Preservació fauna\nMedi Ambient Preservació fauna\nMedi Ambient recorda la necessitat de protegir les orenetes i els seus nius atès el seu caràcter d'espècie protegida. Consulta aquí la informació\nAlgunes espècies d'ocells protegides habiten en edificis, fer-los mal o malmetre els nius està regulat pel codi penal i és delicte.\nLa majoria d'aquestes espècies estan protegides per la llei i és prohibit de causar-los dany i destruir-ne els nius. El Codi penal tipifica com a delicte la destrucció dels nius d'espències protegides. Algunes d'aquestes espècies són les següents: Falciots (Apus apus), Ballesters (Tachymarptis melba), oreneta cuablanca (Delichon urbica), oreneta vulgar (Hirundo rústica), ratpenats (diverses espècies), xoriguers (Falco tinnunculus), falcons (falco peregrinus) i gralles (Corvus monedula)\nPer a qualsevol dubte o aclariment, contacteu amb els agents rurals de la vostra comarca o bé truqueu al 93 561 70 00.


Què diuen les persones que han fet el curs d'embaràs a Cos Cooperativa de Salut?\nEL BLOC DE COS\nMés enllà d’un curs durant l’embaràs…\nEl curs d’embaràs, part i postpart és un servei molt preuat per les persones que l’han fet. Des de l’inici del projecte COS, l’àrea de maternitat ha estat una referent en la cooperativa. Això ha estat gràcies a un equip de professionals que hem estat guiades per l’experiència de la Maria Ortí, una figura molt rellevant amb més de vint anys d’experiència en l’acompanyament a l’embaràs, part, postpart i alletament.\nPerò nosaltres podem dir… que el que preval per sobre del que s’ofereix a COS, és el relat de les mares i acompanyants que han participat en els cursos de preparació al embaràs i part.\nAixí que us deixem la transcripció d’aquests relats, i el que mostren aspectes i sentits del curs, que van molt més allà d’uns continguts:\nNúria & Jesús\n“Un espai de respecte on ens hem sentit acompanyats en les moltes preguntes i dubtes que teníem. Un espai familiar on hem sentit que hi havia temps i escolta per transitar per les nostres pors. Un equip que ens ha ofert la seva experiència i la informació per fer-nos créixer i decidir amb llibertat. I un grup on veure’ns i reconèixer-nos com a iguals. En definitiva, un espai que sentim ha estat imprescindible i nutritiu per sentir-nos confiats en aquest moment tan sagrat.”\nSamanat & Albert\n“Per nosaltres, el curs de preparació a COS ha sigut imprescindible per sentir-nos còmodes i preparats per tot el procés d’embaràs, part, postpart i criança. La cura, companyia i expertesa dels professionals de COS t’aporta una visió molt holística, oberta i sense prejudicis. El recomanem efusivament!”\n“Un espai d’acompanyament i aprenentatge que ofereix una mirada oberta, amplia, que acull totes les opcions perquè cadascú esculli com vol viure el viatge de la pa-maternitat amb consciència i respecte.”\n“El curs ens ha ajudat a acostar-nos al part amb consciència, confiança i moltes ganes! A més hem conegut una gent molt bonica amb qui seguim compartint la criança: les famílies amb qui hem fet el curs i les professionals que ens han acompanyat!”\n“El curs és una estona setmanal molt agradable que permet sentir-se acompanyat en tota aquesta experiència”\nPatricia y Santi\n“No dudaríamos en recomendar aquellas personas que están esperando un hijo, hacer el curso de preparación al parto COS, además de información completa y actualizada, nosotros nos encontramos con un grupo humano hermoso. Pudimos conectar con el embarazo y conocer un montón de cuestiones que nos ayudaron al momento del parto, encontramos sostén y apoyo antes y después. También fue una experiencia super linda y amorosa conocer a María y todos los profesionales que tienen a cargo los diferentes temas, que se tocan a lo largo de los encuentros semanales. Y lo más lindo es haber hecho tribu y hoy seguir contando con ayuda e información tan esencial en la crianza de nuestros hijos. Muchas gracias María y equipo de COS!”\nEli i Miguel\n“Ens ha encantat el curs i tot l’equip que l’imparteix,son un 10!i a nosaltres com a pares novells de bessons ens ha servit de molt. Han sabut adaptar el curs a la nostra situacio i necessitats sense cap probelma,tot han sigut facilitats. I la Maria ens ha fet costat i resolt els milers de dubtes fins avui dia que els peques ja han nascut.Nomes tenim bones paraules per a aquesta gran comunitat. Gracies per tot!”\n“M’ha donat coneixements sobre el procés que porto vivint des de que em vaig quedar embarassada, seguretat que podré consultar dubtes a diferents experts. L’opció de compartir experiències i dubtes amb altres persones que estan en el mateix moment que jo i poder reafirmar-me en creences i opcions que ja intuïa de com viure aquesta experiència. Enfortir el projecte de criança amb la meva parella i un gran clima de professionalitat i alhora de familiaritat que envolta el curs”\n“Un fantàstic acompanyament a la maternitat en un ambient molt agradable i proper, i que ha anat molt més enllà de les meves expectatives!”\n“Recomano molt el curs de COS de prepart! Es molt complert, hi han sessions amb diferents professionals per els diferents temes (fisio, què esperar a l’hospital, lactància, etc) i la persona que ho porta, la Maria, es fantàstica, molt propera i amb molta disponibilitat per escoltar els nostres dubtes. El curs te molta flexibilitat: jo com que tenia la data de part més aviat que les altres vaig poder adelantar les dues últimes sessions, la Maria sempre intenta trobar la manera de fer-ho possible. A mes ara en el post part sempre li podem escriure o parlar si tenim algun dubte amb la lactància o qualsevol altre cosa. Estic molt agraïda i el recomanaria sensa dubte!”\nGràcies a totes per aquest regal! ❤\ncurs d'embaràs | embaràs | testimonis\nLa boca i la postura\nConeixes la gran interrelació entre la postura i la boca? Qualsevol alteració en el contacte dental, comporta un ajustament postural i una afectació global de la persona, i també les lesions de l’aparell locomotor poden provocar un trastorn oclusiu.\n¿Per què no em sento millor? Com m’ajuda l’odontologia neurofocal?\nUn tractament acompanyat per odontologia Neurofocal seria genial, ja que els anomenats “camps interferents” poden estar fent “soroll” al teu Sistema Nerviós, evitant que tinguis un estat de salut millor.\nPer què quan un home acudeix amb dolor toràcic a urgències se li sotmet immediatament a un electrocardiograma i quan és una dona qui presenta idèntics símptomes se li dona un ansiolític?\nOdontologia osteopatitzada, com i per què\nAssocia un tractament bucal amb l’osteòpata estructural, permet que a través de les seves maniobres torni al teixit les seves qualitats, que tornin l’elasticitat i la flexibilitat possibilitant millors resultats!\nMenges o t’alimentes?\nAlguna vegada t’has preguntat quina és la diferència entre menjar i alimentar-se? Sembla que, cada vegada, estem més confoses en el que fa a “alimentar-se” de manera saludable.\nCriatures veganes o vegetarianes, és saludable aquesta opció?\nLa resposta és sí, sempre que la dieta estigui ben planificada, tal com passa amb qualsevol dieta.\nDiumenge vam fer 10 anys i amb el cor a la mà ens vam escriure aquestes paraules d’amorcoop que ara volem compartir amb vosaltres.\n“A corazón abierto”, “Cuídate compa” , “I aquí, qui mana?” “T’estimo casi sempre”, …aquestes i moltes més són les recomanacions que us compartim en aquest article!\nCom et cuides en el teu dia a dia?\nI com et cuides en cada moment?\nCom et cuides ara mateix?\nPerquè cuidar-te vagi de la mà del teu dia a dia …\nConflictes en l’adolescència o cerca d’una nova identitat?\n“Deixa’m en pau… No m’entens i mai m’has entès… Que pesat/a ets… És la meva vida…!” Aquestes són algunes de les paraules que els pares d’un adolescent solen sentir sovint i que els poden enfadar o ferir.\nDejuni intermitent, què és i com afecta a la teva salut?\nVols saber més sobre el dejuni? Saps quins beneficis aporta a la nostra salut? Podem utilitzar-ho com una eina molt útil per a potenciar el reequilibri de les funcions vitals del nostre organisme i el reforç dels processos d’autocuració del cos.\nLa conflictivitat, insignia de l’adolescència\nParlarem d’aquesta insígnia identitària de l’adolescència, la conflictivitat, que considero que pot ser al seu torn, un tensor i estímul per a construir la pròpia identitat, i com i on ens podem col·locar els referents d’els/les adolescents.\ni d’il·lusió. Emocions en temps de pandèmia\nContinuem “situats” en els temps que ens toquen viure. Situats en un panorama en el qual costa albirar més enllà de la incertesa de futur, on per contra, volem agafar-nos a l’esperança que tot passarà.\nRecupera energia afegint un brou depuratiu a la dieta\nFàcil de cuinar i conservar, el brou detox o depuratiu és un bon aliat per a fer neteja de l’organisme i especialment, donar un respir al sistema digestiu, que després dels excessos, necessita recuperar l’equilibri. +\n2 Receptes de dolços saludables per a les festes!\nEl sucre afegit en excés té les seves conseqüències en l’àmbit de la nostra salut. Quines són aquestes problemàtiques? Quines alternatives tinc? En aquest post trobaràs informació sobre això i dues receptes per a gaudir un bon dolç sa.\nPer què fer un curs d’embaràs, part i postpart?\nUn curs perquè et situï com a primera persona siguis el nadó, la persona que pareix o la parella. Un curs vivencial, que es posi en el teu lloc i aculli les demandes que tens. Un curs per a que t’informi i tu puguis decidir.\nLa famosa postura (o más allá de la publicidad del TMB)\nEt sona la frase “ets com et mous”? Crec que moltes persones estarien d’acord amb “ets el que menges”. Però “ets com et mous”? …És igual de cert!\nDesmedicalització en psiquiatria\nSorgeix com a una necessitat la creació d’alternatives d’acompanyaments més respectuosos, menys invasius, més centrats en la persona, en el seu context interpersonal i en les seves circumstàncies socials. Més centrats en l’afecte i el vincle, el tracte i la comprensió, que en la intervenció i els tractaments\nShiatsu, un bon recurs per dolors d’esquena\nA través de diferents maniobres, el Shiatsu actua sobre el sistema parasimpàtic per tal de promoure un estat relaxat i desaccelerat del cos, i també tonifica musculatura i articulacions per a sostenir bé l’estructura òssia del cos, especialment la de l’esquena.\nEnfocament sistèmic en l’acompanyament a organitzacions\nQuin és l’objectiu del servei d’acompanyament per a cooperatives, empreses o col·lectius des d’un enfocament sistèmic? El punt de partida d’aquest treball és el reconeixement de la importància de les persones i les relacions entre elles per garantir la bona marxa del projecte.\nQuè és l’osteopatia estructural?\nL’osteopatia estructural té com a objectiu restablir les qualitats de flexibilitat i elasticitat del teixit connectiu, i així permetre un funcionament correcte dels diferents sistemes. El teixit connectiu de l’articulació ha perdut les seves qualitats elàstiques, a causa de la falta d’un ús correcte diari.\nPerò nosaltres podem dir… que el que preval per sobre del que s’ofereix a COS, és el relat de les mares i acompanyants que han participat en els cursos de preparació a l’embaràs i part.\nResoldre la dismenorrea amb un abordatge integratiu\nAlgunes de les meves amigues havien deixat d’anar al col·legi per tenir un o dos dies abans de cada menstruació un dolor en el baix ventre, tipus còlic, d’intensitat deu, si això és el nivell màxim, que s’acompanyava de nàusees, vòmits, cefalees, marejos…\nCarta d’amor (i de comiat) a la meva cooperativa\nPoder treballar en un projecte emmarcat dins un model econòmic que em crec i que defenso, amb un equip humà amb ganes de generar estructures organitzatives capaces d’escoltar i d’atendre les necessitats individuals, grupals i de projecte, implicar-me en el desenvolupament i consolidació de Cos, en fi, ha estat una gran experiència.\nPreparació física durant l’embaràs. Per què m’haig de preparar?\nL’objectiu de la preparació física durant l’embaràs, part i recuperació postpart, és conèixer com funciona i com ha de funcionar el nostre cos, per a facilitar i aconseguir-ne el millor funcionament i de la manera més fisiològica possible.\nEls primers dies de lactància\nEl pit no es pot donar amb horaris, ja que això impedeix que el nadó reguli la quantitat de llet que pren i la seva composició. En condicions normals, fan tomes llargues o curtes segons les seves necessitats.\nFibromialgia: la sortida està cap a dins\nÉs qüestió d’ampliar la mirada, tant dels terapeutes com de les persones que pateixen Fibromiàlgia per fer un enfocament multiterapèutic que ajudi a comprendre el que succeeix dins la persona per sortir del lloc en el qual se sent atrapada.\n3 Receptes saludables per Nadal\nEt proposem tres plats sans i elegants pels dies de festa de Nadal.\n7 raons per fer hipopressives després del part\nAmb la gimnàstica hipopressiva es treballa la flexibilitat i tonificació dels músculs de la columna, l’abdomen i la pelvis per ajudar a prevenir els dolors lumbars, pèlvics i cervicals i restablir la postura.\nEmbarassada i vegetariana. Ets vegetariana i estàs buscant l’embaràs?\nSi vols quedar-te embarassada, sigui quina sigui la teva dieta ha d’estar ben planificada des de mesos abans de la concepció, i això no és una recomanació exclusiva pel col·lectiu vegetarià.\nM’ha vingut la regla\nPer molt que t’ho expliquin, fins que no et passa no saps ben bé de què va,… potser millor parlar-ne en un espai de mares i filles i després, només entre amigues. Apunta’t als nostres tallers!\nTestosterona i control de pes\nQuin és el paper de la testosterona en la pèrdua de pes? Com podem promoure la síntesi de testosterona al mateix temps que podem evitar-ne la reducció?\nTinc dues mares: acompanyar l’embaràs en les famílies LGTBI*\nEl que volem amb el projecte és posar nom i atenció a quelcom que ja existeix i estem fent: acollir i acompanyar persones i famílies LGTBI* en les seves maternitats i paternitats\nDisfunció crani-mandibular, com ho enfoca la medicina integrativa?\nQue aixequi la mà qui no premi les dents, ja sigui tot el dia o només de nit,.. l’estrès i altres factors poden portar a l’aparició del dolor en l’articulació mandíbula-crani. Nosaltres la treballem des de la medicina integrativa. Vols saber com?\nMoltes preguntes i algunes respostes sobre embaràs, part i criança\nCada persona pareix de la millor manera que pot, amb els recursos que té i l’acompanyament escollit. Cada una hauria de sentir el seu part com a positiu, perquè malgrat que a vegades no és com l’ha esperat, no deixa de ser el moment més intens de la relació amb la seva criatura.\nMai estic sola\nLa salut implica fer totes aquestes coses amb consciència de saber què és el que realment desitgem i ens cal. No sabem treure la palla de les coses de les quals podríem prescindir i no passaria res. Perquè el que hem de mostrar socialment no és res comparat amb allò que una persona realment necessita\nLa quota solidària, eina per garantir l’accés a la medicina integrativa\nL’objectiu és no deixar ningú fora per raons econòmiques, la fórmula per fer-ho és absorbir el cost entre tota la base social del projecte.\nPer Sant Jordi, Cos recomana!\nUn any més, aprofitant la diada de sant Jordi els i les professionals de cos us fem les nostres recomanacions personals. Una manera més d’obrir-nos a vosaltres\nEls antioxidants i la salut cel·lular\nAvui volem deixar-vos un parell de receptes amb un gran contingut en antioxidants per cuidar-vos des de dins, promovent la regeneració cel·lular i aprofitant aquesta transició estacional que ens acompanya.\nL’insomni, símptoma o trastorn primari?\nSabies que el son és un instint de supervivència? Sabies que menjar poc hidrat de nit, o menjar més hidrat del necessari pot influir en la teva manera de dormir? I què són els raigs blaus i de quina manera ens afecten? Analitzem els multifactors al voltant del son i busquem com actuar des de la medicina integrativa\nEl cansament des de la medicina tradicional xinesa\nSovint ens sentim cansades, el ritme de vida que portem molts cops ens fa sentir aquest símptoma, però de vegades la inèrcia ens porta a no fer-li massa cas, a normalitzar-la i a “anar tirant” fins que es cronifica\nViu l’embaràs a la teva manera\nCada gestació és única, cada dona i home que viu l’embaràs al seu cos o al cos de la seva parella, el viu de manera particular i especial. Cada una de nosaltres tenim les nostres il·lusions, dubtes, pors i expectatives. Mira el vídeo! La Cris i la Judit ens comparteixen la seva experiència\nEl Bon Tracte en la infància\nAmb Bon Tracte ens referim a oferir aquells elements imprescindibles per a un desenvolupament sa de la personalitat infantil, proporcionat en aquest cas, pel món adult. Ens referim a l’afecte, respecte, cures, estimulació, protecció, educació, socialització i recursos resilients\nApuja les teves defenses\nNomés cal apujar defenses per no refredar-nos? Va més enllà! El concepte clau és l’adaptació. Que l’organisme sigui capaç de mantenir l’equilibri o homeòstasi malgrat que les condicions externes canviïn.\nLa integració emocional: només tu pots solucionar el teu malestar\nLa Integració Emocional és una tècnica terapèutica basada en la identificació de patrons i mecanismes usats a nivell inconscient. Utilitzant la nostra capacitat d’estar conscients, s’aprèn a dissoldre qualsevol tipus de malestar, sofriment o problema\nEl cicle de les emocions\nL’emoció és un recurs adaptatiu, per percebre millor l’entorn i actuar en conseqüència. Si tenim una emoció atrapada tindrem un símptoma de malestar, no estarem en pau. Una dita xinesa diu “pensa mentre el cor et rigui”, quan el cor ja no riu, estàs en bucle, no pensis més\nLa importància de l’osteopatia pediàtrica\nLa riquesa de l’abordatge osteopàtic recau en el diagnòstic manual, a través de la cerca del bon estat del teixit conjuntiu. El rol del/la osteòpata és el de permetre a aquest ésser únic expressar el seu potencial físic, afectiu i emocional el més proper a les seves possibilitats.\nFisioteràpia a l’endometriosi\nL’endometriosi és per tant una patologia sistèmica. No la podem tractar de manera focalitzada i aïllada. En conseqüència el seu abordatge haurà de ser sistèmic amb un equip multidisciplinari que pugui acompanyar el procés i millorar la qualitat de vida de les persones que la desenvolupen.\nLa depressió postpart\nDesprés del part la nostra ment i emocions dedicaran temps a situar el part. El recordarem i el reviurem i el tipus de vivència que haguem tingut farà més o menys tranquil·litzador el postpart\nPer sant Jordi, les nostres recomanacions!\nAquests son els llibres que les persones que treballem a Cos us recomanem. Recomanacions personals, sense cap més pretensió que la de compartir amb vosaltres les nostres petites joies.\nPell amb pell, espai de mares\nUnes arriben i altres ja no venen més perquè les seves criatures ja caminen, però el Pell amb Pell és de totes les que algun dia l’han format, les que s’han mirat, comprès i fos en una.\nEl mirall i els grups\nCampanya de Goteo: El Mirall de Cos. La sala del mirall acollirà també els grups terapèutics que oferim a Cos: La Capsa i El Refugi, que no tenen cost per les persones que hi participen\nIntegració terapèutica en la malaltia de Hashimoto\nLa malaltia de Hashimoto pot desencadenar un hipotiroïdisme, necessitant en ocasions tractament hormonal substitutiu. És possible acompanyar-la des de diferents teràpies per mantenir estable l’evolució?\nUs expliquem el valor del mirall unidireccional per a la Teràpia Familiar Sistèmica i la importància d’aconseguir-lo a través de la campanya de mecenatge #elmiralldecos\nPrimers auxilis i saviesa remeiera\nConstatem que vivim amb un excés d’intervenció i medicalització i això fa que no deixem marge i no permetem el desenvolupament dels mecanismes propis d’adaptació biològics i primera barrera immunològica dels infants.\nEntenc la Medicina integrativa com aquella que visualitza o diagnostica l’ésser humà com la suma del coneixement per parts de l’organisme, de factors ambientals, emocionals, espirituals i energètics. És aquella que, a més, utilitza totes les eines terapèutiques necessàries per retornar l’equilibri a l’organisme.\nI ara que podem donar per tancat el procés per aconseguir el finançament us volem donar les gràcies.\nEsport, posologia saludable\nSis punts a tenir en compte a l’hora d’escollir la nostra activitat esportiva: motivadora, adequada,domini de la tècnica, factible, regular i progressiva. Així de fàcil!\nDepuració i bons hàbits pel nou any\nEn aquest article us donem uns quants consells pràctics per començar, però és important recordar que cal adquirir i mantenir uns bons hàbits alimentaris tot l’any\n3 bons consells per passar unes festes sense digestions pesades\nPer atenuar els possibles malestars de les trobades entorn de taules plenes de menjars i begudes, us deixo 3 mesures molt simples\nUna última empenta per #coscreix\nLa dels títols participatius és una via perquè els estalvis de les persones que tinguin ganes d’afavorir projectes socialment compromesos arribin a l’economia social.\nMètode Bates. La solució natural als problemes de vista\nCom qualsevol canvi d’hàbits, és un procés (i no un miracle instantani) els beneficis del qual son molts i de llarga durada\nCom gestionar i acompanyar els processos d’hivern\nÉs típic en aquesta època de l’any tenir processos catarrals, mucositats vàries, infants amb tos de diversos tipus, dolors d’oïdes, vòmits, disfonies, bronquis que s’inflamen i xiulen. Què podem conèixer d’aquests processos? Hi ha alguna cosa que puguem fer?\n#coscreix i volem finançar-ho col·lectivament\nNaixerà, així, el centre mèdic integratiu que fa temps anhelem on, en un mateix espai, treballarem de forma col·laborativa professionals amb mirada integrativa. +\nEscoltar la menopausa\nLa menopausa és un moment de maduresa femenina en què la dona necessita saber, conèixer-se i entendre els canvis que es produeixen en el seu cos físic i emocional.\nTrucs reflexològics pel trailrunner\nSon moltes les persones que decideixen activar-se i incorporar l’esport en la seva dinàmica diària. Des de Cos us oferim entrenaments, grups per sortir a córrer, seguiment de lesions… i avui us donem uns trucs reflexològics\nHipertiroïdisme, reacció d’emergència\nL’hipertiroïdisme de la Irati es desperta després d’una trucada de telèfon. Es tracta d’un germà que en l’actualitat té una vida precària i de risc. Davant d’una situació d’emergència el cor s’accelera i el cos es prepara per actuar ràpidament. Hi ha una correlació emocional\nOsteopatia i Plagiocefàlia\nLa plagiocefàlia (cap oblic, en grec) és una demanda molt comuna en les sessions d’osteopatia. Sovint correspon a un aplanament de la regió posterior del crani, però en altres ocasions afecta tot el crani, amb parts més aplanades i d’altres més sobresortides.\nEls beneficis del mindfulness i del silenci\nAprendre a estar presents amb nosaltres mateixes, amb les nostres filles i fills, amb la nostra família, amistat, feina… aprendre a estar presents en el nostre dia a dia només és qüestió de començar. +\nAsma, un símptoma relacional\nDes de l’enfocament sistèmic el símptoma es desenvolupa en un moment vital i queda après com un automatisme davant d’escenes ressonants, s’activa davant de situacions que recorden aquell moment d’experimentar la impressió.\nTeràpia Neural: estimulant processos immunològics\nDes de la teràpia neural (TN) podem regular a l’organisme de manera integral mitjançant la punció de microdosi d’un anestèsic local ( majoritàriament procaïna) en el sistema nerviós\n9 mesos passen volant. Viu el teu embaràs!\nPer mi l’embaràs és un moment de contemplació del cos, de gaudir-lo, d’explosionar-lo. Temps d’obrir una nova mirada cap a una mateixa.\nHola, em dic Cili Basili\nCom funcionen els cilis de l’epiteli respiratori?què condiciona la producció de mucositat?com podem evitar l’excés i drenar?\nEl drenatge limfàtic consisteix en una serie de manipulacions, molt suaus i indolores que ajuden a mobilitzar i a recollir la limfa estancada del cos per tal de facilitar-ne l’eliminació, a les fosses claviculars\nLa sexualitat des d’un enfocament sistèmic\nExplorar la nostra sexualitat és una manera de conèixer com ens relacionem amb nosaltres i com generem els vincles amb els demés. Pot ser una oportunitat per resoldre aspectes que van més enllà del sexe\nAquests cinc anys ens han fet grans\nEns hem adonat que podem créixer per consolidar el model, que podem fer-ho millorant les condicions laborals de totes les treballadores i mantenint el model de salut cooperativa amb el que creiem i que defensem\nLa fidelitat està en crisi\nRecorda de què et vas enamorar, sent que també era un aspecte teu, que tu el feies brillar i anima’t a recuperar l’energia de la teva relació amb l’altre per viure la vida al costat d’aquelles persones que estimes i t’estimen de forma verdadera\nTeràpia Neural. Com treballa\nLa Teràpia Neural, a través de la injecció de procaïna en el nostre sistema nerviós, especialment el sistema nerviós vegetatiu (pell), provoca una sèrie de reaccions que sanen i restableixen la normalitat de l’organisme.\nM’ha vingut la regla, què em poso?\nAlgunes propostes que hem recopilat, les seves característiques, avantatges i inconvenients, recordant, sobretot, que la vagina és la zona més porosa i absorbent del cos d’una dona.\nAgafa aire, hem fet 5 anys\nSense aquests tres pilars fonamentals, socis, col·laboradors i socis usuaris, avui Cos no seria el mateix. Els uns tenen cura de la salut dels altres, els altres, els ofereixen tot el seu suport i confiança\nOdontologia sense visites ganxo\nDes de COS, com hem fet en les altres àrees d’atenció, hem engegat un servei que ocupa un nou espai, el de l’ètica en la salut, un espai ineludible quan emmarquem la nostra activitat en el camp de l’economia solidària.\nMedicina Tradicional Xinesa. Què passa quan entrem a consulta?\nEntenem que els símptomes són una manifestació d’una distorsió de l’equilibri intern i el tractament anirà enfocat a restablir l’equilibri. Així, el cos mateix podrà fer desaparèixer els símptomes.\nGrup psicoterapèutic. Una experiència personal\nCrec que és molt terapèutic poder sentir que formes part d’un grup i més quan aquest et ressona i et permet veure aspectes propis, créixer i seguir endavant.\nFuncionament a la consulta de salut infantil\nSabeu? no portem bata blanca! però tampoc de cap altre color, no ens fa falta! Pel tipus de consulta que fem, el risc més gran que tenim per no portar la bata, és que un nen se’ns pixi a sobre!…i ho assumim!\nLimfoma Folicular, compartint un procés\nMai em vaig sentir jutjada i en cada visita vaig trobar, entre riures i llàgrimes, el meu èsser més amagat, la meva jo més pura.\nEls mosquits femella són els que ens piquen, i necessiten inocular-nos una substància anticoagulant per facilitar la succió de la nostra sang\nCos i l’economia del bé comú. L’entrevista\nEn el camp de la salut, especialment delicat i crític per a qualsevol societat, és més important que mai tenir un model sostenible.\n7 mesures naturals per repel·lir els mosquits\nSi la teva parella és del grup O, ha fet esport abans d’anar a dormir i porta un pijama de color negre, té tots els números perquè li piquin i tu passis desapercebut/dat!\nSalut intestinal i alimentació saludable\nA l’intestí s’hi fabrica la major part de la serotonina del cos. La serotonina, popularment coneguda com l’hormona de la felicitat, és l’encarregada de regular l’estat d’ànim, la sensació de sacietat, el desig sexual, la temperatura corporal, la son, etc.\nQuè fa pensar a algunes famílies que no es vacuna amb suficients garanties? Què podem demanar als diferents agents que intervenen en l’acte de la vacunació per garantir a les famílies una major seguretat a l’hora d’optar o no per la vacunació?\nQuè és la Teràpia Neural?\nLa Teràpia Neural és una teràpia útil per a qualsevol procés com: dolors osteomusculars i tendinosos de qualsevol tipus, malalties autoimmunes, processos ginecològics, prostàtics, digestions difícils, asma, entre d’altres.\nFarmaciola natural d’estiu\nEls bàsics que ha de tenir la vostra farmaciola per fer front a l’estiu i els seus processos habituals: picades, cops de calor, cremades de la pell, fongs al peu, diarrees, mareig,…\nConeix el nostre model de salut per a tothom\n🤔💭 Sabies que l'equip de COS es reuneix peri\n✨ Us presentem a L’Adriana la nova massatgista\n🌺 Menopausiques!!!! ✨Acompanyades descobrir


Un 8 de març ple d'activitats comunitàries al barri | portal comunitari del barri de La Mina\nDel 5 al 9 de març, al barri es van dur a terme una sèrie d'esdeveniments amb motiu del Dia Internacional de les Dones. Un dels actes que va tenir més ressó a La Mina va ser la inauguració de la plaça Maria Àngels Rosell i Simplicio. La que fou fundadora de l'escola bressol Belendai del Camp de la Bota i de l'Associació de Dones Adrianes és considerada un referent a nivell social per la seva trajectòria de treball, promovent l'emancipació de les dones i la vida participativa i educativa.\nDesprés d'haver dedicat la seva vida a la tasca comunitària i després de deixar-nos el passat 14 de maig del 2016, el barri ha volgut dedicar un espai públic a aquesta figura. Així, el 9 de març, es va dur a terme la inauguració de la nova plaça del barri.\nAquesta iniciativa, a més, forma part del projecte Carrers amb noms de dones, que l'Ajuntament de Sant Adrià del Besòs va posar en marxa fa setze anys amb l'objectiu de fer visible el paper de les dones a la comunitat.\nD'altra banda, destaquem també que el passat 7 de març la comissió d'Educació Social i Lleure del pebMINA va liderar una activitat col·lectiva on els infants van dibuixar una llarga senefa de figures humanes de grans dimensions al terra de la Rambla amb guixos de colors. L'objectiu era evidenciar que dones i homes són iguals en qüestió de drets, oportunitats i responsabilitats.\nAquest mural anava alhora lligat al Decàleg de Gènere, un document que posava en marxa una campanya per desenvolupar una actuació integral, sistemàtica, unificada i activa en quant a la perspectiva de gènere.\nI des del desdelamina.net, amb les col·laboracions d'educadors, educadores, infants i joves de PES La Mina, vam posar en marxa una campanya a través del Twitter per fer visible que #juntessommés. La finalitat era fer viral que entre tots i totes hem de sumar esforços per assolir la igualtat entre homes i dones.


Noranta equips participaran en el Torneig Internacional d’Handbol de Sant Esteve\nL’edició d’enguany, la trenta-cinquena, tindrà un nou servei web que oferirà els resultats dels partits en directe.\nDel 17 al 21 de juliol Sant Esteve Sesrovires tornarà a ser la capital mundial de l’handbol. Durant aquests dies se celebrarà el tradicional Torneig Internacional d’Handbol Trofeu Festa Major. Un esdeveniment esportiu estiuenc que aplegarà, en el seu trenta-cinquè aniversari, més de 90 equips d’arreu del món. El Club Handbol Sant Esteve, organitzador del campionat, ha confirmat la presència de jugadors provinents de Dinamarca, Bèlgica, Algèria, França, Gabon, Egipte, Illa Reunió, Sèrbia, Portugal, Finlàndia, Polònia i Espanya (està pendent de confirmació per temes de visats altres equips com els del Congo, Gàmbia i Comores).\nUna de les novetats que presenta el torneig en l’edició d’enguany és el nou servei web a través del qual s’oferiran els resultats dels partits en directe. Així mateix, després de l’èxit de la categoria Màster de l’any passat, enguany es torna a repetir aquesta experiència adreçada a equips veterans. En aquests moments ja hi ha quatre equips masculins i tres femenins inscrits, un d’ells de Finlàndia.\nL'acte inaugural del Torneig tindrà lloc demà divendres dia 17, a les 22 hores, a la pista coberta Francesc Castellet. Després de la presentació i benvinguda als participants, començarà la desfilada de totes les delegacions que recorreran carrers del centre urbà, acompanyats per la colla de diables Cadells de Drac.


El futbol, suspès – Inter Club d'Escaldes\nPublicado el 12 de marzo de 2020 12 de marzo de 2020 por Inter Club d'Escaldes\nEl futbol, suspès\nL’Inter d’Escaldes es queda sense competicions, de moment, arran de la decisió de la Federació Andorrana de Futbol (FAF), que ha suspès tota activitat competitiva amb l’objectiu d’evitar la propagació del coronavirus.\nLa Junta Directiva de la FAF ha anunciat la suspensió dels partits i entrenaments de totes les categories, tant masculines com femenines, amb un termini de com a mínim dues setmanes; és a dir, fins al 26 de març. La mesura s’ha pres «en funció de l’evolució de la propagació del coronavirus», segons remarca el comunicat de la FAF.\nS’afecta, doncs, la programació de l’Inter en tot àmbit. El primer equip no jugarà els seus partits davant l’FC Santa Coloma (diumenge 15) i la UE Santa Coloma (diumenge 22) a la data original. L’equip filial veurà ajornat el seu partit contra el Ranger’s FC el diumenge 22.\nLa nostra Escola, per la seva banda, no podrà jugar dissabte 21 la primera jornada de les lligues Primavera, en el cas de les categories de futbol-7, ni la novena jornada a les lligues de les categories Infantil i Cadet.\nLa mesura també podria afectar les seleccions nacionals com l’absoluta, que ha de disputar dos partits amistosos, contra Moldàvia el 26 de març a Chisinau i contra Illes Feroe el 30 de març al Principat. Per a aquests partits, sis jugadors de l’Inter han estat preconvocats: Sergio Moreno, Ilde Lima, Josep Antoni Gomes, Emili García, Cristian Martínez i Marc Pujol.\nLa FAF no descarta «prendre altres accions» depenent de l’evolució de la pandemia del COVID-19.\nCap categoria de l’Inter juga fins al 26 de març\nAnterior: Som tots!\nSiguiente: Seguim creixent


Dos gèneres, dues experiències - VilaWeb\nDimarts 13.11.2012 11:05\nAutor/s: Clara Roig, Noelia Rodríguez\nDos gèneres, dues experiències\nL' educació no formal i l'evolució cap a la igualtat de sexes transmeten als joves els rols en les relacions de parella\nEn les últimes dècades, la societat ha evolucionat cap a l’alliberació de la dona en matèria sexual. Amb la revolució dels anys 60 es va passar de l’antiga concepció del sexe associada a la reproducció per vincular-la al plaer. No obstant això, segons l'escriptora de literatura eròtica Roser Amills, es va crear una distància entre l’acte físic i les emocions per potenciar la llibertat sexual. Avui en dia creu que estem “recapitulant” i tornant a ajuntar el sexe amb les emocions.\nActualment els rols de l’home i la dona en les relacions sexuals estan “en una efervescència de canvi”, diu el sexòleg Antoni Bolinches. “Amb tres generacions la dona ha passat a ser el sexe fort, i això ha descol·locat a l’home i li ha generat inseguretats”. Elena Crespi, també sexòloga, considera que estem en un “xoc de trens” entre el model tradicional i el nou, en el que “teòricament tant un noi com una noia poden prendre la iniciativa i viure la seva sexualitat com vulguin”.\nTot i així, la cultura sexista encara és latent, com podem observar en molts aspectes de la societat. Segons Antoni Bolinches, la moral social segueix sent més restrictiva amb la dona, que viu sota més prejudicis. El cas típic de considerar “puta” a una noia que se’n va al llit amb molts homes, mentre que a l’home que actua de la mateixa manera se’l considera un “Don Juan”, n’és una evidència. La dona continua volent ser un objecte sexual desitjat per poder satisfer les seves demandes, i això genera una sexualitat competitiva.\nRoser Amills, en canvi, creu que entre els joves els rols estan empatats i que no és una qüestió de sexe sinó de la maduresa pròpia de cada individu. “És cert –diu– que hi ha nois que es posen ‘maxitos’ i violents amb les seves parelles, però això es deu a la inseguretat que es genera quan els papers ja no estan tan clars. Com que no hi ha un rol propi, se l’imposen”, explica.\nL'educació sexual, una assignatura pendent La informació poc fiable d'Internet, l'alliberació sexual i el silenci de les escoles i els pares deseduquen els joves en sexualitat\nErika Lust, porno per dones\nLa visió de la dona com a objecte sexual per donar plaer a l’home és el que critica Erika Lust a través de les seves pel·lícules “eròtiques o de cinema adult”, tal i com li agrada anomenar-les. La pornografia és per ella una altra cosa.\nTant aquí com a les pel·lícules de Hollywood i fins i tot a les de Disney, les dones sempre tenen un paper secundari lligat al dels homes, o quan són protagonistes el seu objectiu està sempre relacionat amb ell. “Les dones tenim moltes altres preocupacions que no van al voltant dels homes”, reclama.\nL’Erika relaciona la desafecció de la dona cap a la pornografia amb aquesta visió masclista. “A la dona no li agrada la pornografia perquè mai n'és la protagonista, mai es parla d’ella”. En canvi, la literatura eròtica sí que arriba al sexe femení perquè “tracta els seus sentiments”.\nL’últim gran èxit del gènere, ‘50 ombres de Grey’, de E.L. James, ha arrasat entre les dones perquè tracta l’erotisme i el sexe de manera oberta tot i mantenir una visió masclista i molt tradicional de les relacions sexuals. Segons Erika Lust, això mostra que les dones també demanen cinema eròtic. El problema és, doncs, que aquest només està pensat pels homes, i ella intenta canviar aquests papers.\nTant Erika Lust com Roser Amills i els sexòlegs consultats (Elena Crespi i Antoni Bolinches) coincideixen que la pornografia potencia mites i fantasies del tot irreals de com són les relacions de parella a la pràctica. Els joves se’n fan una impressió d’esbiaixada de la realitat i després es troben que el sexe no és com s’havien imaginat, sobretot el primer cop.


El Molí Blanc col·labora amb la 12a Marató de Fotografia de Torrelavit! - Molí Blanc\nAquest concurs, que aplega tant professionals com aficionats, infants i adults, ha arribat a la seva 12a edició. La data de presentació de les fotografies va ser el passat 28 d’octubre, i ara es podran visitar al Casal de Cultura de Torrelavit des del dia 16 de novembre de 2018 fins al 14 de desembre de 2018.\nEl punt en comú que tenen totes aquestes fotos és que s’han d’haver realitzat a Torrelavit. No és una idea meravellosa per donar a conèixer racons, moments i curiositats convertides en imatge del terme municipal?\nEnguany, un dels premis amb què s’obsequiarà les persones guanyadores és una nit a l’allotjament rural El Molí Blanc! Així doncs, estem desitjant conèixer qui guanya cadascuna de les categories, i n’estem convençuts de què la decisió pel jurat no serà gens fàcil.\nMolta sort a totes les persones que hi han participat!\ndivendres novembre 9, 2018 |


Màster en Salut i Clínica Mental online Formación Alcalá | Emagister\nSi estàs pensant a dirigir la teva carrera professional cap al camp de la psiquiatria i vols especialitzar-te en salut mental, amb aquesta activitat formativa ho podràs aconseguir amb èxit. Es tracta d'una formació impartida pel centre Formació Alcalá en la qual obtindràs coneixements i competències vinculades al tractament de patologies psíquiques en diferents grups d'edat.\nEn aquests estudis sanitaris, que s'inclouen al catàleg de l'oferta formativa d'emagister.com, es posarà l'accent en conceptes relacionats amb l'àmbit de la salut mental. Al llarg de l'itinerari formatiu tractaràs continguts com l'ansietat i la depressió, la salut mental en l'ancià, les urgències en psiquiatria, i la psicologia i hospitalització. A més, hauràs de lliurar el projecte de finalització de màster o tesina d'investigació en finalitzar aquesta formació.\nAquests estudis són de caràcter online, amb la qual cosa podràs realitzar el seu seguiment des del lloc que millor et vagi, sense cap tipus d'impediment. Interioritzaràs tots els elements que conformen el temari en un total de 1000 hores d'estudi. Durant aquest temps d'aprenentatge, disposaràs d'un tutor personal que t'ajudarà en tot moment a progressar al programa de forma satisfactòria, aclarint tots els teus dubtes. El material didàctic ho trobaràs penjat al campus online del centre.\nCertificat d'assistència atorgat per Formación Alcalá\nAl llarg d'aquesta formació a distància, seràs capaç d'actuar de forma eficient davant pacients amb diferents patologies mentals i atendre'ls i tractar-los adequadament.\nAnsietat i depressió: Guia pràctica.\nUrgències en psiquiatria.\nMàster en Depressió en línia


Mostra de fotoimatges de Josep M. Palou, pont entre les heroïcitats quotidianes i el mite d’Ulisses – aMartorell\nJosep Maria Palou ha presentat aquest divendres l’exposició La síndrome Ulisses. Photoimatges. Josep M. Palou . Aprofitant el centenari de la publicació de l’emblemàtica novel·la de James Joyce, aquest martorellenc amant de la fotografia ha preparat una setantena de fotomuntatges que llueixen a la planta baixa del Muxart, Espai d’Art i Creació Contemporanis. A la inauguració hi han assistit prop de 150 persones, amb la presència de l’alcalde accidental, Lluís Amat, i el regidor de Cultura Andreu González, entre d’altres.\nPalou s’allunya així, de manera volguda, de les temàtiques musicals i cinematogràfiques que l’han caracteritzat fins ara en la seva gran afició a la fotografia. Ara, opta per un recull de fotomuntatges que s’estructura en tres temàtiques: llocs, sirenes i dimonis. En elles, plasma els heroïsmes de cadascú en la seva vida quotidiana, establint un paral·lelisme amb el personatge d’Ulisses i la seva heroica tornada a Ítaca des de Troia que recull el poemari d’Homer, i que Joyce també utilitza en la seva creació literària centenària.\nL’autor desgrana a través d’una conversa a Ràdio Martorell les característiques de l’exposició, visible al Muxart fins el 23 de juny.\nJosep Maria, ens pots explicar el per què d’aquest títol per a la teva exposició de fotomuntatges?\nUlisses m’ha vingut una mica perquè aquest any s’ha complert el 100 aniversari de la publicació de l’Ulisses de James Joyce, aquest llibre que tothom coneix però que ningú ha llegit! I és una llàstima, perquè és un llibre interessantíssim, molt maco de llegir i que no és dens, contràriament al que molta gent pensa. Està molt ben escrit i és molt agradable.\nQuina relació hi estableixes?\nA partir d’aquí parlo d’una cosa que no té res a veure amb l’Ulisses, però que hi estableix un paral·lelisme en els capítols, a partir de les gestes i situacions que l’heroi grec va viure. De fet, la novel·la de Joyce tracta d’una cosa que no té res a veure pròpiament amb el personatge d’Ulisses, però n’estableix el paral·lelisme. I a la meva exposició, sense tenir coneixement que l’obra Ulisses tenia aquesta pretensió, també havia establert uns paral·lelismes entre situacions, problemes i vivències del personatge, però portats a la vida real.\nExplica’ns quina tècnica fas servir?\nLa de la superposició, per això no li dic fotografia. Totes les imatges són fetes per mi, però hi ha un pas més enllà: mixtificar o barrejar diferents imatges fotogràfiques, i per això les he anomenat fotoimatges, en les que intervenen més d’una fotografia.\nÉs la primera vegada que experimentes amb la superposició? Com se’t va acudir?\nDoncs experimentant! De fet no sabia si allò era publicable o mostrable. Però fa un parell d’anys vaig fer una primera exposició de fotoimatges a un bar musical de Barcelona que es diu Curtis, un lloc molt interessant. Va ser una exposició efímera, d’un sol dia, en la que vaig exposar unes 8-9 fotos en format gran d’1,2 per 1,2 metres. Vaig veure que donaven bon resultat i em vaig animar a seguir fent-ne.\nPer què aquesta mostra s’estructura els tres àmbits?\nEstava experimentant i buscant coses noves. La idea de l’exposició és reunir tres àmbits que jo he agrupat sota la imatge o concepte d’Ulisses. Ulisses, a l’Odissea, inverteix vint anys en tornar de Troia a Ítaca, i he volgut establir un paral·lelisme entre la heroïcitat d’Ulisses en aquest viatge tan complicat amb la de l’ésser humà, de qualsevol de nosaltres al llar de la seva vida, on trobem pors, temptacions, inseguretat, odis i amors, entre d’altres.\nQuins són doncs, aquests tres blocs?\nEls llocs, les sirenes i els dimonis. Els llocs són les situacions, són paisatges impossibles en molts casos, no reals. El segon són sirenes amb cames -és a dir, dones. I finalment, els dimonis i fantasmes són la paràfrasi del que Ulisses es va trobant al llarg del seu viatge i que l’ésser humà té al llarg de la seva vida: les pròpies pors, temptacions, desitjos, fantasmes que es crea un mateix, etc.\nQuantes fotoimatges podrem veure al Muxart?\nDel primer bloc dels llocs, hi aporto una quinzena de fotografies grans, que fan aproximadament 100×85 centímetres. Pel que fa les sirenes, n’hi ha prop d’una vintena, i unes 20 de dimonis. En total, són prop de 70 fotos.\nEl que veiem en les teves imatges són motius reals?\nEstan basats en fotos meves, sí, però modificades. Algunes estan barrejades, d’altres modificades, i intento que sigui difícil identificar les persones que hi surten.\nAjuntament de Martorell · Entrevista a Josep Maria Palou exposició ‘La síndrome Ulisses. Photoimatges’\nI això com es plasma, a l’exposició?\nGairebé a cada foto hi he inclòs un pensament meu, a manera de text filosòfic, per ajudar a entendre una mica més l’exposició. Per tant, la mostra no es limita a ser una sèrie de fotos o fotoimatges penjades, sinó que hi ha una guia per poder seguir de què es tracta en una part o majoria d’elles.\nAquesta mostra suposa un canvi de temàtica respecte les anteriors exposicions. Per què?\nEls darrers anys he anat fent fotografies de concerts i d’aspectes relacionats amb el cinema i vàries exposicions. Però porto uns quatre anys portant la fotografia a una zona diferent, més creativa i variada, que em dona possibilitats de fer una creació més personal i que no sigui el que fan altres. Tenia un bon recull d’imatges i em va semblar que era suficientment sòlid com per a fer una exposició com la que faig ara.\nFins ara et coneixíem per les fotografies a estrelles del rock o del cinema. El salt que has fet és definitiu cap a aquest tipus de fotomuntatges o segueixes fent fotografies de concerts?\nEn segueixo fent, però potser una mica menys, perquè arriba un punt en el que t’agrada variar, canviar. Als concerts segueixo anant-hi, però de 1.000 que n’hi pugui haver vaig a dos. De fet, amb els actuals fotomuntatges estic tancant un cercle, una mica, perquè quan em vaig comprar la primera càmera amb 19 o 20 anys no era tant per a fer fotos: en realitat era perquè dibuixava i feia exposicions a Barcelona, a Martorell o a Gelida. Però quan tens un interès creatiu l’has de vehicular d’una manera o una altra, i la càmera servia per fer fotografies de coses que jo volia transformar en pintura o dibuix a base de deformitats de les imatges, projeccions, diapositives, etc. La idea era aquesta, però no vaig arribar a fer-ho mai.\nPerò va néixer la passió per la fotografia en sí?\nQuan vaig tenir una càmera en condicions, vaig començar a fer fotos de concerts, perquè quan hi anava volia emportar-me’n una mica. Per tant, tot i que vaig iniciar el meu amor a la fotografia de manera molt precària per poder desenvolupar un art meu, en realitat vaig endinsar-me amb el tema de fotografia de concerts, i així he estat durant 40 anys. I ara la fotografia em torna a portar al nivell creatiu que jo volia tenir de ben jove i que mai vaig arribar a desenvolupar.\nEns deies que La síndrome Ulisses. Photoimatges es veruà a Martorell fins el dia 23 de juny. Després, per on continuaràs exposant?\nDoncs segurament a Barcelona! Però encara no ho puc dir segur. Ho aniré anunciant si em seguiu a través d’Instagram, on em trobareu com a josep_maria_palou o a un altre perfil que tinc: Ian Stoneface, que és dedicat només a músics i actors i que és el que inicialment vaig començar fent.\nFont: Mostra de fotoimatges de Josep M. Palou, pont entre les heroïcitats quotidianes i el mite d’Ulisses


B&B Il Convento Montegrosso d'Asti Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Montegrosso d'Asti\nVia Convento 1, Montegrosso d' Asti, Montegrosso d'Asti, Itàlia, 14048 - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Il Convento\nConvenientment situat a Montegrosso d'Asti, B&B Il Convento és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, B&B Il Convento és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei de cangur, caixa forta, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, insonorització, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador, accés a la sala executiva per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, parc infantil, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Montegrosso d'Asti, el B&B Il Convento és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Energia, emoció, empatia | Sense cultura | El Punt Avui\nEnergia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia + Energia, emoció, empatia E-mail\nDURANT LA SEVA LLARGUÍSSIMA ‘PERFORMANCE' AL MOMA KARMA FILMS.\nEnergia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia Energia, emoció, empatia E-mail\nMarina Abramovic és una de les grans figures de la performance. Amb aquest nom designem una sèrie d'actes artístics en què s'utilitza el cos i l'acció per expressar una idea. Les performances, que als anys 60 i 70 anomenàvem accions, poden ser simples o complexes: poden planejar-se al mil·límetre o deixar pas a l'atzar; poden realitzar-se únicament un cop o diverses vegades, fins i tot per un artista que no sigui el creador de la idea. Tenen el seu precedent en les accions dadaistes i futuristes i encara que puguin semblar-nos teatrals, estan molt allunyades del teatre en el sentit que els artistes no interpreten, sinó que experimenten realment els processos proposats per ells: respirar, caminar, menjar, dormir, resistir proves doloroses, interactuar amb persones o animals, protestar, simbolitzar. La idea principal de la performance és la de la comunicació amb una audiència a qui provoca una percepció més gran d'ella mateixa, del seu entorn físic o en relació amb conceptes socials o polítics.\nAbramovic és filla d'un general de l'exèrcit de Tito que després va ser jutge i d'una partisana que va educar la seva filla severament i totalment mancada d'afecte. Influenciada per l'ambient familiar, va arribar a ser secretària del Partit Comunista a l'Acadèmia de l'Art però de seguida es va desil·lusionar amb la política oficial del partit. Les vivències de la seva infància i joventut, malgrat les comoditats d'una família privilegiada, van ser traumàtiques i segurament són a la base d'alguns dels seus treballs, que posen a prova la resistència del cos davant el dolor. Els seus pares no es parlaven, l'esbatussaven amb freqüència, li controlaven tots els seus actes i la seva mare va voler matar-la quan algú li va dir que la seva filla es mostrava nua en un museu.\nDes del 1975, Abramovic va fer accions amb el seu company sentimental, Ulay, en les quals, seguint la idea d'Artaud d'un teatre catàrtic, el risc i el dolor eren components principals. Es van bufetejar durant vint minuts, van fer xocar els seus cossos nus violentament, van unir els seus cabells i van estar lligats setze hores i es van col·locar en una estreta porta de museu, també nus, fent que els espectadors passessin entre ells fins que hi va anar la policia i els va detenir (l'acció va tenir lloc a Itàlia als anys 70). Les seves accions posseeixen una gran claredat conceptual i una concentrada energia que l'ha fet objecte de gran admiració per part del públic d'art contemporani. Recordem, per exemple, Ritme 5, on ella s'estava una hora i mitja dins d'una estrella de cinc puntes en flames.\nEsquelets i serps\nA Trencant el mirall s'estava estirada nua amb un esquelet sobre del seu cos, que es movia al mateix temps que la seva respiració i a Caps de drac s'estava asseguda i immòbil durant una hora mentre cinc serpents pitons l'envoltaven i s'enfilaven pel seu cos. A la Biennal de Venècia del 1997 va realitzar Balkan Baroque: vestida, de blanc, netejava 1.500 ossos de bou, que encara tenien adherits trossos de carn, durant quatre dies: una impressionant metàfora de la guerra dels Balcans.\nA L'artista està present es va estar tres mesos asseguda en una cadira del MOMA mirant els espectadors que s'asseien, un a un, davant d'ella. L'acció traspua espiritualitat, emoció i empatia, i la pel·lícula homònima recull fidelment els preparatius mentals i psicològics de l'artista, així com la reacció dels seus coprotagonistes. Perquè l'audiència, el públic, com diria Duchamp, també és en certa mesura autor de la peça.\nL'artista està present\n‘The artist is present' Direcció: Matthew Akers Artista: Marina Abramovic Gènere: documental Països: EUA, 2012\nCultura 08-02-2013, Pàgina 19


Benimaclet, la revolta permanent a l'aldea d'Obèlix\nUn retrat físic i humà del barri de València que s'esforça a mantenir l'estructura i la cohesió d'un poble\nLa plaça de Benimaclet (fotografies: Prats i Camps).\n26.12.2020 - 20:59\nActualització: 26.12.2020 - 21:59\nEn poc més de dos mesos el barri de Benimaclet de València ha estat notícia per la força de la gent mobilitzada que escridassa i rebutja els feixistes d’España 2000 i impedeix el desallotjament del Centre Social Ocupat i Anarquista l’Horta (CSOA l’Horta).\nAquesta manera d’enfrontar-se als problemes ve de lluny. A còpia d’anys i d’una conscienciació permanent, els veïns del barri estan organitzats en l’Associació de Veïns de Benimaclet i Cuidem Benimaclet. Els uneix la necessitat de continuar essent i continuant marcant, dins les seues possibilitats, el camí del futur. A vegades discrepen en la manera com s’han de fer les coses, però junts han impedit un gran PAI (Pla d’Actuació Integrada), el PAI de Metrovacesa, que n’hauria canviat la fesomia i s’hauria menjat els últims reductes d’horta. Amb aquesta empenta han mantingut un ecosistema de mida humana, com el poble independent que va ser i que va nàixer menut i en plena horta. Ara en conserva la idiosincràsia. I aquest, entre molts més, n’és un dels atractius. També un dels grans perills.\nÉs diumenge. Hora de sobretaula i cafè. La normativa anticovid recomana les terrasses, els carrers i els espais oberts. També els balcons i els corrals. A la plaça de Benimaclet hi ha algun xiquet que juga i a les taules dels dos bars la clientela allarga la vesprada perquè fa bon oratge i hi ha estufes d’exterior. Taules separades, però plenes de gent que es coneix i que estableix converses triangulars i polifòniques.\nDesprés eixiran les famílies a passejar perquè els menuts volen veure l’arbre de Nadal ben il·luminat. Trauran les pilotes i els patins i faran seua la plaça i els carrers perquè no hi passen cotxes. Quan seran les set, la campana de l’església cridarà a missa i unes quantes persones de totes les edats hi entraran.\nEl Glop és quasi buit. Un rètol adverteix els clients que no traguen les copes al carrer. A la font, una pintada recent que sona a advertència: “CSOA l’Horta és casa”. Al forn Cuenca, un trenet fet tot de xocolata omple un aparador golós i nadalenc. A La Murta la cuina és tancada, però serveixen cafès i copes. I al Trencadís, també. Hi ha algun passejant forà que es fixa en les cases antigues, en algunes que s’han restaurat, en la ceràmica de Nolla, en els murals i els grafits de les parets. En les pintades que foragiten els nazis.\nTriem deu veus del barri d’entre totes les veus possibles perquè ens ajuden a dibuixar-ne la geografia humana, física i social que s’incrusta dins una trama urbana que és més de poble que de ciutat i que és, vol ser, més a prop de l’horta que de l’asfalt i el formigó. Un barri que aspira a ser culte, que és, per exemple, el lloc on resideixen editorials i llibreries, estudiants i professors universitaris, llauradors, gent-de-tota-la-vida i nouvinguts.\nTothom vol viure a Benimaclet, però tot no és de color de rosa en un barri tan cobejat.\nVirgínia Sena té setanta-nou anys i en fa trenta que és la propietària de la llibreria La Traca. Va nàixer a Russafa, però Benimaclet és casa seua. “Quan venen els feixistes els parem immediatament. Quan hi ha una manifestació, hi anem. La gent s’implica moltíssim.” Conta que se sent estimada i que la gran mostra de solidaritat la van rebre quan van tornar a obrir després del confinament. “La gent estava preocupada. Vam obrir i es van involucrar amb nosaltres. El barri és així.”\nAlòdia Clemente regenta La Rossa, una altra llibreria que aquests dies de Nadal és plena de clients buscant lectures per a regalar. Els seus avis venien d’altres pobles i es van mudar a Benimaclet, i també hi han viscut els seus pares, i ara ella és, diu, de tercera generació. Per això parla del sentiment de pertinença i de la implicació i de la sort de conèixer-se pel nom. “És un poble i estem molt orgullosos que ho siga. Les persones ens importen. El CSOA l’Horta el du la gent del barri, tenim horts urbans, i és clar, et vénen a casa.” Amb aquesta darrera frase es refereix a l’acció de la policia judicial que va ser aturada pels veïns.\nEl músic Borja Penalba, que acaba de publicar el disc enregistrat en directe al teatre El Micalet, amb Maria del Mar Bonet, passeja amb la seua filleta de pocs mesos. Coincideix amb aquesta sensació de la gent que ve de fora amb intencions dubtoses. “Quan vol entrar algun element que trenca aquesta dinàmica, la gent es revolta. De la mateixa manera que s’expulsa els feixistes, tampoc no hi emergeixen, per exemple, bars de moda, perquè no hi caben, a Benimaclet.” Després ens dóna el titular per al reportatge: “És com l’aldea d’Obèlix.”\nPenalba insisteix en la barreja perfecta de gent nascuda al barri amb aquells que l’han triat, com ell. “El Musical es pot veure com ha passat de ser el casino de l’època feixista a ser un punt de trobada dels avis i els xiquets. És com una llavor. I quan vénen elements de fora, com el feixisme, la gent no ho suporta i es planta.”\nAl capdavant del bar El Musical i també de La Murta hi ha Albert Sebastià. És de Morella. Diu que sempre havia tingut ganes de tenir una Herriko Taberna o un Batzoki i ara té dos dels bars on s’ajunta tot de gent orgullosa de pertànyer al barri. “El barri fa de pol d’atracció de la gent que té la voluntat de fer canviar les coses. Obrim La Murta perquè volíem estar en un lloc on poguera ser acceptada la nostra manera d’encarar la vida, que és que tot es faça en valencià i es respecte la nostra cultura”, explica.\nÀlvar Carpi també és músic. Acompanya Dani Miquel als seus espectacles i ha triat el barri perquè tant a ell com a la seua parella els agrada. No considera que s’hi visca un ambient de revolta, sinó que entre els veïns hi ha molta consciència social. “Volem un barri net on no s’especule amb el sòl i la construcció. L’especulació de les grans empreses afavorides pels governs desfà l’horta. Nosaltres pensem en els nostres fills, en un futur més net i és clar, arriba un moment que t’enfades i dius, això que vol dir?”\nAlbert Sebastià darrere la barra del bar La Murta\nVirgínia Sena a la llibreria La Traca\nRafa Xambó, als horts urbans del CSOA de Benimaclet\nBorja Penalba amb la seua filleta\nAlòdia Clemente a la llibreria La Rossa\nArturo Sanz davant el co-working on treballa\nÀlvar Carpi davant l'escoleta cooperativa Bressol\nFrancesc Calafat passeja pel barri\nL’escriptora Raquel Ricart tampoc no és nascuda al barri. Hi va viure quan era estudiant i anys més tard s’hi va establir. “S’assembla molt a un poble físicament. Els xiquets poden anar sols a l’escola perquè hi ha rutes segures i alguns carrers s’han convertit en zona de vianants. Hi ha botigues a tots els carrers, com ara merceries, drogueries…” Continua la descripció esmentant la gent que passa necessitat i que durant el confinament feia cua davant la porta de Cáritas per arreplegar aliments.\nLa influència dels estudiants\nLa majoria de veïns amb qui parlem coincideixen amb el fet clau que, des dels anys setanta, molts estudiants trien el barri per establir-s’hi en pisos de lloguer i que, en acabar la carrera, si poden, s’hi queden a viure.\nRicart assenyala que a Benimaclet es parla català perquè la majoria d’aquests estudiants que s’hi instal·len vénen de les comarques centrals, on la llengua encara és molt més viva que a la ciutat, i ja vénen parlant català de casa i, per tant, al llarg dels anys ajuden a mantenir-lo al barri.\nFrancesc Calafat era professor i ara ja s’ha jubilat, però continua fent de crític literari: “Ser un barri d’estudiants l’ha marcat molt. Part d’eixa gent jove s’hi ha quedat i, a més, manté unes certes característiques de poble. Parlen valencià encara que hi ha molta gent barrejada, hi ha immigrants i diferències culturals, és un barri força singular.”\nEl sociòleg i professor Rafa Xambó és un d’aquests estudiants que s’hi ha quedat i que ha viscut més anys a Benimaclet que a Algemesí, on va nàixer. “Hi ha joves estudiants i també professors universitaris, persones d’un nivell cultural alt i amb una certa tradició d’esquerres.” Xambó destaca també l’alt grau d’associacionisme que hi ha al barri, que té dues associacions de veïns, el col·lectiu Estrela Roja –que és una escola de dolçaina i un grup de dimonis–, espais de cotreball (coworking) i el que Xambó anomena un microclima molt inquiet.\nAquesta referència de Xambó al votant d’esquerres no l’acaba de compartir Albert Sebastià, que explica que hi ha molt de votant de dretes. “No és que tots els independentistes hàgem vingut a fer nostre el barri, però hi ha una cosa que el fa diferent i és que fins i tot el més feixista, votant de Vox, s’omple la boca de dir que és de Benimaclet i quan va pel carrer parla en valencià. Això permet que ací es parle valencià de manera habitual. Això és important i li dóna aquesta identitat diferenciada.”\nCom és físicament el barri?\nSobre el traçat urbà i també humà del barri en parla l’arquitecte Arturo Sanz, que no tan sols hi viu des de fa setze anys, sinó que és l’autor d’algunes rehabilitacions de cases tradicionals i un dels impulsors dels horts urbans. La primera afirmació que fa desmunta el mite que podria relacionar els majors amb l’horta. Afirma que la gent de tota la vida, els llauradors, estan vinculats a l’església, a les festes parroquials, a les processons i als clavaris. I aquesta gent, en opinió de Sanz, no s’ha implicat en la defensa de l’horta. “Els trobem a faltar”, diu. I de seguida n’apunta el motiu: “En part és perquè aquesta gent ha venut les terres per a construir finques i, d’alguna manera, la seua relació amb la terra és un poc ambivalent. Són llauradors, però en realitat ho han venut tot i s’han aprofitat de la construcció.”\nPel que fa a la trama urbana, Sanz explica que a Benimaclet destaca que el creixement s’ha produït des de l’antic poble cap a la ciutat i no al revés. València no ha engolit Benimaclet, sinó que el desenvolupament de Benimaclet l’ha acostat a València tot formant anells des del centre. “Era un poble xicotet enmig de l’horta i en els anys quaranta del segle passat va començar a créixer amb finques de fins a quatre i cinc pisos. En els anys seixanta va tornar a créixer a partir d’aquesta trama i després va arribar la ciutat. Els carrers no estan tallats com pot passar a Campanar”, explica.\nUna altra qüestió que destaca Sanz ha estat la capacitat del barri de frenar el PAI de Metrovacesa. Fa trenta-cinc anys que està paralitzat i això ha permès que encara hi haja una oportunitat de mantenir una relació entre la ciutat i l’horta perquè l’altra sí que s’ha tallat amb la construcció de la Ronda Nord. “Ixes de Benimaclet i tens els terrenys del PAI i després, l’horta. Això és una oportunitat única.”\nI és en aquests terrenys del PAI que s’han instal·lat els horts urbans. D’una banda, els de l’associació de veïns, i de l’altra, els del CSOA l’Horta, que fa unes setmanes va patir un intent de desallotjament per part de la policia judicial. El lletrat de l’associació va interposar un recurs perquè l’ordre tenia diversos defectes de forma i la desocupació tant de l’alqueria com dels camps es va aturar.\nMaria [nom suposat] és portaveu del grup i ens explica que continuen a l’espai i que es reorganitzen. “Arreglem les destrosses que va fer la policia. Veiem com ens sentim emocionalment després d’això i no volem que ens paralitze”, explica. Aquests temps de pandèmia i restriccions dificulten encara més la gestió. Pràcticament no fan activitats, però tenen, diu, molt de suport a les xarxes i de més centres socials similars al seu.\nCom el dinosaure, el PAI continua allà\nA pesar d’aquestes mobilitzacions, el PAI continua viu i és una de les ferides obertes que separen les dues ànimes de l’equip de govern a l’Ajuntament de València. El pla inicial preveia la construcció de 1.345 habitatges en torres de fins a trenta pisos. Això s’ha descartat del tot, però fa tres setmanes Compromís es va reunir amb l’Associació de Veïns i amb Cuidem Benimaclet per explicar-los una proposta que planteja de dividir els terrenys en tres parts. Una per a la ronda, que ja existeix, una altra per a urbanitzar-la i una altra per a mantenir l’horta. Això, segons Arturo Sanz, seria acceptable per part de l’Associació de Veïns, però no per Cuidem que voldria la desclassificació absoluta dels terrenys. Tampoc no és d’acceptable per a la vice-batllessa i regidora d’urbanisme, la socialista Sandra Gómez. Critica la proposta dels seus socis perquè elimina les dotacions públiques, prioritza les casetes baixes unifamiliars i implicaria una indemnització de vora cinquanta milions d’euros a la promotora. Gómez va anar més enllà i va titllar d’irresponsabilitat el plantejament de Compromís.\nEls atractius del barri, la proximitat a l’horta, la possibilitat de construir nous habitatges i l’interès d’alguns fons i entitats bancàries per a traure beneficis dels pisos, que ja tenen en propietat, fan que plane sobre Benimaclet el fantasma de la gentrificació. Una experiència que pateixen zones com ara el Carme o Russafa.\nBorja Penalba deia que no hi veia un perill imminent perquè el barri s’autogestiona i és capaç d’expulsar els elements que li són aliens. Francesc Calafat explica que fa uns anys va tenir la sensació que el barri es degradava una mica, però que a poc a poc va tornar a millorar. “De moment no s’ha russaficat, supose que és perquè és una mica més lluny del centre”, diu. Virgínia, la llibretera de La Traca, s’hi aproxima quan afirma que viure a Benimaclet és fàcil, però molt car.\nMaria, la portaveu del CSOA l’Horta, veu claríssim que el procés ja ha començat: “Els lloguers pugen i moltes famílies són expulsades. A més, el comerç local canvia pel model de bars, terrassa i barri espectador i de moda, per les mobilitzacions, per l’essència que guarda i perquè és al costat de l’horta.”\nPer a Rafa Xambó, el perill encara no és accentuat perquè a la gent que té casa al barri li agrada ser-hi i la conserva i no la ven. Però considera que el PAI és una amenaça fortíssima. A més, diu, la Societat de Gestió d’Actius Procedents de la Reestructuració Bancària (SAREB) és propietària d’un grapat de pisos i n’han desallotjat gent. “Hi havia una finca al carrer Emilio Baró que han intentat desnonar. Eren lloguers populars de fa moltíssims anys i la intenció dels bancs és fer un procés de substitució de la població a partir de l’encariment dels habitatges”, afirma, per dir a continuació que és prou difícil trobar pis a Benimaclet.\nÀlvar Carpi també s’emmiralla a Russafa i raona que la gentrificació normalment ocorre per un abús del lleure nocturn. “Jo vull un barri ecològic i cultural, però no la cultura dels cubates i els bars de copes, que ja en tenim prou. Hi ha lloc de sobra per a viure-hi tots, però ens han de preocupar les cases buides i els negocis que se n’ixen fora de l’esperit d’un lleure sa.”\nL’olor de l’horta al matí\nPotser una de les definicions més clares del barri la fa Albert Sebastià, que coneix tantíssima gent que hi viu perquè passen pels seus locals: “Benimaclet conserva les qualitats d’un poble de l’horta nord. En despertar-te al matí pots olorar des de la gallinassa quan la tiren, a l’aroma del camp quan és florit. De la gent, en destacaria la normalitat amb què s’ha mantingut la identitat, i això el fa diferent.” Alòdia Clemente, la néta del jornaler que va arribar de Torís, rebla el clau: “És casa i és poble. Tenim un sentiment i un orgull de poble, no de manera despectiva, sinó amb orgull.”\nEl traçat urbà\nLa font de la plaça de Benimaclet\nInterior de la botiga 'La comanda'\nLa vida al barri


Subtilis Biomaterials, una nova ‘spin-off’ centrada en tecnologia per a la regeneració òssia — Sala de Premsa - Universitat Politècnica de Catalunya (UPC)\nEsteu aquí: Inici > Més notícies > Subtilis Biomaterials, una nova ‘spin-off’ centrada en tecnologia per a la regeneració òssia\nDel grup de recerca de Biomaterials, Biomecànica i Enginyeria de Teixits\nEl 23 d’octubre s’ha constituït l'empresa Subtilis Biomaterials, una 'spin off' empresa dedicada al desenvolupament de materials i tecnologies per a la regeneració òssia.\nAmb els investigadors David Pastorino, Yassine Maazouz, Xavier Gil i Maria Pau Ginebra al capdavant, aquesta spin-off està centrada a transferir al mercat els resultats del grup de recerca de Biomaterials, Biomecànica i Enginyeria de Teixits (BIBITE), vinculat al Centre de Recerca en Enginyeria Biomèdica i al Departament de Ciència dels Materials i Enginyeria Metal·lúrgica de la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC).\nLa necessitat d'aquest tipus de materials està creixent degut, entre altres causes, a l'envelliment de la població, i la creixent incidència de malalties relacionades amb els ossos, com ara l'osteoporosi, l’osteosarcoma, l’osteomielitis o les fractures vertebrals. De fet, l'os és un dels teixits trasplantats amb més freqüència, amb aproximadament 1 milió de procediments anuals a Europa. No obstant això, els autotransplantaments ossis o l’ús d'os procedent de bancs de teixits presenten diversos inconvenients, com la necessitat d'una segona cirurgia i la disponibilitat limitada en el primer cas, o el risc de transmissió de malalties en el segon. Per això, els materials sintètics representen una alternativa molt atractiva, que està guanyant força tant en el camp de la cirurgia ortopèdica com en el de l’odontologia.\nUn dels materials que desenvoluparà Subtilis Biomaterials és una escuma injectable de fosfat de calci d’última generació, amb propietats biològiques inherents. Es tracta d’un material capaç de facilitar i, fins i tot, induir processos biològics que s'acabin materialitzant en la regeneració de l'ós perdut, i que es pot utilitzar, a més a més, com a sistema d’alliberament de fàrmacs. El material es pot injectar mitjançant tècniques de cirurgia mínimament invasiva, i endureix un cop implantat dins del cos humà. Aquest conjunt de propietats fa que el producte representi una innovació important en comparació amb altres materials de regeneració òssia actualment al mercat.\nD’altra banda, Subtilis Biomaterials també compta amb una tecnologia innovadora i versàtil per a la fabricació de microgrànuls sintètics, que tenen diverses aplicacions, com l’augment de massa òssia necessari en molts casos abans de la col·locació d’un implant dental, o la regeneració de defectes ossis produïts per diferents causes com ara les fractures obertes o les reseccions tumorals. Es preveu que aquesta tecnologia redueixi significativament els costos de producció del material i faci possible l’aplicació de procediments de regeneració òssia a un nombre molt més gran de pacients.


¿Serbis contra serbis? - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans ¿Serbis contra serbis? - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nRamon Barnils, núm. 380, 30 de setembre de 1991\nEls estats europeus tenen una ocasió magnífica per a carregar-se els seus enemics naturals, que són les nacions, amb el cas de Sèrbia contra Croàcia, i no ho fan.\nTot allò que els indocumentats de primer moment van començar a dir contra les nacions de l’URSS i que després van deixar de dir perquè van creure que aquestes nacions suprimien el seu enemic, que es pensen que és l’autoanomenada esquerra (perfectament documentats, fan confondre l’esquerra amb tot, tret d’allò que és l’única esquerra dura i pura: la llibertat), tot allò ho podrien dir ara contra dues nacions que es maten de totes les maneres imaginables.\nI en canvi, cap estat europeu no ho diu. Parlen poc, actuen tard i com a màxim ho faran arrossegats per la imatge que ha de donar una Europa que es vol forta. ¿Per què els estats europeus no aprofiten el mal exemple que donen les nacions sèrbia i croata per carregar-se els nacionalismes, ara sí? Perquè els estats europeus no són ni més ni menys que nacions sèrbies: agressives, agressores, imperialistes, expansionistes, que del fanatisme i la intolerància en diuen unitat i que per mantenir i eixamplar han estat capaces de matar, degollar, afusellar, ocupar, robar i sembrar de sal els territoris d’aquestes nacions, les seves particulars Croàcia. França amb Bretanya, Catalunya, País Basc, Alsàcia, Còrsega i segur que me’n deixo. Les Croàcies de la sèrbia Espanya ja ens les sabem (si us plau, no ens deixem Andalusia, la nació andalusa: per aquí els fotrem), Itàlia, Gran Bretanya… Encara que s’hagin adonat tard -no són perfectes- ara saben que una d’aquestes províncies, Sèrbia resulta que a qui s’assembla no és a Croàcia, sinó a cadascun d’ells mateixos. I el problema que se’ls presenta aquest: per solucionar el cas Sèrbia-Croàcia haurien de parar els peus a l’agressor, que és Sèrbia. I per tant s’haurien de parar els peus a ells mateixos, si realment volen una Europa lliure, unida i en pau. Perquè l’enemic d’una Europa Unida no són les nacions, sinó els estats fins ara existents. Una unió política seriosa no la faran un grup de sanguinàries, expansionistes, salvatges, egoistes conegudes com Sèrbia, Espanya, França, Itàlia, Regne Unit… Al contrari: la lògica i la realitat ens indiquen que els pitjors enemics d’un estat europeu únic, és a dir, d’una organització europea eficaç, són les úniques organitzacions eficaces, sanguinàriament eficaces, que hi ha ara, que són els estats actuals i que, matemàticament, amb una Europa unida haurien de desmuntar-se.


B&B La Corte Matera Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 647 allotjaments a Matera.\nRione Vetera 70, Matera, Matera, Itàlia, 75100 - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B La Corte\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Matera, B&B La Corte és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Matera. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia.\nL'ambient de B&B La Corte es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, nevera, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, B&B La Corte no troba competidors en cap categoria.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu B&B La Corte de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nComentaris de Booking.com (170)Comentaris d'Agoda (4)\nTots els tipus de viatgers (170)Parelles (120)Viatgers en solitari (5)Famílies amb infants petits (30)Famílies amb infants grans (1)Grups (14)


oli de coco – Amb ganes i la cuina\nTag Archives: oli de coco\nWok de verdures amb fideus d’arròs\nPosted on 31 gener 2015 by Gemma\nLa pasta d’arròs és més digestiva que la de blat, que és la que utilitzem normalment a la nostra cuina. I a casa, ens agrada menjar aquests fideus barrejats amb verdures i salses diverses. Us presento el plat d’avui:\nMentre posem l’aigua pels fideus a bullir, podem anar tallant a juliana totes les verdures (excepte els pebrots del padrón que els podem anar coent en una paella a banda amb oli i sal).\nPosem una paella wok o si no en teniu, una de normal al foc i hi afegim oli de coco. Amb un parell de cullerades n’hi ha suficient. Heu de tenir en compte que a l’hivern aquest tipus d’oli es queda dur, però amb una cullera el podem agafar molt bé del pot i a la paella en un moment ja ha tornat a la textura oliosa.\nPosem les verdures a juliana al wok amb l’oli de coco i les saltegem. Quan estiguin al punt que ens agradin, hi afegim un parell de cullerades de salsa de soja i remenem bé.\nMentrestant, haurem bullit els fideus segons les instruccions del paquet, que en el meu cas eren 4 minuts i un cop escorreguts, passats per aigua freda.\nEls afegim amb les verdures i remenem perquè s’intengrin tots els ingredients. És el moment d’afegir el blat de moro que li aportarà una textura cruixent que es diferència de la resta del plat.\nJa és el moment d’emplatar els fideus amb les verdures i per acompanyar, hi posem uns quants pebrots del padrón a sobre. Així també donem un toc de gust i color!\nVal a dir que aquesta recepta es pot adaptar molt a les verdures que tinguem en aquell moment. També la salsa podria ser diferent, com de llet de coco amb curri. I, fins i tot, podem substituir el blat de moro per altres fruits secs, com pistatxos o cacauets.\nAquesta recepta admet una gran varietat d’aliments i per tant, el resultat final pot ser totalment diferent. Us animo a experimentar!!\nPosted in General, Receptes\tEtiquetat oli de coco, primer plat, recepta vegetariana, wok de verdures\tDeixa un comentari


4Càrrecs de Xavier Sabaté\nDe 1983 al 1987, fou diputat provincial exercint com a portaveu del Grup Socialista, i va ser elegit senador a les eleccions generals espanyoles de 1986. Fou portaveu del Grup Socialista del Senat en la Comissió Especial per a l'Estudi de la Droga Fou el candidat més votat a la circumscripció provincial de Tarragona i a la ciutat de Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 1993, de 1996 i de 2000. Com a diputat al congrés ocupà els càrrecs de secretari de la Comissió d'Infraestructures i vicepresident de Medi Ambient entre d'altres. El gener de 2004 fou nomenat Delegat del Govern de la Generalitat a Tarragona i el 15 de maig de 2006, Conseller de Governació i Administracions Públiques en el govern Maragall al produir-se la sortida d'ERC del govern.\nElegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya (2006) de l'1 de novembre, dimití el gener de 2007 en tornar a ser nomenat delegat del Govern de la Generalitat a Tarragona pel President José Montilla. A les eleccions al Parlament de Catalunya del 28 de novembre de 2010 fou elegit de nou Diputat i passà a exercir com a portaveu adjunt del Grup Socialista. Al final de la legislatura, el setembre de 2012, fou designat President del Grup Parlamentari del PSC i Cap de l'oposició succeint Joaquim Nadal. Durant la curta durada d'aquest càrrec a causa del final de la legislatura l'octubre de 2012, va protagonitzar el debat de política general en nom del seu grup davant el president Artur Mas. Va tornar a ser diputat al Parlament de Catalunya a les eleccions del 25 de novembre de 2012 a la X legislatura i passà a formar part de la Direcció del Grup del PSC, President de la Comissió d'Educació i portaveu del seu grup a la Comissió d'Interior.\nFou dels primers polítics a usar internet i disposar de pàgina web, que reconvertí en un blog.[cal citació]\n↑ delCamp.cat - Xavier Sabaté defensa que l'acció dels mossos "en cap cas ha estat desproporcionada"[Enllaç no actiu]\ndelCamp.cat - "Els grans reptes només ens els podem plantejar en clau del Camp"[Enllaç no actiu]\nCàrrecs de Xavier Sabaté[modifica]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Xavier_Sabaté_i_Ibarz&oldid=30253709»


El Síndic de Greuges admet la queixa de Metges de Catalunya sobre "precarietat" laboral en l'ICS\nEl Síndic de Greuges ha admès a tràmit la queixa presentada per Metges de Catalunya (MC) pel "increment de la precarietat laboral als hospitals públics", i s'ha compromès a demanar informació a l'Institut Català de la Salut (ICS) sobre els contractes mèdics no justificats de curta durada per emetre un informe.\nSegons ha informat aquest dimecres MC en un comunicat, la decisió lllega després que el sindicat sol·licités la mediació del Síndic per instar a l'ens sanitari a aplantillar als més de 400 facultatius especialistes que tenen contractes temporals concatenats, la majoria amb durada inferior a sis mesos, que no poden accedir al complement de productivitat variable per compliment d'objectius i veuen disminuïdes les seves retribucions.\nL'acceptació a tràmit de la queixa de MC suposa "un pas més en la campanya de pressió" del sindicat sobre l'ICS per eradicar la precarietat laboral en els centres de salut públics.\nEl sindicat ha afirmat que l'any passat ja va alertar que un 20% de la plantilla mèdica dels hospitals de l'ICS tenia "contractes laborals inestables", per la qual cosa va presentar una reclamació davant l'empresa pública.\nL'ICS va atendre, en part, les reclamacions del sindicat i va obrir un procés per aplantillar al col·lectiu: "Però l'empresa no ha complert la seva paraula, per la qual cosa MC s'ha vist obligat a recórrer al Síndic perquè intervingui en el conflicte".


Les dades d'absentisme a l'Ajuntament es reduïxen un 13,8%\nLes dades de l’informe anual corresponent a 2016 presentat per la Regidoria de Govern Interior al Comité de Seguretat i Salut reflecteixen l’aposta del Govern de la Nau per reforçar i millorar la prevenció de riscos laborals dels treballadors i treballadores municipals, tant per la reducció de les xifres d’absentisme com per la davallada de les jornades laborals perdudes.\n“Són dades positives les que ens mostra aquest primer informe anual sota una gestió íntegra per part de l’equip de govern actual”, ha explicat el regidor Sergi Campillo, qui ha destacat que la xifra d’absentisme se situa en un 0,47 per cent, un 13,8 per cent menys que l’any anterior. Són huit centèsimes percentuals per sota de les dades registrades en 2015, el que permet abastar la xifra més baixa d’absentisme als darrers quatre anys. Entre les dades més destacables hi ha les del personal de l’Àrea de Protecció Ciutadana, on l’absentisme en Bombers ha baixat un 22,6 per cent i en Policia s’ha reduït un 18,6 per cent.\nEn la sessió extraordinària del Comité de Seguretat i Salut convocada pel regidor, s’ha afegit “una altra dada molt positiva” referent a les jornades laborals perdudes l’any passat, que van baixar un 12,2 per cent respecte a l’any anterior, en passar-ne de 9.997 a 8.775.\nCampillo ha volgut presentar aquestes dades des de la Regidoria a les seccions sindicals “per la seua contribució diària en la millora de les condicions laborals de la plantilla municipal, un objectiu que compartim plenament des del Govern de la Nau, on tenim la convicció que eixes garanties per al personal de la casa, a més, redunden en una optimització dels servicis que oferim a la ciutadania des de l’Ajuntament de València”.\nCampillo ha recordat que en setembre es va posar en marxa una campanya pròpia de prevenció d’accidents laborals amb tot un seguit de recomanacions per als empleats i les empleades municipals i ha afirmat que les dades d’aquest informe anual incideixen en la tendència ja marcada per l’informe trimestral presentat en novembre, quan l’absentisme s’havia reduït un 1,5 per cent respecte al mateix període del 2015.


Gene Barry - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGene Barry (Nova York, 14 de juny de 1919 - Woodland Hills, Los Angeles, Califòrnia, 9 de desembre de 2009) va ser un actor estatunidenc. Va néixer com Eugene Klass en una família jueva a Nova York, destacà des de molt jove gràcies a la seva habilitat per a cantar i tocar el violí. Adoptà el seu pseudònim en honor de John Barrymore.\n14 juny 1919\n9 desembre 2009 (90 anys)\nactor, actor de cinema, guionista, actor de televisió, actor de teatre, productor de cinema\n(1964) Golden Globe for Best Actor in a Television Series (en) , per l'obra Burke's Law (en)\nBarry a Istanbul Express (1968)\nVa aparèixer al Teatre de Broadway a Catherine was Great el 1944 i, molts anys després, protagonitzà el musical La gàbia de les boges (basat en la pel·lícula francesa del mateix nom sobre una parella homosexual i el seu estricte fill) amb George Hearn fent de la seva parella. Per la seva contribució al teatre, Gene Barry obtingué l'estrella al Passeig de la Fama de Hollywood al 6555 del Hollywood Boulevard.\nUn dels seus primers papers fou el 1953 a la producció de La guerra dels mons. Feu un cameo en la versió de Steven Spielberg el 2005 amb la nova La guerra dels mons, amb el seu coprotagonista del 1953 Ann Robinson.\nConegut per les seves suaus formes, Barry protagonitzà en televisió les sèries estatunidenques Our Miss Brooks, Bat Masterson, Audàcia és el Joc i La llei de Burke. Guanyà un Globus d'Or el 1965 per La llei de Burke. Barry va actuar al famós episodi d'Audàcia és el Joc, una història de ciència-ficció dirigida per Steven Spielberg i escrita per Philip Wylie anomenat L.A. 2017. També protagonitzà el 1973 la sèrie de televisió per a la ITV L'aventurer, amb Barry Morse i Catherine Schell.\nBarry va aparèixer en nombroses pel·lícules, programes de televisió i shows. La seva esposa, Betty Clair Kalb, va morir als seixanta anys el 2003. Tingueren dos fills, Michael i Frederick, i una filla, Elizabeth.\nLa guerra dels mons (The War of the Worlds) (1953)\nLa ruta del tro (Thunder Road) (1958)\nLa guerra dels mons (War of the Worlds) (2005)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gene Barry\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gene_Barry&oldid=27751557»\nDarrera modificació: 10 jul 2021 a les 10:10\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 jul 2021 a les 10:10.


Poesia a la intempèrie : de març 2011\nLa primavera dels poetes\nPer celebrar el Dia Mundial de la Poesia, el 21 de març de 2011, a la Capella de la Nau, ens ajuntàrem més de cinquanta poetes. Alguns noms: Josep Ballester, Mari Carme Arnau, Vicent Berenguer, Iolanda Bonet, Lucía Boscá, Iván Brull, Antonio Cabrera, Xelo Candel, Guillermo Cano, Lorena Cayuela, Pere Císcar, Mercè Climent, Rafael Correcher, Elena Escribano, Vicente Gallego, Isabel García Canet, Jesús GE, Marc Granell, Ramon Guillem, Rubén Luzón, Alicia Martínez, Francesc Mompó, Àngel Montesinos, Eusebi Morales, Vicent Nàcher, Joan Navarro, Carolina Otero, Vicent Penya, Jaume Pérez Montaner, Josep Picó, Begonya Pozo, Marta R. Sobrecueva, Isabel Robles, Lluís Roda, Luci Romero, Mari Carme Sàez, Encarna Sant-Celoni i Eduard Verger.S'escoltaren textos en català, espanyol, serbi, romanés, francés, anglés, eslové, alemany o persa. Fou un moment màgic on la litúrgia de la paraula es va posar, més que mai, en evidència. Entre silencis, somriures i rialles vàrem trancòrrer una esplèndida vesprada a la seu més antiga de la Universitat de València. Al seu bloc "Uendos, Greixets i Maremortes" l'escriptor i poeta Francesc Mompó en va deixàr constància escrita i gràfica. Ací en teniu un tast de la seua crònica:\n"La Capella de la Sapiència del Centre Cultural La Nau de la Universitat de València va reunir anit una cinquantena de poetes en castellà i en català per a commemorar el Dia Mundial de la Poesia.\nConvocats i dirigits per les poetesses Isabel Garcia Canet i per Begonya Pozo, un per un, per ordre alfabètic, anàrem passant per l’altar major de la capella.\nCom que l’acte homenatjava la poetessa Marta Pessarrodona, alguns poetes llegiren versos d’ella traduïts a un grapat d’idiomes: anglès, francès, alemany, servi, eslovè, persa, romanès... La resta llegírem composicions pròpies o d’algun altre poetes que haguérem triat.\nDiverses llengües, diverses veus, diversos tons, però una sola intenció: l’amor a la poesia.\nUn vi d’honor oferit per la Universitat sota les arcades de dalt del magnífic edifici i sota l’amatent mirada de Lluís Vives donà per conclòs el Dia Mundial de la Poesia."\nEl poeta Manel Marí fa la crònica sobre la primera sessió del S.E.M.P.E.R. a València\n[Fotografia de Pau Rodríguez]\nEl millor que pot passar-li a un espectacle és que el públic remugui de tan breu que li ha semblat. I que s’oblidi de tornar a engegar el mòbil per cridar a casa, i que no pensi en quina butxaca s’ha deixat el tabac. La primera sessió valenciana de S.E.M.P.E.R. comptava amb dos obstacles: la inexperiència i l’experiència. La inexperiència, perquè no teníem clar ni el perfil dels semperistes, ni la dinàmica –o encara pitjor, l’estàtica!- que el seminari podia adoptar. I, clar, l’experiència immediata i ben exitosa de Barcelona gairebé ens movia a l’obsessió perquè el tema anàs bé. Prou d’obstacles, idò, i parlarem dels atletes! Jaume Pérez Montaner, va tornar a confirmar allò del que molts ja havíem gaudit: que a més de ser un poeta extraordinari, és un docent magnífic. Si no fos perquè l’edat encara no l’hi clava el mèrit, en podríem parlar, amb un to entre l’afecte i la solemnitat, d’un “vell professor”. L’altre atleta, que sí que és un “vell professor”, que sí que passa la vuitantena, en John Ashbery, va fer tota una exhibició de múscul amb els dos poemes que ens van tenir ocupats al llarg de més de tres hores, i que van créixer i es van multiplicar, i ens van fer créixer i reproduir-nos en un ambient tan místic com la Capella de la Mare de Déu de la Sapiència de la Universitat de València: ‘What is poetry’, i la ‘Introducció’ de A Wave. Més de tres hores que van parar molt curtes, com la camisa estreta que ofega uns pectorals inflats per bona droga.\nL’alè final d’aquesta calada curta va ser a casa. A Ca Revolta, l’acte final del S.E.M.P.E.R. valencià va esdevenir l’homenatge al mestre amb aquella “vella litúrgia” que es bevia l’Estellés quan parlava del vi dels pobres i parlava de la glòria de tots. Definitivament, el millor que pot passar-li a un espectacle és que el públic remugui de tan breu que li ha semblat. I en Jaume, i n’Ashbery, i els semperistes i tota aquella colla que va sortir a la tarima de Ca Revolta, ja no per dir-hi la seua, sinó per dir-hi la d’ell, van escurçar aquelles hores a cops de poesia i de molta, molta complicitat.\n[Crònica publicada al bloc de S.E.M.P.E.R. el 17 de març de 2011]\nPoemes a la intempèrie és un llibre que travessa diferents territoris: ‘La nuesa dels dies’, ‘Intempèries’ i ‘No tornaràs indemne’. Els poemes breus de la secció central obren ponts des del reconeixement del dolor cap a la voluntat de calma: en dibuixen les transicions. Qui s’acoste a aquests versos trobarà personatges desprotegits i podrà recórrer amb ells escenaris que recreen des de la solitud de l’escriptura a la ràbia davant una realitat que -literalment- crema; la memòria; la mort quotidiana viscuda com absència íntima i intransferible -per això, potser, també comuna-; la nuesa de la consciència davant un paisatge que es (des)cobreix; la llum de les nits i del cos; els carrers de la ciutat o els camins perduts entre l’horta i la infantesa; la terra fragmentada de pors i desigs; els murs de vidre. Un llibre si més no obert a les intempèries on l’últim poema, ‘Tria personal’, enceta un camí nou per l’escriptura, però això ja és una altra història.\n[Nota publicada al web de l'editorial valenciana 3i4]\nEl poeta Manel Marí fa la crònica sobre la primera...


Es preveu la temporada de bolets podria arribar als 80 quilos per hectàrea al Pirineu i Prepirineu • TOTS ELS PIRINEUS · França, Espanya, Andorra\n06.10.2021 Les notícies, Les noticies dels Pirineus, Turisme / Bolet\nLa temporada de tardor de bolets s’ha activat gràcies a les pluges que han caigut el mes de setembre, després de l’escassa aigua caiguda a l’estiu, que ha alentit l’inici de la campanya. Si la pluviometria és mínimament generosa aquest octubre, es podria assolir els 80 quilos per hectàrea a les comarques de muntanya, i els 60 quilos per hectàrea a la plana, segons ha informat Juan Martínez de Aragón, micòleg i investigador del centre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya (CTFC), situat a Solsona. L’expert del CTFC explica que ja han començat a trobar-se fongs a zones de l’Alt Pirineu, el Solsonès, el Cadí i la Segarra, especialment apagallums, ceps, rossinyols, rovellons, pinetells i camagrocs.\nA més de la pluja, que és bàsica, la producció de bolets depèn també de factors com l’absència de vent fort (que elimina la humitat i en frena la proliferació) o l’arribada del fred en forma de neu o gelades (a les cotes altes amb fortes innivacions on es manté la neu tampoc no hi poden créixer bolets).\nA més de la cerca de bolets, els visitants també tenen un ampli ventall d’activitats relacionades amb el món dels fongs, com ara les Jornades Gastronòmiques Km0 a l’Alta Ribagorça (de l’1 d’octubre a l’1 de novembre), la Fira del Bolet i el Boletaire de Solsona (23 i 24 d’octubre) i la Fira del Bolet d’Isona (23 i 24 d’octubre), entre d’altres.\nEls boscos de l’Alt Pirineu, l’Aran i el Prepirineu, són una destinació molt preuada per als boletaries. En general, la temporada es desenvolupa entre setembre i novembre, tot i que es pot allargar fins al desembre, depenent sempre de factors com la calor, la pluja i el vent.\nRovellons, fredolics, ceps, cama-secs i camagrocs neixen en comarques com la Val d’Aran, l’Alt Urgell, l’Alta Ribagorça, el Pallars Jussà, el Pallars Sobirà, la Segarra i el Solsonès. A la plana són també freqüents els apagallums o els pebrassos.