"May Day, May Day" | Rejsebrev fra Borneo - Nyhavn Rejser\n”May Day, May Day”\nRejsebrev fra Borneo af Ulla Bech\n”May Day, May Day” hørte vi bådens kaptajn kalde over radioen – et nødråb, som heldigvis ikke havde alvorlige konsekvenser for passagererne eller besætningen.\nDenne fortælling vender jeg tilbage til – ligesom fortællingen om ”damen, der ikke ville flytte sig”. Men lad mig starte ved begyndelsen.\nOptakt til rejsen til Borneo\nDa jeg havde været så heldig at vinde et gavekort ved Nyhavn Rejser for et rejsebrev fra Mexico, spurgte min datter, om vi kunne tænke os at komme med en tur til Borneo og junglen der.\nEfter at have læst om de spændende muligheder, som Nyhavn Rejser tilbyder, ja, så måtte især jeg gå i tænkeboks.\n”Eventyr på Borneo” lød jo ganske tillokkende, og da denne rejse jo formentlig ville indebære møder med krybdyr – læs slanger – ville det betyde, at jeg måtte gå i skarp træningslejr, for at prøve at overvinde min angst for disse dyr.\nRejserådgiver Lasse Westh blev igen konsulteret adskillige gange, og som altid fik jeg super gode, saglige og kompetente tilbagemeldinger. Jeg var nok nærmest en form for plageånd, for spørgsmålene var mange – og nok ikke alle var af lige høj standard, sagt med et bredt smil om læben – men altid var der hurtige svar – Terima Kasih (tak for det)!\nKrybdyr – arrgghh\nBeslutningen blev taget – og det første skridt, efter at rejsen var bestilt, var en udflugt til Randers Regnskov. Halsen snørede sig sammen på mig, da vi stod ved slangegrotterne – og jeg måtte erkende, at jeg IKKE var i stand til at gå derned.\nMin mand og datter gik ind for at se slangerne, og jeg slentrede lettet af sted for at se, hvad der ellers var af muligheder… oh ve, oh skræk og rædsel – lige pludselig fandt jeg mig selv stående i grotten med slangerne. Var kommet til at gå ”bagvejen” – neeej, det VAR altså lige før, jeg blev til en saltstøtte.\nDet lykkedes mig at hanke så meget op i mig selv, så jeg fandt ud – jubii. Glæden blev kort - snart måtte jeg igen se angsten i øjnene.\nI kø med en slange\nDet var blevet spisetid, og vi stod i kø i cafeteriet. Ud af øjenkrogene så jeg, at mine kære stod og gjorde tegn til hinanden med sigende blikke. Da jeg vendte mig om, stod en meget sød ung pige lige bag mig med en sort slange, der snoede sig op af hendes ene arm. Aaarrgghh.\nAldrig har jeg flyttet mig SÅ hurtigt – mit hjerte hamrede – det var bare for meget. Men jeg kan da godt se, at det er alle tiders for folk i kø at få muligheden for at klappe en sort slange… jo jo, bare jeg ikke skal gøre det, og helt ærligt, så synes jeg, at det var en oplevelse, som jeg helst ville have været foruden.\nOmvendt, så var det jo i Randers Regnskov, og jeg kunne jo bare være blevet hjemme – skik følge eller land fly. Dog ser jeg sådan på det, at der er SÅ mange andre skønne ting at se på i Randers Regnskov, at det, set med mine øjne, berettiger til et besøg – og derfor synes jeg ikke, at det er helt ok at vise en sådan slange frem i en kø.\nLasse West fra Nyhavn Rejser mente nu ikke, at ”risikoen” (set med mine øjne) for at se og møde slanger på Borneo var særlig stor – OM vi gjorde!! ?\nForberedelserne – og udfordringerne inden ferien\nNæste forberedelse var vaccinationer og indkøb af iglesokker. Vi havde jo læst rigtig meget om de små plagsomme dyr, så ”udrustningen” skulle være i orden. Det eneste vi ikke fik brug for – ja, det var netop iglesokker. Vi kom ikke i de områder, hvor disse små blodsugere holder til – men det var da super at være forberedt.\nDet var meningen at min datter skulle udstationeres i Ghana – og derfor blev ferien tilrettelagt derefter. Disse planer blev imidlertid lavet om, så hun i stedet skulle til Egypten. Det viste sig snart, at timingen på ferien dermed blev alt andet en god. Det passede slet ikke ind i den ny Schedule. Lange afstande måtte tilbagelægges, inden ferien kunne begynde. Inden min datter kunne komme hjem til Danmark, skulle hun lige et smut fra Cairo, Egypten til Maputo, Mozambique. Derfra til Perth, Australien og videre til Walvis Bay, Namibia og derefter tilbage til Cairo.\nHun kom hjem til Danmark onsdag den 8. februar om aftenen. Torsdag den 9. februar skulle hun klargøre de ting som flyttefolk ville komme og pakke ned fredag den 10. februar. Meget skulle pakkes og sættes i en container, så al hendes habengut kunne blive fragtet til Egypten. Det skulle planlægges nøje, da der også skulle komme en varelevering med møbler etc. som skulle med – så der var mange ting, der skulle falde i hak.\nLørdag den 11. februar skulle vi rejse – så ja, det VAR et stramt program. Desuden skulle hun ikke som planlagt med hjem til Danmark igen. Hun skulle direkte til Las Palmas på Gran Canaria for at foretage et crew change efter endt ferie.\nVi måtte derfor vinke farvel til hende i Kuala Lumpur. Hun skulle over Amsterdam og Madrid for at komme til Las Palmas. Ja, hun ER snart mere i luften end på landjorden. Ændringen betød, at hendes sæde i flyet til Danmark var ledigt, og det nød flyselskabet godt af, da de havde overbooket. Mere om det sidst i ”beretningen”.\nAfrejse- og ”manglende” billetter – tak for en dejlig middag\nVi skulle mødes med Christian Boelsman fra Nyhavn Rejser i Kastrup Lufthavn et par timer før afgang. Jeg tænkte egentlig på, at når nu alle deltagere samles inden afgang, ville det have været en god ide lige at sørge for, at selskabet fik hilst på hinanden. Ellers synes jeg egentlig ikke, at der er grund til at sende en kontaktperson.\nMin datter spurgte Christian Boelsman, hvorfor der ikke var billetter fra Doha, hvor vi skulle mellemlande, til Kuala Lumpur. Beskeden var, at der ville stå en repræsentant for Nyhavn Rejser i Doha med billetterne og sørge for, at vi kom rigtigt videre. Da min kære datter helst vil have styr på sagerne, fik hun en kopi af billetterne, og det viste sig at være en god ting, da der IKKE stod nogen fra Nyhavn Rejser for at tage imod os.\nMed kopien i hånden fik min datter hurtigt overblik over, hvor vi skulle hen for at komme videre, og vi begav os på vej. Der var dog nogle stykker, der ikke kunne forstå, hvorfor vi bare gik videre uden at vente yderligere, så de satte et par ”spejdere” på sagen. Disse ”spejdere” dukkede dog op lidt senere med uforrettet sag.\nDa alle var samlet, tjekkede vi ind som en gruppe, og der var overhovedet ingen problemer. Dog udløste mangelen på repræsentanten fra Nyhavn Rejser en middag. Der var flere, der fortalte vores danske rejseleder Finn Andersen om mangelen, da vi var vel ankommet i Kuching, hvor han og Mashi, den lokale guide, tog imod os. Finn Andersen gik videre med denne melding og fik besked hjemmefra, at vi alle ville blive inviteret til en middag som plaster på såret. Tak for det.\nMødet med en ”gammel” klassekammerat\nDa vi stod i kø som gruppe i Doha, kunne jeg se, at der på kufferten foran mig stod et navn, som sagde mig ”et eller andet”. Jeg spurgte så ejeren af kufferten, og han sagde: ”Hedder du ikke Ulla?”.\nJo, det gjorde jeg jo – og tænk – det viste sig, at være en ”gammel” klassekammerat, der også var med på rejsen. Det er langt over 40 år siden, vi sidst har set hinanden. Meget pudsigt. Hvor ER verden dog lille.\nI det første fly fra CPH til DOHA konstaterede min datter, at hendes sæde var løst. Den tilkaldte stewardesse kunne desværre ikke sætte det fast. Min mand og datter spurgte, om der var noget tape ombord.\nEfter et stykke tid kom stewardessen med noget bredt tape, hvorefter min mand fik sat sædet så meget fast, at det var muligt at ”blive siddende”. Til nogen moro for dem, der sad tættest på og havde fulgt med i ”optrinnet”.\nEndelig – efter mange timers flyvning – Borneo!\nAllerede indflyvningen til Borneo blev en oplevelse. Vi kunne se, hvordan de talrige floder bugtede sig mod havet. Og de kæmpe arealer med oliepalmer.\nSom nævnt blev vi modtaget af den danske rejseleder Finn Andersen og den lokale guide Mashi, som skulle følge os på hele rejsen. Mashi kaldte Finn Andersen for Mr. Finn, så det vil jeg også kalde ham fra her i rejsebrevet.\nMashi fortalte om sig selv. Han sagde, at vi kunne kalde ham ”Mats”. Hans navn betyder ”Guld” og han er far til 7 børn. 6 drenge og 1 pige. Mashi var meget interesseret i at vide, hvad vore navne betød.\nMats var en yderst behagelig og kompetent guide, som fortalte utrolig mange ting om Borneo, Sarawak provinsen og Malaysia i det hele taget.\nBlandt andet fortalte han, at vi på nogle af bilerne ville kunne se et stort hvidt ”A”. Det betød, at bilens fører havde fået kørekort, men at det ikke var endelig gyldigt endnu.\nNår køreprøven er bestået følger der 2 års prøvetid. I den tid skal bilen bære dette mærke, så alle ved, at der her er tale om en nybegynder. I de to år må der ikke forvoldes nogen skade overhovedet, så der bliver kørt pænt. Måske en ide at overføre dette system til Danmark, hvor der, efter min mening, sker alt for mange meningsløse ulykker.\nVores transportmiddel - bussen\nBussen, vi kørte i, var udstyret med en air condition, som bare larmede. Jeg er hørehæmmet, og den larmende air condition betød, at jeg desværre ikke fik ”det hele” med – selv om jeg prøvede at sidde lidt forskellige steder.\nDet, med at rykke rundt i bussen, fungerede desværre ikke. Mr. Finn opfordrede os flere gange til at skifte pladser – meeeen, det lå meget tungt, hvilket betød, at der stort set blev faste pladser for de fleste. Lidt ærgerligt, synes jeg nok. Ganske vist led nogle af køresyge, men det var de ikke de eneste, der gjorde, så det ville have været fint, om denne øvelse i rokering ville blive håndhævet noget mere.\nKattenes By - Kuching\nPå rundturen i Kuching besøgte vi bl.a. det kinesiske tempel Tua Pek Kong. En meget stor oplevelse. Der kan købes” papir-penge” – guldbelagte. Disse ”penge” brændes i en ovn, med en vældig røgudvikling til følge. En tyk grå røg bølgede ud fra skorstenen, sammen med de ønsker, som blev fremsagt under afbrændingen. Røgelsespinde blev også meget brugt. Der kunne købes frugter, som blev stillet på gulvet foran en figur af en tiger. Når dagen er omme, deles frugterne ud til dem, der trænger. En rigtig god ting.\nKuching betyder blandt andet ”Kat”. Kattene er højt elskede dyr, og vi besøgte et museum for katte. Du milde. Museet var fyldt med ALT indenfor katte. Alt fra malerier til nøgleringe, de mest utænkelige ting. Tiden slog slet ikke til der.\nPå Sarawaks Museum blev vi indført i Borneos kultur-og naturhistorie. Vi gjorde holdt ved byens religiøse vartegn, Moskeen, som kunne rumme 16000 mennesker. Herfra gik vi hjem til hotellet gennem byens gader. Markeder overalt. Krydderier, fisk, grøntsager – you name it. ALT.\nVi boede på Hilton Hotel i Kuching. Det var bare flot. Og sikken udsigt til Sarawak floden. Det kan ikke beskrives, hvor flot det var. Dog skal man ikke tage fejl. Der lever krokodiller i floden, og ganske få dage før vi ankom, havde man fundet legemsdele fra en ung dreng, som var blevet delvis ædt af en krokodille. Under opholdet på Borneo stod der indtil flere gange i aviserne, at der var sket krokodilleangreb. Ganske forfærdeligt.\nPå trods af det, så blev Sarawak floden benyttet flittigt til blandt andet roning, som er én af Borneos nationalsporte. Vi så dagligt langbåde med op til 20 roere træne i floden ved aftenstide.\nMadsteder, udspyttede muslingeskaller og Ikea stole\nEn rigtig god ting på rejsen var, at Mr. Finn hver aften spurgte, hvem der ville med ud at spise. Han viste os mange unikke steder, såsom et spisested bestående af et utal af fiskerestauranter, på 6. etage oven over en parkeringskælder. Den ville vi aldrig have fundet selv.\nDet tog næsten pusten fra mig – aldrig har jeg set så mange mennesker på eet sted. Side om side lå disse fiske-madsteder. Vi gætter på, at der var ca. 15oo mennesker inde og spise ad gangen. Inde er nu så meget sagt – det er faktisk åbent i den ene side.\nHver ”restaurant” havde så sin egen farve på dugen og på plastik tallerkenerne. Alt ”porcelæn” var plastik – men sådan var det over det hele. På nær på hotellerne.\nMan skulle så finde ud af, hvad man ønskede at spise. Priserne var pr. 100 gram. Vi kom til at sidde ud for en ”restaurant”, hvor der var en meget sikker kvindelig indehaver. Hun tog mig med op til kølediskene, og så skulle jeg vælge hvilken fisk, jeg ønskede. Hummerne og krebsene lå med garn om kløerne, nogle fisk lå på is og andre svømmede rundt i kar.\nDen udpegede fisk blev vejet, og kokken sagde, at det ville koste 26 ringgit, stegt og det hele. Fint nok. Da fisken kom, lå den med åbent gab på en måde, jeg aldrig har set før. Næsten overtrukket med en form for karamel og hvidløg. Den var svær at pille, men den smagte utrolig godt.\nJeg kom til at se på de unge mennesker, der sad ved nabobordet. De fik blandt andet muslinger. Dem tog de i munden, sugede muslingerne ud af skallen, og spyttede derefter skallen ud på borddugen. Hmmnn. Det var ikke ligefrem hygiejnisk, og der blev ikke skiftet dug, da de forlod stedet…\nJeg lagde mærke til, at alle boder og madsteder havde børnestole fra Ikea, lidt morsomt, synes jeg.\nVi var blevet udstyret med paraplyer fra hotellet, hvilket viste sig at være en udmærket ting, da det i den grad regnede og tordnede, da vi skulle hjemad. Selv om regntiden officielt var slut, sagt med et stort smil.\nDagen oprandt, hvor vi skulle på flodcruise for at se floddelfiner. Inden vi gik om bord på skibet, skulle de fleste træde af på naturens vegne. Mr. Finn uddelte toiletpapir foran toilet-skuret, og det fik vi da noget sjov ud af.\nDet var en fantastisk sejltur – dog så vi ikke floddelfinerne, selv om skibets besætning gjorde alt for at spotte dem. Vi sejlede ad Sarawak floden ned ad Sungai Santubong ud til floddeltaet ved det Sydkinesiske øhav. Vi så mange små fiskerbåde trække deres net ind. Ingen af disse fiskere havde set delfinerne, så vi sejlede ind i mangroven.\nLige pludselig på tilbagevejen kom der et par floddelfiner til syne. Dagen var reddet!\nMassage, ingefærte og regnskyl\nTilbage på hotellet fik min datter og jeg massage. Startende med servering af ingefærte. Med tryk på ingefær. Nøj, den var stærk – men smagte egentlig godt.\nAldrig før har jeg fået en massage, hvor massørens fingre og hænder arbejder som en kødhammer og trommestikker. Kunne næsten ikke tro, at den kvindelige massør ikke havde et redskab i hånden. Nok én af de bedste massage-oplevelser, jeg har haft. Efterfølgende lagde vi os ved poolen - blot for at opleve endnu et voldsomt regnvejr. Men hvor var det egentlig skønt og forfriskende.\nFedt at være dansk rejseleder\nDisse første dage havde vi meget tid på egen hånd, så vores danske rejseleder Mr. Finn var næsten lige så meget turist, som vi var, sagt med et bredt smil om læben. Også han fik tid til svømmeture og til at ligge ved svømmepølen og læse bøger, inden han om aftenen samlede de af os, der ville med ud og spise.\nMr. Finn orienterede os om, at vi den følgende dag skulle af sted til Bako Nationnal Park på en 2 dages tur. Da vi skulle med små både ud til nationalparken, skulle vi kun pakke de fornødenheder, vi så absolut havde brug for. Al anden bagage blev på hotel Hilton i et aflåst rum, da vi ville komme tilbage til dette hotel for endnu en overnatning.\nNu havde de fleste slet ikke tasker med til dette formål, men så VAR det jo super, at man kunne købe plastiktasker i mange størrelser til næsten ingen penge på markedet. Det var meget morsomt at se, at de fleste i dagens løb havde været ude og købe disse tasker.\nNeeeeej, se en slange– ”Tatoveringstræet” og næseaber i Bako National Park\nVi ankom i fin stil med små både til Bako National Park. Efter en mindre gåtur, kom vi til selve centret. Én fra gruppen udbrød – ”Neeeej, se en slange” – ok, opholdet i junglen var altså begyndt!\nEn grøn slange lå på nogle blade. Vi skulle senere opleve, at selvsamme slange lå og sov på en stander. Den boede ud for én af hytterne og blev hurtigt et meget populært emne at fotografere. Da jeg så absolut ikke ville se dyret, tog både Mr. Finn og min datter billeder af den med vores kamera.\nVores bagage blev anbragt i et lille rum, da vi ikke kun få vore hytter før om eftermiddagen. Derfor begyndte opholdet med en 2 timer lang vandretur i regnskoven. Junglen var en kæmpe oplevelse. Vi så næseaber højt oppe i trætoppene samt den mest fantastiske fauna.\nMats havde advaret os mod et træ, der er fyldt med pigge. Når man sådan vandrer ude i junglen, kan man af og til have brug for at tage fat i en gren eller lignende for at ”hive sig op”. For jeg må erkende, at det absolut ikke var nogen søndagstur, selv om der rigtig mange steder var lavet træ-trapper med gelænder. Førnævnte træ måtte vi under ingen omstændigheder gribe fat i, da piggene kunne forvolde utrolig megen skade. Mats fortalte, at disse pigge blev brugt af Iban indianerne til at foretage tatoveringer med!\nDet var derfor et must at se sig godt for, idet disse træer var overalt. Jeg var sammen med Mr. Finn rosinen i pølseenden – jeg erkendte, at det VAR på grund af tempoet og de legemlige anstrengelser, jeg sakkede bagud.\nMr. Finn derimod kunne jo benytte sig af sin status som rejseleder, og sige, at han dannede bagtrop for at sikre sig, at alle mand var med. Det morede vi os naturligvis over, da også han var tydelig mærket af turens strabadser.\nSikke en belønning, vi fik, da vi var halvvejs. Vi kom ud til stranden – og hvilken strand! En BOUNTY Strand. DET kan simpelt hen ikke beskrives, hvor skønt, der var.\nDe af os, der ikke havde ”lyst” til at gå samme rute tilbage til centret, kunne sejle med en lille båd, der lå klar i strandkanten. Vi var 3, der benyttede denne mulighed. Vi skulle vade ud til båden, hvorfor jeg havde taget mit fodtøj af. Det kom til at koste en ”forbrændt” fodsål, da bådens dæk simpelt hen var så varmt af solen stråler, at der var afregning ved kasse et. AV, av.\nBådens fører sejlede os forbi nogle stensætninger, som lignede en frø, en jaguar og en klapperslange. Det var en skøn, skøn sejltur, hvor vi kunne se strand veksle med mangrove.\nDa vi ankom til centret satte vi os til at vente på resten af selskabet. Som de første kom min datter og mand, og jeg må sige, at min kære mand var mere en ”opkogt” - af varmen, som han sagde.\nFrokost i selskab med macaque aberne\nVi skulle nu indtage vores medbragte frokost, som bestod af kylling, sandwich, kage og banan. Under hele frokosten kom Mr. Finn og Mats på en større opgave, idet det viste sig, at der ikke var værelser nok til alle mand. De måtte bruge megen tid på at løse denne udfordring.\nDa vi spiste vore madpakker, kom de meget frække macaque aber. De holdt skarpt øje med os og specielt med maden. Vi var blevet advaret mod disse abers frækhed. Vi måtte ikke åbne døre og vinduer i hytterne, da aberne ikke ville holde sig tilbage. De ville simpelthen invadere hytterne og snuppe, hvad de havde lyst til.\nDet tog da også kun et split-sekund for én af disse macaque aber at stjæle et stykke brød, medens vi spiste. Nej, hvor den sad og smovsede!\nSlangen, der ”dumpede ned” fra loftet, vildsvin om hytterne og abernes svømmebassin\nEndelig fik vi adgang til hytterne, der stod på pæle. Jeg så, at der – troede jeg i første omgang – kom en abe ud under hytten overfor os. Det viste sig, at det var en vildsvine-orne, der gik og rodede ved affaldstønden under huset. Ved vores hytte var der et lille vandhul. Aberne brugte dette som svømmebassin. De kravlede op i træerne og sprang ned i vandhullet. Ligesom vi springer fra 1- 5 meter vippen i svømmehallen. Det var meget morsomt at se på. I hytten ved den ene seng sad en kæmpe kakerlak, og den måtte min mand fjerne, hvilket egentlig ikke var helt nemt. For ligefrem at sove med en kakerlak ved hovedgærdet, var jeg ikke helt så lun på.\nMin mand havde glædet sig til at høre junglens lyde i natte-og morgentimerne. Så han stod meget tidligt op og gik en tur. Heldigvis ventede han med at fortælle, til vi var vel ude af junglen, hvad han også havde set i ”vores” vandhul denne tidlige morgenstund. Behøver jeg at skrive, at der også svømmede slanger rundt?!\nMEN- HVAD VÆRRE VAR, - i én af de andre hytter, var der dumpet en sort slange ned fra loftet i badeværelset. Lige ned foran én af hyttens mandlige beboere. Slangen havde i en fart bugtet sig om bag affaldsspanden – og ”forsvandt” ligesom. AAARRGGHH. En revne ved gulvet havde formentlig været dens flugtvej. Men det var ikke slangen, der havde bekymret beboerne – det var skimmelsvampen i hytten. Jeg vil tro, at det er umuligt at undgå skimmelsvamp, men helt ærligt, så bar hytterne ikke præg af at blive gjort rene. Selv om det var simple forhold, vi skulle bo under, så vil jeg give medhold i, at der burde gøres en smule mere ud af hygiejnen på stedet.\nMyggespray, selv-lysende insekter, tordenvejr og vildsvine-far\nHvis ikke vi kunne finde hinanden, kunne vi bare gå efter lugten. Alle sprøjtede og smurte sig ind efter alle kunstens regler for at undgå myggestik mv. Dog lykkedes det ikke helt, da vi alle mere eller mindre bar præg af at have været ”tag-selv-bord” for disse blodsugende insekter. Vi skulle have været på en aftenvandring for at se selv-lysende insekter. Imidlertid kom der noget af et uvejr i vejen for denne aftentur. I øvrigt et meget smukt syn at se lynene. Disse var næsten også det eneste, der kunne ses, da sigtbarheden var yderst ringe på grund af det voldsomme regnskyl.\nÉn af vore medrejsende gik med en lygte for at finde ned til sin hytte. Min mand sagde til ham, at han lige skulle lyse lidt ned og mod venstre. Dér stod vildsvine-far og rodede i jorden. Betænkelig tæt på os. Hjertet slår godt nok noget hurtigere. Dyrene er vant til mennesker – men alligevel – det ER vilde dyr!\nDagen derpå, efter en noget anstrengt nat for de fleste, skulle vi på en morgentur. Vejret var igen blevet godt. Vi skulle se kødædende planter. Turen op til dem var ret krævende. Op og ned – trærødder, sten og sand. Udsagnet fra Mr. Finn om, at vi ville blive drivvåde af sved, holdt stik. Pyhh. Jeg tænkte mange gange, hvor heldig, jeg var, at få lov til at opleve alle disse ting. Og de kødædende planter var ingen undtagelse. Fantastisk. Senere i Kuala Lumpur så vi faktisk et kæmpe springvand udformet som disse kødædende planter - super flot lavet.\nVi skulle med bådene senest kl. 11 om formiddagen, da vi ellers ville være ”fanget” af lavvande. Vel tilbage i Kuching kunne vi igen nyde Hiltons faciliteter og byen på egen hånd.\nOrangutanger – eller mangel på samme\nEn 3 dages tur var på programmet. Igen skulle vi pakke det mest nødvendige, da vi skulle med langbåde ad Lemanakfloden til langhusene hos Ibanfolket.\nPå vejen derud skulle vi gøre holdt hos Semonggok Wildlife Rehabilition Centre som hjælper orangutanger til et liv i det fri. Atter formåede Mats på bedste vis at forberede os til oplevelserne, der ventede forude. Han fortalte om blandt andet Richie, den største han-orangutang, som var en meget dominerende herre der indgød en vis form for ”frygt”.\nDa vi ankom, ventede små busser på at køre os ind til centrum af centret. Inden vi kørte, blev det understreget, at vi ikke måtte snakke. Der skulle være stilhed. Overalt var der skilte med ”Silence”. Efter en mindre gåtur ind i junglen kom vi ud til foderpladsen. Én af centrets medarbejdere stod iført gul hjelm og gule gummistøvler på en platform og kaldte på orangutangerne.\nVores gruppe var helt stille – men det var der andre, der så absolut ikke var. Et hold japanere stod og snakkede lystigt både med hinanden og i mobiltelefoner. Ikke lavmælt, men ganske højt! Det blev bare for meget for os. Vi tyssede på dem, men det tog de sig ikke så nær. Indtil én fra vores gruppe på klingende københavnsk og med gloser, jeg ikke gengiver her, utvetydigt gjorde det japanske selskab klart, at nu skulle de ”klappe kaje”. Og tænk, det gjorde de!\nMen orangutangerne kom desværre ikke, så vi gik med uforrettet sag – kede af, at noget af det, som vi havde glædet os allermest til, ikke så ud til at lykkes. Således, en anelse nedtrykte, fortsatte vi turen. Så lød det fra Mr. Finn og Mats: Hvis vi alle ville betale entre, så ville vi gøre endnu et forsøg på at få orangutangerne at se på hjemturen. OM vi ville. Stor begejstring – humøret i top – dagen reddet!\nMats havde ikke spurgt sit selskab om lov – han tog en beslutning selv. Tusind tak for det!\nLemanakfloden og langhuset hos Ibanfolket – Head-hunter/money-hunter\nVi gjorde holdt i en lille landsby for at spise frokost og opleve et marked, der bugnede af alle mulige grøntsager og fisk i alle regnbuens farver. Kvinder sad og flettede de mest fantastiske tasker, som mange købte.\nPå vej til Lemanakfloden, hvorfra vi skulle sejle med langbåde, fortalte Mats om Ibanfolket. Blandt andet at de tidligere havde været hovedjægere; men nu var pengejægere. Det kunne vi trygt stole på, fortalte han. Det var meget, meget spændende, hvad han kunne fortælle fra tiden, hvor Ibanfolket var hovedjægere.\nI dag nyder Iban indianerne også godt af turismen. Der var sket en ændring af vores ophold undervejs på turen. Og godt det samme. Det langhus, vi skulle have overnattet i, så vi på hjemvejen. Der var båse, hvor der kunne sove 2 personer. Disse båse var ødelagte, og det, der skulle have tjent som underlag lå splittet i stumper og stykker. Så vi var mere en tilfredse med at planerne var blevet ændret.\nGrenen i floden, grundstødning, den tabte hat\nVi kunne være 4 personer i langbådene ud over bådføreren og navigatøren. Sidstnævnte sad i stævnen, og gjorde med små håndbevægelser bådføreren opmærksom på forhindringer af al slags. Båden foran os tog farten af, og navigatøren på vores båd skældte ud og gjorde tegn til, at nu skulle vi sejle forrest.\nEfter ca. 45 min. kom vi til et sted, hvor vi skulle ind til flodbredden for at hente de forsyninger, vi skulle have med. Ligeså skulle der flere fra stammen med i bådene. Vi fik selskab af en dejlig dreng. Med fuld fart gik det videre. På et tidspunkt begyndte drengen at grine højt. Vi vendte os om og så, at bådføreren fra båden bag os gik ude i floden, og båden ligesom lå stille. Vores bådfører gjorde os med tegn forståeligt, at der var tabt en hat, og at hans kollega var gået ud for at hente den.\nDet viste sig, at det ikke var helt i tråd med sandheden! Om det skyldtes navigatøren eller bådføreren ved jeg ikke – men i al fald sejlede langbåden på en gren, så bådføreren blev smidt af båden. Det var så heldigt, at der var en sandbanke i floden pågældende sted, så langbåden var gledet ind i den. Vore rejsekammerater, der var passagerer på denne langbåd, fortalte, at det havde været utrolig tæt på, at de var kæntret! Så ER det, at tankerne omkring forsikring osv. osv. dukker op. Der lever, efter sigende, krokodiller i floden – heldigt, at der ikke lige var en sulten af slagsen i dette øjeblik.\nLanghuset – modtagelse med risvin\nVel ankommet til langhuset blev vi budt velkommen af chiefens kone, der stod parat med risvin. Selv om det var ret uhøfligt, takkede jeg venligt, men bestemt nej. Ret morsomt at se de forskellige ansigtsudtryk, når risvinen skulle drikkes.\nSelve langhuset var beboet af 30 familier – og de var alle i familie med hinanden på kvindernes side. Alle havde etableret hylder og ophæng med souvenirs, som de gerne ville sælge. Vi blev af Mats bedt om at sprede vore indkøb, så det ikke kun var hos chiefen, vi lagde vores handel. Desværre var der flest ting, som Ibanfolket selv havde købt med videresalg for øje. Det var egentlig kun deres simple træfigurer og pileflet, der var originale, om jeg så må sige.\nJeg må erkende, at jeg tænkte, at beskrivelserne af turen til Ibanfolket havde lagt op til, at vi ville opleve en vis form for ”uberørthed” – altså mere ”ægte”, om jeg så kan sige. Her var det en blanding af gammel og nyt – altså ikke originalt. Men det kan formentlig ikke være anderledes.\nChaufføren var også kok - aftensmåltid på gulvet hos ”chiefen”\nAlt imens vi gik på opdagelse i og rundt om langhuset, skulle vores chauffør lave mad. Det viste sig senere, at det faktisk var chiefens kone, der havde klaret det meste, medens chaufføren sad på gulvet og hvilede. Med udsigt til at miste drikkepenge, kom der gang i chaufføren, skal jeg lige love for.\nMaden blev færdig, og vi blev inviteret indenfor. Der var dækket op med plastik tallerkener på gulvet til alle mand – dvs. chiefen og hans familie, chaufføren og Mats sad ved spisebordet, hvor de indtog maden med fingrene, som er skik og brug. Vi fik dog bestik.\nDer stod skåle med de skønneste grøntsager, ris og kødretter, så det var et festmåltid. Vi kunne købe øl og vand på stedet, så det var næsten som en restaurant.\nDa vi var færdige med at spise, blev madresterne delt ud til alle familier, så intet gik til spilde, og alle fik glæde af måltidet.\nGaverne til Ibanfolket\nDet er skik og brug at man medbringer gaver til alle, når man gæster Ibanfolket i deres langhuse. Derfor havde Mats sørget for indkøbene. Han vidste jo, hvad de manglede.\nEfter aftensmåltidet blev gaverne højtidelig overbragt af Mr. Finn og én fra vores selskab. Alle familier blev samlet. Gaverne blev delt ud i 30 andele på gulvet af selveste chiefen og et par betroede hjælpere. ALT blev delt. Der var bl.a. blevet købt en kæmpe dåse kiks – og der blev lagt lige mange kiks i hver bunke. Der var blyanter, kladdehæfter, slik til børnene, toiletartikler og meget mere.\nDa dette var overstået, blev der klappet og risvinen og riswhiskyen budt rundt.\nVi havde undret os over den ret voldsomme stank visse steder udenfor – nu kunne vi pludselig forstå, at det var fra fremstillingen af risvinen og riswhiskyen at denne stank stammede. Føj for en ”ulykke”. Jeg grinede noget dagen efter, da min mand fortalte, at hans morgenurin havde lugtet grumme meget af aftenens indtagelse af førnævnte drikke.\nEn ”skæv” danser\nNu var tiden inde til at se Ibanfolkets danse. De søde piger kom iklædt deres smukke festdragter, og mændene var iført deres danse-dress. Én af de unge mænd var så ”skæv”, at vi ikke troede, han kunne gennemføre.\nHan stod og smøgede den og fik da også nogle bemærkninger fra de andre i gruppen. Dem grinede han bare af og så ud til at have det ret så fornøjeligt. Men han holdt stand – på trods af balanceproblemer og manglende koncentration, leverede han ”varen”.\nEfter dansen blev alle opfordret til at danse med, og da risvin og riswhiskyen var blevet budt rundhåndet rundt, gik dansen lystigt.\nGrønne plastikkrus kontra snapseglas\nHerefter var der samvær omkring petroleumslysene og ikke at forglemme: flaskerne. De fleste fik de flydende varer i snapseglas. Jeg var så heldig at sidde, hvor flaskerne var blevet stillet af chiefens kone. Nogle mænd fra Ibanfolket havde fået øje på flaskerne, og skal der være fest, så lad der være fest.\nDe fyldte deres grønne kaffe/te plastikkrus op til randen med disse – efter deres mening – suveræn liflige drikke. Jeg må sige, at jeg stadig ikke kan forstå, hvordan de kunne overkomme at drikke så store mængder af de alkoholiske herligheder. Efter sigende indeholder de omkring 50 - 60 procent ren alkohol.\nHer ved petroleumslampernes skær havde nogle af kvinderne sat vore myggenet op. Vi fik tildelt et sovested, så vi kunne gå til ro, når vi havde lyst. Under samværet blev der fortalt meget om Ibanfolkets liv og deres måde at overleve på.\nBlandt andet blev det fortalt, at familierne får 100 Ringgit (ca. 200 kr.) for at sende deres børn i skole. Barnet bor i løbet af ugen på skolen og kommer hjem i week-enden.\nLigeledes er der regelmæssige sundhedstjek med blodprøvetagninger osv.\nDer var 3 toiletter et stykke fra langhuset. Udstyret med en pandelampe måtte vi derfor bevæge os i buldrende mørke, og med alskens junglelyde i baggrunden ned til disse, når naturen krævede sin ret. Det var lidt af et kunststykke, da der på cementen udenfor huset lå hunde og katte, som vi måtte forcere.\nVi kunne have valgt den nemme løsning . Vi havde nemlig fået at vide, at vi bare kunne ”sætte os” ude på cementen foran dørene – det gjorde de indfødte, så det var vi velkomne til. Øh, nej tak, så hellere skyde hjertet op i livet og gå på nattevandring. Jeg er ikke sart, synes jeg da ikke selv, men det var svært for mig at glemme, at cementen, vi gik på, også tjente som toilet.\n90 år og den første på vej til arbejde\nChiefens mor var efter sigende 90 år – og hun gik som én af de første ud for at høste ris, inden klokken var 7 om morgenen. En anden ”gammel-mor” stod ved den tid og tærskede ris – med de bare fødder. Hun sagde ”Øj, Øj” og lod med hænder og arme forstå, hvor hårdt, det var. Børnene forrettede deres nødtørft på den førnævnte cement, og der var et leben uden lige. Med disse billeder på nethinden satte vi os igen til ”bords” – på gulvet i stuen hos chiefen, til morgenmad.\nJagt med pusterør\nVi skulle have været på morgentur ind i junglen. Denne tur blev aflyst, da det igen havde regnet kraftigt. I stedet fik vi alle mulighed for at skyde til mål med Ibanfolkets vigtigste jagtredskab, som er pusterøret.\nVi fik en demonstration af en ”kriger” – iført fjerhat og vestlige shorts og t-shirt, hvorefter vi på omgang prøvede at gøre ham kunsten efter. Naturligvis iført fjerhatten.\nFarvel til Ibanfolket\nVi skulle nu videre på rejsen – og jeg tror, at alle var mere eller mindre lettede over, at denne del af rejsen var forløbet godt og uden uheld.\nPå sejlturen tilbage sad jeg og tænkte på den gris, der sad indespærret i en lille bitte kasse, så den ikke kunne røre sig. Ej heller kunne den se ud – der var kun en mindre sprække i brædderne, hvor den med trynen prøvede at snuse sig til livet udenfor. Tænkte på høns og haner, som ej heller havde gode forhold. Tænkte på den forfærdelige stank, vi havde oplevet. På al den rod – ja nærmest lossepladsagtige tilstand, der herskede. Absolut INGEN har den tanke, at der burde ryddes op. Når jeg ser chiefen for mig, ser jeg en mand, som ej heller opfordrer sit folk til bedre tilstande omkring deres bosted. Tænkte på deres kirkebygning. På at nogle havde pc’ere og mobiltelefoner. På parabolen, der havde en overskåret halvliters colaflaske på parabol-hovedet for at beskytte mod regnen. En underlig blanding af fortid og nutid.\nGoddag til Batang Ai Resort – i bad med en gekko\nVi gjorde på vejen til Batang Ai Resort stop ved det langhus, hvor vi skulle have overnattet. I langhusets loft var et hul , hvor der hang trofæer fra fordums hovedjagt. Vi så, hvordan en stakkels hane var bundet ved foden med en ganske kort snor. Den prøvede forgæves at komme fri. Stakkels dyr. Lige noget for det danske dyreværn, tænkte jeg.\nBørnene var hjemme fra skole, og deres hvide sko og strømper lå til tørre på bliktagene. Vi gik en tur gennem byen og så, hvordan gummitræerne blev malket og hvordan rågummiet blev forarbejdet til måtter, der lå til tørre i solen.\nEfter en god times sejlads ankom vi til Batang Ai Resort, som er Hiltons svar på et traditionelt langhus. Dog med al den luksus, som ønskes kan.\nEn herlig pool indbød til svømmetur og afslapning inden den skønne jungle-barbeque skulle indtages. En fantastisk oplevelse i skærende kontrast til den forrige nats oplevelser.\nUnder morgenbadet den følgende dag, kunne jeg ikke helt forstå, hvad der puslede omkring mit hoved. Heldigvis var det kun en gekko, der agtede at tage brusebad sammen med mig. Således oplivet var det en fornøjelse at gå til morgenbordet og indtage morgenmaden med den storslåede og helt unikke udsigt fra Resortets terrasse som baggrund.\nDagen var til afslapning, og den blev brugt til blandt andet at gå ned og svømme i søen og en guidet Tree Top Canopy Walk om eftermiddagen. Denne tur var blevet varmt anbefalet af dem, som havde deltaget på formiddagsturen. De havde haft en super guide, som kunne fortælle om mange historiske begivenheder og om vegetationen. Det tog 1 time og 3 kvarter.\nDa vi skulle af sted havde vi høje forventninger – men desværre fik vi en ung kvinde som guide, og hun sagde bare ”det er et xx træ” – ”det her er en yy-busk” – og ilede af sted. Jeg kunne slet, slet ikke følge med. Da jeg – som rosinen i pølseenden - kom op til en Iban-krigers gravsted, var hun for længst gået videre. Så heller ikke her fik vi de fortællinger, som gruppen om formiddagen havde fået.\nDer var bygget udkigsposter i trætoppene. Men, desværre var det begyndt at regne noget så vederstyggeligt, at alle valgte at gå over hængebroen med det samme for at komme tilbage til resortet. En rigtig dårlig guide i forbindelse med et tropisk regnvejr var så absolut ikke sagen. Og turens varighed var kun en god halv time.\nEfter en herlig morgenbuffet i de helt unikke omgivelser skulle vi igen sejle tilbage til ”civilisationen” for at komme til Damai Beach, hvor der ventede os et par dages afslapning.\nVi var i selskab med en gruppe amerikanske gæster, så vi sad tæt i båden. Bagagen stod på ”midtergangen”. I bådens stævn sad Mats sammen med vores chauffør. Med andre ord - der var fuldt hus. Efter en lille halv times sejlads stoppede kaptajnen båden og kaldte ”May Day, May Day” over radioen.\nBådens kaptajn gik til agter og lukkede op for motor-rummet. Min kære mand, som til daglig arbejder med reservedele, kunne jo ikke dy sig. Gik op, for ved selvsyn at se, hvad der kunne være galt. Motoren soppede ligefrem i olie, fortalte han senere!\nKaptajnen fortalte, at han ikke kunne styre båden. Synderen var en knækket bolt. En standardbolt 8.8, hvor man i forvejen havde prøvet at udbedre slitagen med et gammelt kugleleje som mellemstykke. En anden, også” motorsagkyndig”, fra vores gruppe redegjorde sammen med min mand over for kaptajnen, at man sagtens kunne styre båden ved at fastgøre 2 stykker reb til rorpinden. Disse reb kunne så betjenes af to mand – en på hver side.\nMen nej, det ville kaptajnen ikke. Der kom ingen information overhovedet, og en ret omfangsrig og stor herre fra det amerikanske selskab blandede sig nu i sagen. Også han kom frem til, at vi kunne komme videre ved at få fastgjort noget reb til styrepinden. Men nej. Vi sad så ”I en lille båd, der gynger….” og ventede. Men på hvad?\nPludselig dukkede der 3 langbåde op. I den ene var en ”ingeniør”, der skulle besigtige skaderne. Da han havde gjort det, og konstateret, at skaden ikke sådan lige kunne udbedres, sejlede den ene langbåd ind til siden af vores båd.\n”Vores kaptajn” satte sig over i denne langbåd for at overtage styringen af slagets gang. Min mand sad netop ud for det sted på bådens side, hvor langbåden var. Han kom derfor til at holde langbådens bagende ind til vores båd. Naturligvis kunne det ikke lykkes med kun én langbåd.\nDer var en frygtelig parlamenteren, der sluttede med at en anden langbåd lagde ”til” i den anden side, og så kunne sejladsen fortsætte. Stille og roligt blev vi bugseret derudaf. Og snart kunne vi gå i land kun lettere forsinket. Efterfølgende hørte vi, at der var blevet ansøgt om en ny båd gennem de seneste 2 år, og at det ikke var usædvanligt med motorstop på denne rute.\nDet var her på tilbagevejen, at vi igen skulle prøve lykken på Semonggok Wildlife Rehabilition Centre. Alle håbede på, at vi, på trods af forsinkelsen, kunne nå at være fremme til kl. 15, hvor der var fodringstid.\nOrangutangerne ventede på os, håbede vi\nVi var spadseret en lille tur fra bådpladsen for blandt andet at se nogle vilde orkideer og søens dæmning.\nGanske tæt på vejen gik to yngre kvinder og høstede ris. Hvert eneste ris-aks blev taget i hånden og skåret over med en form for kniv. Værd at bemærke er, at dette kun skete med én hånd. Den ene kvinde tilbød min mand at prøve at betjene dette høst-redskab. Det var umådelig svært. Og det lykkedes ej heller at udføre opgaven kun med én hånd.\nMr. Finn gav de to kvinder 10 ringgit til deling. En erkendtlighed, som de blev umådelig glade for. Vi aflagde et hurtigt besøg på en peber plantage og så, hvordan man sorterede peberkernerne og fik mulighed for at købe det berømte sorte og hvide peber.\nEfter et hurtigt måltid i en lille landsby kom vi atter frem til Semonggok Wildlife Rehabilition Centre. I bussen havde Mr. Finn oplyst os om, at han havde lidt penge tilovers af sit rådighedsbeløb og derfor kunne betale vores entre. Jubel i bussen og igen skal der lyde ”tak”!\nDer var en dame, der ikke ville flytte sig\nMats var urolig. Han havde fra sine kolleger hørt, at orangutangerne var kommet, så tiden var uhyre kostbar! Vi ilede af sted, og undervejs ned til fodringspladsen mødte vi flere, der ivrigt berettede, at ”The Big One” var kommet og sad og spiste.\nNej, hvor vi skyndte os. Når jeg sidder og skriver får jeg ligefrem kuldegysninger. Det var bare en fantastisk gave at få lov til at se disse skønne dyr på nært hold.\nGanske rigtigt.”The Big One” alias Richie sad på en platform og fornøjede sig med de lækreste frugter, der var blevet lagt frem. De mindre orangutanger holdt sig ærbødigt på afstand. Dog var der nogle store unger, der listede sig ned ad tovværk til platformen, snuppede noget frugt, for derefter at pile op i træerne. Her sad de og nød måltidet.\nDet siger sig selv, at Richie var hovedperson, og jeg skal love for, at han blev fotograferet og filmet. Jeg fik øje på nogle mindre orangutanger på Richies venstre side, og begyndte at koncentrere mig om dem.\nVendte derfor ryggen til Richie og var helt optaget af disse pragtfulde væsener. Helt fortabt for omverdenen stod jeg der og fotograferede.\nEn venlig herre prikkede mig på armen og pegede og sagde ”Big One”. Jeg svarede ligeså venligt, ”I know”. Og fortsatte med mit. Han prikkede mig igen på armen, denne gang noget mere ihærdigt og sagde igen ”Big One”. Jeg blev nok lidt irriteret, for det vidste jeg jo. Men nu var det altså de små, jeg ville se, og ikke Richie. Så igen sagde jeg ”Thank you, I know”. Hvad jeg ikke vidste, var, at Richie havde forladt sin plads på platformen og nu bevægede sig hen imod mig.\nJeg må sige, at jeg blev noget forbavset, da den ellers så venlige herre resolut hev mig ved armen og trak mig væk. Med angst i stemmen sagde han igen og igen ”Big One – Comming, Comming”. Helt opslugt af andre ting, og halvdøv, som jeg jo er, havde jeg ikke bemærket, den tumult, der var omkring mig. Alle var nærmest løbet til side – bortset fra mig!\nRichie var jo på vandring! Den eneste, der nok tog det helt roligt, var naturligvis – mig! Jeg satte mit kamera til at filme og fik derved et helt unikt minde med hjem om Richie og den tumult, der havde været. Richie ER en flot fyr – men farlig. Som personalet efterfølgende sagde:” Vi er glade, når Richie aflægger os sit ugentlige besøg, – men vi er meget lettede, når han igen går ind i junglen”. Man må jo ikke glemme, at det ER vilde dyr – og at vi er på deres område.\nHvorfor gjorde du ikke som manden sagde?\nBebrejdende fik jeg disse ord med på vejen af min mand. Min datter havde ikke fået med, at det var mig, der var blevet hevet væk, kun at der var ”en dame, der ikke ville flytte sig”. Så der er ingen billeder af optrinnet. I al fald ikke nogen, som jeg kender til. Jeg måtte jo forklare min mand, at jeg intet havde hørt eller set og været så fjern fra omgivelserne, at jeg ikke vidste, hvad uro, jeg havde været årsag til. Så han blev da formildet, da min version kom for dagen. Alt gik vel, og Richie går aldrig i glemmebogen.\nSatang Island (Skildpaddeøen)\nSåledes opløftede efter et vellykket besøg hos orangutangerne, fortsatte vi busturen mod Damai Beach. Vore kufferter var blevet bragt derud fra Hotel Hilton i Kuching.\nI bussen, på vej til Damai Beach, blev vi spurgt, om vi for egen regning ville besøge Satang Island, også kendt som skildpaddeøen. Denne ø ligner virkelig en skildpadde. På øen er et regeringsstyret center, som gør et stort stykke arbejde for at redde de truede havskildpadder. Det ville ligeledes være det perfekte udgangspunkt for dem, der ville snorkle.\nDesværre blev denne tur aflyst, da der havde været stormfulde dage, og havet derfor var i oprør. Ingen kunne eller ville sejle ud.\nDamai Beach må siges at høre til blandt de skønneste steder. Stranden var i øvrigt ”closed”, idet der var disse høje bølger, og man derfor ikke måtte bade i havet.\nAtter engang tænkte jeg på de store kontraster mellem rig og fattig. Tænkte på, hvad en Iban indianer og de unge kvinder fra rismarken ville sige, hvis de så denne luksus. Ja, en rejse som den, vi var på her, afstedkommer naturligvis mange former for tanker.\nDen første aften gik vi igen med Mr. Finn over til et spisested aldrig langt fra Damai Beach resortet. Her var der træbænke og borde i lange rækker og et fint udbud af alskens mad til meget billige penge.\nDog besluttede vi os for at gå tilbage til Damai Beach og spise på restauranten der, hvilket vi så absolut ikke fortrød. Mens vi ventede på vores mad kunne vi uden betaling spise dagens suppe. Uhm, hvor var den lækker.\nÉn af min mands farvoritter er en curry-ret. DET fik han. En spicey én af slagsen. Nu skal der virkelig meget til, før han giver op, da han holder meget af krydret mad. Men jeg tror kun, han spiste lidt under halvdelen, før læber og mund blev følelsesløse. Ligeledes var han noget opkogt i ansigtet og sveden dryppede.\nHvor vi grinte. En stor velfortjent is til dessert kølede ganske godt, skal jeg hilse og sige.\nJeg vil lige i parentes nævne, at man i resortets kiosk kunne købe den danske Eskimo is med mandler.\nToilettaskerne var tømte og indholdet fint arrangeret\nVel tilbage på værelset så vi, at vore toilettasker var blevet tømt for deres indhold og nu stod nydeligt arrangeret på badeværelsebordet. Det undrede mig meget, da jeg ansér mine toiletsager for meget personlige.\nDerfor udfyldte jeg det kort, der lå på bordet, og som fortalte, hvem der havde været på værelset, og om der var nogle bemærkninger hertil.\nDet må siges at være tilfældet. Sedlen afleverede jeg i receptionen. Der gik ikke lang tid før det bankede på vores dør. Udenfor stod der to kvinder med sedlen i hånden og spurgte, om de kunne få bemærkningerne uddybet. Det var hotellets manager og ”formanden” for rengøringen. Da min mand var i bad, satte vi os ud i foyeren og snakkede.\nDamerne blev helt bestyrtede, da jeg berettede om hændelserne og sagde, at stuepigen formentlig havde misforstået de informationer, hun havde fået. Det var jo helt klart, at personalet ikke måtte gå i vore tasker eller toilettasker. Vore sko osv. var også blevet taget frem og sat ”på plads”. De ville naturligvis indskærpe overfor personalet, at dette ikke måtte ske. Vi gav hånd - og det var så det.\nDe små besværligheder\nPå et tidspunkt bestilte min mand og datter noget mad. Til 3 personer. Jeg var ikke med, så de var altså kun 2 ved bordet på bestillingstidspunktet. Da maden kom, var der kun 2 anretninger – og den unge mand var helt forvirret. Godt nok lød bestillingen på 3 gange mad, men da der kun var 2 på bestillingstidspunktet, havde han kun bestilt 2. Der gik over en time inden den sidste ret kom på bordet. Ikke godt nok, da vi jo ser det som en selvfølge at spise på én og samme tid.\nAk ja, det VAR jo heller ikke nemt, når vi var så besværlige. Dagen efter, inden vi skulle rejse videre, sad vi 3 om bordet men skulle kun have 2 gange mad, da min datter og jeg ville dele en ”fish and chips”. Som var yderst delikat, skal siges – nok det bedste ”fish and chips”, vi har fået.\nDet var igen den unge mand fra dagen før, og han kom tilbage og spurgte, for sikkerheds skyld, om det nu VAR korrekt, at det denne gang kun var 2 gange mad, når vi nu sad 3.\nMorgensamling for al personalet\nUnder morgenbordet så vi, at der begyndte at strømme folk til pladsen, hvor der stod 2 flagstænger. Der var morgensamling for alle de ansatte på Damai Beach. De stod i snorlige rækker, meget andægtigt i stilhed i nogen tid inden der lød musik fra højttalerne. Under denne musik holdt de fremmødte sig på hjertet og landets flag blev hejst. Da det var kommet til tops blev delstatens flag hejst, og da det var overstået, gik alle tilbage til arbejdet.\nVil lige fortælle, at der stod en vægt og et skilt ved morgen buffeten. Der stod, at hvis der var levnet mere end 100 gram på ens tallerken efter endt morgenmad, så ville det koste x-antal Ringgit. Om madspild på den måde vil kunne mindskes er da meget tænkeligt. Vi ER jo nok lidt for slemme til at levne.\nVi havde jo ikke så meget at give os til andet end at slappe af og følge med i livet på resortet. Der var mulighed for massage på stranden, og det benyttede mange sig af. Nogle ansatte afspærrede et område omkring et palmetræ, da de skulle have kokosnødderne ned, så de ikke forvoldte skade på gæsterne.\nEn anden ansat stod og rengjorde fliser med en højtryksrenser. Jeg tror ikke, det gik helt efter planen, da han stadig efter nogle timer stod og rensede samme sted. Der kom en højere rangeret ansat og ”tog over”. Viste den stakkels mand, hvordan højtryksrenseren skulle bruges og hvor hurtigt, det kunne gå fremad.\nSåledes belært om disse mysterier kunne arbejdet fortsætte. Om han havde taget ved lære? Nej da, sagt med et smil, han stod næsten samme sted ved aftentide.\nFiskerlandsby - middagen for manglende fremmøde i Doha\nDen sidste dag i Damai Beach bød på en udflugt til en fiskerlandsby i nærheden af resortet. Interessant at se hvordan husene er bygget op på grund af tidevandet. Og igen er der stor forskel på ”rig og fattig” om jeg så må sige. Der var kummerlige huse, men også store velholdte huse.\nVi mødte en ung fyr, der havde fanget en dolkhale. Han fortalte, at det kun var benene, der blev spist. Vi syntes jo nok, at det var en skam, at så meget af dyret blot skulle kasseres for et par bens skyld.\nDe lokale ville gerne snakke, og de grinte noget, da vi ved ankomsten i landsbyen smurte os ekstra godt ind i solcreme. Men det er altså en bydende nødvendighed hvis man ikke vil skoldes af solen, der faktisk står lodret på himlen.\nDenne sidste aften fik hele selskabet en dejlig buffet i én af restauranterne på Damai Beach. Det var som et plaster på såret, da Nyhavns Rejsers repræsentant i Doha havde ”brændt os af”. Igen tak for en god middag.\nRegn, torden og lyn krydrede den sidste nat og det meste af den næste dags formiddag. Min mand havde brugt noget af natten til at sidde og se ud over havet, der blev oplyst at utallige lyn. Det havde været en helt speciel oplevelse. Da vi ikke kunne foretage os så meget inden afrejsen på grund af regnvejret fik vi beset de forskellige butikker i centret og ordnet kuffert.\nFarvel til nordmændene\nVi havde på rejsen været i selskab med et par fra Norge. De havde valgt at blive de sidste to dage på Damai Beach i stedet for at tage med til Kuala Lumpur. Vi sagde derfor farvel og på gensyn. Det skulle vise sig, at de fik en del udfordringer med at komme til Kuching og videre derfra, idet man ”havde glemt taxaen” på trods af, at de aftenen før deres afrejse havde tjekket op på ”det hele”.\nHvis ikke resortets shuttlebus havde kørt dem til Kuching flyveplads, var de kommet for sent til deres fly. De nåede det med nød og næppe.\nDora – vores nye lokale guide i Kuala Lumpur\nI Kuching sagde vi farvel til Mats. Han var træt. I de dage, vi havde slappet af, havde han nået en tur mere med et hold gæster til Bako Nationalpark. Han var virkelig en enestående personlighed. Igen skulle vi flyve med ”den gladeste flyver” vi har set. Alle sæder var forskellige i farver, ganske opmuntrende og hyggeligt.\nI Kuala Lumpur – (Kua betyder mudret samløb af floder) blev vi mødt af Dora, en kvinde på 40 år, der, syntes jeg i al fald, bare var ”for meget”. For overfrisk efter min mening. Men også ualmindelig sød. Bussen, vi skulle køre i, var helt i top. Og air conditionen larmede næsten ikke. Tænkte på, at det ville have været skønt, om vi havde haft en sådan bus under hele rundrejsen.\nDora berettede om Kuala Lumpur på vejen ind til byen fra lufthavnen. Og fortalte også lidt om hvorfor de Malaysiske piger er helt vilde med de nordiske mænd. Blandt andet fordi de har hår på armene og maven, som hun sagde. Hun hev chaufførens arm i vejret for at vise, at han ikke havde nogen form for behåring på armene, og som hun sagde, ligesom vi havde været ude i junglen og udforske, så ville de Malaysiske piger gerne udforske de nordiske mænd. Nå, Nå.\nHun spurgte så, om der var en herre fra selskabet, der ville gifte sig med hende. Og tænk, det ville min mand! Oh, Oh.\nJunglen i storbyen\nDer findes flere slags jungler. Og storbyens jungle er så absolut ikke mig. Er én af de værste! Jeg blev faktisk grebet af en form for panik, da vi kom ind til byen og kørte til vores hotel, der lå centralt og klods op og ned af monorailen.\nDet var også et fint hotel, og vi kunne fra vore værelser se, når monorailen kom hvert 5. minut. Og det var, som Dora havde berettet. På specielle tider af døgnet stod passagererne klistret op ad hinanden. Voldsomt. Jeg sagde til min mand og datter, at jeg ikke på nogen måde ønskede at bevæge mig ud i byen. Turde faktisk ikke. Det var for overvældende. Men det slap jeg nu ikke for.\nOverfor hotellet lå et indkøbscenter. KÆMPESTORT. Blandt andet var der i midten af dette center – fra 6. etages højde – bygget et kæmpe legeland med en enorm rutsjebane. Du milde. Der var så mange butikker, at vi end ikke orkede at prøve at gå på shopping der.\nDora havde fortalt, at det eneste, som livet gik ud på i Kuala Lumpur var shopping. Ikke andet. Shopping fra morgen til aften. Og hvis der er noget, jeg ikke er vild med er det netop at shoppe.\nDora hentede os på hotellet næste morgen til en halvdags rundtur i storbyen. Vi så blandt andet den ældste moske i byen Masjid Jamek, og vandrede derfra videre til Little India. Der var lukket, da vi kom, så vi gik derfor en rundtur i området for at vende tilbage til Little India, hvor vi fik en halv time på egen hånd.\nHerefter kørte vi ud til Taman orkide og hibiscus have. Orkideer er så absolut min favorit blomst, og mine vindueskarme bugner af disse helt vidunderlige blomster.\nHvilken overdådighed af orkideer – vi slugte dette orgie af blomster og farver med øjnene – tiden slog slet, slet ikke til. Der var mulighed for at købe nogle stiklinger med hjem, og det var vi mange, der benyttede os af. Spændende, om mine indkøbte planter udvikler sig, og kommer til at pryde mit hjem.\nByrundturen sluttede med at se Petronas Twin Towers, der med sine 2 tårne strækker sig 452 meter over jorden. Vi så dem kun på afstand, og da vi ville bruge dagen til andre ting, vendte vi ikke tilbage for at prøve at komme op i disse tårne.\nDora kom og hentede os på hotellet og sørgede for at vi kom vel frem til restauranten, der stod for aftenens afskedsmiddag. Jeg må sige, at det var et ypperligt måltid på et meget berømt sted. Desværre har jeg glemt navnet på restauranten, men den skulle være meget kendt.\nSidste dag på egen hånd\nBevæbnet med et bykort spadserede vi mod China Town. Hvilket liv – og hvilket udbud af varer. Tættere end tæt stod boderne med lædervarer, tøj, sko, smykker, ure – ja, you name it. Selv om ALT er kopivarer, er det meget morsomt at gå på opdagelse i denne bydel. Der er ikke den ting, der ikke kan fås her.\nMidt i det hele sad en indisk kvinde og flettede kæder af jasmin blomster, og andre steder stod der nogle kar, næsten som en gammeldags åben vaskemaskine, som blev brugt til at riste kaffe i. Der stod en vældig røg op fra disse kaffe ristere, og bønnerne var helt kulsorte.\nFlere havde købt sig et ur i China town. Ét af disse var et” Rolex”, og det holdt da til et par timer, inden den ene viser ”faldt af”. Så jo, det ER skam en oplevelse værd.\nAfsked med Kuala Lumpur\nTiden var kommet, hvor vi skulle tage afsked med Borneo. Dora hentede os igen og sørgede for, at alle kufferter kom i bussen og for alt andet praktisk.\nUnder køreturen ud til lufthavnen fortalte Dora, at vi havde været hendes første danske hold. Hun havde bedt til, at vi ville være søde og rare, og at hun kunne betjene os på bedst mulig måde.\nHun ville gerne vide, hvem der ”gemte” sig bag de forskellige navne. Hun råbte et navn op fra listen og så rakte hver især sin hånd op, så hun kunne se, hvem vi var.\nUlla – your name in Malaysian is spoken UUUllaaa, and means….\nJa, hvad tror I så, at mit navn betyder? Naturligvis, det KAN bare ikke være anderledes. SNAKE, SLANGE!\nSådan.! Det morede vi os meget over, og da jeg på et senere tidspunkt fortalte Dora om min fobi mht. til slanger fik vi os et godt grin.!\nIs your offer still open?\nDa hun kom til min mands navn, spurgte hun med et stort smil, om hans tilbud om giftermål stadig stod åben. Og jo, det gjorde det da.\nHun gik nu rundt til alle i bussen og gav hver især en kæmpe krammer. Og specielt fik hendes Teddy Bear, min mand, et stort afskedsknus. Jo, jo, hun var da sød, men jeg mener stadig lidt for ”meget”. Måske fordi vi var hendes første danske hold – ellers er hun bare sådan. Hun vil blive husket for alt det gode, hun også repræsenterede.\nAfsked med min datter i Kuala Lumpur\nSom nævnt i indledningen skulle min datter på arbejde i Las Palmas efter endt ferie, hvorfor vi måtte vinke farvel til hende i Kuala Lumpur. Det blev en ganske kort afsked, da vi ved ankomsten i lufthavnen blev spurgt, om nogen af os havde lyst til endnu en overnatning i Kuala Lumpur. Grunden var, at Qatar Airways havde overbooket flyet og desperat prøvede at finde frivillige til en ekstra overnatning.\nDet ville ingen af os – NU ville vi bare hjem.\nMr. Finn var igen den første ved skranken, og da han fik konstateret overvægt, fik han valget mellem at betale eller prøve at få noget af sin bagage over i nogle af vore kufferter. Et par fra gruppen kunne tage hans overvægt – men det tog ret lang tid at få klaret dette flytteri af bagage. Derfor stod vi i en meget, meget lang række og ventede på, at de implicerede fik klaret udfordringen. Jeg tænkte, at de kunne være trådt til side, så andre kunne være blevet tjekket ind!\nNå, vi fik overhovedet ingen information omkring vægt og håndbagage, før det var ”for sent”, om jeg så må sige. Jeg så, at nogle fra gruppen fik deres ekstra håndbagage flyttet over i Mr. Finns nu godkendte kabine-kuffert og spurgte, hvorfor de lige gjorde det. Det var fordi, man nu ikke måtte have mere end 1 stk. taske med i flyet – selv om der ikke var overvægt. Gode råd blev nu dyre.\nJeg havde en rygsæk og en håndtaske, og min mand begyndte at flytte sin håndbagage over i sin kuffert alt medens vi stod i kø. Det gav anledning til nogle skærmydsler, idet han efterfølgende ikke kunne finde sit pas og var helt sikker på, at jeg havde fået det. Efter megen sved på panden og ærgrelse over, at vi ikke var blevet ordentligt informeret, tændte jeg fuldstændig af. Nej, hvor blev jeg vred. Og med rette, synes jeg egentlig. Mr. Finn burde straks have adviseret os alle om restrektionerne, for vi havde sagtens kunnet nå at ordne sagerne i god ro og orden.\nHeldigvis opfordrede jeg min mand til at tjekke sine lommer, og dér lå passet heldigvis.\nJeg var godt gal i skralden, så jeg tog min rygsæk og taske med til skranken og fik da også begge dele med som håndbagage. Om det var på grund af, at min datter ikke skulle med, og selskabet derfor nu konstaterede, at de havde et ekstra flysæde, ved jeg ikke. Men glade blev de for den ekstra plads.\nVi kunne så tilbringe en kort stund med min datter, troede vi– men nej! Manden ved skranken havde i sin noget febrilske måde at håndtere indtjekningen på, skrevet et forkert efternavn på min mands billet. Tilbage igen! En ommer. Det tog jo ekstra tid, så vi fik egentlig ikke tid til at sige ordentlig farvel. Det var med tårer i øjnene, at jeg vinkede til min datter, der nu skulle ud på en noget længere flyvetur, end os.\nUtrolig mange indtryk skal nu bundfælles. Rundrejsen var godt tilrettelagt af Nyhavn Rejsers ansatte. Både på kontoret og i ”marken”. Naturligvis kunne noget være anderledes, men overskriften må igen være: ”godt gået” Nyhavn Rejser.\nI ny og næ gensér jeg for mit indre blik, de ting vi har oplevet. Ser også for mig alle de smukke arrangementer med blomster, der var overalt. Specielt blev der brugt mange orkideer i kæmpestore opsatser.\nTænker på de gode hoteller, vi var på. De meget venlige og imødekommende indfødte og guider. Tænker også på de opslag, der var på toiletterne i lufthavnene, som viste, at man ikke skulle stå på et toilet, men sidde. Befolkningen er vant til toiletter, hvor man skal ”sidde på hug”. På markederne, der bugnede af fisk og grøntsager. På plakaten, der viste en opsprættet krokodille, og hvor man så en mands ben stikke ud. På det barske liv i ”udkants-Borneo” kontra det luksusliv, vi også oplevede.\nJa, der er i sandhed ganske meget at glædes over, og som skal ”bearbejdes”. Der har været et utal af oplevelser, som ikke er nævnt i dette rejsebrev, så jeg kan kun opfordre andre til at gøre som os:\nSnup en rundrejse med Nyhavn Rejser og oplev selv ”Eventyr på Borneo” .


Four Points Bur Dubai Dubai, hotel Forenede Arabiske Emirater. Tidsbegrænset tilbud!\n« Tilbage Four Points Bur Dubai\nSe flere fotos Check priser og tilgængelighed for Four Points Bur Dubai: Check ind :\nværelser på Four Points Bur Dubai i alle kategorier fra Room til Room. Priserne for et almindeligt værelse starter på 823 Danske kroner.Four Points Bur Dubai har alle de faciliteter, man kan forvente sig af et firestjernet hotel i Dubai: Restaurant, Forretningscenter, Fri parkering. Hotellet hører ind under kategorien luksus.Hotellet ligger på KHALID BIN WALID ST i øst Dubai kun 5 minutter med bil fra centrum.Ekstra plus: tæt på golfbane .For de der flyver, befinder lufthavnen Dubai sig 6 kilometer fra hotellet, hvilket svarer til omtrent 13 minutter i bil.Dette hotel hører med til hotelkæden SI.Slap af i hotellets sauna.Der findes hurtig internetadgang på hotellet.Bemærk:Hotellet har fri parkering.Za'abeel Park (3 kilometer), Creek Park (3 kilometer) ligger i umiddelbar nærhed af hotellet.\nFour Points Bur Dubai faciliteter og service\nFørste hotellet ligger midt i noget, hvor og er beliggende i en constructin arbejdstager boligområde med forfærdelig lugt af sved i airWhen jeg enterd hotellet var der ingen der for at tage bagage, blevLæs resten jeg bedt om at deponere 500 US dollars. dette var meget høje, da usuaully hoteller ikke bede om 100 dollar eller 1 overnatning omkostninger på forhånd, hvis du bruger tjenester efter 5 minuites klokken dreng kom fra hans røg pause og tog min bagage indSkjul\nDet er stadig bare en stor bygning syne i ørkenen med indkøbscentre og nye bygninger. Der er et supermarked et par døre nu fra hotellet også. Ingen støj, så vi sov godt. Det var meget rummelig og sengenLæs resten var det bedste jeg nogensinde har sovet i. Det er en dejlig gåtur ned til åen, og så fik vi en båd over at se Gold Souk. Vi kom til det rum, og det var 2 senge, så vi bedt om at ændre, og vi fik en kingbed værelse lige away.We fundet på dette hotel, at være bedre end forventet. Det var meget rummelig og sengen var det bedste jeg nogensinde har sovet i. gik til Burjamin Mall næste morgen til morgenmaden, der var kun en kort gåtur væk.Skjul\nHvis du ser en moderne og eksklusive Hotel i Dubai, skal du ikke vælge denne. Dyre værelser til, hvad hoteltilbud: billige lobby, latterlige swimmingpool (som en bad-rør), lille fitnessrum og lille restaurant.Læs resten Friendly staff.Skjul\nDe ansatte kunne ikke have været mere imødekommende - blandt de bedste service jeg nogensinde har haft. Hvis du leder efter en faux guldbelagte Dubai chintz, dette er ikke det. De ansatte kunne ikke haveLæs resten været mere imødekommende - blandt de bedste service jeg nogensinde har haft.Skjul\nNår vi tjekket ud og spurgte, om vi nød vores ophold, vi fortalte dem om situationen, som de ignoreret! (The pool var fyldt med 2 personer i det).\nJeg har været der i oktober sidste år, godt hotel, men noget mindre end de øvrige Four Points i Dubai. Clean room, en god placering, hvis du er en forretningsmand, da hotellet er meget tæt på business district.\nDette hotel was excellent samlet, og jeg vil helt sikkert gå tilbage.\nHotellet, der ligger 5 minutter med bil øst for bycentrum på Behind Bank Street, er et ideelt startpunkt til at besøge byens mange smukke seværdigheder selv under et kortere ophold i Dubai.Fortune Hot\nHotellets 77 værelser spænder over Room til Room. Royal Ascot Hotel Apartment (Kirklees 2) har værelser fra 1 902 Danske kroner.Hotellet ligger 4 minutter med bil fra centrum på Bank Street i øst Duba\nImperial Hotel Apartments i kategorien familie har mange faciliteter såsom n.a..Beliggende på Mankhul Road i øst Dubai i en afstand af 4 minutter med bil fra bykernen.For de der flyver, befinder lufth\nCheck priser og tilgængelighed for Four Points Bur Dubai: Check ind :


Hvad er en kassekredit? Forstå det på 2 minutter med Billo - Billo.dk\nKassekredit – Detaljerne om lånet\nEn kassekredit er en aftale du laver med din bank eller låneudbyder, så du får stillet flere penge til rådighed end du har på din konto. Du har altså derfor et større rådighedsbeløb end du har stående på din bankkonto.\nEn kassekredit har ofte en højere rente end andre lånetyper, men det er til gengæld en hurtig og nem måde, at få flere penge stillet til rådighed. Denne type af lån er meget almindelig hos banker og online udbydere og kan fåes til både private og erhverv.\nHvis du ansøger om en kassekredit hos din bank eller online, så vil du få stillet en meget fleksibel lånetype til rådighed. Ofte vil du skulle nævne den ønskede størrelse eller også sætter banken en grænse for kassekreditten.\nLad os tage udgangspunkt i en aftalt kassekredit på 30.000 kr.\nHvis du nu ønsker at købe et nyt stort tv eller f.eks. En rejse til Las Vegas og prisen på en af disse er 22.000 kr., så kan du fri bruge de 22.000 kr. Selvom du kun har 2.000 kr. Eller endda minus 2.000 kr. På kontoen. Så låner du nemlig kun 20.000 eller 24.000 kr og holder dig altså under grænsen på 30.000 kr. på kassekreditten.\nDet betyder også at du kan nøjes med kun at betale det præcise beløb tilbage på kassekreditten og ikke de større beløb.\nKassekreditten giver mulighed for at skabe luft i hverdagen og din økonomi. Den store fordel ved en kassekredit er at du ikke har forskellige gebyrer og ekstra udgifter i forbindelse med lånet, men i stedet blot betaler en lav månedlig ydelse. I forbindelse med optagelse af almindelige lånetyper, så vil du opleve udgifter til stiftelse og andre gebyrer, så derfor er betingelserne og priser meget fornuftige ved en kassekredit.\nNår først du er godkendt til en kassekredit, så er du fri for bekymringerne omkring adgang til et ekstra rådighedsbeløb, da du blot kan overskride din konto med den aftalte kassekredit. Du har adgang til pengene med det samme, lige når du har lyst – Det er frihed og tryghed.\nLån til rejse, motorcykel eller ombygning med en kassekredit\nOmkostninger ved en kassekredit\nDin rente og omkostninger til etablering og brug af din kassekredit afhænger af den aftale, som du indgår med dit pengeinstitut. Renten afhænger af størrelsen af beløbet du ønsker at få stillet til rådighed. Det er dog gratis at have en kassekredit, så længe du ikke benytter dig af denne. Så hvis du ikke laver overtræk på din konto, så koster det dig altså som udgangspunkt ikke noget. Derfor er det en attraktiv og populær lånetype, da den stiller en form for sikkerhed mod et stramt budget eller uforudsete udgifter.


Køb DEMO Nostalgia Pendel SO3 Krom – Studio Italia på Edly.dk\nDEMO Nostalgia Pendel SO3 Krom – Studio Italia\nDima Loginoff for Studio Italia Design\nNostalgia Suspension SO3 Chrome Pendlen er fortid og fremtid der smelter sammen i lykkelig forening.\nDen helt nye LED teknologi er her omsluttet af en smuk old-school mundblæst glas skærm.\nNostalgia Pendlerne findes i 4 flotte farver, der kan sættes sammen i en saglig blanding eller køres stramt i samme stil. Derudover findes også 3 forskellige versioner der spiller med størrelse og form inden for det smækre nostalgiske formsprog.\nVælge mellem Crystal, Chrome, Guld og den romantiske Rose Gold, hvor de alle findes i SO1, SO2 og SO3 så der lystigt kan blandes rundt med deres unikke indtryk.\nLED enheden kræver ikke separat driver så lamperne kan sættes til standard udtag. De er forberedt på dæmpning, hvor der dog tages forbehold for at ældre dimmer enheder ikke vil virke, og så er ikke alle moderne LED dimmere ej heller kompatible.\nDEMO Nostalgia Pendel SO3 Krom – Studio Italia kan netop nu købes hos Lampemesteren.dk for 2999.00 kr.


Tilføjelse til skulptur: En spøgefugl har været på spil - sn.dk - Odsherred\nEn spøgefugl satte på et tidspunkt en ekstra, rød-malet, firkantet top (th. i foto) på Karl Åge Rigets skulptur i Højby Sj. - det var tydeligt at se, at den ikke var sat ordentligt fast og ikke udført i samme materiale, da skulpturen kom ned at ligge i forbindelse med det igangsatte renoveringsarbejde. Foto: Højby Lokalråd\nArtiklen: Tilføjelse til skulptur: En spøgefugl har været på spil\nOpdateret 26. september 2020 kl. 14:53\nOdsherred - 26. september 2020 kl. 12:39\nEn spøgefugl har været på spil på billedhugger Karl Åge Rigets farvestrålende skulptur, der fredag blev løftet væk fra sit tilholdssted på Højby Hovedgade-Lyngvejen i Højby Sj., for at blive kørt til renovering hos Alcoat i Vig, oplyser formand for Højby Lokalråd, Ole Nielsen.\n- Der har jo gået en historie lokalt om, at en spøgefugl på et tidspunkt satte en ekstra, rød-malet, firkantet top på skulpturen - og det kunne vi jo se, da den kom ned at ligge. Den er lavet i noget helt andet materiale, tyndt jernplade, og var ikke sat ordentligt fast.\n- Nu bliver den ekstra top taget af, så skulpturen igen kommer til at stå, som det var kunstnerens hensigt, fortæller Ole Nielsen.\n- På et tidspunkt var der også sat en lille nar oppe på den falske, røde top - som en hentydning, siger Ole Nielsen med et grin.\nKarl Åge Riget (1933-2001) er kendt for sine konstruktive former i skulpturer, malerier og serigrafier med rene, klare farver og geometriske figurer.\nHan har sat sit præg på Odsherred med en række markante skulpturer i offentligt rum - udover Højby-vartegnet er der skulpturer i Nykøbings Algade og ved Nordgårdshallen og i Asnæs Centret og rundkørslen ved Rødhøj i Asnæs.


Ikke kategoriseret Archives - NUANCES\nFå styr på dine fine vine med en flot vin reol\n”I Danmark har vi det godt” Dette er i hvert fald noget, som de fleste kan eller bør sige. Det ser sådan ud og er i hvert fald også sådan. Særligt hvis man sammenligner med andre lande i verden, hvor velfærden ikke er lige så høj. Vores gode situation i Danmark har også en effekt på vores livstil, og netop også måde på vi tænker vores livsstil. Det gode liv handler for de fleste ikke om at få mad på bordet og have tag over hovedet, nærmere handler det om at spise økologisk, have råd til ferier og meget mere. Mad og drikke betyder meget for os danskere, generelt bekymrer i hvert fald mange sig om, hvad de putter i munden. Det skal være godt og i god kvalitet. Det gælder også vine, hvilket er et helt særligt felt for mange. Et godt glas rødvin er noget, som mange vil svare ville kendetegne at have en hyggelig aften.\nHav en vin reol, så du har et sted til dine vine, så du kan nyde livet og dagen\nFor at kunne drikke vin, så kræver det klart nok at man har en flaske vin. Hvis man er dedikeret nok i forhold til vine, så har man også styr på, hvilken flaske man bør have. Der er også mange, som har et mindre lager. Dette lager består af forskellige vine, så de kan hive den rette frem til den enkelte lejlighed. Der er jo forskel på vine. Er du fan af vine, og er du en af de personer, som går op i at få et godt glas rødvin, så få fat en vin reol til dine vine. Find den rette vin reol til dit hjem – udvalget er stort.\nFå en stilfuld vinreol af træ hos trævarer\n1683 days ago Leave a comment PERMALINK\nEt maling tilbud tilbyder mange forskellige farver af maling\nKøb god maling til projektet\nHvordan falde til i et hus uden maling? Nej, maling er essentielt i malingen og klargøringen af et hjem. Som regel er et hjem først et rigtigt hjem, når man har malet. Det er lidt som om, at man gør sig sit helt personlige aftryk, når man går igang med at male. Der er altså en forbindelse mellem maler og objekt i denne henseende. En forbindelse, der skaber et personligt forhold. Man kan tale om en knyttelse, ligesom man også kan tale om en særlig måde at henvende sig på, som er vigtig. Maling er traditionelt set blevet brugt til at belægge hjem i flere århundreder, og maling tilbud tager denne tradition op til lave og fordelagtige priser.\nLigesom tapeter også er blevet brugt. Men maling har den fordel, at dens klare og flotte farver har det med at træde flottere igennem end normal tapet. Det er som om, at maling lever, selvom den lever stillestående. Og det er lidt som om, at maling samtidig også er en særlig indgangsvinkel til det at leve et sted. Hvem kan forestille sig at leve et sted, der ikke er malet? Det er der vel ikke mange, der kan. Af netop den grund bliver maling også tit brugt som middel til at føle sig hjemme. Ja, malingen er dette våben, malingen er denne mulighed for at falde helt til et sted, hvor man er flyttet ind.\nDen helt perfekte farve\nMan får det altså harmonisk og rart, når først man har malet sit hjem ordentligt og pænt. Malingen gør hjemmet til et rigtigt hjem. Og selvom man tænker specifikt i særlige farver, kan man stadig være sikker på at kunne finde den helt præcist rette omgang farve til hjemmet. Hjemmet bliver hyggeligt og rart, når man har malet det i lige præcis den farve, som man finder bedst og mest egnet til hjemmet, når der er maling tilbud.\n1736 days ago Leave a comment PERMALINK\n1833 days ago Leave a comment PERMALINK\n1969 days ago Leave a comment PERMALINK\n2023 days ago 2 Comments PERMALINK


SKS VX Double Head - Rammepumpe - 510-560 mm - Sort fra SKS med Prisgaranti\nHjem / Ramme- og bagagebærerpumper / SKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort\nVarenummer (SKU): 4002556125097 Kategori: Ramme- og bagagebærerpumper\nEkstra let rammepumpe fra SKS, der med sit dobbelthoved passer til de fleste ventiler. Pumpen er 510-560 mm lang og i farven sort. Den ekstra lette… … læs mere her\nSKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort er en af de mange kvalitetsvarer, som er med i samlingen af cykeludstyr her på siden.\nSKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort Produktfakta\nVarenavn: SKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort\nVare ID: 4002556125097\nSKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort er en af de best sælgende i sin kategori. Ramme- og bagagebærerpumper er en af de populære kategorier i cykelverdenen. Cykelpartner har solgt de de bedste cykeldele i mange år til hele Danmark. Produktet du ser på her kan byttes eller returneres indenfor 365 dage, hvis det alligevel ikke lige er dig. Når den hele rigtige del til din cykel skal findes, så er du faktisk i mål, hvis du køber vare her på siden, det er et godt produkt og kvaliteten er i orden. Overvej også lige at der er prisgaranti på SKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort fra det meget kendte mærke SKS, som mange i cykelsporten nikker genkendende til. Når kilometerne rask væk forsvinder under hjulene, har din motor, som jo er kroppen, brug for at indtage væske. Din drikkedunk kan du fylde med energidrik med citrussmag.\nSKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort ligger i toppen af listen med bedst sælgende varer i webshoppen i den altid eftertragtede varekategori Ramme- og bagagebærerpumper. Husk du får hele hele 365 dages returret der er en god garanti mod at købe det forkerte. Du kan inden for fristen bare returnere din vare. Mange er udmærket klar over, at man køber din SKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort fra den meget brugte forhandler Cykelpartner, der har alle de efterspurgte varer i deres sortiment. Hos webshoppens store udvalg kan du helt sikkert finde noget du kan li, og der er det oplagte valg dette produkt. Køber du varer online er priserne bedre- og det lader sig gøre, når man ikke skal betale til showroom og butikker på dyre adresser.\nKøb SKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort allerede i dag til kun kr. 29.00 – og med prisgarantien, bliver det ikke billigere. Køber du for mere end kr. 299 så koster det ikke noget at få sendt til din adresse. Du får oven i købet hele 365 dages returret.\nSKS VX Double Head – Rammepumpe – 510-560 mm – Sort er populær for cyklister\nDet er faktisk hver gang, når du shopper rundt online, er du stillet lidt bedre, som ikke er en selvfølge i fysiske butikker. Danske webshops skal jf. loven give 14 dages returret. når produkterne er købt online, der er endda shops, der vælger at give mere der kan forlænge din standard returret med både uger og måneder. Husk også på, at du online har et kæmpe udvalg, og det at sammenlligne priser bliver en leg, i de mange webshops der er på det danske marked. Og i dag kan du uden videre sammenligne priser direkte på din mobiltelefon i bussen eller toget. Tænk også på, at ved at handle online, så slipper du helt for, at døje med at få bugseret alle varerne hjem til dig selv. Shoppen sender din produkter til din adresse, hvis du ikke har valgt at få dem sendt hen til dit arbejde, så du kan vælge det, det er lettes for dig. Den irriterende kassekø undgår du ved at handle online køer er en saga blot, her er det direkte til kassen og betale med det samme, så er det aldrig mere ubehaget ved at stå alt for tæt i en kø til kassen.


Fejlfinding på elektronik\nFejlfinding på elektronik (Læst 1412x)\n« Dato: Januar 09, 2019, 13:46:15 »\nJeg er i lære som elektronikfagteknikker, men laver ikke super meget af det jeg skal bruge til min svendeprøve, som består meget af fejlfinding på printplade niveau.\nJeg leder efter et elektronik kit hvor der på forhånd er blevet lavet nogle fejl på printpladen, som man kan slå til og fra. Det ville være nice at kunne have en mulighed for at øve mig på det.\nEr der muligheder for at kunne købe sig til den slags?\nSv: Fejlfinding på elektronik\n« Svar #1 Dato: Januar 14, 2019, 00:04:52 »\nJeg tror desværre ikke at det er noget som kan købes, men bestemt en god ide.\nJeg havde selv ikke noget fejlfinding på min læreplads, og savnede det meget.\nPå skolen lavede vi teoretisk fejlfinding, og det fik jeg meget ud af. Det kræver selvfølgelig at man er minimum 2. Det kan selvfølgelig godt lade sig gøre alene, men så er det nemt at komme til at overse noget.\nHvor tæt er du på din svendeprøve?\n« Svar #2 Dato: Januar 14, 2019, 07:37:01 »\nJeg skal til svendeprøve om et årstid. Jeg har haft et hoved forløb hvor vi havde noget teoretisk fejlfinding, men er der et godt sted på internettet hvor man kan få noget mere viden om diagnosering/fejlfinding af printplader?\nHar selv fundet lidt, men havde håbet lidt på at der var nogle kurser eller den slags indenfor fejlfinding (har ringet rundt men har ikke kunne finde noget)\n« Svar #3 Dato: Januar 14, 2019, 11:33:36 »\nEn god start er faktisk at opbygge nogle små kredsløb selv. Da man på den måde bliver mere dus med hvordan strøm og spænding opføre sig. Det kan godt lyde lidt mærkeligt da det jo ikke er fejlfinding. Men det virker altså.\nHvis det er fordi du vil have nogle fremgangs metoder, så er det en anden sag. Det er altid smartest at starte med det helt basale.\nStart med livsbetingelser.:\nEr sikringen brændt.\nFår den strøm.\nEr der nogle synlige defekter: brændte komponenter, dårlige lodninger, ir, afbrudte baner.\nDer efter brug en variable strømforsyning, som har både strøm og spænding regulering. Der kan du se om det trækker for meget strøm uden at beskadige printet yderligt.\nHar du mulighed for at finde et diagram over printet er du godt på vej, men det er oftest umuligt. I sådanne tilfælde må du lave back engneering.\nSkal så lige tilføjes at i den tid vi lever, er det meste man laver som tekniker at vurdere om det kan betale sig at fejlsøge på et print. Rent økonomisk. men selvfølgelig skal du kunne det til svendeprøven.\n« Svar #4 Dato: Januar 14, 2019, 12:50:08 »\nHar været i gang med at opbygge små kredsløb og den slags.\nJeg mangler bare lidt praktisk fejlfinding på forskellige fejl.\nTak for hjælpen og god dag\n« Svar #5 Dato: Januar 20, 2019, 15:58:24 »\n1. Find en elektronik container i nærheden af din bopæl (de har nok også en på skolen, du går på)\n2. Tag en masse apparater med hjem\n3. Konstater de er defekte\n4. Fejlfind :-)\nTeoretisk fejlfinding er fint, men det er god øvelse at navigere rundt på en rigtig printplade.\n« Svar #6 Dato: Januar 30, 2019, 23:18:19 »\nCitat fra: anderserlkker efter Januar 20, 2019, 15:58:24\nHelt enig med dig Anders. Men det kommer nok helt an på hvad man river om af den container. Ville anbefale at man går efter noget som ikke har alt for mange funktioner. F.eks. ville en printer være et mareridt at starte med.


Så starter tilmeldingen til årets skolehavesæson\nSå er det endelig igen blevet tid til at slå havelågerne op for byens børn, som skal have jord under neglene og lys i øjnene. Der er seks forskellige skolehaver i byen, som du kan vælge imellem. Det koster 235,- kr. for sæson 2021, og du får frø, redskaber og vejledning af kyndige frivillige. Vi… Read More\nMedarbejder til løntilskudsstilling søges\nHar du lyst til at være en del af et engageret hold, som brænder for at give byens børn jord under neglene og lys i øjnene? Vi søger en medarbejder i løntilskud til pædagogisk formidling for børn i 2 – 6 års alderen med tiltrædelse snarest muligt. Læs mere her: Stilling i løntilskud … Read More\nTilbud til daginstitutioner Tilmeld jer De Glade Rødder\nPræsentationsfilm af skolehaverne på Bispebjerg Bakke\nNyt inspirations- og undervisningsmateriale om skolehaver


Anklage: Kvinde blev voldtaget ved Tall Ships Races | jv.dk\nAnklage: Kvinde blev voldtaget ved Tall Ships Races\nTo mænd er anklaget for at voldtage en kvinde ombord på det russiske skib Kruzenshtern, der her ses anløbe havnen i Esbjerg.\n11 mar. 2015 kl. 17:10\nESBJERG: Helt uden offentlighedens kendskab havde Tall Ships Races i Esbjerg i sommeren 2014 også en skyggeside. En irsk kvinde, der var en del af besætningen på et skib, blev ifølge eget udsagn natten til søndag den 03. august voldtaget af to mænd, der besætningsmedlemmer på det russiske skib Kruzenshtern.\nDe to mænd på henholdsvis 27 og 29 år blev anholdt, sigtet og fremstillet i grundlovsforhør for lukkede døre og varetægtsfængslet dagen efter episoden, og nu er sagen kommet for retten.\nBegge nægter sig skyldige, men deres forklaringer i retten var ikke enslydende.\nKvinden var opstemt og måske påvirket kommet om bord på det russiske skib omkring klokken 01 og havde bedt om at få taget billeder med de to anklagede russeres uniformskastketter på, angiveligt en del af en intern konkurrence på kvindens skib. Russerne indvilligede, faldt i snak med kvinden og fik et par sjusser sammen i den yngste russers kahyt.\nDen ældste af de to russere forklarede i retten, at han gik i seng og ikke på noget tidspunkt har hverken kysset, befamlet eller på anden vis rørt kvinden.\nIfølge den 27-årige inviterede den irske kvinde selv til sex, og begge russerne forsøgte, dog uden held, at gennemføre et samleje med hende. Senere blev den irske kvinde dårlig og kastede op i kahytten og faldt i søvn.\nDen 27-årige har tidligere nægtet at seksuel kontakt med hende, men han ændrede forklaring i oktober, da der blev fundet DNA fra ham i kvindens BH og DNA fra både de to russere og kvinden i den ældste russers underbukser.\nSagen fortsætter fredag, hvor den irske kvinde skal afgive forklaring.\nBegge mænd er anklaget for voldtægt efter straffelovens paragraf 216 der omhandler samleje med en person, der befinder sig i en tilstand eller situation, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen. Den yngste er desuden anklaget for vold, blufærdighedskrænkelse og ulovlig tvang.


StoSignature danner bro mellem facade og interiør | Byggematerialer.dk\nMed kollektionen StoSignature som forbindende element bygger Sto for første gang bro mellem facade og interiør. Dermed er det muligt for arkitekter, designere og håndværkere at efterlade deres personlige signatur - såvel indendørs som på facaden. Efter mottoet "Så tænkt, så gjort" kan man nu arbejde med fascinerende materialekombinationer og teknikker til facade og interiør. StoSignature tilbyder et sofistikeret system til design af pudsede facader med mange forskellige kombinationsmuligheder af teksturer og effekter.\nMed StoSignature er det muligt at skabe facadeoverflader i teknisk dokumenterede og stadigt enestående teksturer - fra fine til grove, plane eller grafiske. Materialer fra klassisk rivepuds til modellerpuds med forskellig kornstørrelse giver mulighed for nye kombinationer og teknikker.\nTeksturer + effekter\nVed farvedesign kan man vælge fra en bred vifte af facadefarver, lasurer og effektmaterialer. Indarbejdede materialer som natursandblandinger, transparent glasgranulat eller siliciumcarbid sætter accenter og giver facaden et ægte blikfang.\nGennemprøvede produkter danner grundlag for pudsfacader, der med specielle arbejdsteknikker og materialesammensætninger kan give et udtryk som fx beton eller rust.\nStoSignature Interior Collection #01\nI mange år har Sto udviklet overfladekollektioner, under indflydelse af de nyeste internationale tendenser. Resultatet er udvalgte farve- og materialekoncepter, der skaber særprægede rum. Overflader, der skaber en hjemlig atmosfære. Faktorer som farve, tekstur, materiale og føleoplevelser spiller en vigtig rolle. Bliv inspireret af overflader og aktuelle trendfarver. Oplev en ekstraordinær kollektion HER\nRoyal Arena (Sto Betonoptik):\nPå trappetårnene ønskede arkitekten (3XN) en overflade, der mindede om beton uden at være det, men med samme spil og rå look. Desuden er der på visse trappeopgange anvendt Sto Decolit indvendigt puds i udvalgte farver.\nBørnehuset ved Glyptoteket (Sto Rillepuds):\nPå facaden til Børnehuset ved Glyptoteket var arkitekten, Tegnestuen Vandkunsten, meget bevidst om materialevalget. Det var vigtigt ikke at have en hel glat overflade, men en pudset facade, der ændrer udseende med vejrligets skiften. Børnehaven ligger som nabo til både Glyptoteket, Tivoli og Politigården. Og særligt Politigården var en vigtig inspirationskilde: Da arkitekten sammenlignede pudsprøven til børnehaven med Politigårdens, stemte de to farver fuldstændigt overens – derfor var valget på denne struktur og farve.\nSe mere på www.stodanmark.dk\nBestil information om StoSignature danner bro mellem facade og interiør


6 festlige Halloween-cocktails til at nippe til denne sæson\nSelvom du ikke er særlig glad for Halloween (og alt det uhyggelig indretning, hjemsøgende musik og smarte kostumer, der følger med det), kan du sandsynligvis komme bag ideen om at nippe til en festlig Halloween-cocktail, mens du ser en uhyggelig film. Når alt kommer til alt, når det kommer til mad og drikke, handler ikke den 31. oktober om at forkæle og forkæle sig med syndigt gode slik og spiritus?\nFra en blodrød margarita og en krydret græskarpunch til en røgfyldt gammeldags, disse seks Halloween cocktails er lige den rigtige mængde sprut (vægt på boo). Uanset om du planlægger en festlig fest eller en stille aften med nogle skræmmende film, er vi villige til at satse på, at du vil ønske at fylde på is og få fat i en cocktailryster, når du har rullet gennem disse opskrifter.\nOpskriften: Dødsspiser Negroni\nDen udestående ingrediens: Aktivt kul. Denne ingrediens giver disse Harry Potter-inspirerede cocktails deres mørke, humørfyldte nuance.\nPro-tipet: Hvis du leder efter en festlig præsentation, skal du ikke springe tørisen over. "Jeg kan ikke anbefale at tilføje isen direkte til drikken, men jeg kan godt lide at placere isen i vandglas omkring drinksene," rådgiver Tieghan om\nOpskriften:Vampire's Drip Cocktail\nDen udestående ingrediens: Den sødede kondenserede mælk. Bare en regnregn gør denne dessertcocktail ekstra tilfredsstillende for alle dine søde tænder derude.\nPro-tipet: Garneringen tager denne cocktail til det næste niveau. "For at få udseendet af 'blod' lavede jeg en granatæble-karamelsauce til at dryppe ned langs siderne af mit glas," siger Tieghan fra Half Baked Harvest.\nTrøfler med chokolade er valgfri, men stærkt opmuntret. De kan også gøre denne cocktail til en dessert!\nDen udestående ingrediens: Den krydrede sirup. Lavet med efterårssmag som kanel, stjerneanis og muskatnød, tilføjer denne ingrediens en festlig smag til punchen.\nPro-tipet: Tilføjelse af tøris til din Halloween-punch er en sikker måde at øge wow-faktoren på. Det vil du dog ikke rent faktisk tilføj tøris til din slag. I stedet skal du oprette en dobbeltkedel med to skåle. "Sørg for, at begge skåle er sikre til tøris," siger Todd om Ærligt talt. "Visse materialer knuses, når de udsættes for tøris."\nDen udestående ingrediens: Mezcal. Denne røgfyldte ånd gør denne Halloween-værdige cocktail til et forhøjet valg til dit 31. oktober-sammenkomst.\nPro-tipet: Denne ukomplicerede gammeldags opfordrer til en simpel præsentation. "Sil ind i et gammeldags glas over en stor isterning," rådgiver Todd fra HonestlyYum. "Pynt med et frisk twist af appelsin, og server."\nMousserende granatæble Margarita\nOpskriften:Mousserende granatæble Margarita\nDen udestående ingrediens: Granatæblejuice. Ikke kun giver denne ingrediens denne margarita sin Halloween-værdige nuance, men den tilføjer også en tærhed, der passer godt sammen med tequila.\nPro-tipet: Denne cocktail serveres bedst iskold. "Ryst skidtet ud af det med is, hæld i et serveringsglas og top mousserende vin," rådgiver Dana om Minimalistisk bager. "En kæmpe klassisk isterning gør aldrig ondt."\nDen udestående ingrediens: Citronsaften. Mens tranebærsaften giver denne cocktail sin uhyggelige nuance, tilføjer citronsaften en syrlig friskhed, der afbalancerer de andre ingrediensers sødme.\nPro-tipet: "For at give drikken en smule røgighed afsluttede jeg hver drink med en kvist frisk timian, som jeg derefter tændte i ild," siger Tieghan fra Half Baked Harvest. "Det er for det meste kun til præsentation, men det tilfører drinken antydninger af frisk timian, som jeg elsker parret med tranebæret."\nFortessa bordservice løsningerWhiskyglas (Sæt med 6)$60\nTræningstips fra en træner til nivellering af din træning\nLandmine øvelser giver dig mulighed for at arbejde op til barbell træning\nKan en træning på 10.000 trin erstatte cardio i gymnastiksalen?


Kvantecomputere bliver den næste teknologiske revolution › Branche, teknologi, komponentdistribution | Elek-Data.dk\nCharles Marcus er Villum Kann Rasmussen-professor ved Niels Bohr Institutet på Københavns Universitet og leder af Microsoft Quantum Lab - Copenhagen\nKvantecomputere bliver den næste teknologiske revolution\nSelskabet for Naturlærens Udbredelse tildeler med støtte fra energiselskabet Ørsted en H.C. Ørsted guldmedalje i fysik til professor Charles Marcus, hvis forskning bringer verden tættere på anvendt kvanteteknologi.\nSelskabet for Naturlærens udbredelse (SNU) hædrer nu Charles Marcus, der er Villum Kann Rasmussen-professor ved Niels Bohr Institutet på Københavns Universitet og leder af Microsoft Quantum Lab - Copenhagen, med selskabets H.C. Ørsted guldmedalje i fysik samt et rejselegat på 75.000 kr. Anerkendelsen falder sammen med 200-året for H.C. Ørsteds opdagelse af elektromagnetismen. Guldmedaljen og rejselegatet er gjort mulig med støtte fra energiselskabet Ørsted.\nMedaljen er tildelt på baggrund af indstillinger fra danske universiteter og forskningsinstitutioner, og den faglige bedømmelse er foretaget af et udvalg bestående af fem medlemmer af Videnskabernes Selskab.\nCharles Marcus' forskningsfelt er kvanteelektronik. Med sine banebrydende eksperimenter gennem 30 år har han spillet en helt central rolle i udviklingen af feltet, som i dag er i rivende udvikling hen imod egentlige kvanteteknologier, hvor kvantemekanikken kan tøjles og udnyttes i kvantecomputere. En kvantecomputer vil beregne efter andre principper end traditionelle computere og vil derfor kunne løse visse komplekse problemstillinger meget hurtigere, end det er muligt i dag.\nPotentialet er så stort, at det er svært fuldt ud at begribe mulighederne, men eksempelvis vil kvantecomputere kunne simulere store og komplekse molekyler, hvilket muliggør, at blandt andet medicin og vacciner kan designes gennem simulation i stedet for gennem opdagelse. Kvanteforstærkede simuleringer kan også hjælpe i jagten på nye materialer med eftertragtede egenskaber - for eksempel et materiale, der er superledende ved stuetemperatur, så det modstandsfrit kan transportere strøm og derved undgå det strømtab, der sker i vores ledninger i dag.\nProfessor Dorte Olesen, præsident for SNU siger:\n- Charles Marcus er indbegrebet af en moderne videnskabsmand og en yderst fortjent modtager af H.C. Ørsted guldmedaljen i fysik. Ligesom H.C. Ørsted selv er Charles Marcus både forsker og formidler i verdensklasse, og så har han et særligt øje for, hvordan hans forskning kan komme samfundet til gavn. Han er den første udenlandske modtager af guldmedaljen og er kommet til landet med en fantastisk akademisk baggrund, så han er også et glædeligt eksempel på, hvordan Danmark kan tiltrække nogle af verdens allerbedste forskere.\nCharles Marcus står også i spidsen for et bemærkelsesværdigt samarbejde mellem Københavns Universitet og Microsoft, som i partnerskab har sat sig for at fremstille en topologisk kvantecomputer. Samarbejdet viser Charles Marcus' moderne tilgang til forskning, der både kræver et økonomisk og teknologisk engagement fra en stor virksomhed som Microsoft og den videnskabelige ekspertise fra universitetet.\nHenrik Poulsen, CEO for Ørsted og HCØ2020-ambassadør siger:\n- Når forskning og erhvervsliv arbejder sammen, opstår der nye muligheder, processer kan accelereres, og løsninger kan finde umiddelbar anvendelse til gavn for samfundet. Helt i H.C. Ørsteds ånd har Charles Marcus, Københavns Universitet og Microsoft udnyttet disse gevinster gennem deres samarbejde om at skabe en kvantecomputer, der vil kunne revolutionere teknologien og hjælpe os til at løse både klimaudfordringer og andre problemer, vi står overfor som verdenssamfund.\nCharles Marcus siger:\n- Jeg er meget beæret over at modtage en guldmedalje fra Selskabet for Naturlærens Udbredelse for min forskning og indsats for at udbrede og advokere for videnskaben. Jeg ynder at se mit arbejde inden for kvanteelektronikken som en naturlig forlængelse af H.C. Ørsteds opdagelse af elektromagnetismen for 200 år siden, så denne anerkendelse fra den danske videnskabsmands eget selskab er en meget stor ære.\nGuldmedaljen overrækkes af H.M. Dronningen\nSNU's H.C. Ørsted guldmedalje gives for fremragende videnskabelige arbejder inden for fysikkens og kemiens områder. Medaljen kan gives til forskere, der arbejder i Danmark, og er hidtil tildelt 18 forskere siden 1909, heriblandt to Nobelpristagere, Niels Bohr (1924) og Aage Bohr (1970).\nDette års guldmedalje og rejselegatet vil blive overrakt af Hendes Majestæt Dronningen i Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab den 27. november 2020. Pressen er velkommen i begrænset omfang, og tilmelding skal ske per mail til Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab senest 13. november (se kontaktoplysninger nedenfor).\nCharles Marcus vil allerede inden overrækkelsen holde en offentlig forelæsning den 19. oktober 2020 kl. 19 i Auditorium 1 i H.C. Ørsted Bygningen, Universitetsparken 5, 2100 København Ø. Foredraget kræver tilmelding, som kan ske her.\nGuldmedaljen og rejselegatet er muliggjort med støtte fra energiselskabet Ørsted. Forelæsningsarrangementet og overrækkelsesceremonien er arrangeret med støtte fra Carlsbergs Mindelegat for Brygger J.C. Jacobsen.\nMere om Charles Marcus\nCharles Marcus er født i Pittsburgh, Pennsylvania, voksede op i Sonoma, Californien, og har studeret på Stanford University for senere at vende tilbage til Stanford som professor. Han har en ph.d. i fysik fra Harvard University, hvor han senere også fik job som professor. Efter et sabbatophold i København i 2010 forlod Charles Marcus Harvard og flyttede til Danmark med sin familie for at blive den første Villum Kann Rasmussen-professor sponseret af Villum Fonden og starte Center for Kvanteelektronik på Niels Bohr Institutet sponseret af Danmarks Grundforskningsfond.\nCentret er vokset og er i dag en kapacitet, der, sammen med kolleger inden for relaterede kvanteforskningsområder, har givet Danmark et markant aftryk på det kvanteteknologiske landkort. Centret har opbygget en særlig status inden for udforskningen af kvantemekanikken og dens anvendelser på elektroniske kredsløb, som trækker tråde tilbage til den kvantefysiske guldalder, som Niels Bohr foranledigede ved instituttets tilblivelse.\nCharles Marcus' mange eksperimenter har spillet en nøglerolle i udviklingen af den beherskelse, som det kræver at manipulere kvantefysiske tilstande i faste stoffer på enkelt-elektronniveau. Igennem årene har hans videnskab drevet en rivende eksperimentel udvikling af alle de teknikker, som det kræver dels at fremstille prøver med komplekse halvlederkredsløb med nanometeropløsning og dels at udføre målinger ved blot få hundrededele af en grad over det absolutte nulpunkt.\nCharles Marcus har trænet en lang række af de personer, som kommer til at udgøre den næste generation af internationale topforskere, og han har ydet en kæmpe indsats for at forklare såvel den videnskabelige som den almindelige befolkning, hvilke enorme perspektiver dette felt har. Det har han blandt andet gjort gennem et meget travlt foredragsprogram. Han har en særlig evne til at fange sine tilhørere med sit på samme tid billedrige og præcise sprog, hvilket givetvis har været medvirkende til, at kvantemekanik og det nye felt kvanteteknologi har vundet stor interesse i Danmark og internationalt.