DIARI CIVIC: 10/01/2010 - 11/01/2010\nTitular del diari EL País: “Más de 40 imputados por delitos urbanísticos en el Vall d'Aran”\nSubtitular: “Se investiga la autorización de obras para convertir antiguas cabañas de pastores o bordas en viviendas”\nVoldria escriure i informar més, però no puc, de moment.\nPerò només una cosa : l’Al Capone el varen enganxar només per un tema fiscal i no per les qüestions criminals i altres temes delictius. Ara a Aran l’enganxaran per unes “cabanes” i no per com financien la seva política.\nL’aranès que ha judicialitzat la política a la Val d’Aran per articles d’opinió que li molestaven, ara tindrà la mateixa medicina: l’anomenada “pena del telenotícies” o sigui el seu nom es passejarà pels mitjans de comunicació, enfangat en les sospites.\nEsperem que aquest ex-Alcalde de Vielha i avui Vicepresident de la Diputació de Lleida dimiteixi preventivament, quan l’hagin empaperat, ben empaperat. Si quan passen coses similars, demanen als seus opositors la dimissió preventiva, seria bo que ara seguissin l’exemple.\nPerò seguint la seva increïble lògica i conducta de vida, el que podria fer el nostre protagonista, és portar l’Equip de delictes urbanístics de la Guardia Civil de Lleida al jutjat, per haver atemptat al seu honor. Així tot seria més surrealista, del que ja és.\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 6:04 PM\nEls promotors del Manifest “Diguem prou a la criminalització dels moviments socials!” tenen un problema i és que alguns són uns sectaris i manipulen exactament com el que denuncien.\nNosaltres no som els seus llepaculs que aplaudeixen incondicionalment i el resultat és un altra mena d’intolerància.\nAquest és l’últim e-mail nostre, pels problemes que trobem en el seu web:\n......Web amb censura?\nvoldríem saber perquè la moderació del web http://manifestx.wordpress.com\nno dona via lliure per penjar aquest comentari.\nÉs grotesc que es parli de llibertat i el primer que feu es no deixar dir el que el lector vulgui.\nNosaltres volem que el Manifest no siguin paraules, sinó preses de postura de cada problema en cada sector.\nEquip de LO CAMPUS\n(A continuació hi ha la carta que ja vaig publicar el passat dimarts 19, adreçat al professor Carles Feixa de la Universitat de Lleida)\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 12:05 AM\nPer enamorar una asturiana del món, he hagut d’introduir-me a la innovació i tradició en la poesia asturiana contemporània. D’aquesta immersió he conegut molts poemes, llegiu-ne un de la Marta Mori, evidentment escrit en bable o asturianu :\n...............Los díes perdíos\n...............Dacuando dame por pensar\n...............nos díes que pasaron\n...............y al poco de vivilos\n...............yá nun soi quien a recordar.\n...............Esos díes qu’albidraba perdíos\n...............o que yo mesma quixi que finaran\n...............pa nun siguir sintiendo.\n...............Díes d’agobiu y mancadura,\n...............de trabayu nos güertos del olvidu\n...............y llabios ensuchos de deséu.\n.............. Unos díes que,\n...............cuando menos lo camientes,\n...............aporten de sutrucu a la memoria\n...............y t’acuten con una seguranza.\n...............Y ye entós\n...............cuando yá nun cuenten nada,\n...............cuando por fin los sientes como tuyos,\n...............cuando por fin conoces nellos\n...............el tastiu del to sangre\n...............y el soplu del aliendu que t’anima.\n.................................Marta Mori (Xixón, 1965)\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 7:13 PM\nUn sol professor de la Universitat de Lleida ha signat inicialment aquest Manifest. És el professor de la Facultat de Lletres, Carles Feixa.\nNosaltres li hem enviat la següent carta:\nPer favor professor, llegiu la denúncia que hem fet al Col•legi de Periodistes de Catalunya --pàgina 2 i 3 de LO CAMPUS 12\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 10:21 PM\nEl pitjor provincialisme de la Universitat de Lleida (UdL) és creure’s “la millor” i sobretot “la precursora, de quasi tot”, que evidentment no passa. Però la propaganda oficial ho diu i escriu, una i altra vegada sense cap mena de vergonya. Hi ha una autèntica obsessió per presentar la UdL en els rànquings universitaris, quasi sempre que no coneix ni déu, perquè els bons, no hi som. I és que la funcionaria que ho difon, no en té ni la menor idea del que diu perquè moltes vegades, compara “naps amb cols”.\nDoncs bé, la UdL oficial ja pot dir que té una altra marca, en concret el seu Rector :\nEl Rector Viñas pot passar a l’historia, per ésser el primer Rector que en democràcia segresta a les Facultats i Escoles, i fa destruir una publicació en aranès: ER ESTUDIANT 8.\nA més, del segrest de la seva publicació mare: LO CAMPUS 11.\nDesprès presideix la presentació de la llei de l’occità a la UdL i tothom li riu les gracies.\nAixò sí que és un èxit!. El món a l’inrevés.\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 8:53 PM\nCrec que és interessant que els que no dominen bé l’aranès,\nentenguin la editorial de l’últim ER ESTUDIANT\nque acompanya el nou LO CAMPUS 12,\nper això en reprodueixo una versió en català:\nL’aranès blindat legalment\nDesprès de l’aprovació de la “Llei de l’occità, aranès d’Aran” tots hauríem d’estar contents i felicitar-nos per tenir una bona eina legal per defensar i desenvolupar la llengua nacional d’Aran que és l’aranès, la nostra manera de dir-ne l’occità.\nNo ha estat fàcil el procés d’aquesta nova Llei. El trajecte ha estat carregat de moviments estranys, de protagonismes patètics, de falta de consulta d’alguns sectors, de partidismes rampants i moltes vegades -sobretot- d’una incomprensió de com funcionen les coses a Aran Les “coses” de tots els aranesistes, siguin de l’ideologia que siguin. Però al final s’ha resolt tot, de bona manera i amb una certa generositat.\nDes d’aquesta publicació n’estem convençuts que la projecció social de l’aranès serà directament proporcional a la seva despolitització, exactament com ha passat en altres llengües que es recuperen.\nLa paradoxa és que sense militància lingüística i cultural mai s’hagués arribat on som ara, però per avançar més, per involucrar a la llengua aranesa a tothom, cal despolitzar-la en general, convertint-la ara i a la pràctica, simplement, com una eina de comunicació que és. Una eina de prestigi i de sentiments.\nLa segona qüestió és defensar que les tasques lingüístiques i culturals s’han de fer amb unitat i transversalitat. Ningú es pot apropiar de la llengua, ni tant sols d’aquesta nova Llei. Qui politiquegi amb la Llei per aconseguir uns vots, no farà cap favor a la llengua. Però qui amb la llengua vulgui crear fronteres internes, s’equivoca. Potser ens hauríem de plantejar seriosament, practicar maneres senzilles però eficaces, com les anomenades “actituds de bilingüisme passiu”. ¿Quantes vegades un aranès parlant, quan li diuen alguna cosa en català, espanyol o francès canvia de llengua i deixa l’aranès?. Doncs sempre. Potser cal seguir parlant aranès i deixar que l’interlocutor parli com vulgui. Així, a més de l’imprescindible immersió a l’escola que tant bé s’està fent, es produirà una immersió social constant amb l’aranès, on tothom s’involucrarà amb la llengua, si voleu: passivament, però aquesta constància acabarà involucrant “ els vells i els nous” a la llengua pròpia del País que som.\nLa tercera qüestió és el nostre occitanisme tant de cultura com de llengua. Aran forma part de tota una cultura occitana que en formem part per civilització i cultura i que la tenim aquí, amb múltiples possibilitats de construir un espai cultural occità, del que l’Aran hi pot fer una important aportació. Per això hi ha hagut tanta discussió social i parlamentaria en la denominació i continguts de la nova Llei. “L’occità, l’aranès d’Aran” és una bona fórmula per sentir-nos-hi tothom còmodes.\nJa tenim la Llei de la llengua nacional d’Aran■\nER ESTUDIANT 9 / LO CAMPUS 12\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 10:36 AM\nAvui fa 70 anys de l’afusellament del President de la Generalitat de Catalunya, Lluís Companys. Seguim amb la vergonya de la democràcia espanyola, de no dignificar la memòria del President afusellat.\nNo tinc cap mena de dubte que si hagués viscut en l’època política del President Companys, l’hagués criticat durament. Però el seu assassinat per ésser President, em fa defensar-lo sense fissures.\nJo de segon cognom també em dic “Companys”, tot un simbolisme domèstic i privat que em fa estar lligat a la història gran i petita del meu País.\nA mi no m’agraden homenatges amb torxes, ni banderes, ni estàndards portats en cerimònia, ni altres diferents “misses” que s’han fet avui. És tota una simbologia que no m’agrada, que detesto, ni tant sols si va referida al meu País o al President màrtir. Prefereixo un homenatge cívic, ple de civilitat i cultura, ple de modernitat i d’esperança de futur.\n...................................El nou LO CAMPUS 12\n...................................amb l'ER ESTUDIANT\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 6:54 PM\nDemà surt LO CAMPUS 12.\nSerà un dia singular perquè serà explicar a tothom -per primera vegada, de manera àmplia- com la “Universitat de Lleida Oficial” ha perdut els papers i ha comès un atemptat a la llibertat d’expressió i un atemptat a la lliure circulació d’idees i publicacions.\nTant gros és tot plegat, que ja el Col•legi de Periodistes de Catalunya hi ha intervingut, a demanda nostra. Haureu de llegir el nou LO CAMPUS per saber-ne més.\nTambé ER ESTUDIANT sortirà demà amb més pàgines, en el camí de passar de Suplement a Publicació independent. Però ara cal que trobem un adequat director o directora a Aran, però això costarà. Malgrat tot, el procés de selecció continua, com també es publicita demà, l’oferta de treball de tres nous llocs per a LO CAMPUS DIARI.\n( Cada tema té el seu propi lloc de recollida de currículums redaccio@locampus.cat i\n...........Un parell de pensaments, que venen de la literatura:\n........................................... “Si volem que tot segueixi com està,\n............................................. és precís que tot canviï”\n....................................................... de Giuseppe Tomasi di Lampedusa de “Il Gattopardo”\n.......................... “Quiero hacer contigo lo que la primavera hace con los cerezos”.\n....................................................... de Pablo Neruda\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 4:17 PM\nSembla que en les properes eleccions al Parlament de Catalunya l’ensorrament dels socialistes de PSC podria passar. Podria passar, però desprès governar amb un nou Tripartit, perquè si els hi surten els números, no hi ha dubta que hi tornaran.\nPerò com que les coses verdaderament no estan clares, el que és segur és que hi ha una moguda de càrrecs socialistes cap a llocs laborals més estables, en els que els resultats electorals no els hi afecti. Uns, directament ja avui, van a la privada, altres s’anomenen entre companys de partit cap aquestes feines estables. (També ERC ja ho ha fet, passant un alt càrrec de Vicepresidència a un altre públic i estable de Lleida). També es donen mogudes que intenten liquidar o ja han liquidat avui, sense miraments, als que no són de la seva corda i els hi volen la cadira. Tot ara: apresa i corrent. La Val d’Aran pot ésser aixopluc amb canongies pels socialistes catalans amb perspectiva de perdre el càrrec. Penseu que la desbandada socialista, d’Esquerra i d’iniciativa de la Generalitat serà brutal i espectacular.\nDesconec si l’actual dimissió del Director del Servei Aranès de la Salut, Francesc Fernández respon a tota la moguda abans descrita, però casualment passa en temps de la gran moguda de la recol•locació. I celebrant els 25 anys de l’Hospital de Vielha !!!. Tot un èxit.\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 2:38 PM\nLa meva particular manera d’homenatjar a Joan Triadú, ha estat anar a la biblioteca i llegir obra seva. M’he aturat en les seves memòries, les titulades “Memòries d’un segle d’or”, publicades fa quasi dos anys.\nD’entrada he anat a l’Índex Onomàstic del llibre i he resseguit totes les persones que conec, això m’ha fet reviure moltes batalles, esforços o també renúncies i sacrificis per la militància cultural i política. M’impressiona recordar la meva infantesa i joventut entremig de tota aquesta gent que han estat cabdals de la cultura catalana. De la mà del meu pare, vaig viure moltes activitats de “construcció de país” des de dins, algunes d’elles amb Triadú. (A nivell més domèstic: recordo com vaig ésser alumne del professor Triadú, en les seves classes de català al CICF de Barcelona).\nSegur que Joan Triadú ha estat important per la nostra cultura, evidentment d’una manera concreta i particular de veure i viure aquesta cultura, però sense renúncies nacionals i amb ganes de portar cap aquí tot el que era cultura internacional. Entre tanta superficialitat, frivolitat i dogmatisme, tot un luxe. Avui la política partidista, ho deforma tot.\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 12:09 AM\nPosted by joan-ramon colomines-companys at 10:56 PM


Josep Mª Queralt Riu Francolí\nRiu Francolí va ser publicada el 22 Gener 2015\ti està classificada a la categoria de: Josep Mª Queralt : Fotografia.\tAquesta entrada té 3 comentaris\t. Pots seguir les respostes a través del RSS 2.0 Feed.\nCategoria: Josep Mª Queralt : Fotografia\n22 Gener 2015 a les 14:40\nRiu Francolí, el meu riu més proper, que neix a l’Espluga del Francolí (Comarca de la Conca de Barbera) recorre per l’Alt Camp i mort al Port de Tarragona (El Tarragonès).\nUn riu generós de poc cabal però molt aprofitat des de sempre per ús industrial la pagesia i pel domèstic. De molt antic el seu recorregut alimentava molins de farina i fàbriques de paper molt importants, que van embrutir les seves aigües greument.\nLa conca mediterrània, hi ha la dita de “aquest país no sap ploure “passar de ser un riu amb poc cabal a un de grans rierades. Històricament també ha estat per fets de guerra, la Batalla del Pont de Goi contra els exèrcits francesos (1809), és un bon exemple.\nEl temps i la nova cultura d’aigües ha retornat a poc a poc a la seva bona salut, els molins han desaparegut i les fàbriques de paper encara existents a causa del tema nacional ecològic amb noves lleis i tecnologia han fet canviat molt el seu estat natural. Això està accelerant que torni una fauna i flora cada cop més important.\nMalgrat tot, alguns fets de personatges indesitjables, fan que el bon gust per la natura retardi el seu normal creixement, l’art de caçar i de destruir encara té masses adeptes.\n24 Gener 2015 a les 9:52\nmolt interesant.sapiguer el neixement de rius ?iel niu de aguila de alcover aon desemboca .gracies.\n24 Gener 2015 a les 14:07\nEl Niu de l’Aguila, es un dels llocs més bonics del Riu Glorieta, que neix a Mont-ral, passa per Alcover i cedeis les seves aigues al Francolí pasat El Rourell.


Curs de formació contínua SIG Open Data i Territori | UPC School - Barcelona\nInici > Màsters i postgraus\t> Formació\t> Curs de formació contínua en SIG Open Data i Territori\nEl curs consisteix a introduir a l'alumne a les dades obertes com a millora al coneixement dinàmic dels canvis territorials, les vies d'accés a aquestes fonts d'informació i el tractament d'aquestes, resulten complementàries a les cartografies habituals en l'estudi estratègic del territori.\nS'exploren els diferents sistemes analítics dels atributs territorials efectius per a la presa de decisions, des dels multi criteris a les relacions espacials, als sistemes avançats lineals encaminats a establir estratègies a partir de la segmentació dinàmica i el routing o navegació. Tanmateix, s'utilitzen plataformes diverses com ara ArcGIS, QGIS i Geomedia entre d'altres. Per a un millor seguiment del programa, és recomanable tenir coneixements avançats d’ArcGis i de QGIS. En el cas de no tenir aquests coneixements, s’estudiarà de forma personalitzada el possible accés dels interessats.


Aconseguir la pau interior amb ioga i cervesa\nEl ioga és una disciplina d'origen indi exercida a tot el món. Des 2015, a Berlín s'imparteix aquesta nova disciplina que combina l'amor per la cervesa i el ioga. Jhula i Emily són les inventores del 'Bier Ioga'. Elles van reunir en una antiga fàbrica de cervesa als seus alumnes i van començar a impartir les seves classes de ioga introduint la cervesa.\nLa nova disciplina s'ha estès mundialment a països com Nova Zelanda, Austràlia i Malàisia. De moment, no ha arribat a Espanya.\nMolts instructors de ioga han criticat aquesta nova pràctica perquè segons ells abarateix la pràctica espiritual. Experts en salut alemanys també han mostrat el seu rebuig al ioga cerveser. Ells consideren que la cervesa "ennuvola la percepció, dificulta el control muscular, afecta l'equilibri i restringeix la resistència". El Ministeri de Sanitat tailandès està investigant la pràctica per fomentar el consum etílic.\n'Bier Ioga' ha respost a les crítiques ia les acusacions de 'mentida': "el ioga amb cervesa és divertit però no és broma: prenem les filosofies del ioga i el combinem amb el plaer de beure cervesa per assolir el nivell més alt de consciència".\nLa finalitat de l'exercici és tractar de no vessar les cerveses. Els participants fan ús de les ampolles de la manera que vulguin: sostenir a les mans, fer equilibros amb elles i anar prenent glops entre posis.\nEl requisit d'aquest moviment 'hipster' és que t'agradi a la cervesa. Les sessions són d'una hora aproximadament i costen 10 euros. El preu inclou un parell de cerveses.\nBirres i pilates molt bona combinació. Tot amb mesura!!!!\n22/abr/20 15:42 h.\nMolt bona combinació ioga-cervessa!!! Es pot fer de tot, però cal tindre coneiximent... En l'excés radica el problema!!!\nescrit per Andrea 22/abr/20 15:38 h.\nioga i cervesses, molt bona combinació!!!! Però sense abusar-hi\n22/abr/20 15:34 h.


Guesthouse Palombaro Umag Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nGuesthouse PalombaroSarbarica 44 c, Murine, Umag, Croàcia, 52470 - Veure al mapaNotable7,7Basada en44comentarisGuesthouse PalombaroVeure més fotos"Air-conditioning, parking, refrigerator, great food at the o..."AngelaHungaryVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 7,0Veure al mapa7,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassamini bar\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Umag, Guesthouse Palombaro és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Umag. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen casino, express check-in/check-out, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets . L'ambient de Guesthouse Palombaro es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, mini bar, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Umag, faci de Guesthouse Palombaro la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatcalefacciómini barbalcó/terrassaempolles d'aigua de cortesiaTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


(S'ha redirigit des de: Col·legi d'Advocats de Barcelona)\nL'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Barcelona (ICAB), fins al 2015, Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona, és una corporació professional a la qual han de pertànyer els llicenciats en dret per a poder exercir a Barcelona i en altres municipis propers. Fou instituïda per una cèdula reial el 1833. Ha tingut diferents seus com ara de l'annex de l'església de Sant Felip Neri (1837), el pis principal del carrer Lleona, 14 (1865) i la Casa de l'Ardiaca (1895), espais que es van tornar petits a marxes forçades a causa del creixement de la seva biblioteca. Des del 1922 té la seva seu al Palau Casades, al carrer de Mallorca, número 283, de Barcelona. Des del 2017, la degana és Maria Eugènia Gay i Rosell.\nMaria Eugènia Gay Rosell\n↑ «Col·legi d'Advocats de Barcelona». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Il·lustre_Col·legi_de_l%27Advocacia_de_Barcelona&oldid=26485417»\nDarrera modificació: 26 feb 2021 a les 21:43\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 feb 2021 a les 21:43.


Escrit per Pablo Alcaraz\nMesos d’un estudi online pràcticament improvisat, professors anacrònics pel que fa a la nova metodologia docent (no els culpe a ells) i la pressió individual de cadascú per a entrar al grau desitjat haurien d’haver tingut com a premi «el millor estiu de les nostres vides»... Però, la covid estava i està encara amb nosaltres. Per molt que tracten de fer-nos creure que «eixim més forts» o que «a l’estiu la incidència del virus es reduiria per l’efecte de la calor», el nou curs 2020/2021 es posava en marxa i, com tots sabem, encara ens trobem amb el virus entre nosaltres.\nExplicaré de quina manera s’aplica el protocol al grau de Periodisme que és el que estic cursant. Les classes són impartides a la Facultat de Filologia Traducció i Comunicació situada a l’avinguda Blasco Ibánez i algunes classes al Taller d’Audiovisuals al campus de Tarongers.\nDins de l’aula, en determinats graus com el meu, estem segmentats en dos grups segons el cognom. Els grups van tornant-se segons l’algoritme d’una setmana presencial i la següent a casa. La restricció d’aforament fa que, per exemple, una classe de 80 alumnes passe a ser de 40 amb un seient lliure entre alumne i alumne. A més, a l’entrada de la facultat hi ha un dispensador de gel hidroalcohòlic repetint-se aquest patró al pòrtic de cada classe. No ho he esmentat abans, perquè donava i done per suposat que l’ús de la mascareta és obligatori així com les restriccions grupals i d’aforament a la cantina.\nEl protocol covid amb el contacte amb positius és el mateix pràcticament que fora de l'àmbit acadèmic amb la quarantena obligatòria de deu dies dels contactes. L’única variant és que només faria quarantena aquell vincle més estret de la persona contagiada en qüestió i no tota la classe. Mesura totalment normal per tal de mantenir una continuïtat en la docència i no haver de confinar-se cada setmana.\nUn dels professors que tinc va fer aquesta encertada reflexió: «El fet que la meitat d’alumnes estiguen a casa fa que aquesta docència no puga considerar-se online sinó millor dit, serien classes presencials filmades. Per a ser considerades online, tots estaríeu a casa i a les mateixes condicions». Aquest té tota la raó perquè no és per la falta de voluntat de l’equip docent, però pareix obvi que hi ha gent a la qual la seua vista no veu i és totalment normal que a aquells que estan presencials se'ls done més atenció. Puc assegurar que el fet d'estar a classe presencial t’obliga a atendre i propicia que els continguts s'interioritzen d’una millor manera al teu cap.\nD’altra banda, la veritat és que resulta difícil afrontar la universitat sense la vida universitària. És una frase que s’ha d’entendre al seu context: la universitat dona molta més llibertat a l'estudiant respecte a la rigidesa de l’horari, els exàmens estan quasi tots ajornats a final del quadrimestre, la independència de la presencialitat a les classes sobre la nota i un llarg etcètera. Tot aquest cúmul de «beneficis» acadèmics acompanya a òbviament a la diversió i la festa que, cal remarcar, no és l'única cosa en la qual pensen els universitaris.\nFinalment, com tinc l'experiència d’haver acabat batxillerat i haver-me enfrontat recentment a la EvAU, vull manar un missatge de tranquil·litat i ànims a tots aquells alumnes que estiguen cursant segon de batxillerat en aquestes circumstàncies tan anòmales. Només he de dir-los que, en un tres i no res i sense adonar-se’n estaran a aquells tres dies tan frenètics i que no tinguen dubtes que arribaran ben preparats. També espere que si finalment els assajos de vacunes van acurtant terminis per a la seua distribució, i no són opi per al poble, més prompte que tard superarem aquest malson.


Ripoll - BTT - The Trail Zone\nA Ripoll podràs escollir entre gran varietat de recorreguts de bicicleta de muntanya, tots ells amb diferents dificultats tècniques, que podràs gaudir amb amics o amb la família. Els recorreguts de BTT et portaran a descobrir tot l’entorn de la vila, travessant torrents, boscos de pi i fagedes de somni, fent un repàs a la cultura i la història de la vila bressol de Catalunya.\nDistància total: 12,8 km\nAlçada màxima: 810 m.\nRecorregut ideal per realitzar amb canalla, majoritàriament per trams de camins cimentats, i sense cap dificultat tècnica. El podrem realitzar durant tot l’any, evitant sobretot a l’estiu les hores centrals del dia, ja que és un circuit molt assolellat.\nIniciarem la ruta davant del Centre de Tecnificació, direcció el centre del poble, que travessarem pel Passeig de l’Estació i anirem a buscar el carril bici que ens portarà fins a Can Villaura, on trobarem un pal indicador i travessarem la carretera per sota d’un pont. Ens trobarem l’aparcament del restaurant i sortirem a la carretera de Les Llosses, que tot i ser un tram curt i una carretera secundària, anirem amb precaució per la dreta fins trobar un trencant a la dreta, amb un indicador, que ja ens informa del camí a seguir fins a l’Ermita del Remei.\nAquest tram, on passarem per entre alguns masos, serà en pujada fins a trobar una cruïlla, també senyalitzada, on girarem a la dreta i deixarem el ciment per entrar en una pista de terra que ens durà fins a l’ermita. En ella hi trobarem un parell de bancs on descansar a l’ombra dels arbres.\nSeguirem per la pista de terra, sempre en suau baixada, que ens portarà fins al final del tram de terra i entrarem als carrers del poble per la urbanització d’Engordans, on trobarem la font del mateix nom, i que ens durà, després de travessar amb molta precaució la carretera, al Passeig de l’Estació i per un camí habilitat pel pas de les bicicletes al costat del Riu Ter, retornarem al punt de sortida.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Font d’Engordans\nDistància total: 35,5 km\nAlçada mínima: 656 m (cruïlla El Roig)\nAlçada màxima: 1040 m (Serrat de Llaés)\nRecorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern, a més del fred, ens podem trobar neu puntualment a les zones altes del circuit. És un recorregut majoritàriament per pista o camins de bon ciclar, amb alguns trams tècnics curts. A més del track, podrem seguir les plaques del “Centre BTT Ripollès” marcades amb el número 19 (color vermell).\nIniciarem el recorregut al Pavelló de l’Avellaneda, i travessarem el poble per la carretera, direcció Barcelona, fins que passada l’estació de tren arribarem a un semàfor on girarem a l’esquerra, on ja entrarem a una pista de terra. Progressivament anirem pujant sense dificultats fins trobar un desviament a la dreta, què després d’un curt descens, ens tornarà a fer pujar, endinsats en una fageda, fins una torre elèctrica. En aquest punt trobarem el primer sector tècnic, un corriol que ens durà fins a un mas, on tornarem a trobar la pista forestal, de bon fer, que ens portarà a travessar la via del tren per un pas inferior, després del qual tornarem de nou a pujar, amb algun tram més dret que altres, què sense pèrdua si seguim el track i les senyalitzacions, ens portaran a passar per una font i posteriorment al nucli de La Serra de Llaés, on, si volem, ens podrem parar a la seva fonda per recuperar forces.\nDeixarem enrere Llaés per un camí cimentat, en suau pujada, arribarem a divisar el Castell de Llaés i ja per camí de terra, arribarem a l’antic Hostal de Llaés, tot el conjunt actualment en runes. En aquest punt iniciarem un altre tram de baixada, molt ombrívola, que amb algun punt una mica tècnic, ens deixarà a una pista de ciment, que seguirem a la dreta paral·lels a la Riera de Vallfogona, passarem per una petita cimentera després de travessar la riera, i finalment ens deixarà, en pujada, a la Carretera de Vallfogona.\nRealitzarem, amb precaució, el curt tram de 100m de carretera, i tot seguit tornarem a entrar en camí de terra i realitzarem el sector on trobarem la pujada més forta de tot el circuit, amb força pendent i terreny una mica trencat per les pluges, que ens deixarà en un prat on iniciarem el darrer descens del circuit, aquest cop per un corriol on haurem de fer bona la nostra tècnica a sobre de la bicicleta. En el darrer tram del sender trobarem una font i acte seguit el Mas Rodonella, que passarem pel costat i el camí ens deixarà a la via verda de la Ruta del Ferro.\nEn aquest punt girarem a l’esquerra, direcció Ripoll, i realitzarem els darrers kilòmetres planers fins retornar al punt de sortida.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Font (km 15’5 aprox) / Llaés / Mas Rodonella (km 31 aprox)\nAlçada màxima: 1080 m\nRecorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern, a més del fred, ens podem trobar neu i zones gebrades a l’obaga i puntualment a les zones altes del circuit. Circuit mixt de ciment i terra, solament trobarem una zona tècnica, molt curta, a la baixada.\nIniciarem el recorregut al Pavelló de l’Avellaneda, i ens dirigirem a Ripoll pel carril bici, que travessarem pel Passeig de l’Estació fins trobar el carril bici que ens portarà a Can Viilaura, on travessarem la carretera per un pas inferior. Sortirem a la carretera de Les Llosses, per on, amb molta precaució, realitzarem uns 500m fins trobar un desviament a la dreta, de camí cimentat, on començarem l’ascens, primer amb una considerable pendent que suavitza més endavant. Sempre per ciment arribarem a Mas Mir, on just abans deixarem el ciment i agafarem la pista de terra que surt a la nostra dreta. Sense pèrdua, ni descans, aquesta pista ens deixarà al punt més elevat de la ruta, les antenes del Catllar.\nSense pujar fins a l’ermita, trobarem un camí ample, senyalitzat, que surt a la dreta, pel que iniciarem el descens. El primer sector és de bon ciclar, sempre per una frondosa fageda, fins que realitzem un gir a l’esquerra i trobarem l’únic tram tècnic del recorregut, curt, però molt malmès per la força de l’aigua i amb forta pendent. Després d’aquest tram arribarem als 3 Plans, on trobarem una font, i seguirem baixant, ja sense dificultats, fins a travessar la via del tren per un pas inferior, que ens deixarà a l’àrea de lleure de la Font del Tòtil, on tornarem a trobar aigua, i ja per asfalt entrarem als carrers del poble que ens portaran de nou al punt inicial.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Font dels 3 Plans (km 11 aprox) / Font del Tòtil(km 16 aprox)\nAlçada màxima: 1030 m. (Turó de l’Adroguer)\nRecorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern, a més del fred, ens podem trobar algunes zones glaçades o directament amb neu. Circuit molt divertit, majoritàriament per sender, que sense allunyar-se de Ripoll, ens permetrà endinsar-nos als seus boscos. Ens podrem guiar també per les senyalitzacions del circuit nº21 del Centre BTT Ripollès.\nIniciarem el recorregut davant del Pavelló de l’Avellaneda, i després de travessar el Riu Ter, girarem a la dreta per realitzar els primers metres per carretera, fins que trobem a l’esquerra una pista cimentada, que al poc ja serà de terra. Aquest primer sector és sense massa desnivell, però ja ens deixa intuir quina serà la tònica del recorregut, sempre per senders poc trepitjats i amb constant atenció.\nDeixarem la pista en trobar un filat, que travessarem, i al poc trobarem un altre, a la nostra dreta, on surt on sender poc definit que ens farà creuar el torrent i seguirem per sender, paral·lels a la carretera, fins realitzar un gir de 180º a l’esquerra, en pujada, i què després d’un curt tram de pista, girarem a la dreta per travessar una pastura i començar l’ascens per camí i pista, segons el tram. Després de constants girs, que ens aniran trencant el ritme, arribarem per pista en forta pujada al punt més elevat del recorregut, un collet just al costat del Turó de l’Adroguer, on girarem a l’esquerra per iniciar el descens, en aquest primer tram, per una pista de desforestació.\nAls 500m trobarem un sender a l’esquerra, senyalitzat amb una fita de pedres, què ens farà estar molt atents a la baixada, amb algun tram tècnic on segons la nostra habilitat haurem de posar peu a terra, i que sempre evident, ens portarà al Coll de Comallevosa, on veurem davant nostra la darrera pujada del recorregut, curta però intensa, amb el darrer tram més dret. Just abans de coronar realitzarem un gir a l’esquerra, senyalitzat amb PR (senyals verdes i blanques) que ens conduiran fins a Sant Roc, un dels millors miradors de Ripoll, i seguint les senyalitzacions de PR arribarem de nou a Ripoll, per travessar el Riu Ter i arribar al punt inicial per la via verda.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda\nAlçada màxima: 1050 m (Serrat de l’Auró)\necorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern trobarem moltes zones amb gel i possiblement amb neu a les cotes més altes del circuit. Recorregut sense dificultats tècniques. Podrem seguir les indicacions del “Recorregut nº20” del Centre BTT Ripollès.\nIniciarem el recorregut al Pavelló de l’Avellaneda, i ens dirigirem a Ripoll pel carril bici, que travessarem pel Passeig de l’Estació fins trobar el carril bici que ens portarà a Can Viilaura, on travessarem la carretera per un pas inferior. Sortirem a la carretera de Les Llosses, per on, amb molta precaució, realitzarem uns 500m fins trobar un desviament a la dreta, de camí cimentat, on començarem l’ascens, primer amb una considerable pendent que suavitza més endavant.\nAbans d’arribar a Mas Mir ja entrarem en una pista de terra, i iniciarem un tram molt còmode, força planer, de pista ombrívola, fins trobar un desviament a la dreta, ja en pujada, i que no deixarem fins arribar al Mas de l’Auró, amb trams planers, però també amb alguns curts trams de pujada forta.\nArribats al punt més elevat del recorregut bé valdrà la pena una curta parada per disfrutar de les vistes i els boscos que ens envoltaran. Trobarem una senyalització vertical i agafrem el camí de la dreta, en suau pujada, que ens portarà fins a una altra cruïlla, que també a la dreta, ens iniciarà el descens, per un tram de bosc, fins a l’ermita de Sant Feliu d’Estiula. Passarem just al costat de l’edificació i sortirem a una pista principal què, sempre en baixada i paral·lels al Torrent de la Cabana, ens deixarà al Camí Ral de Gombrèn a Campdevànol. En aquest punt girarem a la dreta, i sense pèrdua per sender planer, arribarem a l’entrada del poble.\nSense deixar el Camí Ral, girarem a la dreta, sempre al costat del Riu Merdàs, fins trobar una passarel·la de ciment que travessarem i iniciarem el darrer tram de pujada fins el Coll d’Estiulella, on ja gairebé sempre en baixada, arribarem a Ripoll per la zona de lleure de la Font del Tòtil, i ja per asfalt, entrarem als carrers del poble que ens portaran al punt inicial del recorregut.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Campdevànol (km 25 aprox) / Font del Tòtil (km 31 aprox) / Trobarem diferents torrents on refrescar-nos.\nDistància total: 24,5 km\nAlçada màxima: 1000 m (Coll de l’Esquirolet)\nRecorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern, a més del fred, ens podem trobar algunes zones glaçades o directament amb neu. Circuit sense cap dificultat tècnica, amb força trams encimentats. Ens podrem guiar també per les senyalitzacions del circuit nº2 del Centre BTT Ripollès.\nIniciarem el recorregut davant del Pavelló de l’Avellaneda, i realitzarem els primers metres per la via verda direcció Sant Joan de les Abadesses. Just passar per sota la carretera, veurem un sender davant nostra, que seguirem, i en pocs metres ens deixarà a una pista, ampla, que girant a l’esquerra, començarà a pujar de manera sostinguda, sense cap dificultat. Una vegada coronem un petit coll, la mateixa pista ens farà baixar fins a trobar la carretera de Vallfogona del Ripollès, que reseguirem uns 500m, fins a trobar el desviament de Llaés, a la nostra dreta, i als pocs metres veurem un petit sender a l’esquerra, paral·lel a un filat, on amb algun petit tram tècnic, en suau baixada, ens deixarà a una pista cimentada.\nArribats a la pista de ciment, girarem a l’esquerra, i en pujada, arribarem de nou a la carretera de Vallfogona del Ripollès. Aquesta vegada solament farem uns pocs metres per ellà, just travessar el pont, i girarem a l’esquerra per tornar a trobar una nova pista cimentada, de nou en pujada constant, que sense pèrdua i sempre per la pista principal, ens conduirà fins el punt més elevat del recorregut, el Collet de l’Esquirolet, al costat d’un mas, i iniciarem el descens, seguint la mateixa pista, que amb precaució, ja què és una pista amb trànsit de vehicles dels massos, sobretot en cap de setmana, per arribar a Sant Joan de les Abadesses.\nTravessarem el poble seguint el track, pel Pont Vell, per pujar fins l’Alberg de la Ruta del Ferro. En aquest punt trobarem la via verda del mateix nom, que a l’esquerra i sempre amb tendència a baixar, ens conduirà sense cap dificultat fins el punt de sortida.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Serveis a Sant Joan de les Abadesses\nAlçada màxima: 1400 m (Saltor)\necorregut recomanat de primavera a tardor. A l’hivern, a més del fred, ens podem trobar neu puntualment a les zones altes del circuit. Vigilarem especialment la pasarel·la de ciment de Campdevànol, després de pluges l’aigua del Riu Merdàs pot passar-hi per sobre. Espectacular fageda a la pujada a Sant Julià de Saltor.\nIniciarem el recorregut al Pavelló de l’Avellaneda, travessant el poble per anar a buscar l’inici del camí d’en Jordana. Passsarem per sota la via del tren, realitzarem un tram de ciment, i entarrem ja en sender, sense dificultat, que poc després començarà a pujar, ja per camí més ample, i que ens portarà sense dificultats a Campdevànol, on entrarem pel Barri de la Creu després de travessar amb precaució la pasarel·la sobre el Riu Merdàs.\nAl mateix barri agafarem el Camí Ral, que ens conduirà fins a l’entrada del poble, que travessarem en diagonal pels carrers, fins sortir a la carretera nacional. En aquest tram realitzarem 2km per carretera, sempre circulant per la dreta i amb molta precaució. Després del Pont de la Cabreta, carregat d’història, trobarem una pista que s’inicia a la nostra dreta. En aquest punt iniciarem la pujada més forta de la ruta, què anirà guanyant alçada sense treva, amb bones vistes, i on a la seva segona meitat ciclarem per una impressionant fageda, molt ombrívola, on trobarem una font a peu de pista.\nCoronarem el Coll de Saltor, el punt més elevat de la ruta, i divisarem davant nostra l’ermita de Sant Julià de Saltor, el Collet del Vent, i l’imponent Sant Amand, que amb els seus 1851m domina l’indret. Per camí fresat flanquejarem el mas i travessarem un filat a l’esquerra, per iniciar el descens, què igual que la pujada, ens conduirà sense contratemps al Gorg de l’Olla, després de passar pel costat de Mas Maiols. Al gorg hi arribarem dsprés d’un gir brusc a l’esquerra, i és un bon lloc on refrescar-se en dies d’intensa calor.\nDesprés del gorg entrarem en un sender a la dreta, majoritàriament planer i què ens requerirà de les nostres habilitats tècniques per superar algun petit resalt, i sempre per camí evident, arribarem al Coll de Comallevosa, on seguint recta, ens enfrontarem a la darrera pujada del recorregut, curta però intensa, sobretot en el seu darrer tram, més trencat. Un cop coronarem a Sant Roc tindrem unes privilegiades vistes de Ripoll i els cims que l’envolten, i iniciarem el darrer descens per un estret i divertit sender, entre arbres, que ens conduirà al camí Ral després de passar pel La Querola, un mas en runes.\nDel Camí Ral, ja sense pèrdua ni dificultats, entarrem a Ripoll i retornarem al punt de sortida pels seus carrers.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Serveis a Campdevànol / Font a meitat de pujada a Saltor. Ens podrem remullar al Gorg de l’Olla, ja de baixada.\nAlçada màxima: 1120 m (Pla de la Tomba)\nRecorregut recomanat de primavera a tardor. Espectaculars vistes des del Pla de la Tomba, on dominarem tota la vall del Riu Freser, i els cims de la capçalera, des del Taga al Puigmal. Circuit molt divertit amb algunes zones tècniques de corriol. En èpoques de plujes travessarem amb precaució la passarel·la sobre el Riu Merdàs.\nComençarem el recorregut al Pavelló de l’Avellaneda, travessant Ripoll per darrera del Monestir i anar a buscar el Camí Ral, que sense dificultats ens portarà a Campdevànol.\nPrestarem atenció al sortir a la carretera, i travessarem Campdevànol direcció Gombrèn, i just passar la via del tren girarem a la dreta, en pujada, al barri de Vista Alegre. Seguint el carrer sense pèrdua deixarem l’asfalt enrere i ja trobarem la pista, primer planera i després en pujada progressiva, que ens durà fins a l’Ermita de Sant Pere d’Aüria sempre envoltats de bosc.\nArribats a l’ermita, girarem a l’esquerra i realitzarem un preciòs bucle què ens retornarà a l’ermita després de passar pel Pla de la Tomba, espectacular mirador sobre el Freser. A aquest punt arribarem per sender, amb algun punt tècnic, i trobarem el prat que travessarem buscant l’entrada del corriol, molt entretingut, que ens retornarà a Sant Pere d’Aüria.\nDe tornada a l’ermita, desfarem un curt tram de la pista que hem fet anteriorment, aquest cop en baixada, fins al Coll de la Batalla, on trobarem el GR (senyals vermelles i blanques) i ens enforntarem a una forta pujada, curta però intensa i una mica trencada, que un cop superada ens deixarà en un preciòs corriol que ens portarà de nou a Campdevànol, sempre en baixada i sense masses dificultats.\nUn cop de nou al costat de la via del tren, aquesta vegada no la travessarem, i seguirem recta per asfalt fins el barri de la Creu, on travessarem el Riu Merdàs per una passarel·la de ciment, que ens portarà a la darrera pujada del recorregut, progressiva i sense dificultat, i iniciarem el darrer descens que ens aproximarà de nou a Ripoll, amb el darrer tram per ciment, abans d’entrar al nucli urbà i travessar-lo per finalitzar el recorregut al punt d’inici.\nAIGUA.- Tots els serveis al Pavelló de l’Avellaneda / Aigua i serveis a Campdevànol


L'Escala i la Jonquera es preparen per córrer per Sant Esteve - Empordà\nL'Escala i la Jonquera es preparen per córrer per Sant Esteve\nLa cursa escalenca tindrà 6 km i s'iniciarà a la platja de la Punta i la jonquerenca està inclosa a la 9a Cursa de la Dona i comptarà amb 5 km\nLLUÍS RIBERA 14.12.2018 | 16:54\nLa Cursa de la Dona de la Jonquera del 2018 FALGUÉS FOTO\nLa Cursa de la Dona de la Jonquera del 2018\nDesprés de les proves de Creixell i de Portbou, a l'Alt Empordà encara li queden cinc curses abans de tancar el 2018: el dia 26 a l'Escala i la Jonquera i el 31 a Cadaqués, Fortià i Navata.\nL'Escala i la Jonquera, per Sant Esteve\nPobles com l'Escala i la Jonquera seguiran iniciant la jornada de Sant Esteve –dimecres dia 26– amb proves. Per un costat, la cursa de l'Escala, de 6 km, arrencarà a les 10 h des de la platja de la Punta, al centre del poble. En aquest cas també hi haurà curses infantils –fins als 15 anys–, amb circuits d'entre 400 i 1.000 metres. Per l'altre, la prova fronterera (11 h) està inclosa en la 9a Cursa de la Dona, els beneficis dels quals van per a la Fundació Oncolliga Girona. S'hi poden apuntar tant dones com homes i el recorregut és de 5 km.\nAbans d'entaular-se i menjar el raïm, pel dilluns dia 31 hi tornarà a haver tres pobles que seguiran celebrant a la seva manera el Sant Silvestre. La de Cadaqués, gratuïta, serà la més matinera (11 h) i tindrà una distància de 10 km. Tal com passa a l'Escala, els cadaquesencs també comptaran amb proves infantils (12.30 h) de fins a 800 metres i per a nens i nenes de fins a 13 anys.\nRepte a la piscina de l'Escala\nA més de curses a peu, el Club Natació Swimfaster de Salt, la Piscina Municipal de l'Escala i l'Ajuntament organitzen, aquest dissabte dia 29 de desembre, una nova edició del repte solidari de natació. Es tracta d'una matinal (de 9.30 a 12.30 h) de 50x100 metres on els participants podran portar una joguina que s'entregarà a Creu Roja. Les inscripcions són de 5,24 euros i es poden fer trucant al 639 434 347.


Tendències en moda de dona de la mà d'Ingrid moda - Ingrid Moda\nTendències en moda de dona de la mà d’Ingrid moda\nHome / Blog / Tendències en moda de dona de la mà d’Ingrid moda\nSi estàs buscant una botiga de roba amb estil, Ingrid moda és el que necessites. La botiga de moda de dona que s’adapta al que cadascuna necessita. Per a nosaltres, ajudar-te a que et sentis còmoda, amb un estil únic, és el que més ens motiva. T’assessorem a aconseguir-ho. Som conscients que cadascuna té gustos diferents, per això, ens adaptem a totes, gràcies a les nostres peces multimarca.\nVols acostar-te a veure’ns? Ens trobem en Torroella, un preciós municipi, situat a prop de la ciutat de Girona. Estem desitjant conèixer-te i explicar-te algunes de les tendències que més ens han agradat.\nT’hauràs fixat que enguany es tendència l’ús de les caçadores vaqueres folrades i els abrics de tall recte. Amb quin estil et quedes?\nModa dona: caçadora vs abric\nTorna als 80 amb les caçadores amb l’interior de teixit de borrego. Són el més trending d’aquesta temporada. Podràs trobar tot tipus de versions. Van arribar molt fort als nostres armaris, la versió de caçadora súper ampla, encara que no a tothom li convencen, ni queden bé. Per això, existeixen molts models diferents. Amb estampats florals, militars, adorns, pegats, i fins i tot, amb el teixit interior de diferents colors. S’abandona el blanc de borrego per donar lloc al color amb tons grocs o rosa. Si vols un aire més juvenil, aquesta és la teva opció. Vine a la botiga de roba Ingrid moda i et direm si és la peça que necessites.\nD’altra banda, si busques un estil més clàssic, seriós, elegant i refinat en moda de dona, l’abric de tall recte d’aquesta temporada és el que estàs buscant. Durant la temporada d’hivern l’hem tingut en diferents talls:\n– Sense botons: els abrics de tall clàssic d’un únic color amb cinturó en el mig estan a l’ordre del dia. És un dels abrics més elegants que veuràs en aquesta temporada.\n– Amb botons: normalment pots trobar dos grans grups, un, amb una doble botonadura i dues, una fila de botons d’una gran grandària molt estil anys 60.\n– Estampats: Els estampats clarament guanyadors d’aquesta temporada són sens dubte els quadres. Els has trobat de tots els colors i grandàries. Dóna’ls una oportunitat!\n– Estil masculí: aquest tipus d’abric amb espatlles accentuades és una de les principals tendències. També ho trobaràs amb un llarg superior als genolls, fins i tot poden que arribin al terra.\nSaps quin és ja el teu estil? Acosta’t a la botiga de roba especialitzada en moda de dona Ingrid moda i t’ajudarem a que descobreixis com és la peça q s’adapta més a tu. Volem que aconsegueixis l’estil que et fa sentir més còmoda, recorda que estem en Torroella, Girona. T’esperem!\nParticipa al nostre sorteig! #HiSpring!\nArxiu Selecciona el mes novembre 2018 (1) octubre 2018 (1) setembre 2018 (1) juny 2018 (1) maig 2018 (1) abril 2018 (3) març 2018 (1) febrer 2018 (1) gener 2018 (1) desembre 2017 (3) novembre 2017 (5) desembre 2015 (1) novembre 2015 (3) octubre 2015 (3) juny 2015 (6) maig 2015 (7) març 2015 (1) febrer 2015 (1) gener 2015 (1) novembre 2014 (3) maig 2014 (1) abril 2014 (2) desembre 2013 (3) novembre 2013 (8) octubre 2013 (2) maig 2013 (7) abril 2013 (5) març 2013 (6) febrer 2013 (2) gener 2013 (3) desembre 2012 (3) novembre 2012 (13)


La Fira de l'Oliva retorna amb èxit i varietat - Diari de Terrassa\nLa Fira de l’Oliva retorna amb èxit i varietat\nLa fira ha omplert la Plaça de Ca n’Anglada i els carrers del voltant amb més de 50 parades\nLa fira de l'Oliva / Santi Clotet\nDesprés de dos anys d’anormalitat per la pandèmia, la setena edició de la Fira de l’Oliva, organitzada per l’Associació de Comerciants i Professionals El Tomb Ca n’Anglada ha retornat a Ca n’Anglada per animar el barri i oferir mostres i degustacions del clar producte estrella: l’oli d’oliva, fet a partir de les millors olives del nostre país.\nEls terrassencs s’han passejat durant tot el dia pel cor de la fira, la Plaça de Ca n’Anglada, on han trobat més de 50 parades que oferien, a més d’olives de diferents tipus i oli d’oliva, una combinació d’aliments molt variats que contenien aquest ingredient fonamental -des de mel, fins a formatges, bunyols de bacallà i croquetes, entre d’altres-.\nLa Fira de l’Oliva ha reunit més de 50 parades / Santi Olivet\n“Sembla que la gent té ganes de sortir, però la recuperació és lenta. Hem vingut enguany a la fira de l’oliva perquè tots els aliments que venem són cuinats per nosaltres amb oli d’oliva. És un ingredient fonamental en la nostra dieta”, ha comentat la Montserrat Saurí, al capdavant d’una parada d’olives, bacallà i bunyols, que ha vingut des d’Arenys del Munt a la fira.\nAltres comerciants presents han valorat positivament la rebuda de la setena edició de la fira: “D’ençà que ha començat la fira no ens podem queixar amb les vendes. Hi ha molt ambient i es nota que la gent tenia ganes que retornés la fira de l’oliva al 100%. Nosaltres ens especialitzem en oli d’oliva, que portem des de Fiñana, i també en mel” ha comentat l’Helena, originària de Fiñana i distribuïdora de l’oli d’Almazara, molt popular a la fira, mentre atenia la fila de clients que volien o bé degustar els diferents tipus d’oli o adquirir-ne per al seu gust particular.\nLa fira ha atret egarencs de tots els barris, però en concret els veïns i veïnes de Ca n’Anglada que gaudeixen cada any de la fira s’han alegrat que retorni la iniciativa sense restriccions: “Estic molt contenta que es faci la fira. Compro productes de proximitat i de bona qualitat, cuino moltíssim amb olives i oli d’oliva. A més, gaudeixo de la música”, ha comentat la Pilar, veïna del barri de tota la vida i assistent anual a la Fira de l’Oliva, al so de les trompetes i saxofons de la banda musical que passava pel costat. La Pilar ha comprat formatge i oli d’Almazara.\nEl Grup Candaos davant del Bar Eloy, durant la Fira de l’Oliva / Santi Olivet\nEn José Miguel, també veí de Ca n’Anglada des de sempre, ha concordat amb la Pilar: “Aquest tipus d’esdeveniments dinamitzen el barri, i fan molta falta. Des de l’Avinguda Barcelona fins la plaça hi ha activitats, no només d’alimentació, sinó també d’entreteniment durant tot el dia”, ha afegit.\nD’aquesta manera, els egarencs han pogut gaudir de parades de bijuteria i menjar per emportar, així com degustacions populars de pa d’olives amb botifarra i de “migas”, a banda d’una parada de xocolata solidària. No han faltat les tradicionals activitats que conviden a la participació de tot el barri: la plantada de l’olivera i el concurs de llançament de pinyol.\nPer als més petits, un seguit d’activitats infantils pensades per a ells ha adornat els voltants de la plaça Ca n’Anglada, a banda de les narracions de contes i tallers. Els sis establiments del barri que participen en la Ruta de la Tapa continuaran servint una tapa exclusiva relacionada amb l’oli d’oliva fins demà diumenge.\nTemes:Fira de l'Oliva


Falsos amics - Les calces són les mitges? - Ras i curt Jordi Badia\n05.03.2022 - 16:46\nActualització: 05.03.2022 - 17:46\nLes fronteres que defineixen l’extensió dels mots no sempre són precises. Per això, tot i haver-me assessorat en el Diccionari català-valencià-balear, demano disculpes per endavant per les errades que pugueu trobar en aquest article. Si sou subscriptors de VilaWeb i voleu notificar-me-les, escriviu un comentari, si us plau. (En trobareu l’enllaç més avall.)\nLa Viquipèdia ens ofereix una informació completa sobre el concepte de “fals amic” i llistes de falsos amics del català amb l’anglès, el basc, el castellà, l’esperanto, el francès, el grec modern, l’italià i el portuguès.


ACCESSORIS Fabricants i Proveïdors - Venda a l'engròs ACCESSORIS de Fàbrica - Jinsheng Bimetallic\nPUNTA del CARGOL: Empaquetat i detalls d'envasament de lliurament: injecció cargol barril peces injecció cargol Punta 1. Ser raspallat anticorrosiu oli a punta de cargol d'injecció. 2. plena de pel·lícula. 3. dinar en la fusta. PUNTA DE CARGOL PER A MÀQUINA D'EMMOTLLAMENT PER...Més\nAccessoris per a plàstic efecte diferent, podem dissenyar part diferent segons els requisits del client. Famosa marca com Toshiba, haitià, Fanuc, Engel, etc. Empaquetat i lliurament 100% inspecció per cada cargol barril segons el dibuix. 100% qualificat per a cada barril...Més\nBROQUET d'INJECCIÓ emmotllament PER CARGOL BARRIL nom del producte: Cargol broquets d'injecció de peces de màquina cargol màquina/injecció 1) Descripció: força de subjecció Mould: capacitat d'injecció de 250-32000KN: 15-50000 g diàmetre del cargol: diàmetre 15 - 250 mm cargol...Més\nESCALFADOR: Escalfador de ceràmica banda són el component per a maquinària de extrusió plàstics. Com extrusió barril i escalfadors d'injecció. Escalfador de ceràmica banda pot escalfar-los, extrusores, màquina de emmotllament per compressió, calor segelladors màquina, formant...Més\nCaixa de CANVIS: ZLYJ sèrie reductor de velocitat és una part de transmissió que posseeix alta precisió equip dura superfície i impuls bloc dissenyat per extrusora doble cargol de plàstic. El disseny de producte s'adapta tot tipus de norma especifica en ZBJ19009-88 / disposa...Més\nTrobeu accessoris de qualitat excel·lents fabricats a la Xina des d'un dels majors fabricants i proveïdors - Jinsheng Bimetallic. Aprofitant equips avançats i tècniques superiors, podem oferir-vos accessoris amb alta resistència, alta qualitat i preu competitiu. Amb molts productes en estoc, us donem la benvinguda per comprar o vendre els nostres productes a l'engròs.


Més de 30.000 persones continuen sense llum a Menorca 48 hores després de l'avaria pel temporal\nEs preveu restituir el subministrament elèctric demà al migdia\n2 min. Maó 30/10/2018 10:35\nMés de 30.000 usuaris continuen a hores d'ara sense llum a Menorca després de l'avaria que va causar diumenge el temporal. Ja fa 48 hores que els afectats no tenen electricitat i tot apunta que no seran les últimes, perquè la previsió és restituir el subministrament demà al migdia. En qualsevol cas, totes les mirades estan posades als ports de l'illa, on haurien d'arribar 68 grups electrògens procedents de Mallorca i Barcelona. De moment a Menorca hi han arribat equips de l'UME i alguns grups electrògens per poder millorar la situació. Aquest contingent s'afegirà als 32 grups que ja estan instal·lats en punts prioritaris, com centres de salut i geriàtrics. En alguns municipis, com Ferreries, la situació ha empitjorat i a la falta d'electricitat s'hi han afegit talls d'aigua.\n540x306 Tot i que durant les pròximes hores la situació meteorològica millorarà mitja illà segueix sense llum. / DAVID ARQUIMBAU Tot i que durant les pròximes hores la situació meteorològica millorarà mitja illà segueix sense llum. / DAVID ARQUIMBAU\nMentrestant, membres de Protecció Civil i els Bombers continuen buidant d'aigua els aparcaments subterranis i baixos als municipis de Ferreries i es Mercadal, els pobles més afectats. Precisament, l'Ajuntament del Mercadal ha tancat l'accés a cala Tirant i Tramuntana per risc de desbordament del torrent. La pluja no ajuda en les tasques de restitució, però les pròximes hores oferirà una treva.\nD'altra banda, l'Ajuntament de Ciutadella ha habilitat a l'oficina del servei d'atenció al ciutadà un punt de recàrrega de mòbils per garantir la comunicació, així com un microones per escalfar biberons per a nadons. A les 12 h hi haurà una reunió de coordinació per avaluar les actuacions realitzades i s'establirà un full de ruta per donar resposta a la ciutadania en les pròximes hores.


Àrea de festes | Ajuntament de Riudellots\nInici / Ajuntament / Àrees de govern / Àrea de festes\nJosep Mª Corominas i Pujol\nLuís Barnés i Montserrat Roura\nAquest cap de setmana Riudellots ha donat el tret de sortida a les activitats de Nadal amb el Concert a càrrec la coral Les Veus del Cric i Cor Amaril·lis de Vilobí d’Onyar. El concert a tingut lloc a l’església.\nPer avui dilluns hi ha prevista...\nPer motius d’agenda, el cagatió previst pel dimecres 19 de desembre s’ha hagut de canviar al dijous 20 de desembre de 2018, a les 19 h a la sala polivalent.\nAmb la tradicional encesa dels llums de Nadal i la cantada de nadales, a càrrec dels alumnes de l’Escola de Música de Riudellots, aquest dilluns al vespre hem donat la benvinguda al Nadal. L’alcaldessa, Montserrat Roura, en nom de l...\nAvui dilluns 3 de desembre a les 19:30 h, davant de l’ajuntament, tindrà lloc la tradicional encesa dels llums de Nadal i la cantada de nadales, a càrrec dels alumnes de l’Escola de Música de Riudellots.\nLa principal novetat d’aquest any és el...\nTeatre, sardanes, havaneres, gegants, castellers, cercaviles, barraques, furgoteques, focs artificials i concerts amb Buhos, Strombers, David Busquets, Manel Fuentes & The Spring’s Team, Banana Beach, Lo Puto cat, Macedonia i la...\nLa trobada ha tingut lloc a la sala polivalent de l’Ajuntament on l’alcaldessa Montserrat Roura i el...\nEls consells de protecció civil volen ajudar a minimitzar els riscos que comporta l...


Missió comercial a Panamà, Costa Rica i República Dominicana - Cambra Terrassa\nMissió comercial a Panamà, Costa Rica i República Dominicana\nLa Cambra de Comerç, Indústria i Serveis de Terrassa, en el marc del Pla d’Acció Internacional 2022 del Consell General de Cambres de Catalunya i amb la cooperació dels seus col·laboradors d’ACCIÓ a Panamà, organitza una Missió Comercial a Panamà, Costa Rica i República Dominicana del 26 d’abril al 6 de maig de 2022.\nAquesta missió comercial és de caràcter multisectorial\nEs visitaran, entre d’altres, les ciutats de Panamà, San José i Santo Domingo segons les agendes individuals preparades específicament per la Cambra per a cada empresa.\nData límit d’inscripció: 11 de febrer de 2022\nPanamà, amb més de 4 milions d’habitants ha estat el país de la regió amb les restriccions més estrictes durant aquests anys de pandèmia. Tot i això, ha viscut un creixement del 8% durant el passat any 2021.\nActualment, s’observa una gradual reactivació econòmica després de la forta paralització que ha patit per a frenar la pandèmia. Les mesures de mitigació i l’àgil procés de vacunació del segon trimestre de 2021 ha contribuït en el procés de recuperació de les activitats econòmiques.\nLes activitats relacionades amb l’economia interna que han acabat el 2021 amb un exercici positiu han estat la construcció, transport, comunicacions, comerç, els serveis governamentals i la salut. També han crescut sectors com l’explotació de mines i canteres i el Canal de Panamà ha augmentat els seus ingressos per peatges en un 20,2%, així com els ingressos generats per l’increment de moviment dels contenidors i les reexportacions de la Zona Libre de Colón.\nEl govern manté actius programes per a ajudar a la petita i mitjana empresa centrada en el sector serveis, que actualment manté el 70% de la força laboral del país.\nUna font d’oportunitat seran els sectors relacionats amb l’e-commerce i processos de digitalització, sobretot en sectors com el turisme, sector financer, logístic, retail i industrial i també en el govern).\nEl Govern està impulsant el “nearshoring” per a generar vincles entre la gran empresa i la indústria nacional. Projectes agroindustrials poden generar oportunitats de consultoria, béns d’equip i maquinària.\nAquest 2022 s’espera la reactivació de projectes d’obra pública, infraestructura viària i sistemes de mobilitat urbana i de mercaderies, així com la finalització de la infraestructura hospitalària. EL sector farmacèutic està demanant també productes (Medical suppliers) així com noves tecnologies.\nCosta Rica és l’únic país membre de l’OCDE d’Amèrica Central. La seva economia diversificada li ha permès assolir nivells pre-pandèmia ja al tercer trimestre de 2021.\nEl seu sector terciari, amb un 70%, és el que més aporta al PIB, seguit d’un sector industrial dinàmic i un sector primari centrat en l’agroexportació.\nLa indústria de dispositius i consumibles mèdics, el sector agroindustrial i la manufactura lleugera i components electrònics generen oportunitats.\nL’obra pública preveu que influeixi en el creixement d’aquest 2022 comptant amb l’inici del projecte de construcció del Tren Metropolità a la Gran Àrea Metropolitana de San José. També es preveu una recuperació de l’activitat constructora provada amb la posada en marxa de projectes previstos per a 2020.\nTransversalment, en el sector de la construcció, indústria i serveis, els empresaris comencen ja a estar atents a les tendències actuals en sostenibilitat i economia circular. Nous materials, sistemes de producció i eficiència energètica, empaquetatge i reciclatge podran incorporar-se essent una oportunitat per a les empreses catalanes.\nEs preveu que el 2022 es mantingui el creixement dels sectors exportadors (agroindústria, màquina tèxtil, béns d’equip, Medical devices, sector turístic), sectors que estan adaptant els seus processos industrials (4.0) i de transformació digital.\nPer què República Dominicana?\nLa República Dominicana ha tancat l’any 2021 amb un creixement del seu PIB en un 10%, recollint fruits de les accions que van impulsar la reactivació econòmica d’aquest país, posterior a la crisi generada per la pandèmia de la COVID-19.\nL’FMI ha constatat que l’economia dominicana apareix entre les 10 de creixement més gran de 2021 en l’àmbit mundial i entre les 6 primeres d’Amèrica Llatina i el Carib (ALC). De fet, es troba entre els 6 països d’ALC que recuperen els nivells pre-pandèmia ja en el 2021.\nLa diversificació ha estat robusta i diversificada, tant a nivell macro com a tots els sectors d’activitat econòmica.\nQuant al turisme, República Dominicana ha recuperat ja quasi el 75% del volum total de turistes respecte el 2019. Equipaments, mobiliari, aliments i productes per al sector hoteler i restaurador compten amb moltes possibilitats i subsectors com el turisme mèdic reprendran la seva tendència positiva generant oportunitats pel sector d’equips i dispositius mèdics.\nQuota de participació: 450 € (+IVA)\n1 país: 800 €+IVA\n2 països: 1200 €+IVA\n3 països: 1600 €+IVA\n1 país: 600 €+IVA\n2 països: 900 €+IVA\n3 països: 1200 €+IVA\nData límit d’inscripció: 11 de febrer de 2022.\nReunió amb el responsable dels mercats de Panamà, Costa Rica i República Dominicana de la Cambra de Comerç de Terrassa per avaluar l’activitat i l’objectiu de l’empresa participant.\nForma de pagament:Per transferència bancària on figuri com a concepte “Missió Directa a Panamà, Costa Rica i República Dominicana 2022” al compte número:\nEn cas de cancel·lació de l’empresa: La quota de participació no es retornarà.\nDe les despeses ocasionades amb l’agència de viatges, l’empresa en serà directament\nConvocatoria missió a Panamà, Costa Rica i República Dominicana 2022\nConvocatoria misión a Panamá, Costa Rica y República Dominicana 2022


La intimitat protagonitza el número de 'Dialogal' d'aquesta primavera La intimitat protagonitza el número de 'Dialogal' d'aquesta primavera\nPer començar, hi reflexiona Clara Fons i Duocastella, la directora de la revista, a l'editorial ("Intimitat vigilada"), per a la qual conèixer i construir la identitat des de la solitud privada és encara necessari. També la secció La Mirada de Jesús G. Pastor, a través de la imatge, convida a anar cap endins si el que volem és, precisament, "abastar els núvols". Laia de Ahumada dona a conèixer què vol dir sobreviure al carrer, en un moment en què tots ens hem tancat a casa, en la seva entrevista a Ferran Busquets, director d'Arrels.\nEudald Vendrell, president de Justícia i Pau, parla de drets humans en temps de pandèmia, al Recerca. La filòsofa Íngrid Guardiola comparteix alguns apunts sobre la intimitat, la confessió i el secret. També es recull com Stella Rahola va convertir en art l'experiència del primer confinament.\nAquest número de Dialogal inclou una entrevista amb Marta Insúa, presidenta de la Secció de Drets de la Propietat Intel·lectual i Drets d’Imatge de l'Il·lustre Col·legi de l'Advocacia de Barcelona, que revela algunes claus sobre el dret de preservar la intimitat a les xarxes. També es publica un diàleg de l'actriu Bruna Cusí i la psicoanalista Sílvia Tarragó, que parlen de l'experiència de posar en joc la pròpia intimitat en la professió, moderades per Míriam Cano. Al seu torn, al Clau de Volta, Sàgar Malé posa en valor la vida íntima de les persones a través dels paisatges sonors.\nEn aquest número s'estrena una nova secció a càrrec de Jordi Pigem, en la qual es pregunta què és un "món amb ànima" (el lema de Dialogal) i com té cabuda en les nostres societats actuals. Dídac P. Lagarriga s'endinsa en el món de la mística femenina en la seva secció de llibres, i a l'Espai Fragmenta s'hi parla del boc expiatori a propòsit de la novetat editorial Veig Satanàs caure com el llamp, de René Girard. Tot plegat, al ritme de les percussions cerimonials de l'Índia i el Japó, amb Jordi Urpí a l'A tempo, i amb el batec d'Orfeu i Eurídice portat a les històries del cinema del segle XXI, amb Joan Burdeus a la Filmoteca.\nEl personatge d'aquest número de Dialogal és Mohamed El Amrani, amb el seu activisme de combat, i a la secció Qüestionari hi descobrim l'esperit persistent de la trompetista Memi Sillah. Amb aquesta mateixa mirada enfora, la secció Cuina tracta la gastronomia solidària de Canpedró. Per la seva part, Xavier Melloni convida a servir-nos del llegat espiritual per construir el futur amb compromís. Finalment, la secció Petit Dialogal arriba carregada de recomanacions per acompanyar el creixement dels més petits, amb un article central a càrrec de la sociòloga Júlia Sánchez, on hi explica la vivència de la intimitat en la infància.\nDialogal, impulsada per AUDIR, és una revista publicada per Fragmenta Editorial des de fa un any. Es pot adquirir als quioscos o llibreries o per correu electrònic demanant-ho a dialogal@fragmenta.cat. També es pot obtenir la seva versió digital a través d'IQuiosc.\nFragmenta s'incorpora al món dels mitjans com a editora de la revista Dialogal


Projecte Nepal - Cooperavida\nNotes de Nepal\nNepal és un país situat en la zona meridional del continent asiàtic, ubicat geogràficament a l’Himalaya, i que limita al nord amb la República Popular de la Xina i al sud amb la Índia.\nEl seu territori el configura un fantàstic ventall d’altituds que passa de 60 a 8.848 metres (Mont Everest) sobre el nivell del mar, i en el que habiten 35 ètnies diferents entre les que hi trobem els Gurka i els Sherpa.\nLa seva historia recent ha estat marcada per una sagnant guerra civil que va finalitzar amb el triomf dels rebels maoistes del PCN-M, amb l’establiment d’un govern d’unitat nacional, i amb la convocatòria d’una Assemblea Constituent. Aquest darrer òrgan, va proclamar el 28 de maig de 2008 una república federal democràtica, que va posar fi a més de 240 anys de monarquia.\nA Nepal, la capital del qual és Katmandú, hi viuen 28 milions d’habitants.\nGran part de la seva població és principalment hinduista. Però també habita en el país una antiga i profunda tradició budista, centrada en la localitat de Lumbini, lloc de naixement del Buda Gautama.\nNepal és considerat un estat multicultural, multilingüe i secular; i és un dels països més pobres del món. Es troba situat en el lloc 138 d’un total de 177 nacions segons l’índex de desenvolupament humà, i en el lloc 156 segons la renta per càpita (cita: FAO i UNDP). L’ingrés salarial del 50% de la població és de 250$ anuals.\nNotes de Pokhara\nPokhara és una de les ciutats del centre de Nepal. Situada aproximadament a 200 quilòmetres a l’oest de Katmandú, és la capital del districte de Kaski, zona de Gandaki.\nAmb gairebé 200.000 habitants, Pokhara és la segona ciutat de Nepal.\nEls principals grups ètnics de la regió són Newar, Magar i Gurung.\nEls naturals de Pokhara professen l’hinduisme i el budisme tibetà, i ja hi ha molts refugiats tibetans que viuen en tercera generació en aquesta ciutat.\nL’àrea de Pokhara té un dels índex de precipitació més elevats del país (al voltant dels 4.000 mil·límetres per any).\nEl clima és subtropical, però degut a l’elevació del terreny, les temperatures són moderades.\nEn cap altre lloc les muntanyes s’aixequen tan ràpidament, ja que a 30 kilómetres d’aquí, passen dels 1.000 als 8.000 metres. El Dhaulagiri, l’Anapurna i el Manaslu, tots per sobre dels 8.000 metres, es poden veure des de Pokhara.\nL’any 2006-07 vàrem visitar per primera vegada Nepal. La visita va durar 3 mesos i l’enamorament amb aquest país, la seva gent, la seva cultura, natura i religions va ser tan intens i profund, que vàrem decidir crear una entitat de cooperació per poder transformar aquest sentiment d’amor en una estreta relació d’intercanvis i aprenentatge mutu. És així com l’any 2007 neix l’ONG COOPERAVIDA a Vilanova i la Geltrú, Barcelona.\nDurant els següents anys, el 2008, 2009 i 2010, hem portat a terme el Projecte de Cooperació amb el DESTITUTE CHILDREN HOME de la ciutat de Pokhara, Nepal. Els detalls d’aquest Projecte es poden trobar a l’apartat d’Iniciatives Solidàries.\nDurant aquestes estades a Nepal (d’entre 2 i 4 mesos), hem tingut l’oportunitat i el privilegi de conviure amb aquesta cultura ancestral i la seva gent, i hem pogut aprendre de la seva enorme riquesa, tradicions i coneixement. Però sobretot, durant aquest temps d’experiències a Nepal, hem anat estrenyent relacions afectuoses amb moltes persones locals, amb moltes famílies, i hem pogut conèixer moltes realitats i situacions que ens han impactat, emocionat, transformat.\nI és així, que el Narbu i la Didi han creat i registrat la seva pròpia ONG aquest any 2012, l’ONG DEMO CHILDREN HOME, amb adreça a Naya Bazar, Regional Museum, Nº 9, Pokhara, Nepal; i NIF Nº 2929; amb qui ja hem signat els Acords de Cooperació i els segells oficials de l’oficina notarial.\nLa compra d’una propietat, terreny i habitatge, on establir el Centre Orfenat DEMO CHILDREN HOME (DCH), i iniciar un Programa d’Acolliment de nens i nenes orfes.\nAcolliment al Centre.\nProcés d’adaptació a la nova llar i al nou grup familiar.\nSeguiment i procés evolutiu.\nFormació professional i/o continuïtat acadèmica.\nIntegració al món adult i laboral.\nDesvinculació directe de la dependència del Centre.\nPossible seguiment assistencial.\nEls Beneficiaris d’aquest Projecte de Cooperació són tots aquells nens i nenes que es troben en situació d’aïllament familiar i/o social, ja sigui per motius d’orfandat, abandonament, o d’extrema pobresa.\n– Estiu 2012\n– Tardor 2012\nEstem a l’espera de recollir el finançament necessari per a les obres d’ampliació que farem a la nostra casa en propietat, (ja tenim el plànol de l’arquitecte i el pressupost que se’n deriva), i quan això sigui possible, traslladarem el grup de nens i nenes del DEMO CHILDREN HOME (DCH) a aquesta casa.\nMentrestant, estem llogant la casa on viu actualment, i de manera provisional, el DEMO CHILDREN HOME, el nº9 de Naya Bazar, Regional Museum, de Pokhara, Nepal, i l’hem condicionada (ampliant-la en una sala d’estudi, 2 dormitoris, un despatx, i llogat un pati enjardinat).\n– Hivern 2012\nEns trobem en el procés d’adopció dels nens i nenes que seran els primers beneficiaris d’aquest Projecte Solidari. Ja hem presentat 5 informes de 3 nenes i 2 nens a l’Oficina de Benestar Social, que és qui s’encarrega d’estudiar cada cas, valorar la realitat d’abandó i/o orfandat, i atorgar un certificat legal d’adopció.\nUna vegada aconseguim aquests 5 primers certificats, obrirem la Campanya d’Apadrinament i esponsorització, amb la qual volem aconseguir el finançament necessari per cobrir les despeses que es deriven de l’acolliment i escolarització d’aquests 5 nens i nenes. Posteriorment, encararem el mateix procés per acollir 5 nens i nenes més.\n– Primavera 2013\nJa hem aconseguit els certificats legals d’adopció dels 5 primers nens i nenes i obrim la Campanya d’Apadrinament del Projecte DEMO CHILDREN HOME de Nepal.\nAquesta Campanya d’Apadrinament comença ara però no tindrà mai un final, ja que la nostra intenció és mantenir-nos sempre oberts a rebre més ajuda econòmica i esponsorització, i així d’aquesta manera, podrem tenir sempre la capacitat de seguir acollint més nens i nenes orfes de Nepal.\n– Hivern 2013\nTot i que volem fer obres d’ampliació en aquesta casa, hem pogut condicionar-la de manera confortable i traslladem a tot el grup de nens i nenes (actualment 5), i els responsables del Centre, el Narbu i la Didi, i els seus 2 fills, a aquesta nova llar.\n– Primavera 2014\nAquest terreny ens permet construir una sala d’estudi i joc, i disposar d’un pati enjardinat apte per el lleure dels nens i nenes del Centre.\n– Tardor 2014\nAquest espai l’utilitzem per fer un gran hort i cuidar conills i gallines que ens permetran també alimentar els nens i nenes del DEMO CH, alhora que aquests aprendran les tècniques i el manteniment de verdures i animals.\nHem acollit 2 nens més (1 nena i 1 nen) i ja són 7 els beneficiaris del nostre Projecte d’Acolliment.\n– Estiu 2015\nEl passat 25 d’abril un terratrèmol de magnitud considerable ha devastat zones de la ciutat i la Vall de Kathmandú, i s’ha endut una ingent quantitat de vides humanes. El país ha estat des de llavors immers en una greu crisi humanitària i encara avui, la població local, el govern i la comunitat internacional intenten coordinar ajuda i solucions per afrontar l’impacte emocional i psicològic que s’està vivint al país.\n– Tardor 2015\n– Primavera 2016\nL’Oficina del Govern que s’encarrega de controlar els projectes d’acolliment dels nens i nenes orfes, fa una evaluació anual de cada un dels Centres d’Acolliment, i otorga una qualificació oficial (A, B, C o D) segons l’estat general del projecte. En aquesta evaluació s’investiga la situació dels nens i nenes (higiene, educació, escolarització), de la casa (si acompleix les normatives), i dels documents legals i auditoria.\nL’any 2013 i 2015, l’Oficina del Govern ens va qualificar amb una D. Aquesta categoria, que és la més baixa de les 4, ha de ser superada en 1 o 2 anys, ja que si no és així, l’Oficina pot tancar la casa i el projecte, i reubicar els nens i nenes en d’altres centres.\nPerò l’any 2015 i també aquest 2016, després de que hem aconseguit millorar les condicions de la casa i hem pogut també acomplir amb tots els requisits tècnics que ens exigeixen, l’Oficina del Govern ens ha qualificat amb el grau B, que és la segona millor qualificació amb la que ens poden evaluar.\nI ens sentim molt agraïts per la feina solidària que estem realitzant gràcies a l’ajuda de tots els nostres familiars, amics i padrins de COOPERAVIDA. A tots vosaltres, moltes gràcies!!!\nEl 2016 ha estat un any molt complicat a Nepal. Després del devastador terratrèmol que va assolar el país l’any 2015, el 2016 ha estat un any en que el Govern, la població local, i també les entitats internacionals que operen al país, han hagut de fer front a la crisi humanitària sobrevinguda arrel d’aquesta greu tragèdia.\n– Febrer 2017\nEns sentim molt afortunats per haver tingut l’oportunitat de crear el nostre Centre Orfenat DCH, i per haver donat acolliment a 11 nens i nenes que a dia d’avui, es troben en un procés de reubicació en d’altres centres d’acolliment.\n– Març 2017\nPerò iniciem un nou projecte de cooperació que s’anomena Projecte de Comunitat. Per veure en què consisteix aquest nou treball solidari, entreu si us plau a l’etiqueta del menú amb aquest nom (PROJECTE de COMUNITAT) on podreu trobar tota la informació relacionada.\nAbans de concloure aquí la narració i cronograma referent al Centre Orfenat DCH, volem deixar clar que hem pogut acompanyar a tots els nens i nenes que teníem acollits al Centre al seu nou destí. Tots ells es troben ja vivint a casa d’algun familiar o amic que s’ha fet càrrec de la seva tutela legal, o en algun altre Centre d’acolliment que se’n farà càrrec fins a la seva edat adulta o laboral. Per tant, ens sentim orgullosos d’haver pogut ajudar aquests nens i nenes durant els anys que els hem tingut acollits a casa nostra, i gràcies a aquest procés legal, ara poden seguir gaudint d’aquesta oportunitat que els hi brinda el propi sistema d’apadrinament en el que nosaltres els vàrem integrar.


Comentaris d'obra Jordi Bergonyó | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana\nDes d'un punt de vista social, aquest home esdevenia autor teatral la nit del 14 de juliol en fer-se pública la seva obra gràcies a la concessió del premi Josep Maria de Sagarra. És a partir d'aquest moment que hom tingué ocasió de conèixer-lo quan, paradoxalment, la seva relació creacional amb l'obra s'havia trencat, car la peça literària ja era acabada. No disposem, per tant, de dades objectives que ens permetin de conèixer les intencions i els mecanismes de l'elaboració del text. [...] Només ell, únic testimoni, ens en pot dir quelcom de precís:\nL'any 1956 havien passat moltes coses. Estava sol, vaig agafar un full de paper blanc i hi vaig escriure: «Remordimiento. Drama en un acto». Van continuar passant coses i la soledat deixava de ser-ho a estones, només.\nA primers del 1973 vaig escriure en un altre paper blanc: «Por. Esdeveniment en un acte». Espero escriure'n d'altres... i que les coses continuaran passant. Sol o acompanyat: no s'ha de ser exigent.\nEn l'entremig he hagut de considerar que si no és a causa d'una malaltia hereditària, ni d'una destraumatització molt personal, ni d'una aferrissada voluntat d'esdevenir públicament anònim, ¿per quins set sous escric?\nCada vegada, però, que m'he proposat de passar l'estona de qualsevol altra manera, automàticament se m'ha acudit una història en la qual explicaria com un senyor vol deixar d'escriure o com decideix d'aprofitar les estones de lleure fent reproduccions de la Sagrada Família amb escuradents i cola.\nÉs clar que deixar-se estar de teories i d'experiments i dir a l'entorn, «soc ací» té els seus cops dolços. Teatre és arreu un fet de consum restringit. Dins l'arreu més pròxim, un fet minoritari. L'arreu nostre —el de tocant a mà— fa pensar que n'hi ha per a mullar-hi mocadors. Passen coses tan poc sorprenents com que una colla de gent s'esforça per ocupar un parell d'hores a dues-centes persones (xifra indicativa). Que a d'altres no els deixen dir res. Que uns fan de dos-cents receptors soferts. I d'altres es fan rics interpretant el que vol el públic, la gent, el poble, la massa, tothom! (Paraules ben definitòries, oi?)\nQuin és el teatre que agrada? Quin és el teatre que no agrada? Quin és el teatre que s'ha de fer? Quin és el que no s'ha de fer? Escric el que a mi em sembla que m'agrada a mi. I si no tinc els admiradors a clatellada contínua per un autògraf, no me'n faig creus. No he fet vot de minoritari ni d'experimental, ni d'independent, ni de comercial, ni de guanyar premis... Hauré de passar, però, per qualsevol d'aquestes coses i anar veient on pot ser l'error i on el remei. I és possible que tot plegat tingui poc a veure amb el teatre. (Jordi Bergonyó i Aroca, Barcelona, 17 de març de 1974).\nEs tracta, doncs, d'una decidida voluntat d'esdevenir escriptor malgrat tot, d'un propòsit de cercar en la literatura dramàtica un mètode propi de pensament i una intenció de construir una realitat interior amb prou honradesa perquè pugui ésser manifestada. Del plantejament de Bergoñó podem concloure que el que més cal valorar és l'activitat d'escriure per ella mateixa bo i deixant de banda unes tendències concretes, una moda, una utilització pràctica, un encàrrec. Però, en fer-se pública, l'obra esdevé un cavall de batalla i servirà uns o altres interessos i hom haurà de trencar llances en pro o en contra.\n(Joan Castells. "Pròleg" al llibre Por. Barcelona: Edicions 62, 1974, p. 8-10)\nAmb Por es feia conèixer l'estiu passat un nou autor, Jordi Bergonyó, que aquesta primera obra guanyava el Premi Josep M. de Sagarra 1973. Drama que conté ressonàncies pedrolianes —un món i una situació closos, sobre els quals gravita una amenaça creixent—, Por, per la seva estructura dramàtica i el seu plantejament és, sens dubte, una obra que renuncia a la investigació formal. Si estèticament, doncs, podem considerar Por una obra conservadora, la solidesa de la seva construcció, l'entrellat ric i alhora exacte del seu diàleg ens enfronten amb l'exercici d'un escriptor preocupat en gran manera pel domini de l'ofici. Aquesta qualitat, rara en un dramaturg que assaja la primera obra, permet un relleu remarcable d'allò que succeeix en escena: la descripció minuciosa dels tres personatges els quals, a través de llur psicologia, confegeixen unes actituds que salten de l'individual al col·lectiu, a mesura que la situació que els envolta adquireix un grau de transcendència rubricat pel cataclisme final del drama.\nAixí, els tres escarcellers de Por —Ton, el més jove, l'únic capaç d'abrigar una esperança no renyida amb el realisme; Joan, abocat a l'evasió i a l'escepticisme, i Pere, que amaga la seva covardia en una fe cega en els dogmes establerts— s'adonen progressivament que, alhora que escarcellers, són presos. La descoberta de llur situació veritable els mena al pànic, però llavors ja és massa tard per escapar a l'ensorrada del món que inconscientment havien acceptat, i que en la seva caiguda els arrossegarà tots tres. Bergonyó, en la segona meitat del drama, que és la més arriscada, no es decideix a definir quin és aquest món-presó que s'ensorra: és el món capitalista? És un món metafísic? Quina possibilitat de reeixir en llur rebel·lió haurien tingut els personatges, si la rebel·lió s'hagués produït, i en quin sentit hom l'hauria haguda d'emprendre? Aquests interrogants resten oberts, malgrat que algunes pistes puguin ésser endevinades; tanmateix l'autor sembla deixar-los en suspens, potser perquè pensa aprofundir-los en la seva obra futura.\n(Xavier Fàbregas. "Por, de Jordi Bergonyó", Serra d'Or, núm. 174, març del 1974, p. 54)\nHistòria pot ésser un text dramàtic; però també pot ésser un poema èpic, o pot aparèixer publicat dins una col·lecció dedicada a la narrativa en el sentit més ampli, que és el que ha succeït. Jo, posat a ésser precís, em limitaria a dir que Història és un text escrit en caràcters llatins i en llengua catalana. La resta són especulacions.\nEl mateix Jordi Bergonyó és molt prudent a l'hora de definir el seu producte: Història, heus ací tot. Història, que en el cas present pot tenir un doble sentit, el que els anglesos distingeixen amb dos mots diferents: history i story. Ja en la seva primera aparició a la constel·lació de les lletres, Jordi Bergonyó evidenciava una notable cautela; el seu drama, Por, que el 1973 guanyava el Premi Josep M. de Sagarra, era qualificat per l'autor com "esdeveniment". De fet, tant a Por com a Història, allò que queda evident és el desconcert de l'home mitjà davant el cafarnaüm dels nostres dies: por, angoixa, no de la soledat, sinó de la companyia. L'autor se sent aclaparat, a Història, per un allau demogràfic que li aboca al damunt un cúmul de signes incomprensibles.\nAllò que interessa assenyalar, però, és que el protó que ara tenim entre les mans, cobreix exactament el que l'autor n'esperava. Que sigui drama, poema o narració se'ns apareix com un fet purament circumstancial: si ens arriba interpretat per un grup d'actors direm que és teatre, si hom ens el recita, que és poema; si el llegim acotxats en una butaca, que és novel·la. Aquesta qualitat polièdrica d'Història és la que situa el text dins el procés de destrucció dels gèneres al qual ens hem referit en aquestes pàgines. Una destrucció conscient que és superació i, en última instància, creació. Història, a més, efectua l'audàcia amb una absoluta naturalitat, sense exabruptes, com si no volgués molestar. I en això rau una bona part del seu atractiu.\n(Xavier Fàbregas. "De-generació/Re-generació", pròleg al llibre Història. Mataró: Robrenyo, 1978, p. 11-12)\nSi Història no és pròpiament una peça teatral, ni un poema, ni una novel·la, ni una narració, al capdavall què és? Jo diria que primer de tot és la conseqüència d'una voluntat creadora. I això sol, sense eufemismes, ja és de si prou important. [...] Jordi Bergonyó ha volgut expressar-se amb llibertat absoluta, defugint el parany dels compartiments estancs, però no ha renunciat a l'element essencial que configura la infraestructura de l'obra literària i, més remarcablement encara, de la narrativa. Bergonyó explica una història. Senzillament això: una història de tarannà no pas individual, tot i que la constitueixen una summa d'individualitats nominades, sinó col·lectiva, que es projecta cap enfora per mitjà de l'expressió coral.\nHistòria és, doncs, el tema d'un home sol dialogant amb la soledat pròpia i la dels altres, clamant contra la claudicació i la injustícia, reclamant l'atenció de tothom perquè, al cap i a la fi, és l'aventura de tots allò que interessa. És simplement una història que pot no ser teatre, poema, narració o novel·la —des del punt de vista de l'ortodòxia rigorosa—, però que tanmateix es pot entendre com a teatre, poema, narració i novel·la alhora, perquè en explicar la història, una història molt concreta emplaçada en un temps i un espai molt concrets, assumeix les facultats expressives que caracteritzen cada un dels gèneres dins del seu context autònom. No existeix la novel·la ni el relat, ni el poema, ni el teatre, sense el suport d'una història per mínima o esquemàtica que sigui.\n(Robert Saladrigas. "Senzillament una història", Avui, 5 de març del 1978)\nXerrerofília: afecció a xerrar. Clofollofòbia: aversió a les clofolles. Vet aquí dues perles que Jordi Bergonyó (Barcelona, 1944) extreu del seu acolorit diccionari particular i atribueix als protagonistes de L'estranya presència dels déus, exercici teatral suculent i festí per a gastrònoms del llenguatge. Bru i Dolça, una parella d'actors que comparteixen en un equilibri precari la seva vida professional i la privada, despleguen en escena una deliciosa esgrima verbal trufada de cites, doble sentits metateatrals, sarcasmes i troballes com les esmentades; xerrerofília i clofollofòbia, però, no són conceptes gratuïts o purament enginyosos, sinó que caracteritzen amb precisió el discursejador àcid i torrencial que és Bru, malalt, segons Dolça, de "deliris de grandesa naufragística", d'una heroica atracció per l'abisme.\nS'agraeix un text aliè a qualsevol vaguetat pintoresca, sense absurds hams beckettians ni truculències koltesianes. L'estranya presència dels déus resulta meridianament clara i d'una lògica aclaparadora, tot i que la seva claredat expressiva, inusualment rica, no sigui per a tots els paladars i que la seva lògica ens situï al caire de la desesperació. Els monòlegs satírics de Bru tenen la consistència i el suc d'una prosa clàssica d'alta volada.\nEssent Bergonyó un dramaturg veterà que al llarg de la seva dilatada carrera ha fet tots els oficis teatrals i que coneix els ets i uts de la professió, no és estrany que aprofiti l'avinentesa per distribuir clatellades entre les figures integrants de la faràndula i altres personatges que hi estan vinculats (alguns gairebé recognoscibles, fins a suggerir un théâtre à clef): l'autor forà, l'escenògraf, els actors, l'autor novell, el crític, el traductor, l'adaptador, el periodista, l'empresari, el gestor cultural, el comediant televisiu, la figura mediàtica i, fins i tot, el públic en les seves diferents facetes (ignorant, díscol, indiferent, entusiasta); tothom rep el que es mereix. I per postres, un inesperat homenatge a la màgia del teatre, autèntica declaració d'amor que Bergonyó serveix amb el punt just de sucre i acompanyada d'una copeta de licor amargant.\n(Artur Pascual. "Xerrerofília i clofollofòbia", Avui Cultura, 19 de juliol del 2006, p. 18)


Les meravelles del raval de Barcelona | ShBarcelona\nQuan sentim la paraula Raval ens ve al cap una barreja de bohèmia i delinqüència, ja que l’antic barri xino de Barcelona és el racó més conflictiu de la Ciutat Comtal. No obstant, en part gràcies als intents de la Generalitat per millorar aquesta zona, El Raval compta amb carrers interessants, segurs i amb gran riquesa cultural i gastronòmica.\nS’ha de reconèixer que en alguns carrers s’ajunta la fauna més rara de la ciutat amb locals molt destacats, com passa amb la Filmoteca de Catalunya, la nova seu de la qual toca amb els famosos carrers de Sant Pau, Espalter i Sant Josep Oriol. I just davant es situa el conegut bar Bar Marsella, lloc de trobada pels estudiants anglesos que venen a Barcelona d’Erasmus. Es tracta del temple de l’absenta, on es diu que Hemingway hi va beure. És el més antic de Barcelona.\nEncara que sembli mentida, al Raval s’hi troben institucions que són molt importants en l’entorn de la cultura catalana com el Foment de les Arts Decoratives (FAD), el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) i el Museu d’Art Contemporani de Barcelona (MACBA). Però tampoc hem d’oblidar que la facultat de Geografia i Història de la UB (Universitat de Barcelona) també es troba al Raval, pel que el barri també compte amb carrers tranquils i segurs.\nÉs més, amb les Rambles, el propi Mercat de La Boqueria, el teatre Liceu i el reconegut Palau Güell s’ubiquen també en aquesta àrea, així com el gran Hotel Espanya de quatre estrelles i la pastisseria Escribà.\nAixí mateix, aquesta zona ha cridat l’atenció de nombrosos empresaris locals i estrangers que han obert al Raval bars i restaurants on es pot menjar tapes i fer uns beures sense cap mena de problema, amb un ambient immillorable. Aquí també podrem trobar-nos amb establiments molt antics que han sabut romandre al llarg dels anys sense perdre la seva qualitat.\nPer altre banda, per la senzilla raó que al Raval els preus de lloguer i compra d’habitatges són molt més assequibles que en qualsevol altre part de Barcelona, moltes persones d’altres províncies que s’han mudat aquí han triat aquest barri per residir, i aquest fet ha portat que amb els anys s’hagin anat obrint quantitat de bars i restaurants propis de les seva terra.\nAixí trobarem la Casa de la Rioja, la Casa de Mallorca, la Casa d’Aragó o la Veu de Galícia entre altres establiments hotelers, tot i que també s’hi han instal·lat institucions culturals per defensar cultures diferents com el Centro Gallego de Barcelona, el Centre Cultural de Bangladesh o la Casa del Llibre Àrab. Inclòs els francesos s’han animat a obrir un restaurant, el destacat Au Port de la Lune.\nPer últim, s’ha de destacar que dins d’El Raval existeixen algunes de les botigues skate més importants de la ciutat, amb materials de molt bona qualitat com Barna Style Wear, Free Sports i Trust Nobody. En definitiva, amb una mica de cura i sentit comú, aquest barri obrer amaga meravelles que val la pena conèixer.


Marc Márquez sorprèn en el seu retorn amb el tercer millor temps dels lliures\nActualitzada 16/04/2021 a les 12:52\n© Marc Márquez, ahir amb el seu equip.\nMaverick Viñales ha estat l’encarregat de dominar la primera tanda de proves lliures del Gran Premi de Portugal de MotoGP al circuit de Portimao, en el qual el lleidatà Marc Márquez ha estat tercer en la seua primera intervenció després de nou mesos d’inactivitat per culpa de la greu lesió que va patir a l’húmer dret.\nAixí, 265 dies després, totes les mirades van estar posades a la sortida a pista del de Cervera, que va aguantar uns minuts al seu taller però de seguida es va preparar per sortir a pista i començar a rodar.\nLa seua sortida va ser tranquil·la, almenys en les primeres voltes, però de seguida va començar a "sentir la confiança" d’antany i el ritme va créixer de manera gradual i eficaç doncs mentre el panell de temps el liderava l’italià Francesco "Pecco" Bagnaia amb una de les Ducati Desmosedici GP21 de l’equip de fàbrica, ell va ser ascendint posicions fins col·locar-se després del seu rebuf a escassament 61 mil·lèsimes del registre (1:46.789 ) de l’italià.\nA la seua primera sortida a pista, amb compost de pneumàtic tou davant i intermedi darrere, Marc Márquez va completar una primera tanda de set voltes, que va complir més que àmpliament amb l’expectatives que ha aixecat en tots els aspectes la seua tornada.\nAmb exactament la mateixa configuració obtinguda pel pilot emprovador de l’equip Repsol Honda, l’alemany Stefan Bradl, Marc Márquez va començar a treballar amb els seus enginyers sobre aquesta base, mentre en pista tant ell com Bagnaia es veien superat pel vigent campió del món, el també espanyol Joan Mir (Suzuki GSX RR), l’australià Jack Miller (Ducati Desmosedici GP21) i els també espanyols Pol Espargaró (Repsol Honda RC 213 V) i Maverick Viñales (Yamaha YZR M 1).\nLes condicions de la pista van anar millorant i Joan Mir es va convertir en el primer en rodar en 1:45, en aconseguir un temps de 1:45.383, fins i tot lluny de del 1:38.892 que va marcar com a volta més ràpida absoluta el portuguès Miguel Oliveira amb la seu KTM RC 16, encara que a poc a poc les referències van anar baixant de manera sorprenent.\nMaverick Viñales va ser el següent en marcar un millor temps en rodar ja en 1:43.739, per davant de Pecco Bagnaia, Franco Morbidelli i Joan Mir, si bé Marc Márquez no va tardar a rodar en 1:44.1 per situar-se tercer, després superat pel seu propi company d’equip, Pol Espargaró.\nEl primer cop d’efecte va arribar a cinc minuts del final de la sessió amb una tornada|volta ràpida del pilot de Repsol Honda que li va col·locar líder de la mateixa amb 1:43.544, encara que la pista havia millorat notablement i no van tardar a superar-lo alguns dels seus rivals, però el "missatge" estava clar, Marc Márquez ha tornat per ser "a dalt" des del principi.\nL’últim parcial va ser el que més "se li va entravessar" a Marc Márquez, que en la seua última volta es va posar líder amb un registre de 1:42.378, després superat per tot just unes dècimes de segon per Maverick Viñales i Alex Rins, en qualsevol cas una espectacular tercera posició en la seua tornada a la competició després de nou mesos d’inactivitat.