8M: Celebrem el Dia Internacional de la Dona - Voxel - Blog\nBy Redacción18 març, 2022 No Comments\nHome » 8M: Celebrem el Dia Internacional de la Dona\nA Voxel commemorem el Dia Internacional de la Dona amb una setmana plena d’activitats en favor d’una societat més igualitària.\nLa setmana passada, amb motiu del Dia Internacional de la Dona, vam organitzar La Setmana de la Dona a Voxel. En aquesta, vam realitzar una agenda d’activitats que convidaven a pensar, discutir i construïr una societat més igualitària. Les accions van incloure vídeos reivindicatius, tallers participatius, xerrades reflexives i pel·lícules simbòliques. Durant la setmana, vam comptar amb la participació de més de 100 Voxelians.\nLlançament del vídeo “Soc feminista”\nPart de l’equip de Voxel va ser protagonista del vídeo “Soc feminista”, en el qual explicaven els motius pels quals celebren el 8M.\nEs va organitzar un taller impartit per la voxelian Sara Alite, que tenia com a tema principal els micromasclismes o conjunt d’idees preconcebudes, prejudicis i comportaments existents a la societat respecte els rols de gènere. La sessió va comptar amb més de 30 persones i va ser 100% participativa.\nA l’inici del taller, es va tractar la idea que el primer pas per produir un canvi és el fet de nomenar-lo. El segon, parlar-ho per buscar-hi solucions. Així, una de les activitats va animar a diversos equips de voxelians a posar sobre la taula exemples d’actes masclistes.\n“Assumir la presa de decisions per gènere” o “explicar acudits masclistes”, va relatar un grup. “Quan una dona té èxit a la feina, no ha estat una bona mare” o “polítiques salarials desiguals per gènere”, van comentar d’altres. També “el mansplanning” i “les atribucions de colors al gènere són actes que afavoreixen la desigualtat de gènere”. “Pressió a la publicitat”, “agressió física” i “en ocasions, l’assassinat”, van detallar altres participants.\nPerò, què hi podem fer? Algunes de les conclusions que vam extreure:\nÉs important crear consciència dels comportaments masclistes propis i aliens. Els homes aquí hi tenen un paper clau.\nHem d’estar disposades i disposats a corregir i a ser corregits.\nÉs bàsic que els adults siguin curosos amb allò que els hi ensenyen o que escolten els infants.\nCal invertir en educació, educació i més educació.\nXerrada de llenguatge inclusiu\nLa voxelian Monica Jurado va preparar una xerrada respecte el llenguatge inclusiu. La sessió, acompanyada de fotografies i vídeos, presentava un decàleg de llenguatge no sexista.\n“Dona aventurera” i “home aventurer” no tenen la mateixa connotació. “Tots els presents” és una estructura genèrica formulada en masculí. “La moto pel pare, i la rentadora per la mare” fa referència a estereotips o rols de gènere.\nAquestes i més reflexions es van posar de manifest a la xerrada, i van ser comentades pels més de 30 participants. En conclusió, hi ha moltes alternatives per a expressar-nos i fer ús d’un llenguatge consensuat i inclusiu.\nProjecció i videofòrum de la pel·lícula “Sufragistes”\nA càrrec de la voxelian Daniela Ramos, es va projectar la pel·lícula “Sufragistes”. Aquesta, relata el moviment sufragista nascut a Anglaterra i impulsat per dones de classe obrera. Basada en fets reals, mostra com entre 1910 i 1919, moltes dones van lluitar -arriscant a perdre-ho tot- per aconseguir la igualtat en el sistema de votació.\nEn acabar la projecció, es va organitzar un videofòrum en que es van fer reflexions com la fortalesa i firmesa d’aquelles dones per no rendir-se en la lluita, així com que a dia d’avui encara hi ha molta feina a fer.\nMoltes gràcies a la Sara, la Mónica, la Daniela, l’Andrea i la Neus, i a totes les persones per participar en l’agenda d’activitats. Per crear consciència sobre la desigualtat de gènere existent. I també per prendre partit, cadascú des de la seva posició i des del respecte.\nSeguim sumant granets de sorra per reivindicar la igualtat, fent memòria d’altres iniciatives com la Xerrada Grow 8M: “El canvi cap a la igualtat és un joc d’equip”.\nPrevious PostLa factura electrònica B2B a Espanya, a un pas de ser obligatòria\nNext PostGrupo Hesperia aposta per la digitalització i la sostenibilitat de la mà de Voxel


Badanotis :: Badalona informarà de l'estat de les seves platges a través del twiter\nEls usuaris d'aquesta eina podran rebre així informació de manera instantània\nL'Ajuntament de Badalona ha posat en marxa un nou servei adreçat als usuaris de les platges badalonines, amb el qual podran conèixer en temps real l'estat de les platges a través d'internet. Ho podran fer de dues maneres: la tradicional, és a dir, el portal web de l'Ajuntament de Badalona i una de més innovadora, com és la xarxa social Twitter.\nSegons els responsables d'aquesta in iciativa, els usuaris de les platges de Badalona que vulguin conèixer l'estat d'aquestes al seu mòbil només han de connectar-se al Twitter i seguir el compte PlatgesBadalona. En cas que algú es doni d'alta a Twitter i es faci seguidor del compte, cada vegada que hi hagi una actualització en l'estat de les platges, de bandera, qualitat de l'aigua, vent, etc. es mostrarà en la pàgina de perfil de l'usuari seguidor i tots els usuaris que hagin escollit la opció de rebre-les.\nI és que la xarxa Twitter permet que un grup d'usuaris puguin comunicar-se i relacionar-se a través de missatges curts de màxim 140 caràcters coneguts com tweets. L'avantatge d'aquesta nova xarxa és la rapidesa en la transmissió dels missatges, ja que es poden rebre a l'instant als telèfon intel·ligents (smart phones).\nEl primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Badalona, Ferran Falcó, ha explicat que "aquest nou servei és una aposta més del Govern de Badalona per la introducció de noves tecnologies en la relació entre els ciutadans i l'administració, com ho va ser, per exemple, el servei de SMS del civisme amb què els agents de la Guàrdia Urbana reben directament els missatges al seu mòbil". Falcó ha destacat que amb aquesta iniciativa "és la primera vegada que l'Ajuntament utilitza la xarxa Twitter per donar informació en línia amb dades a temps real als ciutadans, en aquest cas sobre l'estat de les platges".\nLa innovació d'aquesta aplicació és la integració dels sistemes informàtics municipals amb la xarxa Twitter, de forma que l'enviament de les dades és totalment automàtic.\nPer la seva banda, la regidora de Medi Ambient i Mobilitat, Mercè Rius, ha destacat que "aquest nou servei és un pas més en la millora contínua per oferir un servei de qualitat a la ciutadania donat que la platja és l'espai més valorat de molts ciutadans i ciutadanes de Badalona".


La presidenta penja els símbols de la presidenta\n"El llaç, certament, és una proclama antirepressiva que hi ha una part de la societat catalana que no comparteix"\nper Salvador Cot Editor d'El Món 24 de juliol de 2019 20:10\nLa nova presidenta de la Diputació de Barcelona, Núria Marin, ha plantejat un debat interessant, en despejar el llaç groc de la façana. Segons ella, ha ordenat la retirada d'aquest emblema per l'alliberament dels presos perquè "els símbols han de servir perquè tots els ciutadans s’hi sentin reflectits, no per dividir, sinó tot al contrari". El llaç, certament, és una proclama antirepressiva que hi ha una part de la societat catalana que no comparteix, probablement la majoria dels que voten el partit on milita la presidenta Marin, més els que donen suport al PP i Ciutadans. Numèricament, són una fracció important, que va arribar al 43,45% dels vots a les eleccions del 21D.\nPresumiblement, aquest 43,45% tampoc no se sent representat per l'estelada i té com a referents la bandera espanyola bicolor -la que va guanyar la Guerra Civil- i la institució monàrquica que es va encavalcar amb el tardofranquisme. Aquests símbols, però, tenen una simpatia minoritària dins la societat catalana. Sense estudis seriosos que ho confirmin, és raonable pensar que ningú no vota JxCat, ERC, CUP o els comuns si es considera monàrquic o porta la bandera bicolor al canell.\nComparteixo el raonament de Núria Marin, els símbols no han de dividir. O sigui que seria una proposta assenyada i consensuable que la senyera sense estel, que sí representa a tothom, onegés en solitari a totes les institucions, en tot cas -si tothom ho veu clar- acompanyada de la blava europea. Els símbols de part -el llaç, l'estelada, la tricolor, la bicolor o qualsevol altre- són perfectament legítims, però divideixen en la mateixa mesura. Ara, a la Diputació, només hi ha els emblemes que representen la part dels catalans que pensen com Núria Marin. Ni tan sols els de tots els que governen la Diputació.


Quan no governa Pedro Sánchez (Xavier Roig)\nA Espanya, des de ja fa bastants anys, hem pervertit el sistema\n4 min. 31/01/2019 18:31\nS’ha parlat molt de la manca de separació de poders. La llum vermella l’ha encesa la grollera –per descarada, per insolent– actuació del poder judicial espanyol. Però la realitat és que la separació de poders, a Espanya, no ha existit mai. ¿No va ser aquell illetrat anomenat Guerra –triler professional que omplia pavellons municipals a Catalunya– qui va dir que Montesquieu havia mort? De fet, la separació de poders va néixer morta en el moment que va començar la Transició. El sistema ha fet impossible que arreli.\nLa primera activitat en pro de la manca de separació de poders va consistir en barrejar parlamentaris amb membres de l’executiu. Un ministre hauria de ser una persona del carrer amb capacitat de gestió. Sense cap tipus de vocació política més enllà de la de servir la cosa pública. Però el maligne sistema pel qual els parlamentaris són designats –vull dir entaforats en una llista de la qual es coneix, menys o menys, el llindar d’elegibilitat– fa que tot consisteixi en caure en gràcia als que manen al partit. I així anar aconseguint premis. Ara uns escó... Si fas bondat una 'canongia' en forma de membre d’algun organisme, una comissió, un consell d’administració d’empresa pública o bé de membre de la mesa del Parlament corresponent... El premi major, però, arriba el dia que, potser, et fan ministre.\nNo serà el senyor Sánchez qui determini res, sinó una mena de màfia d’estat\nFins aquí el camí pervers que ha seguit aquell individu que hauria de respondre directament davant dels electors. S’ha convertit en un empleat de partit que va vivint com a funcionari parlamentari, més que no pas amb la inquietud d’aquell que, si no ho fa bé, no sortirà elegit. I com més temps passa, més depèn del partit. El seu currículum viciat l’incapacita per fer res remunerat en el món privat. Vet aquí el que ha provocat que el poder executiu sigui un braç del poder legislatiu més que no pas altra cosa.\nL’aventura no acaba aquí. L’afer esdevé més truculent i perillós del que sembla. Si agafen i miren els currículums dels actuals membres del govern espanyol veuran que, deixant de banda el senyor Pedro Duque –que posseeix una carrera molt particular–, tots els altres són funcionaris. O han estat professors, jutges, diputats autonòmics, o senadors o parlamentaris a Europa, etc. Cap sap el que significa guanyar-se les garrofes en un entorn, diguem-ne, de risc. Algú dirà que alguns d’entre ells han demostrat capacitat de gestió en el passat. Pot ser. Però saben què els dic? Que aquest columnista està convençut que la millor demostració de capacitat de gestió es diu “compte de resultats”. Perquè, personalment, ignoro quina és la vara que mesura la capacitat de gestió en l’entorn públic. No em negaran que la meritocràcia és cosa del passat.\nFent-ne una anàlisi freda podríem concloure que són els funcionaris els que governen. Ignoro si ho fan en benefici nostre, dels contribuents. Recordin la trajectòria que els he explicat més amunt. L’individu en qüestió ha perdut el sentit de qui li posa el rostit a taula. No hi ha lligam ni emocional ni, de forma conscient, econòmic. Tampoc hi ha capacitat de reacció per allò que els anglosaxons anomenen 'accountability' ('passar comptes'). No existeix la possibilitat directa i clara de poder-li dir: “Si no ho fas bé, et foto fora!” Bé, per fer-ho ras i curt, tinc la sensació que, al capdavall, tota aquesta gent governa per a ells mateixos. Tots? No. Siguem honestos. Hi ha algú que sempre se la juga: el líder polític. Cal reconèixer que el senyor Pedro Sánchez se l’ha jugada, ha apostat, ha arriscat. I va guanyar. Però qui consideri que amb això hem solucionat el problema, s’equivoca.\nSi miren on han anat a parar, finalment, el membres del govern Rajoy veuran que tots tenien un raconet públic. El president, un registre de la propietat que li permet sestejar, quan vol. La vicepresidenta ha estat nomenada -pel govern de Pedro Sánchez- membre del Consejo de Estado. L’altra al Tribunal Suprem, com a vocal... Bé, ja m’entenen. I els que hi són ara, faran el mateix quan els despatxin. I és que no hi ha res com jugar sobre segur, no troben? I així és com es manté una cosa que coneixem com a 'maquinària de l’Estat'. Un sistema que pot aturar des d’un referèndum fins a fer quedar en ridícul Sánchez quan convé.\nA mi el senyor Pedro Sánchez no em sembla mal polític. Fins i tot tinc la sensació que, si fos per ell, el referèndum ja s’hauria celebrat. Però no serà el senyor Sánchez qui determini res, sinó una mena de màfia d’estat. Perquè a Espanya, des de ja fa bastants anys, hem pervertit el sistema. Com a Itàlia. Amb la diferència que ells, intel·ligents, al govern li diuen “porco”.


El TCM Netlab assisteix al Congrés BDigital Apps 2011 | Tecnocampus\nEl TCM Netlab assisteix al Congrés BDigital Apps 2011\nEl grup TCM NetLab va assistir els dies 15 i 16 de novembre a la segona edició del congrés BDigital Apps celebrat al CosmoCaixa de Barcelona. El BDigital Apps és el congrés nacional especialitzat en aplicacions per dispositius mòbils. L’edició d’enguany s’emmarca en el context del nomenament de Barcelona com a Mobile World City, consolidant així la capital catalana per convertir-se en un centre tecnològic i en un referent en tecnologia del sector mòbil.\nEl BDigital Apps té com a objectiu impulsar un dels sectors que més negoci genera en l’actualitat i presenta les millors perspectives de creixement en els pròxims anys, el de les aplicacions (apps). Ha servit de trobada per desenvolupadors, empreses creadores i usuaris d’aplicacions per mòbils, creant noves oportunitats de negoci y debats sobre les tendències de les aplicacions.\nL’edició d’aquest any ha comptat amb 30 ponents i més de 800 professionals del sector durant els dos dies. Dels ponents, Mario Yánez, Director de Soluciones Bancarias de Tecnocom, i David Urbano, Director de Mobilitat de e-“laCaixa” assenyalen la tecnologia NFC, una de les línies de treball del grup NetLab, com una de les principals tendències del sector.\nA més de les sessions, workshops i debats, s’ha organitzat la FinAppsParty, la primera marató de 24 hores amb desenvolupadors especialitzats en la creació d'apps per a serveis financers.\nPodeu seguir tota l'actualitat del TCM Netlab a través del seu bloc.\nProva de nivell pels (...) Següent\n70 empreses fan (...) Anterior


Agència Tributària:3.7 Pagaments fraccionats\nActivitats professionals: 20% del rendiment net, des de l'inici de l'any fins a l'últim dia del trimestre a què es refereixi el pagament.Es deduiran els pagaments fraccionats que hauria correspost ingressar pels trimestres anteriors del mateix any si no s'hagués aplicat la deducció prevista en el cas que la quantia dels rendiments nets d'activitats econòmiques de l'exercici anterior sigui igual o inferior a 12.000 €. Es deduiran també les retencions i els ingressos a compte des de l'inici de l'any fins a l'últim dia del trimestre a què es refereix el pagament fraccionat.\nAquests percentatges es reduiran en un 60% per a les activitats econòmiques que tinguin de dret a la deducció en la quota prevista per a rendes obtingudes a Ceuta i Melilla.\nActivitats agrícoles, ramaderes i forestals:2% del volum d'ingressos del trimestre, excloses les subvencions de capital i les indemnitzacions.\nCàlcul de la quantitat a ingressar del pagament fraccionat corresponent al quart trimestre del 2020 en estimació objectiva\nEls contribuents que desenvolupin activitats diferents de les agrícoles, ramaderes i forestals i quantifiquin l'import dels pagaments fraccionats pel rendiment net (hi ha dades-base), per al càlcul del pagament fraccionat corresponent al quart trimestre de 2020, no computaran com dies d'exercici d'activitat, en cap cas, els dies naturals en què l'exercici de l'activitat s'hagués vist suspès com a conseqüència de les mesures adoptades per les autoritats.A més, aplicaran els percentatges de reducció (20% o 35%) assenyalats en el punt 3.6.2.\nCàlcul de la quantitat a ingressar del pagament fraccionat corresponent al primer trimestre del 2021 en estimació objectiva\nEls contribuents que desenvolupin activitats diferents de les agrícoles, ramaderes i forestals i quantifiquin l'import dels pagaments fraccionats pel rendiment net (hi ha dades-base), per al càlcul del pagament fraccionat corresponent al primer trimestre de 2021, aplicaran els percentatges de reducció (20% o 35%) assenyalats en el punt 3.6.2.\nPoden presentar-se electrònicament per internet o mitjançant paper imprès (predeclaració) generat exclusivament mitjançant la utilització del servei d'impressió desenvolupat a aquests efectes per l'Agència Tributària a la seva Seu electrònica.


Comprar domini .CO.AC a Catalunya | Dominis lliures\nCercar dominis .co.ac\nDisponibilitat i preu de dominis .co.ac\nMitjançant aquesta utilitat podràs comparar el preu dels dominis d'internet .co.ac i comprovar si nom de domini web que necessites es trova lliure o ja ha estat registrat prèviament per una altra persona, entitat o empresa. Si desafortunadament el domini ja ha estat registrat podràs realitzar un whois per conèixer les seves dades de registre, o també el podràs visitar directament per comprovar si està en línia.\n2.- En principi, si es tracta d'un lloc web d'empresa, hauries de comprovar si el nom de la marca està lliure. Per exemple, si vens rentadores MarcaX, sempre serà millor comprar el domini MarcaX.co.ac en lloc rentadoresbones.co.ac. Si no és possible, hauries de buscar un nom de domini que tingui implícita la paraula que millor representi l'activitat del teu lloc. En aquest cas, podríem triar rentadoresMarcaX.co.ac\n3.- És essencial que el nom de domini sigui fàcil de recordar. Per això, procura utilitzar un nom de domini curt, amb paraules bensonants i que contingui alguna keyword (paraula clau) rellevant. Però evita sempre donar-li caràcter d'eslògan, ja que els dominis tipus lamillorwebderentadores.co.ac, encara que sembli el contrari, avui ofereixen poca credibilitat i transparència de cara a l'usuari. Evita també l'ús del guió (-), pot donar lloc a confusió a l'hora de transmetre'l verbalment.


La presidenta del Govern, Francina Armengol, ho ha concretat aquest dilluns a la Mesa del treballador públic\n2 min. Palma 29/05/2017 20:18\n651x366 El Govern ofereix 257 de les places aquest 2017. / PERE VIRGILII El Govern ofereix 257 de les places aquest 2017. / PERE VIRGILII\nEducació convocarà finalment 3.000 places d'oposició entre el 2017, el 2018 i el 2019. Ho ha confirmat la presidenta del Govern, Francina Armengol, a la Mesa del treballador públic que s'ha duit a terme aquest dilluns dematí. Això permetrà donar més estabilitat al cos docent de les Illes. Cal recordar que la convocatòria per a aquest 2017 és de 257.\nEl que ha possibilitat que el Govern dugui a terme aquest anunci és l'acord estatal de consolidació de places que es va signar a finals del mes passat. El portaveu de la FE-CCOO, Toni Baos, explica que es preveu, ara, que es puguin agafar totes les places que l'anterior legislatura no va treure. " Ara recuperam aquelles que ja haurien d'haver sortit" i que tenen més de tres anys, apunta Baos.\nEn aquest sentit, les xifres són les que el sindicat esperaven, però apunta que l'acord estatal s'ha d'anar revisant any rere any. El punt important és la taxa de reposició. "En compliment d'aquest acord, esperam que es respecti, com a mínim", adverteix Baos. Des de CCOO, però, es reclama més: que s'elimini. Les Illes Balears són la comunitat on hi ha més interins i "sense l'eliminació de la taxa de reposició es fa molt difícil complir l'objectiu del 8% d'aquí al 2020".\nAbans d'anunciar-se l'acord estatal, des de CCOO es demanaven 2.000 places. "Sabíem que la taxa de reposició no donava per a més", assenyala Baos. Tot i això, valorant de manera positiva les xifres, el sindicat ha traslladat al conseller d'Educació i Universitat, Martí March, que tingui present i s'estudiï per incorporar mesures d'estabilitat per a tota la plantilla, incloent-hi els interins.\nDes del sindicat Alternativa, Miquel Ángel Santos valora positivament l'anunci, però adverteix que les convocatòries d'oposicions s'han de realitzar "amb precaució". En aquest sentit, pensa que "no serà bo que es treguin ara totes les places" i demana un sistema d'oposicions més regular. Parla d'una petició que es va fer al Govern perquè demanàs a Madrid que l'increment de places es fes en sis anys i no en tres. L'objectiu és que no afecti de manera greu tota una generació que ha estat els darrers anys sense oposicions i que el sistema es reguli tan aviat com sigui possible.\nEl Govern només convocarà 257 places d’oposicions el 2017\nCCOO exigeix una oferta "contundent" per a les oposicions docents de 2018\nEducació oferirà entre 800 i 1.000 places d'oposicions al 2018


Joan Roca: de gener 2022\nEstic del tot segur que Sant Aristeu i Santa Seràpia, l’onomàstica dels quals coincideix amb el meu aniversari, van aliar-se en l’exercici de la meva protecció i van permetre que em jubilés mig any abans que comencés aquesta reconsagrada pandèmia.\nQuan m’arriben informacions procedents de les escoles per boca de companys i companyes que no van tenir la meva sort, m’adono de la immensa fortuna d’haver-me lliurat de patir aquests dos darrers anys exercint la professió de mestre en les condicions que ho han hagut de fer, i consultant l’oracle a diari per si els designis divins incorporaven alguna nova consideració als laberíntics protocols aplicables davant de qualsevol eixavuiro d’un alumne.\nNo me les vull pas donar d’espavilat, perquè segurament si m’hagués trobat davant de les disjuntives que ha plantejat la pandèmia als responsables del govern, i més en concret d’ensenyament, ho hauria engegat tot a rodar. Però voleu dir que no es podia haver fet d’alguna altra manera més senzilla? O més coherent? O més amable? O més respectuosa amb professionals i famílies?\nD’una cosa estic plenament segur: els nens i nenes, nois i noies que han viscut aquests dos cursos de pandèmia (de fet anem pel tercer) estic segur que aniran coixos d’aprenentatges durant molt de temps. I potser aquest dèficit no serà l’únic al qual hauran de fer front.\nJOCS OLÍMPICS D'HIVERN?\nAlgú pensava que el senyor Lambán no aprofitaria la mínima excusa per treure pit i demostrar arreu de l’estat que els té molt ben posats i de passada guanyar punts, perquè comença un cicle electoral? Encara recordo com va aprofitar l’espoli del Museu de Lleida aconseguit amb l’aplicació del 155 per felicitar l’any nou des de Sixena, que hi ha algunes immoralitats que no hauríem d’oblidar mai.\nLi hem posat “a huevo” per tornar a fer-se el milhomes i demanar pla d’igualtat en la foto dels qui promouen els Jocs Olímpics d’hivern al Pirineu. “Ara que em necessiten, no saben pas el preu que en pagaran!”, es deu haver dit. I planta el nostre President que es queda amb un pam de nas visitant Balaguer i fent veure que no ha passat res.\nDe fet, només cal veure com els sociates s’han afanyat a dir que ni Catalunya ni “leches”, que qui demana els Jocs és el Comité Olímpico Español, per recordar-nos una vegada més que no cal que ens fem il·lusions, que no som res més que una autonomia sense Estatut cada vegada amb menys competències, per molt que ens entestem a maquillar la nostra trista realitat.\nTot això sigui dit sense entrar a fons en l’estupidesa monumental de voler organitzar uns Jocs Olímpics d’Hivern l’any 2030, quan el més probable és que la neu més propera l’hàgim d’anar a buscar als Alps, perquè haurà desaparegut fins i tot la gelera de l’Aneto. Ep!, i s’han cobert les espatlles amb una consulta a les comarques afectades (no totes per cert, només les més favorables) dient que seria concloent. Algú pensa que el resultat pot ser-los desfavorable, tenint en compte el dèficit d’infraestructures de les comarques del Pirineu?\nDoncs això, a seguit mamant-nos el dit!\nPublicat per Joan Roca a 3:33 Cap comentari:\nResulta que ahir es van fer públiques unes dades estadístiques que, com a mínim, es poden qualificar de curioses. Durant el darrer any han arribat a les llars catalanes el doble de mascotes que de criatures.\nNo, no cauré en l’error de treure conclusions simplistes i precipitades, tot i que venint del sector educatiu començo a témer per la feina de companys i companyes que no van tenir la sort de jubilar-se en el moment oportú com jo, que fins i tot vaig poder esquivar aquest merder de pandèmia.\nSegurament hi deu tenir a veure la situació d’incertesa pandèmica que estem vivint des de fa gairebé dos anys, les dificultats d’aconseguir estabilitat econòmica abans de fer el pas de portar un nou ésser a aquest món amb la responsabilitat que això comporta, els dubtes de les dones davant la dificultat de conciliar maternitat i exercici de la professió, la poca aportació d’ajuts de l’estat per al foment de la natalitat... La llista de condicionants seria llarga i no em vull estendre.\nPerò convindreu amb mi que, per la manera com es tracten els animals de companyia (fins i tot “s’adopten”, un terme fins fa poc exclusiu dels fills), com se’ls parla, com se’ls acarona, com se’ls fa petons, més aviat es diria que hi ha qui els utilitza per sublimar la necessitat de paternitat/maternitat que la lògica del seu cervell els ha obligat a ajornar fins que de vegades se’ls acaba passant l’arròs.\nNomés una darrera reflexió que de ben segur que no agradarà gaire als animalistes, però que no em puc resistir de formular, i que és la mateixa que uso quan vaig a parlar amb els nens i nenes que llegeixen el meu llibre “Caramels de menta”:\n“Una societat que arracona els vells mentre petoneja els gossos és una societat malalta.”\nQuin espectacle que han muntat al Parlament!\nSi no tinguéssim imatges dels resposables de tota aquesta moguda, estaria per dir que em torno a trobar en una d'aquestes semibatusses d'adolescents a les quals assistia quan feia de mestre procurant no ficar-hi massa el nas perquè, ja se sap, quan un adult s'hi embolica és com si un elefant entrés en una terrisseria.\nQue si el lletrat major diu que la culpa és teva, que si la secretèria general només faltaria, que la culpa és teva i que ets una mena d'assetjadot psicològic (una categoria nova de delicte?)...\nA tot això, la molt honorable presidenta deu poder dir-hi alguna cosa...\nDoncs resulta que no, que passa el que ens temíem, que els polítics no tenen veu ni vot ni competències davant l'alt funcionariat que és qui realment té la paella pel mànec i manega les cireres.\nA veure com s'ho fan per llevar-los els privilegis! Si els toquen el que no sona aturen el país i tots a prendre pel sac.\nD'això se'n diu tenir privilegis!\nCAL FER NETEJA!\nEl policia nacional que va trinxar la cara d'en Jordi Borras, periodista\nindependentista especialitzat en investigar els grups espanyols d'extrema dreta, al final ha reconegut els fets i ha acceptat un any de presó i pagar una indemnització de 7.000 €.\nHan hagut de passar més de tres anys perquè acceptés que la seva versió dels fets no tenia cap fonament de realitat, sobretot havent-hi testimonis, perquè sense aquests ja sabem com acaben les causes en què hi ha implicat un membre de les forces d'ordre públic, la paraula del qual preval sobre totes les altres davant d'un tribunal.\nEl tal Ivan Racaj, inspector i no pas un mamelló acabat de sortir de l'acadèmia, el va colpejar reiteradament al cap i a la cara mentre cridava "Viva España!" i "Viva Franco!", deixant clar que anava armat amb una navalla. Es va identificar ensenyant la placa als testimonis que van intentar mobilitzar-lo amb l'objectiu d'intimidar-los i exigir el seu silenci.\nI se'n sortirà amb un any de presó que no haurà de complir perquè, en el supòsit que tingués antecedents ja es cuidarien prou de netejar-li l'expedient.\nEn un país normal (Alemanya, posem pel cas que estan força sensibilitzats amb l'objectiu d'eliminar nazis de les forces armades), aquest personatge seria expulsat del cos de policia nacional, però lamentablement ens el podem tornar a trobar pel carrer massacarant algú que no combregui amb la seva ideologia franquista. Oi que sí, senyor Grande Marlaska?\nAh, me'n descuidava, l'obligaran a fer dos cursets: un de prevenció de conductes violentes i un altre d'atenció als drets humans.\nSí, sí... allò d'anar covant l'ou de la serp.\nPublicat per Joan Roca a 9:39 Cap comentari:\nUN ALTRE OXÍMORON\nMés enllà de reconèixer el dret de tothom a tenir un sou digne i garantir els mitjans per millorar-lo, avui em ve al cap una consideració arran d'una informació llegida al diari. Es veu que els funcionaris de la Generalitat recuperaran el plus de productivitat que havia desaparegut de la seva nòmina el 2012 amb les retallades que van aplicar arran i arreu.\nI és que m'ha fet gràcia veure junts dos termes formant un oxímoron de la mateixa categoria que "intel·ligència militar", en aquest cas: productivitat i funcionaris.\nCom coi calcularan la seva productivitat?\nI com ho faran tenint en compte que encara n'hi deu haver una bona pila que fan teletreball (això ho dic perquè encara no s'ha recuperat l'atenció d'abans de la pandèmia i cal demanar hora per a qualsevol tràmit).\nÉs un bon misteri. Creieu que m'agradaria esbrinar-ho.\nSón quatre gats a Osona, siguem francs, i si venen és per provocar i tocar els collons, altrament no s'entén que vulguin atendre els mitjans de comunicació davant la paradeta de l'ANC. Ja ho sé que se'ns remouen totes les entranyes cada vegada que diuen el que diuen, perquè essent el paradigma de la imposició d'idees volen tant sí com no donar-nos lliçons de llibertat. Però els hem d'ignorar. Si ningú no els hagués escridassat i els hagués obligat a fotre el camp amb la cua entre cames, no haurien tingut ni un segon d'atenció als mitjans de comunicació, i ara hem de suportar com aquesta colla de miserables fan el paper de víctimes a totes les cadenes de de televisió i a tots els diaris de l'estat.\nQue no els podem seguir el joc, que els hem d'ignorar, que s'alimenten de la nostra militància, que són especialistes en l'art de provocar, que només tenen un objectiu i encara els estem fent un favor per aconseguir-lo!\nPublicat per Joan Roca a 9:36 Cap comentari:\nSi resulta que aquests darrers dies hi ha hagut fins a 12 funcionaris del Parlament que han demanat acollir-se a la possibilitat de cobrar sense fotre brot, és a dir sense fer ni la mica de brot a què deuen estar acostumats, em venen al cap dues preguntes que no em sé contestar:\nQuants funcionaris deu arribar a tenir el Parlament?\nVan entrar-hi tots alhora i ara resulta que n'hi ha un munt en edat de prejubilació? (21+12=33)\nDe debò algú es creu l'argument que l'objectiu de la mesura és la renovació i rejoveniment de la plantilla?\nPerò sobretot n'hi ha una que m'he fet a mi mateix:\nSi quan vaig complir 60 anys m'haguessin proposat quedar-me a casa sense treballar i cobrant el meu sou íntegre, què hagués fet?\nLa resposta, que ha sigut en veu baixa, m'ha provocat una íntima vergonya que em veig obligat a compartir amb vosaltres. Segurament hauria acceptat l'oferiment i hauria netejat la meva consciència dient-me que així em podria dedicar només a escriure, i que ja m'ho havia guanyat després de tants anys cotitzant.\nSi no voleu passar vergonya, més val que no us feu la pregunta.\nPublicat per Joan Roca a 1:05 Cap comentari:\nFins que no s'han vist assetjats per totes bandes no han corregut a rectificar en la seva prerrogativa d'atorgar privilegis als funcionaris del Parlament. No serveix l'excusa de malpagador d'en Benach que n'era president quan es va aprovar, al·legant que eren altres temps. No serveix el pervers argument que els qui estan en un càrrec públic han de tenir un sou alt per garantir la seva independència i lliurar-los de la temptació d'enriquir-se amb corrupteles des de la seva posició de privilegi.\nQue un uxier de 60 anys, que deu tenir l'enorme responsabilitat d'obrir i tancar portes, custodiar despatxos, portar ampolles i gots d'aigua al faristol dels oradors i poca cosa més, si ho ha fet durant 15 anys, se'n pugui anar a casa tranquil·lament i cobrar prop de 4.000 € cada mes sense fotre ni brot, és una realitat que indigna tothom, però sobretot els qui han cotitzat durant 45 anys a la Seguretat Social i es jubilen cinc anys més tard que ell amb una paga exigua que en el millor dels casos permet viure sense estretors.\nSi permetem que passin coses com aquestes, deixem d'argumentar que no hi ha diners per a tot. Comencem per eliminar privilegis i retallar càrrecs de confiança i assessors.\nAquesta malversació generalitzada de fons públics disfressada d'acords legals esquitxa tots els partits de totes les darreres legislatures, per tant que no es dediquin a assenyalar-se amb el dit els uns als altres, que acotin el cap, paguin per la seva culpa (que no ho faran), i facin propòsit d'esmena. Pot ser un bon moment per començar a treure l'escombra i el drap de la pols.\nPublicat per Joan Roca a 1:04 Cap comentari:\nA veure si ens adonem d'una vegada que el nostre mal no sol soroll. Cada cop que posem el crit al cel a causa d'una nova decisió judicial al voltant de l'obligatorietat de fer el 25% de les classes en la llengua invasora, els que van néixer per generar un conflicte lingüístic i ara es desviuen per atiar-lo es freguen les mans, i el malànima d'en Carrizosa ja està proposant expulsar mestres i inhabilitar-los. No els podem seguir el joc.\nLes escoles tenen un projecte lingüístic. Només cal incloure-hi un punt que garanteixi que la llengua de l'antic imperi també té la consideració de vehicular en la proporció que determini cada consell escolar. Que per garantir la llibertat de càtedra, el moment d'ús de la llengua forana amb aquesta finalitat serà determinat per cada docent atenent les necessitats del grup-classe, deixant palès que ell n'és l'unic professional responsable. Jo per exemple, optaria per engegar dites castellanes de tant en tant, del tipus: "En casa del herrero, cuchillo de palo, com diuen en castellà, no com nosaltres que ens referim al fet que el sabater és el més mal calçat". I és que la meva educació en castellà a La Salle em va proveir de munició d'aquest tipus per poder avorrir a la concurrència.\nS'ha acabat el bròquil. Quan algú d'aquest miserable 1% de famílies que reclamen el que no és seu demani informació al respecte, se li lliura un cronòmetre i, ell mateix, que s'entretingui durant tota una setmana a comptabilitzar el minutatge d'ús de la llengua que reclama.\nEp!, estic parlant de les escoles i instituts de la zona privilegiada en què vivim. A les de la majoria del país, sobretot de l'àrea metropolitana, els inspectors farien bé de garantir que l'ús del castellà com a llengua vehicular quedi restringit a aquest 25%. Em sembla que hi sortiríem guanyant de llarg.\nEm sembla que ja he explicat alguna vegada que de jove, quan estudiava magisteri, feia ús del tren per tornar a casa els caps de setmana. En un d'aquests trajectes, a l'alçada de Montcada, es va asseure davant meu al mateix compartiment un home d'una trentena d'anys que se'm va adreçar en castellà i jo, fent ús de la tendència innata a ser condescendent amb els interlocutors, vaig contestar-li també en aquesta llengua. Vam estar parlant una bona estona i, quan el tren estava entrant a l'estació de Granollers vam adonar-nos que tots dos érem exclusivament catalanoparlants, jo d'Osona i ell del Ripollés. L'íntima vergonya que vaig sentir en aquell moment em va fer prometre a mi mateix que no em tornaria a passar mai més.\nFaig referència a aquesta anècdota perquè, ara que tots sembla que estem tan preocupats pel retrocés del català en la llengua parlada, faríem bé de procedir a una anàlisi de consciència i propòsit d'esmena pel pecat de renunciar de manera sistemàtica a l'ús de la nostra llengua tan bon punt el nostre interlocutor se'ns adreça en una llengua forana. La majoria d'ells segur que parlen el català prou correctament o, si més no, el comprenen en grau suficient com perquè els arribi sense gaire dificultat la informació que els adrecem.\nNomés així ens podran absoldre del pecat de contribuir per omissió a la desaparició de la nostra llengua.\nEN SUPORT DE JORDI CUIXART\nFeia dies que tenia això abandonat perquè m'he dedicat a refer la novel·la que vaig compartir amb vosaltres i també a posar un cert ordre a tot el que porto escrit d'ençà que va començar la maleïda pandèmia. Ja fa temps que vaig decidir abandonar els comentaris relatius a la nostra realitat política i social perquè em cansava d'allò més, però hi ha hagut un fet que, pel que representa de positiu i innovador en el nostre panorama, m'ha semblat que havia de comentar.\nEm refereixo a l'anunci d'en Jordi Cuixart fent saber a tothom la seva voluntat d'abandonar la presidència d'Òmnium Cultural per deixar pas a altres lideratges.\nD'entre tots els represaliats que van adquirir la condició de presos polítics, l'únic a qui li he escoltat missatges amb el sentit i la intenció positivista que ens calen ha estat ell. La seva actual decisió l'honora i, a la meva manera d'entendre, mostra el camí que els activistes socials haurien de seguir: donar el millor que tenen fins a les darreres conseqüències i fer un pas al costat perquè hi hagi qui n'agafi el relleu.\nQuina llàstima que els polítics no sàpiguen estar a la seva alçada! I no ho estaran mai perquè han fet de la seva condició una professió, un modus vivendi.\nEn l'actual panorama polític independentista hi ha massa persones amb deutes pendents entre ells que fan anar el carro pel pedregar.\nI si comencem a exigir nous lideratges?\nVoleu dir que ens pot anar pitjor de com va ara?


Conèixer Catalunya: El Moianes Privat.\nEl cronista gràfic i notari del patrimoni rural i paisatgístic del Moianes, en Feliu Añaños i Masllovet , s’havia fet – mitjançant el pagament d’un grapat d’euros – amb unes fotografies antigues esplèndides, que penjaven ara de la Galeria fotogràfica de www.moaines.net per tal que tothom – de franc , la gasiveria com a defecte està definit com a relatiu o pertanyen als catalans - pugui gaudir de la seva contemplació.\nJustament la visió d’una d’aquestes finques, anomenada Rocafort, fotografiada en els primers anys de 1900, des de l’alçaria de Sant Feliuet de Terrassola , ens va fer pensar en repetir – fins on sigui possible, com explicarem - la fotografia.\nLa ruta d’accés en el nostre cas, serà Castellar del Vallès, Sabadell, Autopista de Manresa, incorporació a l’eix en direcció Girona i finalment sortida a Oristà , on agafarem la carretera en direcció l’Estany – Moià, per deixar-la al trencall de Santa Eulàlia de Riu primer- Vic.\nLa primera sorpresa ens vindrà en forma de porta, la pista forestal que comunicava les masies de Rocafort, i Rocabruna es avui d’utilització particular dels propietaris de aquestes finques.\nSegona sorpresa, la finca està encerclada per una tanca de filferro en la millor tradició dels ranxos americans.\nTercera sorpresa, Rocafort dins del cercle de filferro, te a més una tanca d’obra que envolta la casa, quasi invisible als nostres ulls de tanta i tanta vegetació que hi ha ,està clar que com a mesura de seguretat.\nLa casa, a la mort del darrer Rocafort, va passar a mans de la família de la seva muller, d’ascendència barcelonina i sense cap vinculació amb aquestes terres; ben aviat va sortir a la venda, i un dels darrers propietaris, possiblement l’autor de tantes mesures de seguretat, va estar un príncep saudita; actualment i desprès d’un inacabable degoteig de visites d’interessats, entre els quals la nostra Montserrat Caballé, juntament amb japonesos, americans, russos, anglesos, alemanys,.. la propietat en quin interior conflueixen fins a set municipis , ha estat adquirida per uns armenis, que malgrat mantenir les estrictes mesures d’accés, control i seguretat, diuen assumir el compromís de mantenir i àdhuc restaurar les finques i la seva relació amb l’entorn natural.\nEls concedim el benefici del dubte, tot i anunciar des d’ara que farem un seguiment de la seva actuació.\nDes de la carretera, intentàvem fotografiar les finques, gràcies al zoom de les màquines modernes, això era possible amb Rocabruna, on una grua d’obres dona testimoni d’aquesta tasca de recuperació i esperem que de restauració que manifesten els nous propietaris; quan a Rocafort únicament son visibles les teulades, on sobta el gran nombre de xemeneies que fan pensar en que possiblement en totes o una gran part de les habitacions, hi havia en el seu moment una llar de foc.\nCertament amb els binocles de campanya, constatàvem que un franctirador expert ho tindria difícil per a fer blanc en alguna finestra, donat el gran nombre d’arbres que en més d’una filera envoltaven protectorament la casa.\nEntenguis això com una opinió, tota vegada que el nostre fort no son les armes de foc, ni per descomptat la punteria en la seva utilització.\nMarxàvem un xic decebuts pel resultat de la nostra sortida, esperem anys a venir, que sigui possible l’accés controlat a aquestes finques, que certament tot i ser de propietat privada, ens pertanyen pel seu origen feudal, una mica a tots.


"M'aterra el conformisme en què ens ha submergit el capitalisme, i més veient com ens està costant despertar-nos i reaccionar davant d'una de les èpoques política, social i econòmicament més devastadores de les darreres dècades". Alex Maas, vocalista dels psicodèlics Black Angels, en una entrevista amb Roger Estrada que Ruta 66 publica a la seva edició de novembre. Una conversa durant la qual el texà evidencia una actitud vital diametralment oposada a la de moltes bandes autoproclamades independents o alternatives. Mentre el significat d'aquests termes es perverteix en un oceà de xifres i macrofestivals patrocinats per grans corporacions, Maas es manté de peus a terra. Observa el món que l'envolta, l'analitza i dota el seu discurs artístic d'aquell esperit crític que tradicionalment ha definit el pop i el rock i que darrerament sembla haver-se diluït entre desfilades de protohypes i posats de cara a la galeria.\n"T'encoratgem a repensar / les idees que tens preconcebudes / Qüestiona l'autoritat, i crea / altres mètodes de supervivència", cantava el líder dels Black Angels a "Snake in the Grass" ("Directions to See a Ghost", 2008). "És important generar debat, parlar d'allò que passa, ja sigui nosaltres dos ara mateix per telèfon o la banda quan entra a gravar un disc o ofereix un concert a qualsevol part del món", afegeix a l'entrevista. Que en prengui bona nota tota aquella escena musical tan nostrada. La mateixa que s'ha refugiat en costumismes evasius mentre els tentacles del neoliberalisme castigaven a bona part del seu públic. La mateixa que pretenia viure al marge de tot el que estava caient fins que li va tocar el rebre en forma de pujada de l'IVA. La mateixa que només aleshores va posar al cel aquell crit que havia estat incapaç d'emetre quan es retallaven la sanitat i l'educació públiques, o quan famílies senceres eren desnonades per la mateixa banca que patrocina festivals de temporada i gestiona portals digitals de venda d'entrades. La mateixa que, sota una manta d'escapisme de postal, s'ha passat per on ha volgut el principi de l'art com a reflex del seu entorn i el seu temps. Exponent inequívoc, per tant, d'aquell conformisme que a tots hauria d'aterrar-nos tant com al propi Maas.\nParin atenció a aquesta jove australiana. En tan sols dos anys, ha fundat la seva pròpia discogràfica, Milk! Records, per a donar sortida als seus discos i als d'amics amb qui comparteix afinitats musicals -en això consisteix l'indie, per si algú no se'n recordava-, ha desembarcat als Estats Units, ha conquerit Nova York, s'ha posat a la butxaca part de la premsa especialitzada d'ambdós costats de l'Atlàntic i ha entrat a Europa amb una minigira pel Regne Unit. Probablement en sentirem a parlar força durant els propers mesos, i és que mitjans com NME no li treuen els ulls de sobre. I el millor de tot plegat és que aquesta vegada el rebombori està més que justificat per cançons com "Avant Gardener", "History Eraser" o "Scotty Says". Combinats de guitarres que s'arrosseguen, ritmes penetrants i una veu que canta -o més ben dit recita- a plaers com el de dormir. Slacker rock amb totes les de la llei i un nom a tenir en compte.


El conseller de Territori i Sostenibilitat visita els treballs de l’última fase de la clausura i restauració paisatgística de l'abocador del Garraf. G\nEl projecte de restauració paisatgística de l’abocador comprèn dues vessants. D'una banda, el segellament de l'abocador així com la recollida i el tractament in situ dels lixiviats (líquids producte de la descomposició dels residus), i en l'aprofitament del metà produït per la fermentació de la matèria orgànica com a biogàs per generar electricitat. D'altra banda, la restauració del paisatge i la seva integració, com a nou espai metropolità, en el conjunt del massís.\nA la zona actual de treballs ja s'ha acabat completament un dels prats, i en altres dos s'està estenent terra a sobre de la capa d'impermeabilització. També s'han acabat pràcticament els drenatges perimetrals, i queda pendent la connexió de les xemeneies de gasos i lixiviats.\nL'AMB i l'Institut Cartogràfic desvinculen les tremolors del Parc del Garraf de la contaminació de l'antic abocador\nL’Ajuntament d’Olivella demana explicacions per aclarir la situació de les tremolors a la zona


Germans Busquets: 2009\nJoan Busquets Llinàs, pare de Manuel Busquets George, va ser diputat provincial entre 1888 i 1892 del districte corresponent a Mataró i Arenys de Mar en representació del partit conservador.\nAl llibre d'actes de la Diputació de Barcelona, Joan Busquets apareix en la celebració de diversos plens a principis de 1889. Va votar a favor de la subvenció al promotor del canal industrial de Berga i va votar també a favor de la supressió del cos de mossos d'esquadra de la Diputació de Barcelona, una proposta que no es va aprovar perquè la majoria hi va votar en contra.\nA finals de la primavera, Joan Busquets va deixar d'anar als plens i a finals d'any va presentar la seva dimissió per raons de salut i personals. La dimissió no li va ser acceptada i va haver d'acabar el període pel qual havia estat elegit. En la següent convocatòria es va presentar el seu germà, Josep Busquets Llinàs, que va tornar a presentar-se dos cops i va ser diputat provincial fins el 1905, any en què va morir.\nPublicat per Gil Toll a 9:40 Cap comentari:\nDoris Finger parla sobre Manuel Busquets\nAvui he rebut la documentació de la Sociedad Editora Universal i dels germans Busquets que havia demanat a l'arxiu de la guerra civil de Salamanca. Són unes 500 fotocòpies de documents com ara les memòries de l'empresa corresponents a diversos anys, escriptures notarials, cartes i actes del comitè de control obrer dels anys de la guerra.\nHi haurà feina a classificar i extraure la informació rellevant, però de moment apunto algunes perles: la targeta de visita de Joan Busquets aquí reproduïda i en la que felicita l'any 1936. L'adreça de l'empresa Hermanos Busquets a Barcelona, Gran Via 587, on ara hi ha...l'Institut Català de la Salut, a la cantonada de Gran Via i Balmes, un edifici imponent. Finalment, unes cartes d'agraïment dels treballadors de l'Heraldo a la propietat de l'empresa per l'actitud demostrada pagant-los unes quantitats que no havien reclamat. Impressiona veure les firmes del director, Manuel Fontdevila, i de redactors destacats, com Pérez Ferrero, Federico Morenas i altres, molts dels quals van acabar a l'exili.\nDavant els papers, una pregunta no em deixa tranquil, què fan aquests papers a Salamanca?\nPublicat per Gil Toll a 11:39 Cap comentari:


Palamós posa en marxa les activitats nadalenques i familiars amb la campanya ‘Nadal a Palamós’\nPalamós posa en marxa les activitats nadalenques i familiars amb la campanya ‘Nadal a Palamós’\n09/12/2021 Cultura - Ariadna Ferrer\nEn Fumera arriba aquest dissabte a Palamós.\nL’Ajuntament de Palamós ja té en marxa el programa d'activitats nadalenques al municipi, que se celebren fins el 9 de gener. Mitjançant l’App gratuïta municipal, les persones interessades poden accedir a l’agenda virtual ‘Nadal a Palamós’, un programa d’activitats pensat especialment per a un públic familiar, infantil i juvenil, que es completa també amb els actes organitzats per les diferents entitats i associacions del municipi.\nCal destacar, per exemple, l’arribada d’en Fumera amb l’espectacle familiar The Flamingos, la festa del Tió i el parc infantil i juvenil ‘Nadal Jove’, amb tallers, jocs i atraccions, del 27 al 29 de desembre. Pels adults, el diumenge 19 de desembre hi haurà el vermut de Nadal amb música en directe a l’Arbreda, organitzat per la colla Les Folloneres, així com la Gran Quina Nadalenca del Palamós CF, a la Nau dels 50 metres. Entre les activitats de gener destaca la cavalcada de Reis, enguany amb un nou format més visual ple de llums i música. La cavalcada dels Reis d'Orient començarà a les set de la tarda des de Sant Joan i arribarà fins el Teatre La Gorga on, a partir de les vuit, hi haurà la tradicional salutació de Ses Majestats a tots els infants.\nA banda de l’aplicació, l’Ajuntament també ha repartit 10.500 flyers en paper pels comerços de Palamós, habitatges i dependències municipals com la Biblioteca, el Punt Jove o el Museu de la Pesca. Aquest material conté un codi QR que porta directament a l’app on es pot consultar tota la programació.\n30/11/2021 - Societat Més de 200 persones varen participar a l’acte d’encesa de la il•luminació nadalenca


En aquest moment, el producte Kipling Delia Mini està en estoc a dressinn. Completa el teu equipament per aquesta temporada amb una àmplia selecció de Motxilles. Troba altres productes de moda de la marca Kipling que tenim a la botiga online de moda . A dressinn tenim en estoc les últimes novetats i dissenys de Bolsos i maletes. Trobaràs la millor selecció de material de moda i els productes que més s’adapten a les teves necessitats.\n$ 67.41 $47.49


Qui som - Ortopèdia Baix Penedès\nL’Ortopèdia del BaixPenedes neix l’any 1980 com a centre de Podologia amb la missió d’oferir serveis de salut i benestar de màxima qualitat\nEn 1995, Ana María Pascual Hueso funda l’ortopèdia Baix Penedès incorporant noves especialitats com la fisioteràpia i l’ortopèdia, consolidant-nos gràcies a la fabricació d’aparells ortopèdics a mesura per disposar de taller propi.\nLa filosofia empresarial en la qual ens basem es caracteritza pel dinamisme i la innovació quant a materials i tècniques disponibles dins del nostre sector. Tot això sota el criteri professional d’un equip interdisciplinari per a aconseguir una atenció personalitzada adequada a les necessitats de cada pacient.\nEn tots aquests anys de trajectòria la nostra experiència ens ha permès créixer dins del sector i com a empresa, ampliant els nostres coneixements i el nostre equip de professionals.\nLa seva confiança en la nostra professionalitat és el que ens ajuda a continuar creixent.


publicitat a internet | Grafreak, Estudi web : Grafreak, Estudi web\nhome » Serveis » mkt i cercadors » publicitat a internet\n“Els clients compren per les seves raons, no per les teves”\nPublicitar la teva marca o negoci a internet és relativament senzill i a l’abast de tots, però que la teva inversió en publicitat obtingui uns resultats òptims i enfocats a promocionar els que el client busca ja no és tan senzill. A Grafreak ens dediquem a la gestió de campanyes de publicitat a cercadors i afiliació.\nEls serveis de publicitat que oferim són:\n– Gestió de publicitat a cercadors. Concretament a Google adwords i bing ads, les plataformes de anuncis dels dos buscadors més utilitzats a Espanya. Els nostres anys de gestió, la quantitat de campanyes i els bons resultats ens avalen.\n– Gestió de campanyes d’afiliació Treballem amb diverses plataformes d’afiliciació per fer arribar la teva publicitat a altres webs i blogs que siguin concordes amb el projecte o web a promocionar.\n– Campanyes de publicitat a xarxes socials, facebook, twitter, linkedin també permeten publicitat en les seves plataformes i a causa de la gran quantitat d’usuaris que tenen són llocs realment útils, per mostrar la teva publicitat.\nFuncionem de la següent manera:\n1) Definim els principals paràmetres i objectius de la campanya\n2) Valorem les millors plataformes de promoció\n3) Desenvolupem la millor estratègia\n4) Analitzem els primers resultats e implementem les correccions oportunes\n5) En finalitzar presentem els resultats de la campanya\ntreballs realitzats: publicitat a internet\nbotiga online Basic estil\nComunicació la Iaia!!!\npsg. Corts catalanes nº7-9 local2 Montmelo, BCN


Pis en excel·lents condicions de 2 dormitoris en venda a El Pla del Remei, València\nExclusiu pis de 77 m², amb una reforma integral de disseny, en venda en un enclavament privilegiat de l'elegant barri de Pla de l'Remei, València.\nAquest pis se situa en un edifici d'època situat en un dels carrers més demandades i exclusives de barri de Pla de l'Remei, al costat de l'Mercat de Colom i molt a prop dels meravellosos Jardins de l'Rio Túria, una de les zones verdes més grans de la ciutat.\nL'habitatge s'ha reformat íntegrament: s'han reforçat les bigues de fusta originals, s'ha canviat tot el sòl i s'han renovat totes les instal·lacions d'aigua i electricitat. Així, presenta una reforma de disseny, molt pràctica i funcional, amb una distribució molt còmoda. Els materials s'han seleccionat amb molt de gust i s'han cuidat a l'màxim tots els detalls, fins aconseguir un habitatge molt agradable i lluminosa.\nA l'accedir a l'habitatge, entrem directament a la sala-menjador, amb sortida a dos petits balcons a façana, i amb una cuina americana totalment lacada en blanc i amb els electrodomèstics integrats.\nA continuació trobem una petita estada, amb armari encastat, que bé pot utilitzar com a despatx.\nA el fons de l'habitatge, se situa el dormitori principal, molt ampli i assolellat, amb un gran finestral a pati de pomes, pel qual entra l'agradable sol de matins. Resulta a més molt tranquil i silenciós.\nDes del dormitori, accedim a un impressionant vestidor, amb diferents mòduls i prestatgeries i amb il·luminació automàtica. A la banda se situa el bany complet de grans dimensions, amb un original terra en escaquer, banyera d'hidromassatge i un gran plat de dutxa. A més, com està orientat a pati de pomes es beneficia d'una bona ventilació i de llum natural.\nL'habitatge es presenta amb tots els mobles i electrodomèstics. Disposa de calefacció individual a gas per radiadors, tancaments amb doble cambra i aïllament tèrmic i acústic.\nPer tot això, aquest pis és ideal per a una parella o una persona soltera, que vulgui gaudir d'un habitatge de luxe al centre de la ciutat.\nAquest habitatge se situa en el cor de Pla de l'Remei, a un dels carrers més exclusives i cèntrics d'aquest elegant barri. Resulta ideal per a aquell que vulgui viure en una de les millors ubicacions de la ciutat de València, al costat de l'Mercat de Colom, però alhora molt a prop dels Jardins de l'Rio Túria, un de les zones verdes més grans de la ciutat.\nAquest barri ofereix als seus veïns tot tipus de comoditats, nombrosos comerços, exclusives boutiques, centres comercials, així com nombrosos bars, cafès i restaurants.\nEn venda, Pis 328.000 €


Royal Friday | Kiwi's Land\nPublicat el 15/04/2014 per Marc Fonoll\nQuan un divendres no es té res a matar, un pot arribar a fer el que sigui per sortir de casa i esbargir-se unes hores. Fins i tot anar a veure els Ducs de Cambridge fent el paperina per Auckland. El típic republicà fent-se un lloc entre les multituds locals per veure a la Kate o en William, ves quina cosa. Un cardedeuenc a Auckland buscant el retrat dels hereus de la corona britànica. Qui m’ho hagués dit.\nVaig haver de fer un parell d’hores a l’Albion. Es veu que faig de jefe quan el de veritat està de vacances. S’ha convertit en rutina. No que em toqui prendre cap decisió crítica, faltaria més. La meva única responsabilitat és quadrar els números del dia anterior i portar el líquid al banc. Es veu que això de tenir experiència amb números i bancs val per algo. A sou d’immigrant, tot sigui dit.\nFetes les dues hores, cap a casa a agafar càmera i pantalons curts (el temps aguanta) i passeig fins al port on els “brits” havien de fer acte de presència. Vaig fer-hi via amb la Jessica, una catalana que va passar a dir-me de tot per anar a veure el teatre reial a explicar-me la història de la reialesa britànica.\nJo esperava el típic descapotable i tal, però suposo que per seguretat un BMW amb vidres ben gruixuts i tintats és més de fiar, no sé. Amb prou feines vaig poder veure una mà darrera el vidre del cotxe oficial. Molt de guiri tot plegat.\nDesprés es van posar a fer una regata, es veu que no és només al monarca espanyol que li van les onades. Per evitar les multituds vam decidir anar a un moll més tranquil que el de sortida i arribada dels velers. Però clar, això va implicar que les fotos eren considerablement llunyanes.\nUn divendres ben peculiar!\nClica la foto per veure una mica millor què vaig fer divendres…!


L'Atzavara núm 12 by craserrabenicadell escola - issuu\nA R A V A Z T A L’ Revista nº: 12\nRevista del CRA Serra del Benicadell Aielo de Rugat, Montitxelvo, Ràfol, Rugat, Salem i Terrateig\nL’ A T\nAR V A Z\nL’ENTREVISTA………………………………………………………………………..……………………..2 ENGLISH CORNER.……………………………………………………………………………………….3 RACÓ DE LITERATURA……………………………………………………………………………...5 L’AVENTURA DE LLEGIR……………………………………………………………………..…….9 A CUINAR!!!..............................……………………………………………………………………..13 PASSATEMPS……………………………………………………………………………………………...17 CELEBREM………………………………………...………………………………………………………...19 RACÓ SOLIDARI …..………………………………………………………………………………...24 RELIGIÓ…………………………………………………………….………………………………………..25 VISITEM………………………………..…………………………………………………………………...26 CREEM I EXPERIMENTEM………….…………………………………………………………..29 RACÓ D’EDUCACIÓ FÍSICA…………...…………………………………………………….35 ENS PRESENTEM………………………....…………………………………………………………..38 AULA DE MÚSICA.…………………………………………………………………………………...41\nCom cada any al desembre s'apropa el Nadal, una festa que agrada. A més de celebrar el naixement de Jesús, ornamentem les nostres cases amb arbres ple de garlandes i boles de colors , omplim els balcons de llums i esperem ansiosos l'arribada del pare Noel i dels reis mags. També ens reunim amb els nostres éssers més volguts i com no, gaudim menjant torrons i polvorons.... No obstant, el Nadal ha de servir-nos per fer-nos reflexionar en tot allò que entre tots podem canviar o almenys millorar ... Com tots sabeu, les injustícies, les guerres i la crisis, entre altres, estan presents en el nostre dia a dia, per tant, tot açò ens ha de fer pensar que hi ha un muntó de persones que no ho podran celebrar i hem de saber valorar, que nosaltres som molt afortunats. És per això que amb aquestes línies ens agradaria desitjar-vos , que tots vosaltres, rebéreu i també oferireu la solidaritat, l'hospitalitat, l'harmonia, l'afecte, la generositat.... que tothom mereix, perquè sense cap tipus de dubte són aquests els els millors regals que podem rebre i també, els millors regals que podem oferir a les persones que ens envolten.\nUs desitgem BON NADAL 1\nâ€œ Make a peacock â€œ\n1. Colour the peacock using crayons or felt-tip-pens 2. Cut the peacock following the dashing line 3. Stick the colour cellophane paper on the feathers 4. Put a wool string to subject the peacock and a binder to move the feathers 5. Remember: red and yellow make orange, blue and yellow make green, red and blue make purple\nThe christmas balls decorations\nEvery year teachers and pupils prepare different workshops related to Christmas. In groups of different levels we make our Christmas crafts. The oldest pupils help the youngest pupils and everybody colaborate all together. Look and enjoy our creations: HAPPY CHRISTMAS!!!!!!\nThe christmas post cards\nRACÓ DE LITERATURA ENRIC VALOR I VIVES Enric Valor va nàixer a Castalla, l'Alcoià, en 1911 i va morir el 13 de gener de l'any 2000 a València. Va començar a estudiar per a mestre de mercantil. Va treballar de periodista en la premsa satírica alacantina i també al setmanari EL TIO CUC, una publicació ideològicament republicana que utilitzava el valencià col·loquial del Camp d'Alacant. Durant un temps Enric Valor va haver de dedicar-se al calcer, però la seua veritable professió va ser la d'escriptor: Enric Valor va recopilar 36 rondalles i les va enriquir, aquestos en són alguns títols: Els guants de la felicitat, Home roig, gos pelut i pedra redona i El jugador de Petrer. També ha treballat el gènere de la novel·la: El cicle de Cassana, que comprén Sense la terra promesa, Temps de batuda i Enllà de l'horitzó; i La idea de l'emigrant.\nHem estat investigant qui era i qui va ser Enric Valor. Per això hem llegit llibres d'Enric Valor i també alguns relacionats amb ell. Un dels llibres relacionats amb les seues rondalles és ''En Ric Rap Rondalles'', és un llibre de rap amb rondalles d'Enric Valor que estan interpretades per dos grups: Vol de Núvol i Rapsodes. També estem llegint-nos un llibre de la col·lecció de l'editorial Tandem, de rondalles d'Enric Valor, és el volum 7, es diu ''Rondalles Valencianes''. Les rondalles d'aquest volum són: -El castell del sol. -El xiquet que va nàixer de peus. -El dimoni fumador. -El príncep desmemoriat. El llibre ''En Ric Rap Rondalles'' és molt divertit, perquè inclou un CD i pots escoltar les rondalles transformades en rap que hi ha escrites al llibre. Les rondalles que més ens han agradat del llibre de ''Rondalles Valencianes'' són: -El xiquet que va nàixer de peus. -El dimoni fumador.\nRACÓ DE LITERATURA CELEBREM L'INICI DE CURS A RUGAT\nA principi de curs vam fer una festa per a rebre als nous alumnes de tres anys i donar-los la benvinguda. la festa va consistir en un teatre fet per els alumnes de primària i un esmorçar. Teatre: "Asterix i Obelix, i el rescat del pallassos ESCENA 1 Narradora: Hi havia una vegada una bruixa i el seu criat que eren perversos. La bruixa volia que ningú es riguera, que tots estigueren tristos per sempre. Així que un dia va segrestar als pallassos i sel´s va emportar al castell. Bruixa: ja, ja, ja... ja us tinc, ara no fareu riure a la gent si no que estareu tristos i mai tornareu al circ. Pallasso 1: Oh no... a mi que m´agradava tant animar als xiquets petits. Pallasso 2; i també fer riure als majors... ja no tornarem a fer el que ens agradava. Pallasso 3: anyoraré aquesta feina tan divertida. ESCENA 2 Narradora: Asterix i Obelix estaven dormint a l´aire lliure; a Obelix li va pareixer veure una llum, aixi que es va despertar i va veure com s´apropava una fada. Obelix: Asterix! Asterix! desperta, mira alla lluny, s´esta apropant una fada! Asterix: Calla´t ja i deixam dormir! Obelix; què és veritat, despertat! Fada: Vosaltres sou els unics que podeu rescatar als pobres pallassos. Asterix: que ha passat? on estan els pallassos? Fada: Alla dalt a la muntanya hi ha un castell abandonat, allí viu la bruixa i el seu malvat criat que es dediquent a fer mal a la gent, ha segrestat als pallassos!. ESCENA 3 Narradora: Els xiquets d'infantil i els super herois van pujar a la muntanya... Asterix: Moltes gràcies xiquets per ajudar-nos a pujar... ara ens podieu dir on està el castell? Obelix: Entrem (quan entren veuen empresonats als pallassos) Fada: Mireu! estan ahí! anem! Asterix: Bruixa! Solta als meus amics els pallassos! Bruixa: Haureu d´endivinar la paraula màgica! Criat: La primera paraula comença "per favor"... Obelix: "Per favor"... ja ho tinc! Per favor bruixa, dona´m aigua que tinc set!! Asterix: No sigues tan bajoca i calfat el cap!! Fada: Podem demanar ajuda als xiquets Asterix: Clar que sí, diguem-ho tots junts! Tots: Per favor bruixa solta als pallassos! Narradora: Al final tots van aconseguir el que volien, la bruixa va soltar als presoners i se´n van van anar tots a jugar al parc. CONTE CONTAT JA S´HA ACABAT! Andrea López Juan DURANT LA REPRESENTACIÓ DEL TEATRE I DESPRÉS EL EN ESMORÇAR, HO VAM PASSAR MOLT BÉ!\nFeta per Alexia\nEs redona, és per a menjar, és molt bona, Què és ? (Ah! I té rima)\nL’hort Hort escolar.\nHort escolar de tomaques. Hort escolar de tomaques i pebres. Hort escolar de tomaques, pebres i albergínies. Hort escolar per a totes les famílies. Roser\nC.R.A Serra del Benicadell Primer cicle Primària Montitxelvo\nL’AVENTURA DE LLEGIR Hi havia una vegada, una tortugueta que sempre tenia el mateix pensament, cada nit, mentre observava la lluna: Quin gust deu fer? Així què, un dia, pensat i fet, va intentar arribar fins a la lluna per tal de tastar-la. Va esperar fins la nit, nerviosa, pensant que realment podria arribar fins a ella i pegar-li un gran mos. Es va dirigir fins a la muntanya més alta que va trobar, i allà que es va enfilar, poc a poc però ferma en el seu pas, fins que va arribar al cim. Tan prompte com va vore eixir la lluna, va començar a estirar i estirar el coll. Quan quasi estava a punt d'arribar a tastar-la, la lluna que pensava que la tortuga volia jugar amb ella, va pegar un gran bot i va pujar encara més amunt. La pob ra tortugueta va vore com s'allunyava el seu desig, però no es va voler donar per vençuda, així que va decidir demanar ajuda. En eixe moment passava un elefant passejant d 'allò més tranquil: – Elefant, vine, necessite que m'ajudes. L'elefant, va pujar fins on estava la tortuga. Aquesta li va contar el problema que tenia, i l'elefant va decidir ajudar-la. Va pujar damunt la seua closca per vore si podia, amb la seua llarga trompa, agafar un trosset de lluna. Però la lluna, divertida, es va retirar una mica més i tampoc la va poder agafar. En vore que per molt que s'esforçaven no podien, van demanar ajuda a una girafa que passava per allí: – Girafa, vine, et necessitem. La girafa va anar. Aleshores, l'elefant amb la seua veuassa li va explicar: –\nPuja't sobre el meu llom i segur que tocarem la lluna! Au, va!\nLa girafa, sense pensar-s'ho dues vegades va accedir, però v a tornar a passar el mateix : la lluna amb un lleuger saltiró es va moure una mica més amunt i la girafa no la va poder tocar. Una mica sorpresos els tres animals van cridar a u na zebra que passejava sota la muntanya. –\nLa zebra va anar sense perdre un segon per vore què necessitaven els seus amics. Quan va arribar junt als altres animalets, la girafa li va demanar: –\nPuja't sobre el meu llom a veure si així, entre els quatre, podem arribar fins a la lluna.\nLa zebra aix í ho va fer. En molta cura de no fer mal els altres animalets, va pujar damunt la girafa i va estirar el coll tant com va poder. I, sabeu que va passar? Que la lluna va tornar a saltar i no van poder arribar i van haver de demanar ajuda a un altre animal. –\nLleó, vine- van cridar tots alhora un lleó que descansava a l'ombra d'un arbre.\nEl lleó va córrer a ajudar-los. I altre cop el mateix, un saltiró i la lluna va marxar cap amunt. Mmmmmmmmm,van fer quan ja havien divisat un altre ajudant: –\nmico, vine! I el mico va anar, va pujar d'un salt àgil sobre el llom del lleó, va allargar el coll, però no! La lluna va tornar a saltar i, alehop! Cap amunt una altra vegada. I sabeu ara a qui van crid ar?Sí, a la rabosa. –\nL’AVENTURA DE LLEGIR I la rabosa va anar. Ara sí que estaven convençuts, les raboses són molt ràpides i la lluna no podrà escapar. Però.... que enganyats estaven. Ara què? Qui els quedava per col.laborar? Bé, era petitó, però estava tan prop d'ells... –\nI el ratolí va anar. Va pujar sobre la closca de la tortuga., sobre el llom de l'elefant, sobre el llom de la girafa, sobre el llom de la zebra, sobre el llom del lleó, sobre el llom del mico i finalment sobre el caparró de la rabosa i... La lluna se'l va mirar i va pensar: ja, ja, ja, quin animal més xicotet, ni tan sols mereix la pena que em moga ni un mil.límetre. A més, comence a estar un poc cansada del mateix joc. I sabeu que va passar? Que el ratolí la va tocar! I d'una mossegada li va prendre un tros, un trosset ben xicotet, però suficient per poder tastar-la tots. Oh!!! De què fa gust?- Van exclamar tots mentre veien com el ratolí saborejava el seu – trosset. – Proveu-la, proveu-la, els deia mentre els passava el tros que li sobrava. Cadascun va mossegar-lo abans de passar-lo a l'altre. I sabeu quin gust li van trobar? Els havia costat tant d'esforç arribar fins a ella, que els va saber a glòria. Quan la van tastar a cadascun li va saber al menjar que més els agradava. Ho van disfrutar tant i estaven tan cansats, que es van arrimar els uns als altres i es van quedar dormits tots juntets. Mentrestant, un peix que els observava sense perdre cap detall es va dir: – Quin rebombori més gran per un tros de lluna...que no saben que aquí, a l'aigua, en tenen una reflectida cada nit? I vet aquí un gos, vet aquí un gat, aquest conte s'ha acabat. Aquest és el conte que els alumnes del primer cicle hem estat treballant al llarg del trimestre. Hem contat primer la història diverses vegades per tal que es familiaritzaren amb ella, posteriorment cadascú s'ha encarregat d'escriure una part del conte, hem elaborat les titelles dels diferents personatges, l'hem representat a l'aula amb les titelles que hem elaborat i el resultat és el treball que cada xiquet/a s'ha endut a casa com a reconeixement del seu esforç. Evidentment, no hem pogut exposar a la revista tot el treball elaborat pels alumnes (podeu vore el conte en format digital al blogg de l'escola: CRA Serra del Benicadell), però el que sí que voldriem exposar un poc és tot el treball que ha suposat aquesta tasca. Per què una historieta que podem contar en dos fulls ha suposat tant de temps elaborarla? Quins aprenentatges hi ha darrere d'un simple conte infantil? El primer pas ha estat contar-la. Açò suposa el treball de l'atenció. Si volen acabar representant-la, han d'estar molt atents a la història i als seus detalls i sobretot l'han de comprendre i fer-la seua. En el primer cicle, molts aprenentatges es basen en la comunicació oral, fonamentalment en primer. El fet de treballar aquest canal mitjançant camins diferents és la base de porteriors\nL’AVENTURA DE LLEGIR – –\napre nentatges. Hem fet un llistat dels personatges qu e apareixen al llarg del conte. Donar una ordre (Identifica els personatges), suposa que han de fer un treball de memòria, recordar pas a pas la història i anotar allò que ens interessa en eixe m oment: En l'elaborac ió de les titelles hem utilitzat diferents tècniques. Açò suposa un treball previ de tècnique s plàstiques que es poden utilitzar a l'hora de fer un dibuix . El resultat ha sigut una pluja de idees on han aparegut moltes maneres diferents de donar color als personatges. Després, lliurem ent ha n elegit els personatges i la ma nera en la qual anaven a decorar-los: – –\nLa lluna l'hem buscada a internet en classe i després l'hem pegada a un paper blau que hem decorat en gom ets d'estreles per tal de simular el cel. La tortuga està feta en els residus de la punta de les ceres d e colors. Un poc de cola, es tira cada color a l seu lloc corresponent i un poc de barnís per dam unt per evitar que la punta caiga. L'elefant ha estat pintat amb retoladors. La girafa està feta am b boletes de paper de seda. La zebra pintada am b permanent negre. El lleó i el mono am b ceres blanetes. La rabosa i el ratolí am b plastilina ben escampadeta.\nUna vegada fetes les titelles hem passat a escriure el conte. Entre tots ens hem repartit un trosset de la història i l'he m escrita. Hem repassat un a un les faltes d'ortografia, les han corregides i han tornat a escriure la seua part del conte. Am b aquesta tasca ens hem adonat que entre tots, si treballem en equip, la tasca és m és senzilla. E n un poc de col.laboració de cadascún hem aconseguit un gran conte. El producte final ha estat el fruit d'un treball de grup. A més de les aportacions concretes de cada alumne , també estan els aprene ntatges que s'extauen del conte en sí: –\nLa tortuga tenia un desig: tastar la lluna. És un desig que persevera al llarg de tota la història, fins que al rem at ho aconseguix. No és rendix en cap m oment. L a constància és fonamental quan desitgem de tot cor algun a cosa. L'única manera segura de fracasar é s l'abandó. De vegades el camí és molt dur si l'hem de recórrer a soles. No ens hem d'avergonyir si en algun (omolts ) m oments necessitem ajuda. La tortugueta no podia fer-ho a soles i no s'ho va pensar dues vegades al'hora de cridar els seus com panys, els animals, per tal de que l'ajuda ren. De la m ateixa manera, estar dispost ajudar un am ic, és un fet que ens honra com a persones. De vegades jo necessite a juda, però altres vegad es també necessiten de mi i he d'estar dispost sempre a ajudar. De segur que contribuirem a tindre un entorn m olt m és agradable. La lluna els va saber a glòria, els va saber a aquell alim ent que m és els agradava a cadascú. Per què? els va costar tant d'esforç arribar fins a d 'ella, va ser tan m eravellós vore recompensat tot el seu esforç, que quan la van tastar la van trob ar la m és bona del món. Quan una cosa ens costa d'aconse guir, si perseverem, si no abandonem , quan arribem a aconseguir-la la sensació de satisfacció que ens envolta, esborr a tot el que s'ha pogut patir en el camí. Moltes vegades, a classe, sents molt el comentari de jo no sé, és que no puc, és que és m olt difícil... É s im portant que els concienciem que l'esforç m ereix la pena. D'altra b anda van saber compartir el triom f. Tots van tastar la lluna. Van compartir el trosset de lluna que el ratolí va agafar. Tam bé és fonam ental ensenyar-los a com partir, cosa que de vegades ens costa a tots una m iqueta. Finalment, la lluna subestima el ratolí ja que és xicotet. De vegades ens fo rmem una im atge de les persones que no és real. Hem de tractar d'anar corregint un poc eixe tipus de comentaris: tu no saps fer-ho, no et vull en el m eu equip que perdrem , en tu no que de segur que ens ix un desastre...tots ens mereix em una oportunitat. La família i l'escola hem de ser centres d'oportunitats.\nFem els dolços de San Dionís.\nTERCER I QUART DE MONTITXELVO\nLLEGENDES DEL REI JAUME I ENGENDRAMENT I NOM DEL REI Sembla ser que el rei Pere el Catòlic i la seva dona, Maria de Montpeller, no s'entenia gens i tos ho sabien. Tant era així que Pere sembla va demanar al papa el divorci. El propi rei Jaume explica en El llibre dels fets que una vegada que el rei estava en el castell i la reina també,un conseller del Pere li parlà d'una dona estupenda que aniria al llit amb la condició de que no s'encengués el llum en tota la nit: el rei va acceptar i així aconseguiren que es quedes prenyada Maria, donat al regne un hereu, Així Jaume el conqueridor fou engendrat amb engany. Una vegada al món no sabien quin nom posar-li Pere el catòlic volia posar-li es seu nom però Maria no volia . Ja que havia vingut al món de manera diem-ne miraculosa, van voler que que el nom del seu fill fos producte de l'atzar. Per això ,van encendre un ciri dedicat a cada un dels dotze apòstols: aquell que cremés més estona seria el patró del l'Infant Reial. El que més cremà va ser ésser de Sant Jaume, i per aquest motiu li diuen així.\nL'ORONETA I EL REI JAUME Quan el rei estava conquerint València , tenia les tendes muntades prop de la ciutat. La tenda del rei era la més bonica de totes. Un dia passava per allí un grup d'oronetes, una oroneta volia fer-se el niu en la tenda del rei, les seues amigues li deien que no podia estar allí, perquè qualsevol dia podia fer molt d'aire i tombar la tenda, però ella no feia cas i es va fer el niu. L'oroneta va tindre fills i tenia molta feina perquè tenia que buscar menjar i donar-lo als seus fills. Un dia els servents del rei estaven desmuntant les tendes, l'oroneta que estava buscant menjar va veure com desmuntaven les tendes i va fer que el rei es donara conte de que ella tenia el niu en la seua tenda i el rei va ordenar que pararen de desmuntar les tendes. Així l'oroneta i el rei van ser amics per sempre. Quan el rei Jaume I era molt vellet, va ordenar que escrigueren aquesta història en la seua Crònica.\nEL REI JAUME I I LA SOPA D'ALLS Un dia el rei Jaume anava de cacera i es va perdre i quedà sol i separat de tota la seua gent. Després de moltes hores,començava a tendre gana de debò; per fi va fer cap a una caseta mig enrunada en la que vivia una velleta sola pobra com una rata i molt vella. El rei li demanà si tenia alguna cosa per a menjar, però aquella doneta ni va saber que dir ni que fer. El rei, empés per la fam va obrir un calaix d'una taula i va trobar un rosegó de pa sec com un os i una cabeça d'alls. Amb això la velleta va fer una sopa d'all, que el rei va trobar boníssima i gustosa com mai en tota la seva vida. El rei se n'anà i es va trobar amb l' escamot de la seva gent que el cercaven. El record d'aquella sopa d'all va mantenir-se molt viu en ell. I sempre pensava que si aquella velleta que no tenia gens de menjar, havia fet unes sopes tan suculentes i saboroses. Un dia va cridar al seu cuiner i li va manar que li fera una sopa d'all. El cuiner tot sorprès per l'encàrrec, complí l'ordre del rei i porta les sopes a taula. El rei les va tastar i de seguida les va escopir ; les va trobar insípides i sense cap mena de gust. Tot enfadat va ordenar que el penjaren poca traça i mal cuiner . Però el rei Jaume va reflexionar que si havia trobat les sopes insípides no era perquè foren mes roines que les que li havia fet la velleta quan s'havia perdut, sinó perquè aquell dia portava molta fam . El rei va perdonar el cuiner.\nLA LLEGENDA DE LA RATA PENADA Diuen que la rata penada servia per a espantar els mosquits i menjar-se'ls. Un profeta arab deia que mentres la rata penada estaguera a la ciutat de Valencia esta seria musulmana. Una rata penada va fer un niu en la tenda de Jaume I quan estava acampat prop de la ciutat de València i apunt de conquerir-la. E l rei va ordenar que la cuidaren que no la molestaren Els soldats musulmans van anar una nit a atacar el campament cristià pero la rata penada amb les seues ales va colpejar les tendes i va despertar els soldats del rei que van lluitar i venceren a l'exercit musulmà. El rei Jaume I en agraiment va fer posar al seu escut una rata penada.\nL’ESMORZAR DE LA TARDOR MONTITXELVO 16-11-11 Aquest dia ens vam reunir per esmorzar junt a les famílies. Van vindre mares pares, iaies, amics… Vam parar les taules al pati. Hi havia molt de menjar: dolços fets per nosaltres i també fets per les nostres mares i iaies. Vam ballar, cantar i també vam tocar la flauta:\nUmm què bò!!! Pa, oli, mel… Quan va vindre la castanyera, vam torrar castanyes.\nEns ho vam pasar d’allò més bé!!!\nHA ARRIBAT LA CASTANYERA AL RÀFOL DE SALEM El dia 15 de novembre vam celebrar la festa de la tardor a l'aulari del Ràfol. Tothom va eixir a esperar-la al peu de la muntanya cridant-la: CASTANYERA CASTANYERA!!!\nVa vindre de seguida i ens va portar una cistella plena de castanyes que ella mateixa havia torrat a la seua caseta de la muntanya. Li vam donar les gràcies per vindre tots els anys a veure'ns i després l'acompanyarem al pati de l'escola junt a mares, pares, iaies, germans menuts i germans grans. Per agrair-li la seua visita li vam dedicar una cançó tocada a la flauta. I en rogle li vam ballar la dansa de la castanyera tots junts contents i rebolicats..mireu mireu el vídeo!! Està penjat al blog de l’escola. Vam tastar els deliciosos fruits de la tardor que van portat les nostres famílies i unes coques dolces i bones. Què bo estava tot! Fruits secs: ametles, cacaus, castanyes, nous, dàtils, figues seques, panses..\nI més fruites: taronja, mandarina, caquis, meló, poma, plàtan, magrana, raïm...i dolcets ben bons: coca de carabassa i carabassa torrada, coca d'ametla, bunyols boníssims de carabassa i fogassa....ummm! Encara tenim la dolçor als llavis. L'esperem com sempre el proper any, al peu de la muntanya... de la muntanya del BENICADELL!!\nVISITA DOBLE DE LA CASTANYERA Sabeu què? El divendres 25 de Novembre, a Salem, ens havia de visitar un dona velleta que ven castanyes. Estàvem tots impacients esperant-la amb molta il·lusió, ja que volíem obsequiar-la amb uns actes que havíem preparat: li ballaríem la cançó, representaríem un teatre i degustaríem tot tipus de fruits secs i carnosos típics d'aquesta estació de l'any. Però sabeu quina va ser la nostra sorpresa? Us la contem: Tots nerviosos per l'arribada vam poder observar que no solament ens visitava una dona velleta, no!. Vingueren DOS CASTANYERES!!! Així que encara ens vam posar més contents, ja que vàrem pensar que tindríem l'oportunitat de menjar el doble de castanyes. I ací en teniu una mostra:\nEL C.R.A. SERRA DEL BENICADELL PARTICIPA AMB MOLTES ASSOCIACIONS SOLIDÀRIES COM SON: ESCOLES SOLIDÀRIES, GLOBALMON… UN DIA AL ENTRAR A L’ESCOLA UNA XIQUETA VA VINDRE CONTANT UNA NOTIC IA QUE HAVIA ESCOLTAT A LA TELEVISIÓ: “UNA XIQUETA ANOMENADA AITANA D’IBI NECESSITAVA MOLTS TAPS DE PLÀSTIC PER PORTAR-LOS A UNA FÀBRICA QUE ELS CANVIAVA PER DINERS PER A PODER CURAR-SE D’UNA GREU INFERMETAT”. ALESHORES VAM PENSAR QUE NOSALTRES TAMBÉ PODRÍEM AJUDAR-LA ARREPLEGA’N TAPS. AQUEST ES EL NOSTRE PRIMER ENVIAMENT!\nEl TEMPS D'ADVENT I EL NADAL Els alumnes de Religió del CRA estem treballant què és l'Advent i quin és el seu significat. A continuació fem un breu comentari del significat d'Advent i com preparem aquest temps abans del Nadal. Advent són les quatre setmanes anteriors al Nadal. És un temps de preparació i espera gojosa davant de la vinguda de Jesús, que ve a salvar-nos. Prepareu-li el camí del Senyor. Déu ens convida a la conversió, que abandonem el camí roin i seguim el seu camí. Els profetes van anunciar que algun dia Déu enviaria un Salvador, el Messies promès. Naixerà en Betlem -va dir el profeta Miquees. Una Mare de Déu donarà a llum un fill -va dir el profeta Isaïes. Com a corder serà portat a l'escorxador i no obrirà boca -va dir Isaïes. I així moltes profecies més. Quan s'acostava el temps que Jesús començara a predicar l'Evangeli, va aparèixer Joan per a anunciar-ho.'Prepareu els camins del Senyor'. La corona d'Advent és un costum que ens servix de recordatori que estem preparant la vinguda de Jesús. Cada setmana que passa encenem un ciri més. Durant este temps acompanyem la Mare de Déu i a sant Josep, que també sap que Jesús va a nàixer. És un temps d'esperança "Per a preparar el nostre cor i que vinga a ell Jesús, podem dir-li moltes vegades: Vine, Senyor, Jesús" CONTE: L'ARBRET DE NADAL Això era que, fa molt de temps, una illa en què hi havia un poblet. En eixe poblet vivia una família molt pobra. Quan estava pròxim el Nadal, ells no sabien com celebrar-lo sense diners. Llavors el pare de la família va començar a preguntar-se com podia guanyar diners per a passar la nit de Nadal compartint un titot al forn amb la seua família, disfrutant de la vetlada junt al foc. Va decidir que guanyaria diners venent arbres de Nadal. Així, l'endemà es va alçar molt enjorn i se'n va anar a la muntanya a tallar alguns pins. Va pujar a la muntanya, va tallar cinc pins i els va carregar en la seua carrossa per a vendre'ls en el mercat. Quan només quedaven dos dies per a Nadal, encara ningú li havia comprat cap dels pins. Finalment, va decidir que posada que ningú li anava a comprar els avets, li'ls regalaria a aquelles persones més pobres que la seua família. La gent es va mostrar molt agraïda davant del regal." La nit de Nadal, quan va tornar a sa casa, l'home va rebre una gran sorpresa. Damunt de la taula hi havia un titot i al costat d'un arbre xicotet. La seua esposa li va explicar que algú molt bondadós havia deixat això en la seua porta. Aquella nit l'home va saber que eixe regal havia d'haver sigut concedit per la bona obra que ell havia fet regalant els avets que va tallar en la muntanya.\nCARRÍCOLA El passat divendres 2 de desembre vam visitar Carrícola, el poble més menut de La Vall d'Albaida. Alguns dels seus habitants i alguns artistes han fet 71 escultures de manera altruista i a l'aire lliure. Carrícola ofereix tres rutes plenes d'escultures que es poden visitar. Algunes escultures són: La font dels unflats, La tia figa, La llibreria de la Vall, Homenatge al llaurador, El cau de l'ull, La tardor i L'aranya escombraire. Vam veure totes aquestes escultures pujant al castell, que també es pot visitar, nosaltres fins i tot vàrem entrar dins. No vam veure la part de les arcades ja que es va posar a ploure, però de segur que tornarem amb la família per poder veure la resta de les escultures. Les escultures que més ens va agradar són: ·La tia figa: És un maniquí recobert de fulla de pàmpol de figuera. ·L'aranya escombraire: És una teranyina feta de fil enganxada entre dos arbres i té una aranya que recull les nostres deixalles. ·La llibreria de la Vall: Són llibres fets de fusta i cada llibre té el nom d'un dels pobles de La Vall d'Albaida. A nosaltres ens va agradar molt anar a Carrícola i va ser molt divertit.\nEXCURSIÓ A LA GRANJA ESCOLA Tots els xiquets d'Educació Infantil i Primer cicle de Primària en octubre van anar d'excursió a la Granja Escola de Bocairent. Al dia següent els xiquets d'Infantil de Salem van estar fent un debat sobre l'eixida del dia anterior. Tots opinaven, que l'activitat més divertida va ser passejar amb el cavall. Una alumna de 3 anys deia que les gallines feien molta por, perquè tenien un bec llarg. I els xiquets de 5 anys opinaven que els macarrons per a dinar estaven boníssims. També una alumna de 4 anys ens deia rient-se que els panets que van fer semblaven pedres. Va resultar una eixida molt positiva.\nCREEM I EXPERIMENTEM\nFEM PAPER RECICLAT A RUGAT HEM FET UN PROJECTE DE RECICLATGE, PER FINALITZAR-LO HEM REALITZAT UN TALLER DE PAPER RECICLAT\nEN PRIMER LLOC HEM DE FER, AMB EL PAPER QUE JA NO NECESSITEM, TROSSOS MOLT MENUTS, LI AFEGIM AIGUA, I ESPEREM DOS DIESTRITUREM EL PAPER I OBTINDREM UNA PASTA.\nHO POSEM EN EL GARBELL I HO APLANEM PER A QUE SOLTE TOTA L'AIGUA. QUAN ESTIGA BEN SEC,TINDREM UNA MAGNÍFICA TAPA PER AL NOSTRE PROJECTE MIREU QUE XULA ENS HA QUEDAT AMB LES FULLES DE LA TARDOR!\nRECICLEM FENT PLÀSTICA. Durant el mes d’octubre hem treballat la creativitat, hem fomentat actituds de conservació del medi ambient i hem desenvolupat diferents habilitats plàstiques, creant diferents joguets i objectes amb materials de rebuig:\nTERCER I QUART DE PRIMÀRIA DE MONTITXELVO.\nAQUESTES SÓN ALGUNES DE LES NOTÍCIES I COSES QUE HEM PUBLICAT AL NOSTRE SEMANARI “ Noticiari de Terrateig”. TAMBÉ HEM POSAT LA PRESENTACIÓ DEL PRIMER NÚMERO DEL CURS 11/12. PRESENTACIÓ Aquest és el Noticiari de Terrateig. Un periòdic que està fet per els i les alumnes de l’escola. Volem contar coses de l’actualitat, històries, el temps, etc. Esperem que us agrade.\nECONOMIA AL MÓN (Llum) Estem en temps difícils, perquè estem sofrint una gran crisi que va començar al 2008. Per culpa de la crisi moltes famílies no tenen casa , no mengen i a alguns pares els lleven els fills per a donar-los a altres famílies, i que els alimenten, que els eduquen i que s’ escolaritzen. Per això grans grups de gent es manifesten. El moviment de protesta “Occupy wall street” s’ estén a través de grans ciutats del país dels Estats Units com Chicago, Los Angeles o Seattle. Alguns manifestants van recórrer a les xarxes socials i als medis de comunicació per denunciar que havien sigut enganyats per la policia neoyorquina per a abandonar les zones de vianants del pont de Brooklyn per això van ser detinguts.\nCELEBRACIÓ DEL JOANET El diumenge passat vam celebrar el Joanet . Primer vam anar a l’ església i vam agarrar a Sant Vicent Ferrer i vam anar cap a l’ ermita. Van vindre una banda del Ràfol i també una coral i quan el vam portar vam fer missa i desprès vam pujar sense Sant Vicent. A les quatre i mitja vam portar un cavall i Pedro va dir unes quantes cosetes fins que vam arribar a l’ ermita i vam agarrar a Sant Vicent Ferrer i el vam portar a l’ església i desprès vam anar a la font a fer-nos una mistela i dolcets. Així va ser la festa del Joanet. Roser Botella Camaña\nINFANTIL I 1r DE PRIMÀRIA DE TERRATEIG Infantil i 1r de Terrateig hem estudiat la unitat didáctica sobre les olives. En aquestes pàgines veurem algunes de les cosetes que hem anat fent. Hem visitat el bancal d’oliveres de Vicent, que és el iaio de Carmen, Vicent F, Costi i de Vicent M.\nHem portat a la classer algunes branques d’olivera i hem esmullit les olives.\nDesprés hem triat les bones i hem rebujat les picaes per la mosca. Hem classificat les olives entre verdes i negres.\nAcí estem xacant les olives.\nLa iaia Conxa ens ha portat pebrella a la classe i ens ha explicat com es fam bones les olives.\nRecordem que hem de posar les olives a remulla en aigua, com a mínim 15 díes (tot depen si ens agraden més o menys amargues). Hem de canviar l’aigua de les olives tots els dies. Ací teniu la recepta.\nA LES FAMÍLIES DE TERRATEIG ELS HA AGRADAT MOLT LES OLIVES QUE HEM FET.\nEL CARTELL DE LA NOSTRA CLASSE\nAIXÍ ENS VÀREM PRESENTAR...\n… AMB DIBUIXOS I PARAULES\nA Aielo fem… MÚSICA\nEn la classe de música amb Ximo hem escoltat instruments. Açò no és una cosa nova, però esta vegada sí ho és perque el nostre mestre Joan Carles ens ha portat el violí i el clarinet. És prou diferent escoltar un instrument en gravacions a escoltar-lo en viu i en directe. Hem vist com estan construits els instruments, les seues parts, com es produix el so, la cura que necessiten, etc... Amb el violí, el nostre mestre ens ha interpretat parts de Pere i el llop, música de Johan Sebastian Bach ( la seua música té quisi tres-cents anys!) ue ens ha agrada molt i també unes dances romaneses de Bela Bartok (un músic hongarés) molt divertides. Després amb el clarinet ens ha tocat el fragment del gat de Pere i el llop i algunes peces més de Mozart. Després d'açò volem aprendre a tocar instruments: Andreu vol tocar el trombó o el clarinet, Laura, que ja toca la guitarra, vol aprendre a tocar la flauta travessera., Emília que toca el piano, també vol tocar la flauta. A Gabriela lli agradaria tocar el clarinet. Ernest vol aprendre a tocar la flauta i Teresa la guitarra. A vore si montem una orquestra!!\nUn altre dia hem vist com és un violí per dins tot desmuntat i hem començat a tocar el violí nosaltres mateixos! Sona prompte però no cal apretar-li o pareix una porta quan gruny. Ximo ens portarà un altre dia un contrabaix, que és més gran que nosaltres. Ja vos contarem!!\nL'Atzavara núm 12\nrevista escolar d'educació primària


Telefónica atura l'arribada de la fibra òptica a la Seu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Telefónica atura l'arribada de la fibra òptica a la Seu\nTelefónica atura l'arribada de la fibra òptica a la Seu\nLa multinacional retalla el seu programa per fer arribar el servei a un centenar de ciutats i ampliar-lo allà on ja n'hi ha L'empresa justifica la negativa perquè la normativa de competència els obliga a compartir la infraestructura amb els altres operadors\nPla de les Forques - Nova torre de telecomunicacions\nTelefónica Espanya ha decidit retallar, de manera cautelar, en un 35% el desplegament de la seva nova xarxa de fibra òptica aquest any, segons ha informat 'El País'. La companyia tecnològica reduirà en dos milions el nombre de llars als quals arribarà aquesta infraestructura de banda ampla ultraràpida el 2015. Això afectarà el desenvolupament d'aquest servei a la Seu, que és una de les ciutats afectades per aquesta reducció d'inversió.\nL'operadora ha pres aquesta decisió en resposta a la normativa que està impulsant la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC), que l'obliga a compartir la seva infraestructura de xarxa amb altres operadores a tot el territori nacional excepte en nou municipis. Així consta en un document intern de la companyia, en el qual s'assenyala que, "com a mesura cautelar, i fins que no s'aclareixi la legislació", Telefónica reduirà el ritme de desplegament en aproximadament un 35% del previst. A la pràctica, ja ho han començat a fer.\nL'impacte més fort es produirà en altres localitats de menor grandària, com la Seu, on ni tan sols es podrà començar el desplegament, en molts casos encara que ja estigués previst. El document que maneja la companyia enumera fins a cent localitats que es quedaran sense fibra òptica el 2015, tot i que el desplegament estava previst.\nAixí, en lloc d'aconseguir cobrir amb fibra 5,5 milions de llars més el 2015, com estava previst abans de la decisió de la CNMC, l'objectiu ara és de només 3,6 milions, a un ritme d'uns 300.000 llars mensuals. La multinacional espanyola va desplegar el 2014 fibra òptica a cinc milions de llars i locals, duplicant la cobertura que hi havia al desembre de 2013 fins als deu milions de llars, la major xarxa amb diferència que hi ha a Espanya. Però Telefónica no vol compartir aquesta xarxa amb altres operadors, tal com se li exigeix per garantir la lliure competència.\nPer això, l'informe intern planteja un alentiment del desplegament en algunes capitals de província i municipis on Telefónica ja havia començat a desplegar fibra i que no es podran completar aquest any. I és que entre les ciutats afectades també hi ha Madrid, Barcelona, Granada, Guadalajara, Sant Sebastià, Màlaga, Pamplona, Las Palmas, Santa Cruz de Tenerife, Sevilla, Sòria, Tarragona, Toledo, Valladolid, Saragossa, Ceuta i Almeria.\nLa proposta que la CNMC va fer públic el passat mes de desembre obliga a Telefònica a donar accés a la seva xarxa de fibra a tots els competidors que ho sol·licitin a un preu majorista regulat i només liberalitza completament el mercat en nou municipis (Madrid, Barcelona, Màlaga , Sevilla, València, Alcalá de Henares, Badalona, Coslada i Móstoles), que, en conjunt, suposen el 16% de la població espanyola.\nTelefónica rebutja aquest marc regulador perquè creu que ja hi ha una estructura de mercat molt repartida, malgrat que actualment segueix controlant bona part del mercat de les telecomunicacions.


L'INSTITUT AGRÍCOLA CATALÀ DE SANT ISIDRE (IACSI)\nL'Institut Agrícola Català de Sant Isidre (IACSI), fundat el 22 de Maig de 1851, era una institució que agrupava els grans propietaris agraris per defensar els seus interessos. Havent exercit un paper regionalista en els seus inicis, en els anys trenta serà dirigit pels elements més reaccionaris de la dreta agrària catalana, entaulant estretes relacions amb la CEDEIXI per enfrontar-se a les institucions autonòmiques catalanes.\nEl 8 de setembre de 1934, uns 5.000 propietaris agraris catalans es van reunir a Madrid per protestar contra la "Llei de Contractes de Conreu" (Llei d'A rrendaments) de la Generalitat de Catalunya. L'esmentada llei, encara que de manera molt moderada, intentava protegir als camperols de possibles expulsions de les terres que treballaven, així com dotar-los de terres pròpies.\nLa resposta dels treballadors madrilenys davant dels actes organitzats per les organitzacions agràries de dreta, contra aquesta llei que emparava els camperols pobres; va ser la convocatòria d'una vaga general solidària amb els camperols catalans. Mentrestant, a Catalunya, el Bloc Obrer i Camperol (BOC) sortia en defensa de l'Estatut i de la "Llei de Contractes de Conreu", malgrat semblar-los ambdues reivindicacions poc ambicioses. Així mateix, llançava la consigna de "República Catalana" com a part integrant de la Unió Ibèrica de Repúbliques Socialistes.\nÉs en aquest context en el qual, el 15 de setembre, un trentena de militants dels GABOCS (Grups d ´Acció del BOC) van assaltar i van ocupar les oficines de l'IACSI situades a la plaça de Sant Josep Oriol, destruint diversos arxius|arxivaments i documents. Segons compte un dels participants en l'assalt; alguns companys es van excedir en les ordres rebudes i van calar foc a uns papers. El foc es va estendre més ràpidament de l'esperat i alguns dels assaltants van haver de sortir fugint de les flames.\nCuriosament, aquest fet més aviat fortuït, va ser ràpidament utilitzat pels joves GABOCS com a propaganda de la seva audàcia.\n"L'actitud provocadora de l'extrema dreta mereixia una resposta i si els treballadors madrilenys ens ajudaven contra els "isidrinos" declarant una vaga general, el mínim que es podia fer aquí era demostrar també, de forma concreta, el descontentament popular." (Carmel Rosa).