroppe trukket op med sort mod den klare, metalskinnende Aftenhimmel. Her holder de deres Aftenandagt, de overmætte, overmodige Stærefolk, hele Træets døde Top er bleven levende af dem. De strutter af Velvære og af Høstens Bær, Fjerene ryster paa deres Struber, Vingerne slaar Smæld mod Kroppene, og alle er revnefærdige af Henrykkelse og Lovsange — hele Træet synger mod Himlen. Men snart er Solen helt sunken, og paa et Øjeblik bliver Flokken tavs. Saa sidder Fuglene stille og ligner store, modne Frugter, der tynger de spinkle Grene.\nKirkeklokken ringer, og det mørkner hurtigt.\nMidt i den dybe Stilhed hører jeg et Faar bræge etsteds, uden at jeg kan opfatte, hvor Lyden kommer fra. Det snakker med en sært sørgmodig Gammelmandsrøst, som kunde det være Kirkelammet, der er kommen ud og spøge. Og jeg mindes Sagnet om Nyords Lindorm, som engang i gamle Dage plagede Beboerne saa længe og haardt, at de gjorde Kontrakt med en Mønbo om at dræbe Udyret, hvad han ogsaa holdt. Men Nyordboerne sveg ham og snød for den udlovede Belønning. Og til Straf for dette svor han, at Øens Faar tre Gange skulde omkomme ynkeligen ved Taage og Stormflod paa Nyords Saltenge — og to Gange er det allerede sket!\nMen fordi den tredje Gang endnu er tilbage, bræger Faarene saa langeligt og klagende, naar Havtaagerne ved Aftenstid lægger sig ind over de lave Enge.


Kisteglad – UD & SE\nHovedpersonen i Maren Uthaugs nye bog er en bedemand med nekrofile tendenser. Romanen er på én gang en slægtssaga, en spøgelseshistorie og en undersøgelse af dødens kultur. Og måske rummer den sin egen morbide øko-morale.\nTekst:Peter Nicolai Gudme ChristensenFoto:Thomas A\nHvorfor har du lavet en historie om en nekrofil?\n”For et par år siden var der mange mennesker omkring mig, der døde. Både venner og familie. Jeg lavede nærmest ikke andet i et år end at rende til begravelser og begyndte at lægge mærke til og undre mig over alle de skikke og ritualer, vi stadig har omkring døden, selvom vi ikke er særlig religiøse, og jeg fik lyst til at skrive en roman, der beskæftigede sig med dødens kulturhistorie. Omkring den samme tid så jeg en dokumentar om pædofile, der forsøger at leve med deres tilbøjelighed uden at udleve den. Indtil da havde jeg nok haft det som så mange andre: Pædofile skal have skåret pikken af og låses inde. Nu fik jeg større forståelse for det skamfulde i deres situation, og det dilemma ville jeg gerne undersøge i min roman: Hvordan er det at være nekrofil og beslutte sig for at undertrykke sin seksualitet og leve som et ordentligt menneske? Det er jo det, han gør, min bedemand. En gang imellem må han onanere til en fantasi om et lig, men ellers modstår han fristelsen og gør sit arbejde ordentligt. Det er en person, man kan have sympati for.”\nHvad gjorde du for at sætte dig i hans sted?\n”Det er et svært område at researche. De, der har tilbøjeligheden, taler ikke højt om den. Og dem, de nekrofile forgriber sig på, kan ikke fortælle noget. Og hvis man endelig finder et eller andet påstået forum for nekrofile, er det usikkert, om det er troværdigt. Jeg så noget nekrofil porno og tog en masse noter for at få noget troværdighed ind i mine egne beskrivelser. Nekroporn er ikke den ægte vare, men hvor nogle ligger helt stille og simulerer, at de er døde. Det kan ikke anbefales. Jeg føler, at det var one for the team.”\nSå der er ikke lavet noget forskning på området?\n”Meget lidt. Jeg fandt en bog, der var relativt grundig, som jeg fik en del ud af. Den fortæller blandt andet, at en del nekrofile netop forsøger at finde arbejde, hvor de har adgang til lig, for eksempel som portører. Og så deler den de nekrofile op i fem undergrupper. Der er dem, der godt kan lide fantasien og gerne vil have konen til at spille død hjemme i ægtesengen. Der er dem, der tænder på at røre ved lig eller bare være i nærheden af dem. I Paris havde de en overgang problemer med folk, der spillede den af på kirkegårdene. Så er der dem, der gerne vil have penetration. Andre, specielt kvinder, kan have svært ved at sige farvel til deres partner, når han dør, og beholder liget hos sig lidt for længe eller gemmer og konserverer hans penis – det er usømmelig omgang med lig og straffes med bøde. Og mest ekstremt er der dem, der tænder på at slå ihjel. Det er jo et bredt spektrum og i virkeligheden uretfærdigt, at de første skal dele paraply med de sidste, men sådan er det nu engang i mangel af bedre kategori.”\nVar det svært for dig at få en udgiver med på ideen?\n”Egentlig ikke. Der var dog nogle af mine første læsere, der sagde, at de havde haft lidt svært ved at komme igennem scenerne med nekrofil sex, at de havde haft lyst til at tage et bad og vaske dem af sig bagefter. Og jeg har ellers forsøgt at gøre de passager så neutrale som muligt.”\nHvordan tror du, eventuelle nekrofile læsere vil tage imod bogen?\n”Det har jeg ikke gjort mig tanker om, men jeg håber, at de vil føle sig lidt set. Det er ikke, fordi jeg ligefrem har ønsket at tage nekrofile i forsvar, men jeg håber, at de vil synes, den er mere tolerant, end hvad man ellers læser. Det er svært at finde noget i medierne om nekrofili, der ikke er afskyvækkende eller sensationelt.”\nNekrofili er ikke det eneste, romanens karakterer kæmper med. I familien, som du følger gennem to århundreder, bliver nogle sindssyge, andre ser spøgelser, nogle drages mod at slå ihjel. Måske hviler der en forbandelse over slægten. Skal de straffes, fordi de arbejder som bedemænd eller på anden måde tjener penge på døden?\n”Jeg er selv meget taknemmelig for den hjælp, jeg fik af bedemænd, da jeg skulle begrave min mor. De var virkelig søde og kompetente, så der er ikke nogen politisk pointe i det. Det er rigtigt, at jeg ikke er så flink ved mine karakterer, men det var mere for fortællingens skyld, at jeg syntes, det var interessant, at familien i tiltagende grad bliver fascineret af døden, jo længere den arbejder med den.”\nBogen kommer omkring i dødsriget. Fra dødsårsager som kolera og den spanske syge over bedemandsudstyr, folketro og kremeringsfakta til lugten af et frisk lig, som åbenbart er lidt a la skovbund eller tørv. Blev du selv fascineret af døden undervejs?\n”Fascineret er nok så meget sagt, jeg er et meget nøgternt menneske. Men jeg blev grebet af researchen. I de to år, der er gået, siden jeg gik i gang, har den fyldt meget. Og i mit første manuskript var der meget, meget mere om sygdomme og ritualer. Jeg var nødt til at dræbe en del darlings for at finde ind til det, der var relevant for historien.”\nNøgtern, siger du … Det virker ellers, som om du har givet fantasien frit løb, blandt andet i et kapitel, hvor et genfærd og et levende menneske har forelsket sig. De løser problemet med at have sex ved, at den dødes sjæl tager bo i et andet levende menneske, der låner sin krop ud til deres kødelige forening.\n”Jeg morede mig meget med at skrive det kapitel. Men jeg researchede også grundigt på det. Jeg opsøgte en clairvoyant, der i detaljer beskrev for mig, hvordan det fungerer, og hvordan det føles, når en ånd går ind i et fremmed legeme. Og det er ikke, fordi jeg er helt fremmed for ånderiget. Jeg er født i Norge, og noget af min familie er samisk. I den gren taler man med ånderne. Det er ikke noget, jeg tror på, men af og til kan de være nyttige. For eksempel var der en gang, hvor en onkel havde snydt mig for en bil. Men efter at min bedstemor, der har været død siden 1978, havde talt med ham og sagt, at det var Marens bil, fik jeg den tilbage. Så brokker man sig jo ikke.”\nHar arbejdet med bogen rustet dig til næste gang, nogen tæt på dig dør?\n”Nej. De følelser er så overvældende. Dem kan du ikke forberede dig på.”\nDu begynder din roman med en skibbruden dansker, en forfader til den nekrofile bedemand, der redder sig i land på stillehavsøen Tikopia. Her praktiserer man en stram social kontrol. Folketallet må ikke overstige 990, det er alt, hvad øen kan brødføde, så man må holde sig på måtten med at blive gravid, indtil der er en plads ledig, og skulle der ske et uheld, må man tage livet af sit nyfødte barn. Er det en pointe i din roman – i disse tider, hvor overbefolkning måske er den største trussel mod jordens fremtid …\n”Jeg blev meget fascineret, da jeg tilfældigt læste om Tikopia. Den ø måtte bare med i bogen. De har taget begrebet bæredygtighed til sig på den helt hardcore måde. Men jeg ville aldrig advokere for, at man skal slå sine babyer ihjel. Eller i det hele taget lave en politik på området. På et overordnet plan kan jeg dog godt undre mig over, hvad vi mennesker tillader os. Vi skal hele tiden have nyt tøj, vi skal ud at flyve, vi skal have mange børn. Hvem har sagt, at vi har ret til det? Det er jo bare noget, vi har fundet på.”\nHvor mange børn har du selv?\n”Tre. Så jeg har allerede overskredet min kvote. Men det ene har jeg med en tidligere kæreste. Så på den måde går det vel op, tænker jeg.”\nMaren Uthaug, 47 år, har tidligere skrevet romanerne ’Sådan blev det’ og ’Hvor der er fugle’ og tegnet tegneserien ’Den lyse side’. Fast leverandør af striben ’Ting jeg gjorde’ til Politiken siden 2013.\nTags: bøger, kultur, litteratur\nhttps://www.udogse.dk/wp-content/uploads/maren_landscape.jpg 1100 1755 Benjamin Dane /wp-content/uploads/UdogSe_logo.svg Benjamin Dane2019-11-25 12:33:482019-11-25 12:33:48Kisteglad\nForfatter og Gyldendal-direktør Morten Hesseldahl har skrevet en politisk thriller om Grønland.


Hill's VET ESSENTIALS NEUTEREDDOG Adult Large Breed hundefoder med kylling er et komplet fuldfoder til stor og gigant race (>25 kg) voksne neutraliserede hunde, 1+ år gamle. Det giver en præcis ernæringsmæssig balance af energi, protein, vitaminer og mineraler. Ikke kunstigt konserveret. Ingen syntetiske farver. Ingen kunstige smagsstoffer.\nUdelukkende tilgængeligt hos din dyrlæge, Hill's VET ESSENTIALS NEUTEREDDOG Adult Large hundefoder med kylling er avanceret ernæring med 5 essentielle sundhedsmæssige fordele for din hund, herunder klinisk dokumenteret ernæring til støtte for fedtforbrænding og til at hjælpe din hund med at opnå og bevare optimal vægt efter neutralisering.\nVægt: Unik blanding af ingredienser, der dokumenteret til at understøtte fedtforbrænding og hjælpe din neutraliserede hund med at opnå og vedligeholde optimal vægt\nHud & pels: Med omega 6-fedtsyrer for sund hud og glansfuld pels\nVoksne hunde af stor race over 1 år.


Sådan vælger du den rette bryllupsbil | Bryllupsfotograf Det Store Ja - fotograf bryllup\nBryllupskørsel på bryllupsdagen arrangeres ofte af praktiske årsager, men sandsynligvis også af lidt finere og mere mindeværdige årsager. Bruden kan hentes hjemme og transporteres til kirken, og efter vielsen kan brudeparret transporteres fra kirken til festen. Når der skal planlægges bryllupskørsel, skal afstanden fra kirke til fest beregnes med i overvejelserne. Hvis I får brug for hjælp til at finde den rette bil til brylluppet (eller blot til hverdagen), kan I besøge NEMbilhandel og blive inspireret.\nDen lange afstand\nDer findes et hav af muligheder for kørsel til bryllup. Alt lige fra den traditionelle, gammeldags hestevogn til store limousiner eller veteranbiler med imponerende hestekræfter. I nedenstående afsnit beskrives de mest anvendte former for kørsel, når det drejer sig om bryllupskørsel, hvor afstanden fra kirke til fest gerne må være lidt længere end blot et par kilometer. Her kan denne form for transport især anbefales.\n‘Limousine’ betyder, i alt sin enkelthed, blot ‘bil med chauffør’. Dog kender de fleste af os udtrykket i forbindelse med aflange biler med chauffør. Der findes et hav af muligheder for limousinekørsler. Især hvis man ser det som udelukkende ‘bil med chauffør’. Der findes flere muligheder her. I kan blandt andet vælge den ældre, klassiske limousine i form af en Rolls Royce, Bentley eller Jaguar af ældre årgang. Stilfulde, klassiske og super flotte former for køretøj – der dog også ofte er lidt dyrere i pris. Moderne stretch limousiner, som er dem vi kender som de aflange limousiner, er også et populært køretøj til den store dag. Her er der både plads til en brud og brudepiger – og en kjole fremstillet med en masse tyl.\nAnkomsten I (og gæsterne) sent vil glemme\nHvis det skal være en ekstraordinær ankomst kan I vælge at leje en helikopter eller en luftballon til at transportere jer fra kirke til fest. Dette er en imponerende og ekstrem form for ankomst, men sandelig en der vil huskes i lang tid. En ulempe ved helikopter er at størrelsen på maskineriet skal regnes med i udvalget af lokation, så den har nok plads at lande og lette på. En luftballon er en romantisk flyvetur, men igen afhænger vind og vejr af hvordan og hvornår I kan lande, hvilket kan skubbe tidsplanen for festen.\nDen korte afstand\nLige såvel som der findes de velkendte former for bryllupskørsler, findes der ligeledes de knap så traditionelle køretøj til brylluppet. Selvom det stensikkert ikke er flertallet der benytter sig af disse kørsels- og transportalternativer, selvom de er sjove og unikke på hver deres måde. Nedenfor finder du god inspiration til den mere utraditionelle form for bryllupskørsel.\nØvelse inden kørsel\nI kan eksempelvis vælge at køre fra kirken eller rådhuset på en gammel italiensk Vespa Scooter. Dette ville helt sikkert vække smil, ikke blot hos gæsterne, men også hos brudeparret. Det er også en bryllupskørsel I, og gæsterne, sent vil glemme. Denne form for bryllupskørsel afhænger i høj grad også af vejret på dagen. Hvis der dog er solskin, er denne form for kørsel virkelig komisk og anderledes på den fede måde. Det er også set at brudeparret kører afsted fra kirken på løbehjul eller rulleskøjter. I sådan et tilfælde, er det muligvis fordelagtigt at være øvet bruger af disse former for transportmidler, så uheldet ikke er ude på dagen. Pluspoint for miljøbevidst valg dog. Igen er det her fordelagtigt hvis afstanden fra kirken til festen er minimal, ellers er idéen ikke realiserbar.\nDen miljøbevidste beslutning\nEn anden sjov og utraditionel mulighed er cykeltaxa fra kirken til festen. Det er også et miljørigtigt valg. De fås i flere varianter og størrelser, og fælles for dem alle er, at de er menneskedrevne. Hvis I vælger denne løsning, skal i igen have afstanden fra kirken til festen in mente, så gæsterne ikke skal vente alt for længe på brudeparret.\nKlassisk, stilren og pænt\nEn mulighed som bryllupskørsel er veteranbilen. Dette er et bud på transport med lidt flere hestekræfter end en hestevogn. Det er samtidig en smuk og klassisk måde at ankomme på som brud – og senere brudepar. Ved at vælge denne form for transport, stiller det krav til afstanden, der skal køres, som helst ikke skal være alt for lang.\nLidt færre hestekræfter\nI kan også vælge at blive transporteret i hestevogn. Dette er dog det klogeste valg hvis afstanden fra kirke til fest ikke er alt for lang. Dette er en meget romantisk måde at blive transporteret på, da det holder en klassisk, romantisk og traditionel stil. Hestevognen er god til de korte ture, og det er også en mulighed udelukkende at lade bruden ankomme i hestevogn. Der findes både åbne og lukkede hestevogne, så for at være på den sikre side, er det en god idé at vælge en lukket hestevogn, så I sikre jer læ hvis vejret ikke er på jeres side. Det ville være ærgerligt at starte brylluppet ud med en ankomst i våd kjole og vindblæst frisure.\nPrevious PostPrev Post 5 ideer til morgen gaven\nNext PostNext Post 4 opgaver for gommen i bryllupsplanlægningen


Slagterikoncernen er i gang med at registrere, hvilke danske og udenlandske ansatte, der bor og kører sammen. Det skal sikre mod nye udbrud af coronavirus på Danish Crowns danske slagterier.\nDen danske slagterikoncern Danish Crown tager nu nye skridt for at sikre sig, at det store corona-udbrud med 120 smittede på slagteriet i Ringsted, også bliver det eneste herhjemme.\nI et forsøg på at kunne bekæmpe fremtidige udbrud, er firmaet begyndt at gennemgå samtlige fabrikker og virksomheder i Danmark.\n"Det er korrekt, at vi har sat gang i et større arbejde med at få et overblik over alle vores virksomheder i danmark, så vi kan reagere endnu hurtigere, hvis der udbryder smitte på en af vores andre fabrikker," forklarer Jens Hansen, pressechef hos Danish Crown, til Fagbladet 3F.\n"Derfor synes jeg også, det er rigtig fornuftigt, at Danish Crown forbereder sig på det værste," siger Flemming Hansen.\n"Det er et stort og bredt arbejde, hvor vi har nedsat en gruppe, der skal se på, hvad der kan stille os dårligt, hvor der er risikofaktorer, og hvad der kan forværre smittespredning, så vi er forberedte. Men det er ikke sådan, at det arbejde kun retter sig mod vores udenlandske medarbejdere. Det gælder alle dele af virksomheden," siger han.\n(Denne historie er videreformidlet af Ritzaus bureau på vegne af Fagbladet 3F.)\nBrostrøms bekymringer om manglende afstand på restauranter blev afvist


5 Typer af følelsesmæssige vampyrer - da.baiug.org\nDe er derude og venter på os, lokker os til at forlade os tomme derefter. De ligner gode mennesker, og vi stoler på dem mere end nogen andre. Vi forventer mere, men modtager mindre. Det er dem, de følelsesmæssige vampyrer. De søger ikke efter spor af blod, de vil have deres følelsesmæssige energi.\nLigesom resten af de obligationer, vi udvikler gennem vores liv, vokser følelsesmæssige obligationer i en eller anden form afhængigt af, hvordan de fodres. Selvfølgelig, hvis du fodrer dem med sorg, misundelse, klager eller konstant oprør, er det du vil lave, usunde obligationer. Der er forhold, der kan være overdrevent skadelige, der producerer et drama af enorme dimensioner og bliver til et angreb på dit følelsesmæssige velvære.\nDer er mennesker, der med vilje eller utilsigtet kan få dig til at føle sig deprimeret, forvirret, forstyrret og endda slidt.\nDelSandheden er, at uden selvforsvar strategier for at holde sig i køen,\nofre for giftige mennesker udvikle usunde adfærd og symptomer (overspisning, isolation, humørsvingninger nemt, konstant at føle træt ... ). Disse kaldes mange former, giftige mennesker, vampyrer eller følelsesmæssige rovdyr, parasitter mv. Faktisk, selvom denne klassificering ikke har noget videnskabeligt grundlag, er der mennesker, der udstøder og får dig til at gå ind i en tilstand af afsked og nød, der er svært at håndtere.\nNæste vil vi definere 5 typer mennesker, der beruser følelserne, suger deres energi som en vampyr og ser på dig som om det var en rovdyr.\n1 - Den passive aggressive person\nDenne type person udtrykker vrede med et smil på hans ansigt\neller med overdreven bekymring, men forbliver altid rolig. De er eksperter ved kamouflering og sødning fjendtlighed. Vi har alle brugt denne teknik før, men disse mennesker misbruger det. Det bedste selvforsvar er at udføre din adfærd ved fuldt ud at overholde dine overbevisninger, skabe grænser og håndhæve dem. Du fortjener at blive behandlet med kærlighed og oprigtighed, og du bør ikke tillade personen at tale til dig "som om du var tilgivelse for dit liv."\n2 - Den narcissistiske person\nAlt drejer sig om dem, fordi de er navle af verden.\nDe er egocentriske, forgæves og sultne efter beundring og opmærksomhed. De kan synes at være intelligente og charmerende mennesker, indtil de ser deres status som en guru, et eksempel at følge eller en intellektuel myndighed truet. Da dit motto er "mig først", viloprør eller udtrykke dine behov på en selvsikker måde ikke have nogen effekt på dem.\nDa de ofte mangler empati eller har det godt begravet, kan de have svært ved at forstå ubetinget kærlighed uden for sig selv. Derfor er det bedste selvforsvar at nyde dine gode kvaliteter, men vær realistisk over dine forventninger til dem. I mellemtiden må du ikke lade dem elske dig, eller få dig til at føle dig underordnet, forstå, at din narcissisme er dit behov.\nDu kan få deres samarbejde, når de appellerer til deres egen interesse og viser dem, hvordan din anmodning vil gavne dem. 3 - Den vrede person Denne vampyr har pligt til at anklage, angribe, ydmyge, kritisere og skabe konflikter.\nDe er afhængige af vrede, til at holde ting, for at straffe andre. De fryser dig og slår dig og bryder dig i tusind stykker med din raseri.\nDet bedste selvforsvar er at beskytte dit selvværd, så din vrede ikke overstyrer dig. Tag din tid, lav pauser og ånde.\nPrøv at forblive neutral og afbalanceret i lyset af dine raseriangreb og svar ikke, før du føler dig rolig.\nPå denne måde vil du kunne afvæbne denne person, lade dem slappe af og derefter udsætte deres vision, så de genkender og opfatter deres stilling. Ved at gøre dette vil du endda kunne empati med dem og undre sig over den smerte, der gør dig oprør på denne måde. Del\n4 - Den martyr person\nDer er overalt. Martyrer er konger og dronninger af drama. De ved, hvordan man får dig til at føle sig dårlig for noget ved at trykke på usikkerheds knapper og smide salt på dine sår.Det bedste selvforsvar er at give slip på ideen om at du skal være perfekt.\nAlle gør fejl. Men hvis du virkelig føler dig skyldig i noget, skal du flytte væk og græde om nødvendigt.\nDu kan også reagere på dine angreb med en positiv erklæring som følgende: "Jeg forstår dit synspunkt, men når du siger ... gør du ondt i mine følelser. Jeg ville sætte pris på det, hvis du ville stoppe med at gøre dette. "\n5 - Den misundelige og sladderlige person De er de nysgerrige mennesker, de der glæder sig over at tale om hinanden fra ryggen\n, trække deres ry og sprede ondsindede rygter. Når de gør det, føler alle omkring dem ydmyget og foragtet.\nDet bedste selvforsvar er ikke at bekymre sig om, hvad den person siger om dig og ikke tage dine kommentarer personligt.\nDen korrekte holdning er at klatre et trin og ignorere dem.Hvis du også er i en gruppe og begynder at tale om nogen, er den bedste udvej at ændre emnet og aldrig deltage i sladder.\nStadig er det klogt at gøre det klart, at du ved, hvad denne person gør, og at det ikke gør dig godt. Du kan kontakte hende og fortælle hende noget som "Dine kommentarer gør ondt. Hvordan ville du føle, hvis de fortalte dig dette? Venligst stop med at tale om mig. " Identificer de mennesker, der giver dig smerte og skab dine egne selvforsvarsmekanismer for at beskytte dit følelsesmæssige velvære.\nAt tage afstand og komme væk fra komplicerede mennesker forbedrer dit helbred. At dele


Sundar Pichai på Android, Chrome, forening og fremtid - nyheder - 2020\nVigtigste › nyheder › Sundar Pichai på Android, Chrome, forening og fremtid\nGoogle IO konkluderer som en af de mest succesrige konferencer, som Search Giant har vært vært for. Meddelelser var ikke knappe, og vi har endnu ikke se alle de nye produkter, tjenester og funktioner nå frem til vores hænder. Hvad kan vi forvente af Google i de kommende måneder og år?\nSundar Pichai, manden med ansvar for Android og Chrome divisionerne, satte sig ned med WIRED efter de begivenhedsrige par dage. Vi har nu adgang til et af de mest interessante og indsigtige Google-relaterede interviews, vi har set i lang tid. Sundar er blevet ikonisk for Googles fans, der opretter Chrome og Android, to af vores yndlings teknologier, på en vej til succes.\nPichai taler om flere emner, der drejer sig om denne uges annoncer. Google IO 2014 ønsker at være "stå som en historisk begivenhed - det er, når Google beslutter at gå fuld damp på sine ventures for at fange hvert marked derude og forene det."\nForening af Googles produkter og tjenester\nPichai siger klart, at Google Chrome og Android til hver skærm er tilgængelig. Markedet vokser ind i et multi-skærm økosystem, hvor vi er omgivet af smarte enheder. Pichai ønsker at forene det via disse to store platforme og sætte din smartphone i centrum af alt.\nDette kommer dog med sine ulemper, men noget der påpeges i dette interview. Forening af alle skærme betyder låsning i et bestemt økosystem. Pichai beroliger os, der ønsker at nærme forbindelsen på en åben måde. Men selvfølgelig vil der i nogle tilfælde være begrænsninger, der vil skubbe dig mod at købe et bestemt økosystem.\nPlatforms som Android TV, Android Wear og Android Car vil også arbejde med andre enheder. Især vigtige platforme som iOS, men vi ved, at Google har meget ringe interesse for at arbejde med Microsoft. Dette indebærer, at denne "åbenhed" kan have sine grænser.\nAndroid uden Google\nDet er svært at forstå ideen om Android uden Google, som den ene er lavet af den anden, men der er sådan en ting. Mere specifikt er det muligt at køre Android uden at bruge Google Play og Googles apps. Vi kan tage Amazonas Kindle Fire-enheder som det perfekte eksempel, såvel som visse kinesiske enheder.\nMens Android er gratis, og Google har tendens til at støtte "oprørerne", tager Pichai ikke helt disse enheder, der ikke understøttes af Google, i samme kategori.\n"Ud fra et brugeroplevelsessynspunkt ser jeg ikke på disse Android-enheder." -Sundar Pichai\nHvad angår Kina, siger Pichai, at de stadig har håb om, at de kan arbejde bedre med det asiatiske marked. De kan have deres problemer med Kina, men efterspørgslen og interessen er meget begrænsede.\nEt af de største spørgsmål er Samsung og Google skal være venner eller fjender. Samsung synes at komme væk med sit eget OS, men Google lover Samsung er her for at blive i lang tid. Deres forhold er meget stramt i både Android og Chrome, hvilket gør dem naturlige partnere.\nHvor er hardware?\nGoogle har været meget mere fokuseret i de seneste år. Ideen er, at forbrugeren vinder mere og mere. Google vil have hardware til at komme gennem andre meddelelser og begivenheder.\nSundar præciserer, at hardwareafdelingen ikke er blevet overdraget til NEST. De kører separat og vil ikke blande sig, før det er på tide at se en dybere integration.\n"Vi er dybt engagerede i at støtte et smart tilsluttet hjem fra et Android-synspunkt. Og vi vil gøre det omtanke med Nest. Vi får meget mere at sige om det senere i år. "-Sundar Pichai\nDette er de vigtigste punkter, Pichai dækker, men vi kan fortælle. Hvis du vil lære mere om Sundars synspunkter. Så gå ind i Google IO protester og muligheden for at blive Googles CEO.\nSamsung Galaxy S8 får stabil Android Pie opdatering i flere EU-lande


Cases - Respekt for Menneskerettigheder\nSådan håndterede en norsk SMV i fødevarebranchen oprejsning\nHvordan forholder man sig, når der er brud på menneskerettighederne i leverandørkæden? Det fandt den norske marmelade…\nHvordan kan man stille krav på det globale marked, hvis man har en lille indkøbsvolume? Det er en velkendt udfordring …\nLøbende opfølgning hos Gasa Nord Grønts 55 gartnerier\nGasa Nord Grønt laver årlige opfølgninger hos de 55 gartnerier, der leverer frugt og grønt til Gasa.\nEt fællesprojekt om søde kartofler mellem Folkekirkens Nødhjælp og en lokal ugandisk virksomhed har været med til at…\nSærlige risici ved produktion af møllesten i Etiopien\nHvilke risici for menneskerettigheder er der i den etiopiske stenbranche? Det har møllestensproducenten…\nHvordan håndteres menneskerettigheder i lande med konflikt og krig? Her har warfair mange erfaringer.


Ny grøn dagsorden for vækst- og erhvervspolitikken\n>Ny grøn dagsorden for vækst- og erhvervspolitikken\nAC har i 2012 været en del af Erhvervspanelet for Grøn Omstilling, nedsat af Miljøminister Ida Auken. Panelets opgave har været at bidrage til regeringens vækst- og erhvervspolitik ved at komme med konkrete anbefalinger til, hvordan Danmark omstilles til et grønt ”videns- og produktionssamfund”.\nErhvervspanelet har formuleret 9 anbefalinger til omstillingen af Danmark til en grøn økonomi.\nHelt grundlæggende skal Danmark vækste, men på en måde, så vi mindsker ressourceforbruget. Det første skridt mod en bæredygtig vækst er en indsats, der både er fokuseret og bred. Indsatsen skal bidrage til en grøn omstilling af hele det danske samfund gennem optimale rammebetingelser for alle aktører.\nDanmark har gode forudsætninger for at være med til at levere de løsninger, der er brug for. I Danmark har vi lang tradition for at arbejde under miljøregulering, da det i mange år har været påkrævet at producere under hensynstagen til mindskning af forurening og spild. Den erfaring og know-how giver danske virksomheder et forspring i den globale konkurrence og skal samtidig være med til at tiltrække opmærksomhed omkring Danmark og danske virksomheder som et udstillingsvindue for grøn teknologi og grønne omstillingsprocesser.\nGrøn omstilling er ikke bare en mulighed, men en nødvendighed. Ressourcekrisen truer den klassiske vækstdagsorden, hvor øget velstand og stigende ressourceforbrug er uomgængeligt forbundne. Vi får brug for en højt kvalificeret arbejdsstyrke, der kan give svar på vores fælles udfordringer. Grøn omstilling vil generere nye vidensjob inden for alle sektorer og øge eksporten for dansk erhvervsliv.\nErhvervspanelets 9 anbefalinger er:\n• Danmark skal udvikle og implementere innovative helhedsløsninger, der skal gøre os til internationalt foregangsland og udstillingsvindue.\n• Danmark skal understøtte en intelligent udvikling og implementering af det biobaserede samfund.\n• Danmark skal investere i bæredygtige vandløsninger og fremme vandeffektivitet.\n• Danmark skal have en helhedsorienteret ressourcestrategi.\n• Danmark skal fokusere sin internationale indsats ud fra strategiske prioriteringer.\n• Det offentlige skal fremme ressourceeffektivitet og grøn omstilling gennem udbud og offentlige indkøb.\n• Regeringen skal arbejde for, at det bliver billigt og nemt at handle ressourceeffektivt.\n• Den danske regulering skal gennemarbejdes, så den bliver moderne og fremmer helhedstænkning med fokus på sammenhæng med EU og bæredygtig vækst.\nErhvervspanelets fire første anbefalinger fokuserer dermed på strategiske områder, hvor Danmark allerede nu har en styrkeposition, der skal udnyttes.\nDe næste fire anbefalinger angår de generelle rammebetingelser, der skal bidrage til en bred omstilling af det danske samfund.\nDen sidste anbefaling omhandler de reguleringsmæssige rammer, der som kernen i den grønne omstilling skal favne alle elementer og gøre processen smidig og hensigtsmæssig.\nAnbefalingernes gennemslagskraft afhænger i høj grad af finansieringen og processen omkring konkretiseringen af anbefalingerne i regeringens øvrige arbejde. De videre perspektiver i den grønne erhvervspolitik vil blive diskuteret i AC's bestyrelse.\nLæs Erhvervspanelet for Grøn Omstillings rapport her\nAfdelingschef Niels Lykke Jensen tlf.: 22 49 58 59\nKonsulent Louise Gaardhøje tlf.: 22 49 58 61\nNi anbefalinger for Grøn Omstilling\nRapporten: Bæredygtig vækst med færre ressourcer


Fra succes til mega-succes - Valdemarsro 2.0\nSidste gang jeg var så heldig at invitere Ann-Christine fra Valdemarsro i studiet var i februar 2014.\nDengang var der fuld fart på Ann-Christines blog. En trykt kogebog var undervejs og der blev arbejdet med flere andre spændende tiltag.\nNu er der gået 2 år og siden dengang er antallet af besøgende mere end fordoblet. Der er kommet en super flot webshop til og nyhedsbrevene er begyndt at blive sendt ud jævntligt.\nMen hvordan kan det være, at Ann-Christine kan have en så eksplosiv succes med sin blog?\nJeg ved at mange er imponerede (og måske lidt misundelige) og derfor stiller jeg alle de nærgående spørgsmål.\nHemmeligheden bag succes’en vil nok både overraske dig og glæde dig.\nFor at finde ud af hvad det er, så tryk på play herunder, hent podcastet via iTunes eller Soundcloud. Ann-Christine holder sig ikke tilbage med at fortælle åbent og ærligt.\nDet vil du høre om i podcastet med Ann-Christine\nVi starter op med at tale om situationen tilbage i 2014 og alle de mange planer der allerede dengang var på tegnebrædttet.\nHvad har fungeret og hvad har ikke fungeret. Hvilke ting gjorde at noget blev en succes og hvad kan man lære af de ting som ikke gik helt som forventet.\nHvad har gjort, at antallet af besøgende er steget med +100% siden sidst\nHvordan er udgivelsen af den fysiske kogebog gået\nHvad er bevæggrunden for at starte en webshop\nDer er gang i nyhedsbrevene – Hvorfor og hvordan\nDet er svært at klare alle opgaverne selv – hvordan løser man det\nFiled Under: Interviews Tagged With: ann-christine, blogging, valdemarsro\nLars Holmgaard says\n28. januar 2016 at 10:18\nMeget spændende podcast! Jeg kunne enormt godt tænke mig at høre, hvad fordelingen på indtjeningen er mellem annoncer og betalte indlæg på sitet. Jeg spørger ikke efter beløb, men hvor stor en indtjening i procent, der kommer fra de forskellige kilder. Det synes jeg kunne være ret spændende at høre.\n28. januar 2016 at 20:09\nFordelingen mellem indtjening på bannere og på sponsorerede indlæg svinger meget fra måned til måned på Valdemarsro.\nForstået på den måde at indtjeningen på bannere er forholdsvis stabil hver måned. Hvorimod indtjeningen på sponsorerede indlæg svinger rigtig meget. Jeg tager, som nævnt i podcastet, et fast beløb uanset hvem jeg samarbejder med, men nogle måneder kan jeg måske have 3-4 sponsorerede indlæg (max) og så ligger jeg på en fordeling der hedder noget i retning af 30-50 % på sponsorede indlæg og 50-70 % på bannere – og i andre perioder kan der gå to måneder uden jeg har et sponsoreret indlæg på, fordi jeg ikke lige synes de henvendelser som jeg får, passer perfekt ind og så ligger indtjeningen 100 % på bannere.\nJeg tror i øvrigt at fordelingen vil være meget, meget forskellig alt afhængig af hvilken blogger man spørger.\n28. januar 2016 at 20:30\nTusinde tak for et meget fint svar Ann-Christine. Du gør det supergodt – jeg tager hatten af for det du har opnået. Flot arbejde! 🙂\nVildt nok at vokse så voldsomt. Hatten af for Valdemarsro.\nSuper godt podcast, Mikael og Ann-Christine. Håber vi får en opfølgning igen næste år.\n– og jeg tager gerne mod en invitation til snak med Mikael om et år igen 🙂\nDet er super godt gået af dig Ann-Christine.\nJeg er sikker på, at du har skabt din succes ud fra din k(ærlige) kommunikation til os læsere.\nTak for et godt podcast.\nTusind tak, Hanne!\nLæserne på bloggen er jo virkelig også så søde og med til at skabe en super hyggelig stemning og et rart sted at være 🙂\nCasper Christiansen says\n1. februar 2016 at 14:50\nSuper podcast. Jeg kunne godt tænke mig at høre hvor du har fået fat i ham som sælger annoncer for dig, hvordan betaler du personen(provision, fast beløb eller pr time?) det kunne også være interessant at høre om din omsætning er steget efter du har outsourcet det?\nJeg har været i dialog med mange potentielle samarbejdspartnere gennem årene og har også samarbejdet med en del andre. Tidligere lagde jeg dog ikke alle mine æg i en kurv hos én annoncesamarbejdspartner, men samarbejdede med flere ‘mellemforhandlere’ mellem virksomheder/mediebureauer og mig … efter en god kontakt fra en i mit netværk kom jeg så i dialog med min nuværende samarbejdspartner.\nOm jeg pt tjener mere på at have én samarbejdspartner end jeg ville kunne genererer selv og via mange samarbejdspartnere, er jeg ikke 100% skråsikker på – men jeg sparer en hel del tid på administration,, så samlet set er det en kæmpe fordel for mig.\nAflønning i denne slags samarbejder bør, efter min mening, være som provision – så det er det jeg har valgt 🙂


The Keg, Surrey – Restaurantanmeldelser - TripAdvisor\nThe Keg, Surrey\n> The Keg\nAlle 312 Surrey-restauranter »\n7948 120 Street, Surrey, Britisk Columbia V3W3N2, Canada (Newton)\nOpdater restaurantoplysninger nr. 14 af 312 Restauranter i Surrey 20 anmeldelser Prisklasse: 116 kr. - 145 kr. Køkkener: Canadisk\nRestaurantoplysninger Velegnet til: Romantisk, Udendørsservering Spisemuligheder: Reservationer Kvarter: Newton Skriv en anmeldelse\nDansk først Engelsk først Enhver Alle seneste danske anshu a\n“Fantastisk fantastisk service og endnu bedre mad”\nJa Nej Jeg gik her med min kone og vores 3 år gamle. Børn menu er fantastisk. Servicen er enestående. De virkelig få os til at føle os som værdsatte gæster.\nDette er en af vores foretrukne familie restauranter at gå til!!!! Personalet er den bedste!\nAnmeldelser i 2 byer “Jubilæum middag”\nJa Nej Vi tager til dette særlige tønde ofte, fordi vi kan lide servicen og maden er god. Det er tæt på hjem, og vi kan taxa der og tilbage.\nSe endnu 6 anmeldelser af Debra B for Surrey RaceGuy97\nJa Nej Pålidelig, mad af høj kvalitet. Det kan være en smule larmende, men vi er aldrig skuffet over bøffer. De tre ost smør er fantastisk på bagte kartofler.\nSe endnu 8 anmeldelser af RaceGuy97 for Surrey Artikas\n“Altid en fornøjelse!”\nJa Nej Denne Keg placering er navnlig en af de bedste jeg har været til. Atmosfære er perfekt, fødevarer er altid store og personalet er meget respektfuldt og professionelt. Fødevaren er overpris, ja. Men thats Keg generelt ikke specifikke for lokationen.\nAnmeldelser i 4 byer “Everyone Knows The Keg is great”\nSe endnu 2 anmeldelser af RonnieFH for Surrey AzBearTech\n“Steaks were a VERY pleasant surprise.”\n“Kind of hit & miss”\nSe endnu 2 anmeldelser af Micro-Guy for Surrey snooky75\nAnmeldelser i 15 byer 38 nyttige stemmer\nRejsende, der kiggede på The Keg, kiggede også på\nSurrey, Britisk Columbia Old Surrey Restaurant\nSurrey, Britisk Columbia The Vault\nSurrey, Britisk Columbia Cactus Club Cafe\nSurrey, Britisk Columbia Alle restauranter I Surrey (312)\nEjere: Hvad er jeres holdning til sagen? Hvis du ejer eller bestyrer The Keg, kan du registrere dig nu for at få adgang til gratis værktøjer, der kan forbedre din registrerede enhed, tiltrække nye anmeldelser og svare anmeldere.\nSurrey, Britisk Columbia Compass Point Inn\n7948 120 Street\nSurrey, Britisk Columbia V3W3N2\nGratis guide til Surrey Få din guide til de mest populære lokale hoteller, restauranter og aktiviteter Populære restauranter i Surrey Chef's Kebab\nHoteller i nærheden af Surrey\n4.0 ud af 5, 340 anmeldelser Sidst revideret 21 maj 2013\n4.0 ud af 5, 1.010 anmeldelser Sidst revideret 21 maj 2013\n3.5 ud af 5, 271 anmeldelser Sidst revideret 20 maj 2013\n4.5 ud af 5, 1.008 anmeldelser Sidst revideret 20 maj 2013\n4.0 ud af 5, 132 anmeldelser Sidst revideret 20 maj 2013\n4.5 ud af 5, 276 anmeldelser Sidst revideret 16 maj 2013\n4.0 ud af 5, 47 anmeldelser Sidst revideret 9 maj 2013\n5.0 ud af 5, 8 anmeldelser Sidst revideret 26 apr 2013\n4.0 ud af 5, 59 anmeldelser Sidst revideret 25 apr 2013\n2.5 ud af 5, 29 anmeldelser Sidst revideret 22 apr 2013\n3.5 ud af 5, 76 anmeldelser Sidst revideret 29 mar 2013\n3.5 ud af 5, 7 anmeldelser Sidst revideret 23 mar 2013\nRessourcer i Surrey\n3.5 ud af 5, 19 anmeldelser Iberica Food & Culture i London\n4.0 ud af 5, 126 anmeldelser Mar a Vista\n2.0 ud af 5, 2 anmeldelser Hilo Bay Cafe\n4.5 ud af 5, 395 anmeldelser Kromann's Restaurant i Fanø\n3.5 ud af 5, 18 anmeldelser Hoteller\n3.0 ud af 5, 133 anmeldelser Sidst revideret 19 maj 2013\nHotel Convention Montparnasse i Paris\n3.5 ud af 5, 195 anmeldelser Sidst revideret 21 maj 2013


Elsebeth Egholms bud på, hvorfor krimigenren er så populær | Vild Med Krimi\nHjem » Krimiguf » Populært at møde forfattere\nPopulært at møde forfattere\n12. september 2014 i Krimiguf tagged Dicte / Dicte-universet / Elsebeth Egholm / foredrag / forfatter / forfatterarrangement / krimi / litteraturoplæsninger / Robert McKee by Rebekka Andreasen\nElsebeth Egholm læste bidder af sin seneste Dicte-krimi op og fortalte om sit forfatterskab. Foto: Rebekka Andreasen.\nForfattermøde: Litteraturoplæsninger og forfatterarrangementer var ikke hverdagskost for 20 år siden, og hvis der endelig var et arrangement, var det ofte elitært og ikke folkeligt. I dag kan du nemmere møde forfattere til foredrag og oplæsninger.\nForfatterarrangementer er virkelig blevet sociale begivenheder, der binder folk sammen i mange forskellige miljøer.\nSådan siger forfatter Martin Glaz Serup i en artikel fra Kristeligt Dagblad sidste år. Og i en artikel på dr.dk – også fra sidste år – forklarer Anne-Marie Mai, der er professor i nordisk litteratur ved SDU, at vi bliver mere og mere optaget af at være med i det autentiske:\nDet er her, det sker. Her er forfatteren, og vi oplever, hvordan han eller hun fortolker litteraturen. Mundtlig oplæsning er blevet en genre i sig selv.\nOg hurra for det. Antallet af oplæsnings- og forfatterarrangementer, som staten støtter, er mere end fordoblet på fire år. En ting er nemlig at læse en god krimi. Noget helt andet er at møde forfatteren bag bogen. I går gæstede Elsebeth Egholm Hovedbiblioteket i Aarhus, og det blev til en snak om den gode krimi, om Dicte-universet og om, hvorfor vi er vilde med krimigenren. Det har forfatteren et bud på:\nI en verden, der er kompliceret og kompleks og med en teknologisk udvikling, der drøner derud ad, så er krimier med til at skabe orden i kaos. At bringe orden i tingene igen, mener forfatteren, der udover at være godt underholdt også føler sig tryg, når hun læser en god krimi. Der er jo ikke noget mere spændende, end når der overgår andre folk noget helt forfærdeligt. Sådan har det været siden tidernes morgen, konstaterede forfatteren med glimt i øjet. Og tilføjede, at krimien egner sig til at tage et samfundsaktuelt tema op og give det liv.\nSelvom Elsebeth Egholm gør meget ud af at researche, så understregede hun, at man ikke skal lade sig kue af virkeligheden, hvis man har en god historie – heller ikke selvom research-kilder fra f.eks politiet siger, at sådan hænger det ikke sammen i virkeligheden. Egholm mindede publikum om, at hun jo lever af at lyve – at opdigte historier og skabe illusioner. I Nærmeste Pårørende har hun f.eks. flyttet Samsø ind under Århus Politikreds – selvom det ikke var sådan, da hun skrev bogen.\nElsebeth Egholm behøver ikke være i en speciel stemning eller forberede sig psykisk, når hun skriver mere barske afsnit og skal slå sine personer ihjel – med tasterne:\nJeg kan slå ihjel hvor som helst. Det er ikke selve drabet, der interesserer mig mest. Det er alt det, som drabet sætter i gang. Alt det, der er under overfladen.\nSom den amerikanske manuskriptguru Robert McKee, som Egholm har været på kursus hos, siger: What lies on the surface lies. Det er alt det nedenunder overfladen, der er det interessante.\nLitteraturen er virkelig kommet ud i det offentlige rum i løbet af de sidste 10 år, hvor forfatterarrangementer er blevet folkelige samlingspunkter. I 1990erne var litteraturoplæsninger mere sjældne og elitære, hvor Søren Ulrik Thomsen for eksempel stod på Glyptoteket og læste formfuldendt op i slips og jakke. Men nu henvender forfattermøderne sig til et stort og bredt publikum, siger Peter Stein Larsen, der har fulgt udviklingen som professor ved Institut for Kultur og Globale Studier på Aalborg Universitet.\n← Læs løs – det er international læsedag\nDet perfekte sted at dø af Inger Wolf →


Fairline Squadron 78, 2012 EUR 1.399.000 | Spanien | Motorbåd til salg\nFairline Squadron 78 er annonceret til salg af Sunseeker Alicante.\nFor yderligere information om Fairline Squadron 78 som til eksempel en udførlig bådbeskrivelse, båddata, komplet bådudstyrsliste eller flere fotos - kontakt venligst sælger Sunseeker Alicante via Send E-mail.\nDu kan også benytte det direkte link ovenfor, Sælgers webside, der henviser til en detaljeret bådannonce hos Sunseeker Alicante eller Sunseeker Alicante egen webside med mulighed for at finde yderligere præsentation af båden.\nBemærk, der kan være en mere detaljeret bådbeskrivelse af Fairline Squadron 78 på scanboat på tysk, engelsk, svensk eller hollandsk. De sprogversioner af scanboat kan du vælge oppe til højre for Opret annonce knappen.\nEr du generelt på udkig efter tilsvarende både som Fairline Squadron 78 kan du klikke på Lignende Motorbåd oppe i højre hjørne af annoncen.\nHold dig opdateret, opret en annonceagent: Så får du automatisk besked med ændringer af den annoncerede Fairline Squadron 78 eller en besked når der kommer nye Fairline Squadron 78. Annonceagent oprettes på søgesiden ved vælge Gem Søgning. Samme mulighed for at oprette en annonceagent får du når du via Send E-mail skriver til Sunseeker Alicante\nEr du på udkig efter bådtest og videoer: Tjek Youtube ved at søge efter Fairline Squadron 78 eller tjek om f.eks. Bådmagasinet skulle have lavet en test.


Var besættelsen af Danmark 1940 og mordene på danske soldater aftalt spil? | Stop Islamiseringen Af Danmark\nVar besættelsen af Danmark 1940 og mordene på danske soldater aftalt spil?\nBlev danske soldater ofret for at redde radikal udenrigsministers søn fra døden i Tyskland?\nBlev danske soldater ofret og Danmark indtaget uden forsvarsvilje p.gr.a. udenrigsministers pædofile og homoseksuelle søn? Vi har kendt til denne historie et stykke tid, men efter en modstandsmand taler ud i BT, kom der interessante udmeldinger, der blæser liv i historien om den radikale udenrigsministers – og dermed hele den danske regerings – forræderi.\nArtiklen i BT var om modstandsmanden Povl Falk-Jensens kamp mod de danske stikkere under krigen, men i artiklen kommer der en interessant bemærkning: “- Jeg stod i mine forældres lejlighed på Frederiksberg og hørte de tyske fly i luften over København. Min far sagde, ’nå, nu er de der. Nu skyder de vores soldater nede i Sønderjylland’. Det viste for mig, at regeringen måtte have vidst, at tyskerne var på vej. Far var medlem af Folketinget for De Konservative. Han var i dybeste hemmelighed orienteret af statsministeren (socialdemokraten Stauning, red.) om tyskernes planer. Hvilken fejhed. Hvilket svigt. Man lod 16 danske soldater dø i Sønderjylland, så verden kunne se, at Danmark gjorde modstand, siger Povl Falk-Jensen.” Læs artiklen her\nMåske giver følgende artikel en dybere forklaring på historien?\nUddrag fra npi-nyheder:\n“Danmark blev besat den 9. april 1940 af tyskerne efter en aftale i Rostock den 17. marts 1940, en aftale ingen dansk politiker siden da har villet indrømme, på trods af meget omfattende dokumentation\nRedaktør/Forfatter af bogen:\nPeter Munch, den radikale danske udenrigsminister i Staunings regering må have virket nervøs, da han den 17. marts 1940 sad i den langt fra komfortable tyske Fieseler-Storch maskine, der havde lagt kursen an mod Rostock efter starten i Kastrup Lufthavn.\nFik et tysk rejsepas\nudstedt af tyskerne\nP. Munch, der havde fået udstedt et “rejsepas” lydende på navnet “Overlærer Petersen” af den tyske gesandt, friherre Cecil von Renthe-Fink, i den tyske delegation i København, sad uden tvivl og tænkte med spænding på, hvordan det skulle gå med forhandlingerne med Heinrich Himmler.\nDr. Peter Munch vidste\nhvad formålet var\nDenne havde bedt ham komme til Rostock, fordi han havde noget vigtigt at fortælle ham.\nPeter Munch vidste nok, hvad det vigtige var – nemlig at hans eneste barn Ebbe Munch var blevet anholdt i Hamburgs “glædeskvarter” Sankt Pauli under en razzia på et pædofilt mødested.\nUdenrigsministeren og hans kone Elna, der havde det store ord i det Munch’ske hjem, havde i længere tid haft problemer med sønnen Ebbe, der var homoseksuel og “pædofil” – da han ikke kunne holde fingrene fra små drenge.\nSønnen havde været\nindblandet i sexaffærer\nEbbe Munch havde i Danmark været indblandet i nogle sex-affærer, bl.a. havde han forgrebet sig på sin egen mindreårige tjenestekarl på sin gård i Nordsjælland.\nDrengens far havde opsøgt familien Munch og truet med at anmelde episoden til politiet.\nFik affæren dysset\nved at true faderen\nFor at undgå den store skandale i Munch-familien havde man fået sagen dysset ned, og med Elna Munch som den store drivkraft var drengens fader blevet anholdt for “pengeafpresning”.\nEbbe Munch var hurtigt blevet sendt til udlandet – og nu havde han altså forløbet sig endnu engang, til Peter Munchs store fortrydelse.\nDer var dødsstraf for\nat være homoseksuel\nDet var ingen spøg at blive anholdt for homoseksualitet i Tyskland i 1940, for det kunne medføre dødsstraf – og Munch havde nok bange anelser i den retning, for han vidste fra tidligere, at Heinrich Himmler, der var chef for SS, var en herre, der nok skulle vide at benytte sin viden til egen fordel.\nUdenrigsministeren blev revet ud af sine egne tanker, da landingsmeldingen lød fra kaptajnen i cockpittet.\nBlev hentet i lufthavnen\naf en PKW\nKort efter landede Fieseler-Storch maskinen sikkert i Rostock Lufthavn…\nPeter Munch, og efterretningsfolkene Volmer Gyth og P.A. Mørch sagde farvel til kaptajnen og blev derefter ledt ud i en ventende PKW, og med stor hast kørte man så mod Rostock.\nI vognen var endvidere Heinrich Himmlers personlige chauffør, Oberscharführer Ernst Momme, som fra Berlin var blevet beordret til at hente det danske følge i Rostock lufthavn.\nEfter en halv times kørsel stoppede vognen, og en person, som de ikke kendte, steg ind.\nstod af ved Jakobskirken\nManden præsenterede sig som Hauptsturmbannführer Heinz Altdorf – og man fortsatte derefter, til man nåede en stor kirke, som senere viste sig at være Jacobskirken i Rostock, og her stod det danske selskab og Altdorf ud…\nMan gik ad mørke villaveje ca. et kvarter, til man nåede en herskabspension, og her blev Peter Munch vist ind til Heinrich Himmler, som allerede ventede på ham.\nMunch hilste lidt nervøst på den tyske topnazist, og man satte sig ved et enkelt bord i den flotte salon.\nHimmler lagde ud med at spørge til Kong Chr. X’s helbred – og man gik i gang med forhandlingerne.\nSpurgte først til\nMunch sænkede stemmen og spurgte til sin søn Ebbes velbefindende i fængslet i Hamburg.\n– Han har det godt, og jeg skal nok ordne den redelighed med Deres søn, sagde Himmler beroligende – og jeg er sikker på, at vi i fællesskab kan finde frem til en samlet løsning.\n– Jeg går ud fra, at De er orienteret om vore forhandlinger i Karl Wolffs villa i Bad Doberan i forgårs den 15. marts, spurgte Himmler.\n– Jeg har set papirerne, og hørt båndene – som jeg har fået på trods af kurérmaskinens nødlanding på Lolland, svarede Munch.\nDet den danske udenrigsminister her hentydede til, var den tyske kurérmaskine, der måtte nødlande ved den lille lollandske by Købelev på vej hjem med resultaterne fra forhandlingerne i Karl Wolffs villa i Bad Doberan.\nHimmler ville komme\ntil Norge før England\nMan drøftede i længere tid detaljer i forbindelse med den tyske besættelse af Danmark, som skulle ske hurtigt, for at undgå at England kom først til Norge.\nHimmler ville gerne have en endelig afgørelse, men Munch sagde til dette punkt:\n– Jeg er kun udenrigsminister og tegner ikke regeringen alene – så jeg må forelægge sagerne for Stauning og få ham med på idéen – men det får jeg nok…\nRigsdagen havde besluttet\nat ville beskytte landet med alle midler\n– I øvrigt har vi i Rigsdagen i januar besluttet, (året 1940) at vi skal kæmpe med alle midler for at forsvare landet – og hvis vi undertegner en aftale om ikke at forsvare os, så vil det være landsforræderi og en god undskyldning for England til at angribe Danmark – selvom Churchill tidligere har sagt, at vi ikke skal vente Englands hjælp, hvis tyskerne kom, sagde Munch videre.\nHimmler mente, at Englands krigstrusler kun var propaganda – men forstod det danske synspunkt og foreslog, at Danmark kun ydede symbolsk modstand, så ville Danmarks anseelse i hele verden bevares – og landet ville blive fri for ødelæggelse.\nPå trods af Dr. P. Munchs manglende lyst og evne til at underskrive de endelige papirer – så gik forhandlingerne om de mange detalje-spørgsmål så godt, at P. Munch måtte blive på sit hotel, “Missions-Hotellet”, til om mandagen den 18. marts 1940 – og det skulle senere vise sig at blive skæbnesvangert for ham.\nTopmødet i Rostock havde betydet, at den tyske overkommando havde trukket mange specialister til byen – så det var ikke for meget at sige, at byen vrimlede med nazi-spidser, bl.a. den dansktalende og dansk gifte, Dr. Rudolf Jacobsen, der var specialist i danske forhold, og især i landbrugsforhold.\nJacobsen mødte også\nHan var endvidere i familie med den sønderjyske præst, Pastor Johannes Schmidt, der i mange år havde været det tyske mindretals talsmand i Rigsdagen i København.\nUheldet var ude, for Pastor Schmidt var på samme tid i Rostock, og boede på samme hotel som P. Munch.\nPastor Schmidt fra Vodder havde været til konfirmation hos sin datter i den tyske by Celle – og var om aftenen den 17. marts 1940 ankommet til Rostock, hvor han skulle møde sin svigersøn, som var soldat og havde orlov fra Polen, hvor han var udstationeret.\nPastoren undrede sig over de mange\nPastor Schmidt undrede sig over, at byen vrimlede med top nazi-koryfæer – men tænkte ikke nærmere over dette før næste morgen.\nVed morgenmaden, på hotellet det var den 18. marts, så Schmidt P. Munch men talte ikke med ham – men senere på dagen stødte P. Munch og Pastor Schmidt tilfældigt igen ind i hinanden i Rostock by.\nDr. Peter Munch var\n– De her, sagde Schmidt – “ja, jeg er på weekend besøg”, svarede Munch undvigende…\nDa P. Munch øjensynlig var ilde berørt ved dette uheldige møde – undlod Pastor Schmidt at bore mere i sagen – men senere mødte han sin slægtning Rudolf Jacobsen, som fortalte, at han var i byen for at bistå Heinrich Himmler med samtaler med visse høje danske herrer – og så lagde Pastor Schmidt selv to og to sammen.\nSenere samme formiddag mødte Pastor Schmidt igen P. Munch – det var i en skov udenfor Rostock, hvor den danske udenrigsminister stod og kiggede op i luften – måske efter en flyvemaskine.\nDet var ikke så mærkeligt, for den maskine, der skulle bringe Peter Munch tilbage, havde fået maskinskade, og man kunne ikke nå med så hurtigt varsel at skaffe en ny.\nDerfor endte P. Munchs besøg i Rostock med, at han den 18. marts tog færgen Mecklenburg hjem fra Warnemünde – men først efter at man havde måttet kalde færgen tilbage, for den var allerede afsejlet, da den forsinkede danske udenrigsminister nåede frem.\nP. Munch nåede dog tidsnok frem til København, så han kunne nå at underskrive dagsprotokollen i Rigsdagen for den 18. marts – men alibiet for søndag den 17. marts 1940 mangler stadig.\nPastor Schmidt mødte på sin vej hjem fra Rostock også Industriorganisatoren John Steen på en mellemstation, hvor han indviede denne i sine møder med Peter Munch og Dr. Rudolf Jacobsen.\nJohn Steen har senere, som de andre vidner, erklæret, at han har mødt Pastor Johannes Schmidt, fra Vodder, ved Rostock, den 18. marts 1940, og at han sagde sådan dengang.\nSluset over den\nPeter Munchs søn Ebbe, der som Heinrich Himmlers gidsel blev brugt som pression til at få “Rostock-Aftalen” igennem, fik efter denne meget vellykkede aktion af “Rigsføreren” en blid medfart.\nEbbe Munch blev hverken tiltalt eller idømt dødsstraf – han blev derimod lige så stille sluset over “den grønne grænse” til Danmark.\nEfter et kort ophold i Danmark, blev han sendt på en længere udlandsrejse til Shanghai og til Mongoliet.\nSenere efter sin hjemkomst kom han til at spille en vigtig rolle i spillet omkring P. Munchs forsvundne dagbøger fra 1935-40.\nAlle spor er blevet\nTopmødet i Rostock trak, som før nævnt, mange af Det Tredie Riges betroede eksperter til byen.\nDisse eksperter stod til rådighed for Himmler, og selvom der fra officiel dansk side er blevet gjort alt for at slette Munchs spor i Rostock – har andre heldigvis senere afgivet deres beretninger om, hvad der skete i de dage…\n62 år siden Rostock\nog stadig råder løgnen\nI år i 2002 er det 62 år siden, at Rostock-Mødet fandt sted – den 17. marts – og man benægter stadig mødets afholdelse – hvorfor mon – spørg vore toppolitikere…”\nDiskussionen efter 2. verdenskrig er bl.a. listet op her:\njuni 28, 2014 - 10:30 b\njanuar 5, 2014 - 11:59 Jens Tirsvad Nielsen, Borgmesterkandidat for Partiet SIAD i Horsens kommune\nReblogged this on Jens Tirsvad.\ndecember 24, 2013 - 14:24 Tempelridderen\nJa. den historie kender jeg godt. jeg fandt den for ret længe siden, hvor kan jeg ikke lige huske.\nJeg udbredte den så meget jeg kunne. alle stede hvor jeg kunne komme til det.\nDerfor synes jeg det er rigtig godt at i bringer den.\nOg til Nielsen: Satsminister BULH var ikke bedre.\nSe blot på regeringen af idag. For dem er der slet ingen advarselslamper der lyser. !!!\ndecember 23, 2013 - 14:46 Anonym\nFuldstændig med Nielsen\ndecember 23, 2013 - 11:39 Nielsen\nDet radikale venstre er og har altid værret landsforrædere.\nPrins Charles tager bladet fra munden