El Govern català demana disculpes per les resolucions sobre Andorra | BonDia Diari digital d'Andorra.\nRedacció/Foto: Generalitat de Catalunya\nLa Generalitat de Catalunya va demanar ahir disculpes, a través d’una trucada del conseller d’afers exteriors, Raül Romeva, al ministre d’Afers Exteriors, Gilbert Saboya, per l’aprovació de dues resolucions al Parlament català en què es considera Andorra com un paradís fiscal. Així ho va donar a entendre el cap de Govern, Antoni Martí, que va indicar que vol parlar amb el president català, Carles Puigdemont, per “aclarir” el que considera que ha estat un malentès, i amb el qual es vol reunir també properament, cosa que com va reconèixer no havia fet amb l’anterior cap de l’executiu català, Artur Mas. Martí, que va qualificar de “desafortunades” les resolucions, va manifestar que entén que els grups parlamentaris se sentin molestos, igual que ho està el Govern, davant d’aquestes resolucions, tot i que va afegir que “no traiem de mare les coses”, ja que les relacions amb Catalunya han estat, són i seran bones” i, per tant, es vol resoldre aquest tema per la via del diàleg. “Es tracta d’unes resolucions que no s’ajusten a la realitat ni fiscal, ni econòmica, ni social d’Andorra”, va emfasitzar el màxim responsable del Govern. De moment, però, s’ha descartat presentar aquest matí la moció que havia d’impulsar el Consell sobre aquesta qüestió, com proposava el president de la comissió de política exterior, Carles Enseñat.\nPel que fa als grups parlamentaris catalans, la CUP-CC, promotor de les resolucions, es mantenia ahir en la posició de vetar Andorra en considerar que és un país que afavoreix l’evasió fiscal. Des d’aquest grup es va justificar la iniciativa amb l’objectiu de “desincentivar l’evasió fiscal”. Per contra, des de Junts pel Sí, el diputat i alcalde de la Seu d’Urgell, Albert Batalla, es demanava perdó per no adonar-se que aquestes resolucions tenien “aquesta afectació” per Andorra, que va qualificar de “contràries a la legislació internacional”. L’alcalde urgellenc i diputat al parlament de Catalunya va considerar “inadequades” i “contràries a la legislació internacional” les dues resolucions del Parlament català aprovades el passat 6 d’octubre, que prohibeixen la licitació a empreses que tinguin operacions financeres a Andorra i donar guardons esportius o culturals a persones que tinguin el domicili fiscal al Principat. Segons Batalla, “Andorra té raó d’estar molesta perquè no és un paradís fiscal”, va explicar. L’aprovació d’aquestes dues resolucions pel ple del parlament, “va ser desafortunada perquè en elles es considera Andorra com un paradís fiscal”, va manifestar el diputat de Junts pel Sí. Batalla excusava el seu vot perquè durant la sessió plenària es van haver de votar 3.600 punts en menys de 12 hores “i demano disculpes per no haver vist aquests dos punts que tenen aquesta afectació per Andorra”, ha declarat. Batalla espera que aquestes resolucions s’aclareixin a favor d’Andorra per mantenir “el bon veïnatge”.\nEntre els partits polítics que es van voler desmarcar clarament de les resolucions hi ha el Partit Popular (PP) i Ciutadans. Des d’aquesta última formació, el diputat Antonio Espinosa, després de recordar que el seu grup havia votat en contra dels dos textos “perquè no els compartim”, va argumentar que empreses i esportistes han de tenir la llibertat de radicar-se en el país que sigui millor per als seus interessos. “Crec que el que ha de prevaler sempre és la presumpció d’innocència i mentre no hi hagi frau i es compleixin les obligacions fiscals tant els esportistes com les empreses han de poder fer el que vulguin”. Espinosa va considerar, a més que “no crec que les resolucions tinguin una aplicació real”, ja que, si fos així, “seria inconstitucional”.\nPer la seva banda, el PP va recordar també que va votar en contra de les dues resolucions. “Som molt conscients que la realitat no és aquesta i sempre ens hem manifestat en contra d’estigmatitzar Andorra i els andorrans”, van dir del partit. Per al PP, els partits nacionalistes que van fer que s’aprovés la proposta de la CUP “demostren un total desconeixement de la realitat i de les relacions entre Andorra i el nostre país”. “Malauradament no és la primera vegada que el Govern de la Generalitat i els partits que li donen suport creen problemes i conflictes diplomàtics on no hi són, com ha passat també recentment amb França”.\nEscrit per Francesc el Dg., 20/11/2016 - 21:15 Enllaç permanent\nLes possibles interpretacions son múltiples. El Govern català no es ningú per "demanar disculpes", de quelcom que ha estat aprovat pel Parlament. Els polítics us podeu conformar (o fer veure que us conformeu) amb poca cosa (de cara a la galeria), però el cert es que la processó va per dintre, i dels enganxats pel cas BPA (Àlies cas Pujol, àlies cas de l'expresident de CAT i exmandatari del partit principal de la coalició que governa a Catalunya), no n'hi cap de la CUP.


Aquesta web utilitza cookies pròpies i de tercers per millorar l'experiència dels usuaris, conservar les seves preferències, oferir serveis relacionats amb les mateixes i obtenir dades anònimes afegides que permetin disposar d'estadístiques d'ús.\nLes cookies són arxius de text que contenen petites quantitats d'informació i que es descarreguen en el dispositiu de l'usuari quan visita una pàgina web. Després, les cookies s'envien de tornada a la pàgina web d'origen (cookies d'origen) o a altres pàgines web (cookies de tercers). Les cookies permeten que una pàgina web reconegui el dispositiu d'un usuari, facilitant la navegació, recordant preferències i, en general, millorant l'experiència d'usuari i, en general, ajudant a oferir-li informació i serveis relacionats amb els seus interessos.\nÚS DE COOKIES EN LA NOSTRA WEB\nCom en la majoria de les pàgines, aquesta web utilitza cookies per millorar l'experència de l'usuari i permetre-li interactuar amb xarxes socials com Facebook, Youtube... Aquestes no recopilen informació personal sobre els usuaris del lloc web. Respecte a les cookies de Google, pot consultar aquest document per obtenir més informació. Recordi que Vostè pot eliminar-les en qualsevol moment, o rebutjar-les abans de la seva instal·lació configurant el programa de navegació que utilitza. Si us plau, visiti la pàgina d'ajuda del seu navegador per aprendre com gestionar les cookies en el seu equip.


Cuinadiari: NIUS DE XOCOLATA I AMETLLA\nNIUS DE XOCOLATA I AMETLLA\nUs proposem estos niuets de xocolata i ametlla per fer amb els xiquets estos dies de Setmana Santa i Pasqua.\nUs avise que acabareu amb xocolata per tot arreu, però estareu entretinguts que és el que importa! 😉\n125 g d'ametlla en bastonets\nPer omplir els nius: llaminadures (lacasitos, ouets de xocolata, peladilles...)\nEstris: bols de silicona o globus menuts, film transparent, bol per fondre la xocolata i espàtula/ cullera\n1.- Fon la xocolata al microones a baixa temperatura (300-400 W). Ves obrint el microones cada 30-45 segons per a vigilar que no es creme.\n2.- Remena amb una espàtula perquè es desfaça bé, aboca les ametlles i barreja fins que queden ben integrades.\n3.- Deixa que es refrede una mica la barreja perquè siga més fàcil treballar-la. Mentrestant ves folrant els bols amb film per la part convexa o unflant els globus. Si ho fas amb globus, una vegada unflats posa'ls a sobre de gots de boca estreta amb el nus cap avall. (tens com fer-ho amb globus aqui)\n4.- Cobreix amb la xocolata. Ho pots repartir amb una cullera i després amb les mans donar-li forma. T'anirà bé posar-te uns guants...\n5.- Fica uns minuts al congelador per tal que endurisca la xocolata i pugues desemmotllar-ho fàcilment sense que es trenque.\n6.- Trau els bols estrenyent-los i arrenca el film amb cura. Si ho has fet amb globus, peta'ls i desenganxa la goma de la xocolata delicadament.\nSuggeriment: aquests nius poden ser també una idea molt bona i original per a presentar postres a dins del niu, per exemple unes maduixes amb nata, una mousse… literalment, per a menjar-se fins i tot el plat!!\nEtiquetes: 6.-DOLÇOS , 6.5.-Galetes i rebosteria , 6.7.-Dolços Nadals i altres festes , CuinaDiari per a XIQUETS , Estació-PRIMAVERA , Setmana Santa i Pasqua , Temps: < 40 minuts


La Cuineta també aposta pel càtering | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\nLa Cuineta també aposta pel càtering\nPer Carme López. Actualitzat el 07/12/2016\nQuè hi ha avui per dinar? Segur que aquesta frase l’hem dit tots alguna vegada en arribar a casa si tenim la sort que la mare, l’àvia o algú de la nostra família cuina habitualment. Doncs aquesta és la pregunta que li fan cada dia a l’hora de dinar a la Celia Garcia, del restaurant La Cuineta, els seus clients. I és que aquest petit establiment situat a la Part Alta de Tarragona ofereix un menú diari (de dimarts a dissabte) que inclou entrants de la casa, deu primers plats i deu segons, elaborats segons els productes que es troben aquell dia en el mercat. El millor és deixar-se aconsellar i gaudir d’aquesta cuina casolana, natural i sofisticada alhora.\nA banda dels dinars, l’especialitat de la casa són els esmorzars de forquilla, que inclouen plats combinats, catorze classes diferents d’entrepans i altres suggeriments per agafar forces a mig matí. Les postres també són un dels trets d’identitat de la casa, elaborats al 100% de manera artesanal per la mateixa Celia.\nDes de fa uns mesos, l’èxit de la Cuineta traspassa les parets del seu petit i acollidor local per servir-se també en forma de càtering. «Molts dels nostres clients ens demanen que els elaborem alguns dels plats i propostes que fem al restaurant per celebrar alguna festa d’aniversari o bé una reunió d’empresa o qualsevol altra celebració. Així que el càtering ja és una activitat habitual per a nosaltres i estem molt satisfets del resultat».\nL’establiment, situat al carrer Nou del Patriarca, obre matí i migdia, de dilluns a dissabte, i també els vespres per a grups amb reserva prèvia. Té una capacitat per a 50 persones i disposa d’un reservat per a 12.\nC/ Nou del Patriarca, 2 bis · Tarragona\nTel.: 977 22 61 01


Què va passar realment malament amb Iron Pist? - Televisió | Març 2021\nPer Mike Floorwalker/22 d'abril de 2017 12:11 pm EDT/Actualitzat: 24 d’abril de 2017 14:27 EDT\nEl puny de ferro de Marvel, l'última temporada d'acció de Netflix amb una potència més gran fins a la Defensors La minisèrie crossover a finals d'aquest any va ser molt esperada pels aficionats als herois de 'nivell de carrer' de Marvel. No podien esperar a veure una actuació en directe de Danny Rand, la arma immortal, protectora de K'un L'un, però quan els primers sis episodis es van projectar per a la crítica, les crítiques primerenques eren absolutament brutals. Quan Netflix va llançar els 13 episodis aquest divendres passat, els fanàtics preocupats van registrar-se per comprovar que les seves pors estaven àmpliament justificades. Puny de Ferro actualment manté el directori la qualificació més baixa de Rotten Tomatoes de qualsevol projecte de Marvel Studios de molt, i no és només que una cosa va funcionar malament.\nFalta d’èmfasi en la caracterització i la motivació\nEn contrast amb les altres sèries de Netflix Marvel, no sembla prou pensar en allò que fa que Danny Rand (Finn Jones) sigui convincent. Cadascun dels altres defensors té trets de caràcter ben definits: Matt Murdock lluita amb la seva culpabilitat catòlica mentre tracta durament la pudor de la Terra, Jessica Jones és una supervivent alcohòlica d’abusos sexuals que intenta i sovint no aconsegueix fer bones eleccions, i Luke. Cage transporta la injustícia i el conflicte del seu passat en totes les situacions. Danny no té trets tan definitius, i els brots de personatges els veiem són inconsistents i serveixen per fer el personatge menys convincent.\nPer exemple, bona part del conflicte del programa es deriva de les lluites de Danny per controlar la seva ira mentre que d’altres intenten parlar-lo. Això no només té sentit per a un personatge que ha passat els últims 15 anys aprenent a controlar el seu cos, la seva ment i les emocions, sinó que no ho justifica la narració: a Danny simplement no se li dóna una raó per a aquesta lluita. més enllà d’un dispositiu argumental.\nA més, les seves motivacions no són clares. Per als que no en saben, el títol de Danny de Iron Fist significa que és el protector designat de la mística ciutat de K'un L'un, on es va formar: un càrrec que abandona en la seva primera oportunitat, tot i no tenir una raó clara. Fins i tot quan se li pregunta directament per què va marxar, cosa que passa més d'una vegada, no és capaç de donar una raó més enllà de la vaga necessitat de 'respostes'. Aquesta falta de motivació i forta caracterització s’estén també a personatges de suport (per exemple, un intent de matar a Danny en el primer episodi, una resposta ultrapassada a la seva reaparició que no s’ajusta a les accions posteriors del personatge.\nSeqüències de lluita pobres\nAquesta falta d’èmfasi en els personatges fortament desenvolupats es podria perdonar fins a cert punt si es passessin les escenes de la lluita, però per molt que es parla de la destresa de Danny —normalment pel propi Danny—, les seqüències d’acció que hi participen són increïblement escasses. Pateixen per comparació, no només de sèries germanes com Daredevil, però fins i tot a les escenes de lluita que no ho facis involucrar a Danny, com ara una brutal seqüència de lluita de gàbies en què Colleen Wing (Jessica Henwick) demostra què és una mala llet.\nAixò suggereix que el problema recau principalment en Jones, que no té la presència física per treure-li la “arma immortal”. Mentre que molts crítics ho han suggerit L’edició agressiva és principalment culpable per la incoherència d'algunes de les escenes de lluita, aquesta sembla ser una tàctica usada per ocultar l'acció poc convincent en determinades escenes, que gairebé sempre involucren Jones. Les seqüències de lluita en solitari de Henwick són en especial un important pas de l'acció de la sèrie, però Puny de Ferro Mai s’acosta a la coreografia virtuosa de Daredevil o la físicitat de Luke Cage. Amb la reputació que la sèrie de Netflix Marvel ha desenvolupat per a una acció assassina i trencadora d’ossos, esperaven els aficionats Puny de Ferro no va fer cops de puny i no va poder publicar-se.\nTrama i ritme pobres\nPer molt desacomplexant que pugui ser l’acció, ajudaria si n’hi hagués més, o, si més no, si la trama no trigés tant a desenvolupar-se. Mentre que els ossos d’una bona història són definitivament aquí, Puny de Ferro triga molt a moure's i sembla que la seva trama es va estendre incòmode al llarg dels 13 episodis de la temporada. La lluita inicial de Danny per establir la seva identitat és una bon exemple d’això, portant tres episodis per aconseguir el que es podria fer en un mateix. Danny torna a la companyia que porta el seu nom, la Rand Corporation, que està dirigida pels seus cosins, però inexplicablement no pren les rutes més evidents per demostrar qui és, com oferir-los dades personals que només ell podia. sabeu, fins que la trama exigeixi la seva identitat.\nmonstres de terror\nSi bé el ritme del programa augmenta després dels primers episodis, mai no supera els seus problemes de trama, deixant a les preguntes grans i petites sense respondre i donant-se cap a tres voltes argumentals que tenen poc sentit lògic. Per exemple, una temporada mitja revela que sacseja les lleialtats de Danny estira la credibilitat mentre es desvia de forma salvatge del material d'origen i Cavaller obscurcom a 'extradició forçada' d'un personatge dolent d'un país estranger es presenta a la pantalla sense cap explicació. Inconsistències i forats d'aquesta trama abunden: cosa que suggereix que la sala d'un escriptor estava desorganitzada, precipitada o ambdues coses.\nPersonatges recortats que fan mal més que ajuda\nEls personatges de Jeri Hogarth (Carrie Ann-Moss) i Claire Temple (Rosario Dawson) de les anteriors sèries de Netflix tenen un paper secundari i classifiquen immediatament qualsevol escena de la qual formen part. Però, realment, això no demostra cap favor, i per més d’un motiu.\nD'una banda, la presència d'aquests personatges ben definits i interessants posa de manifest els problemes amb la resta del repartiment, particularment el plom. El carisma contundent de Moss i el reticent heroisme de Dawson il·lustren molt bé la manca de trets de personatge definits per al repartiment principal i serveixen com a lamentables recordatoris d’espectacles més ben escrits. Claire també té una tendència específica a assenyalar Puny de Ferrotraça problemes mitjançant el seu diàleg. Danny té una tendència —no característica dels coneixedors dels còmics de Danny Rand— a precipitar-se de cap a situacions imprevisibles amb un cap ple d’ira i cada vegada que l’espectador comença a preguntar-se per què actuaria d’aquesta manera, Claire (o, de vegades, , Colleen) els pega al cop de puny preguntant-li directament. El fet que mai no tingui respostes lògiques, certament no ajuda.\nFins i tot quan es tracta de materials raonablement pesats, els aficionats a Marvel han esperat una certa quantitat de levitat. El estoic badass Luke Cage és un mestre involuntari de l’humor mortal, i fins i tot DaredevilFoggy Nelson aconsegueix injectar aquesta sèrie amb una mica d'humor entre pallisses brutals. Potser un dels aspectes més decebedors Puny de Ferroaleshores, és que sembla que ja no hi ha cap problema prenent-se del tot seriosament—I amb tots els altres temes del programa, aquest és un problema més greu del que no podia ser d'una altra manera.\nTampoc ajuda que pràcticament cadascuna de les poques esquemes realitzades durant aquesta primera temporada surti de la boca de Claire. Tot i que això té sentit, tenint en compte el que sabem del seu personatge de la sèrie anterior, és tonal que fa malbé i fa que sembli encara més com si visités un altre programa més ben escrit. Si Puny de Ferro és aconseguir una segona temporada, n'hi ha moltes que cal arreglar, però donar a la sèrie el més mínim sentit de l'humor sobre si mateix seria un bon lloc per començar.\nUn conflicte moral amb sabates\nCadascun dels defensors es complica amb qüestions de moralitat a la seva manera. Jessica Jones està disposada a nedar en algunes aigües moralment enfosquides si obté els seus resultats, mentre que Luke Cage considera la moralitat més que absoluta. Per descomptat, cap d'ells lluita tan durament o tan sovint amb qüestions com Daredevil, el catòlic catòlic devot li impedeix desviar-se de la seva fúria a la pudor de Hell's Kitchen. Aquests personatges estan en una mesura definits per les seves postures morals, per la qual cosa té sentit que també seria Danny Rand; el problema és que la seva no té sentit.\nCom s'ha apuntat anteriorment, el Danny Rand de Marvel Comics és l'arma viva: l'immortal defensor de K'un L'un contra la Mà, un clan despietat de ninjas assassins. Pot ser que no tingui set de sang, però no té cap problema per enviar enemics en el compliment del seu deure, en contrast amb el seu homòleg d'acció en viu, que lluita constantment per matar, fins i tot quan és clar el curs de l'acció. Sembla que aquest tret ha estat assignat a l'atzar, i sovint recorda les lluites similars de Daredevil, que tenen molt més sentit en el context del seu personatge. Un Danny Rand més neutre moralment no només hauria suposat un personatge més interessant, sinó que també hauria afegit alguna cosa nova a la dinàmica de l'equip dels defensors. Haurem d’esperar per veure com es reprodueix això, perquè no hi ha temps per a les reescripcions ...Defensors filmat embolicat el mateix cap de setmana Puny de Ferro va ser alliberat.\nEl problema de la diversitat\nQuan es va anunciar el càsting de Jones a principis del 2016, un gran contingent de fans va quedar molt decebut. El personatge de Iron Pist és el producte dels anys 70, quan el trope d'un occidental (vegeu: noi blanc) es va convertir en el més gran artista marcial que mai va ser i el protector suprem d'una cultura asiàtica no semblava problemàtic. es van sentir molts aficionats i crítics que Marvel podria actualitzar el personatge amb més eficàcia donant-li ètnia asiàtica. Una forta escriptura i una actuació sensible poden haver evitat aquest problema, però durant la primera temporada Puny de Ferro lliurat tampoc.\nEls escriptors van posar a Danny en diverses posicions incòmodes: un esprint disruptiu a través d’un desfilat xinès mentre portava una màscara asiàtica, una conferència condescendent a una sala plena d’estudiants no blancs i el retratat de Jones no aporta cap matís per deixar de pensar. qualsevol cosa que passi sota la superfície En particular, els intents de Danny d’establir la seva identitat després de tornar a Nova York es troben com a accions d’un personatge enormement titulat; viola els límits personals i, fins i tot, incompleix les lleis (després afirma explícitament que no ha incomplert cap llei), tot insistint alhora que la seva història admirablement feta sobre les ciutats interdimensionals místiques i els dracs que es molesten es prenen com a valor nominal, simplement per culpa de qui. és.\nPer descomptat, el problema no rau únicament en el fet que Danny Rand de la MCU és una burla blanca i ultra-rica, si ho fes, Tony Stark no seria un nom de casa i Jones, no obstant això, el repartiment del programa. és força divers. Però amb tant de Puny de FerroLa sonoritat prèvia a l'alliberament es va centrar en el seu problema de diversitat percebut, la seva sordesa de to respecte d'això no afavoreix.\nEl primer gran error de càsting\nLa majoria dels aficionats estarien d’acord en què Marvel Studios té una trajectòria increïble amb el seu repartiment de personatges importants. Des de Robert Downey, el personatge complet de Tony Stark de Jr. fins al perfecte pitch de Peter Holland de Tom Holland, han estat molt ben segurs, i la sèrie Netflix no ha estat una excepció. Però, desgraciadament, l’escepticisme primerenc del càsting de Jones va resultar ser ben justificat. És possible que sigui un actor excel·lent, però va experimentar una mala errada en aquest paper; No hi ha mai un moment a la pantalla que tingui la sensació de ferrar el puny de ferro que els fans saben i els agrada cobrar vida, excepte una escena molt breu en què a Danny es mostren antigues imatges de pel·lícules d'un anterior puny de ferro en acció.\nÉs un lamentable suggeriment que aquesta sèrie podria haver estat sorprenent, però hi ha raons per esperar-ho Els defensors pot fer dret al vaixell. Els showrunners Marco Ramirez i Douglas Petrie van cridar els trets Daredevilés la segona temporada sobretot excel·lent i hi ha moltes oportunitats perquè el personatge de Danny creixi dins de la dinàmica del seu equip de super-companys. Potser veurem una adopció més disciplinada sobre Immortal Iron Pist quan la minisèrie de vuit episodis es dirigeixi a Netflix.\nJohn Wick 3 actors


Aragonès: "No concebo una reunió sense Pedro Sánchez"\nbarcelona. Dilluns, 30 d'agost de 2021. 09:48\nActualitzat: Dilluns, 30 d'agost de 2021. 11:10\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha confiat que el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, encapçalarà la delegació estatal en la reunió de la taula de diàleg prevista per a la setmana del 13 de setembre: "No concebo una reunió en què no hi sigui", ha dit. El president ha explicat que els dos executius estan parlant per concretar la data de la cita, que en aquests moments "balla" entre dos dies.\nAragonès ha reivindicat la importància que es reactivi el diàleg entre els dos executius per resoldre el conflicte català, que va quedar en un segon pla quan va irrompre la pandèmia de la covid-19 i després no es va reprendre per la situació d'"interinitat política" a Catalunya. "Comencem de nou", ha celebrat el president, que ha advertit que serà "una negociació complexa".\nAragonès ha descartat aquest dilluns reobrir l'oci nocturn les properes setmanes, fins que s'estabilitzi la situació hospitalària, per evitar una "desescalada ràpida" que propiciï la sisena onada de covid-19 a Catalunya\n"Ens ha passat cinc vegades, volem que ens passi una sisena, amb una desescalada ràpida? Hem d'intentar, com a mínim, no cometre els mateixos errors", ha indicat.\nDesprés de l'aixecament del toc de queda, els botellons nocturns a Catalunya s'han multiplicat, sobretot en cap de setmana, i les patronals de l'oci nocturn han redoblat les seves exigències per reobrir discoteques i locals musicals més enllà de les 00.30 hores.\nMalgrat comprendre l'"angoixa" que pateixen els treballadors i empresaris del sector, Aragonès ha rebutjat aquesta opció perquè "és molt clar el que ha passat en les anteriors onades". Abans de reobrir els locals d'oci nocturn, ha subratllat, cal "estabilitzar bé" la situació epidemiològica i "descongestionar l'àmbit assistencial i sanitari".\nEl president català ha refusat opinar sobre quan podria arribar la reobertura de bars musicals i discoteques, encara que sí que ha apuntat que primer cal "superar l'inici del curs escolar".\nPere Aragonès va complir aquest diumenge cent dies al capdavant del nou Govern, centrat en la gestió de la pandèmia de la covid-19 i la taula de diàleg amb l'estat espanyol. La pandèmia ha estat protagonista en aquesta primera etapa. Aragonès va ser investit poc després de l'aixecament de l'estat d'alarma i de la quarta onada, quan va focalitzar els esforços en accelerar la vacunació contra el coronavirus. Cent dies després, Catalunya es troba a les portes de tenir el 70% de la seva població vacunada amb la pauta completa.\nEl president de la Generalitat ha descartat aplicar la vinyeta només a Catalunya després de la fi dels peatges en quatre autopistes de titularitat de la Generalitat. "És una possibilitat que pot estar sobre la taula en un futur, però hauria de tenir unes condicions. No pot ser que només s'apliqui la vinyeta a Catalunya. Hi ha d'haver igualtat de tracte".\nAragonès reclama que es corregeixi el dèficit històric en infraestructures per part de l'Estat. "El que s'ha de decidir s'ha de fer conjuntament i que serveixi per a tothom. De moment anirem assumint amb el pressupost de la Generalitat el manteniment de les vies ràpides", ha afegit.\nFoto principal: El president de la Generalitat, Pere Aragonès / Europa Press


El primer ministre de Finlàndia dimiteix\nEl mandatari renuncia després del fracàs del seu intent de reformar el sistema sanitari del país\n2 min. Barcelona 08/03/2019 16:34\n651x366 El primer ministre finlandès ha presentat la seva renúncia aquest divendres. / REUTERS El primer ministre finlandès ha presentat la seva renúncia aquest divendres. / REUTERS\nEl primer ministre de Finlàndia, el centrista Juha Sipilä, ha presentat aquest divendres la seva dimissió després que hagi fracassat en el seu intent d’impulsar una ambiciosa reforma del sistema sanitari i de la seguretat social per en teoria fer-lo més sostenible a llarg termini. La renúncia es produeix cinc setmanes abans de la celebració d’eleccions generals, previstes per al pròxim 14 d’abril.\nEl primer ministre ha presentat la seva dimissió al president, Sauli Niinistö, que l’ha acceptada, tot i que ha demanat al mandatari que continuï liderant un executiu en funcions fins a la celebració dels comicis.\nEl govern de coalició finlandès està format pel Partit del Centre, els conservadors de la formació Kokoomus i els populistes del partit Futur Blau, que són una escissió de la formació ultradretana Veritables Finlandesos. L’executiu considerava la reforma del sistema sanitari i de la seguretat social un dels punts claus del seu programa electoral, i havia amenaçat en dimitir si no era aprovat.\nLa reforma que el govern volia dur a terme pretenia la centralització del servei que ara proporcionen els 295 municipis del país, i augmentar-hi la participació d’entitats privades. La comissió constitucional del Parlament finlandès, però, no va aprovar el projecte en considerar que no respectava la igualtat de drets de tots els finlandesos.\nSegons els experts, la població finlandesa té una de les taxes d’envelliment més ràpides d’Europa, i això amenaça la sostenibilitat de les finances públiques del país a llarg termini a causa del fort increment de la despesa en sanitat i seguretat social. La majoria de polítics a Finlàndia estan d’acord que cal dur a terme una reforma del sistema sanitari, però discrepen de com fer-ho.


Èxit de la manifestació en suport al CSA Can Vies - Indymedia Barcelona\nÈxit de la manifestació en suport al CSA Can Vies\nper CSA Can Vies\t 20 oct 2007\nAquest matí s'ha celebrat la manifestació en suport al csa can vies.\nFotos i comunicat de premsa\nÃ�xit de la manifestaciÃ³ en defensa del CSA Can Vies\nEs suspen el judici contra el CSA fins al proper gener\nProp dâ��un miler de persones sâ��han manifestat aquesta matÃ pels carrers de Sants en defensa del CSA Can Vies per demanar que TMB, empresa que detenta la propietat de lâ��immoble, aturi la demanada que ha interposat contra el CSA.\nA les 12 del migdia, la Colla Bastonera de Sants i els Diables de Sants donaven el toc de sortida de la manifestaciÃ³, que durant mÃ©s de dues hores ha recorregut els carrers dâ��aquest barri de Barcelona. Entre els i les assistents a la marxa hi havia aquestes i dâ��altres entitats culturals del barri, aixÃ com tambÃ© hi eren presents nombroses persones dels diferents colâ�¢lectius afectatas per les remodelacions urbanÃstiques del barri. Pancartes contra la construcciÃ³ de la Torre Malaia al carrer Sant Antoni, membres de la Plataforma pel Soterrament de les Vies, de les associacions de veÃ¯ns i veÃ¯nes del barri i membres de colâ�¢lectius i entitats dâ��altres barris i pobles han acompanyat la marxa.\nEn el seu recorregut, encapÃ§alat per una pancarta a la que es podia llegir â��Aturem la Demanda, Can Vies Ã©s del Barriâ�?, la manifestaciÃ³ sâ��ha aturat davant de la seu del Districte de Sants-MontjuÃ¯c on sâ��ha llegit un comunicat criticant la gestiÃ³ de lâ��Ajuntament en matÃ¨ria de polÃtica urbanÃstica i en relaciÃ³ els espais pels joves. TambÃ© sâ��ha exigit a lâ��Ajuntament quÃ¨, en tant que responsable de lâ��empresa Transports Metropolitans de Barcelona, retiri la demanda que aquesta empresa tÃ© interposada des del 12 de maig del 2006 contra el CSA Can Vies. Un Centre Social que amb mÃ©s de deu anys de vida i activitat al barri de Sants ha demostrat ser un espai de referÃ¨ncia tant polÃtic com cultural i social pel jovent i pel teixit asssociatiu dâ��aquest barri.\nAl llarg de tot el recorrehut sâ��han cridat consignes, enganxat cartells i realitzat murals que denuncien el model de desenvolupament i transformaciÃ³ urbanÃstica que es practica tant al barri de Sants, amb les remodelacions que comporta lâ��arribada del TAV a Barcelona per Sants, com a la resta de barris de la ciutat, tenint un exemple proper en el cas de les cases barates del Bon Pastor.\nLa marxa ha finalitzat amb un parlament des del terrat del CSA que ha recordat que el judici previst pels propers dies 25 i 26 dâ��octubre a lâ��AudiÃ¨ncia Provincial de Barcelona sâ��ha posposat fins al proper gener. En aquest parlament han participat una membre de lâ��Assemblea del CSA i un representant del Plataforma de Suport al CSA Can Vies, que ja agrupa a mÃ©s dâ��una vintena dâ��entitats i associacions del barri i de la resta de la ciutat.\nRe: Èxit de la manifestació en suport al CSA Can Vies\nper n\t 20 oct 2007\nmoltes felicitacions per la mani a tota la gent que la heu organitzat. Han sigut una mani que alguns feia temps volien veure: alegre i combativa.\nper asier\t 20 oct 2007\ny muy majo el mural express!\nper 1 veí del barri\t 20 oct 2007\nFelicitats per la mani de suport CSA Can Vies. Anim desde Suissa!, estic emigrat dsd fa uns mesos pero.... tornare!


Superilla Sant Antoni - Mostres d'Arquitectura\nEl projecte d’urbanització dels entorns del Mercat de Sant Antoni es presenta a partir del debat sobre el futur de l’espai públic proper al Mercat després de la seva remodelació. Es requereix una nova definició de l’espai públic que l’envolta fruit de les noves demandes.\nL’oportunitat de disminuir substancialment el trànsit rodat al voltant del Mercat obre la possibilitat d’ampliar l’espai guanyat per a la vida ciutadana i s’inclou aquest projecte dins el Programa Superilles de Barcelona. La ubicació d’una nova plataforma logística sota el Mercat allibera la superfície del trànsit de camions per al subministrament de l’activitat comercial. Això permet invertir les prioritats del carrer i dotar-lo de zones verdes que recorden a un hort i zones d’estada i oci.\nL’àmbit del projecte correspon a l’amplada del carrer Comte Borrell, entre Floridablanca i Manso, i la del carrer Tamarit, entre Comte Urgell i Viladomat, incloent la cruïlla Borrell-Tamarit, que esdevé una gran plaça.\nCarme Ribas Seix : Arquitecte\nPere Joan Ravetllat Mira : Arquitecte\nValeria Bartra Viana : Arquitecte\nContractista RUBAU CONSTRUCCIONES\nEmail societat rqr@coac.net


L'ORIENTACIÓ a l'abast: Recordar les notes de tall\nRecordar les notes de tall\nAra que els alumnes de 2n de batxillerat arriben al final de curs i a la selectivitat, no està de més recordar quines han estat les notes de tall del curs 2011-2012.\nAl web Patatabrava hi ha força continguts útils per universitaris (i preuniversitaris). El que ara ens interesa és el referent a les notes de tall 2012 de totes les Universitats espanyoles. Es comença cercant l'estudi universitari desitjat i, després, la Comunitat autònoma i la Universitat on es vol estudiar. També hi figuren les notes de tall dels dos últims anys.\nEtiquetas: notes de tall 2012, universitats\nAnònim 21 de maig de 2012 a les 11:11\nM'agradaria fer un Grau d'Educació Infantil, però amb les notes de tall de l'any passat no podré accedir.\nÉs possible que baixin les notes de tall aquest any???? (És la meva única esperança...) Perquè sinó començu aquest any, ja no ho podré començar...\nLluís Inclan 21 de maig de 2012 a les 13:26\nNo sé què passarà, perquè els últims anys, segons les universitats, puja o baixa una mica. Penso que amb un 8,6-9 hi haurà suficient per entrar-hi.\nAnònim 21 de maig de 2012 a les 13:45\nPerquè seria possible el primer any anar a una universitat privada i després passar-me a una pública? O no m'ho deixarien fer?\nLluís Inclan 21 de maig de 2012 a les 17:48\nNo n'hi ha cap problema en fer el que dius. Únicament cal que la universitat pública tingui places disponibles: a 2n sol haver-hi perquè sempre es queda gent pel camí...\nAnònim 23 de maig de 2012 a les 0:53\nOk! Però potser és arriscar-se massa... Perquè si després no et deixen canviar... Has de seguir pagant!\nLo que també hem far por és fer el Grau d'Educació Infantil i després no trobar sortides... perquè tal i com estan les coses... només fan que retallar i retallar...\nLluís Inclan 23 de maig de 2012 a les 13:34\nJa se sap que, de vegades, s'ha d'arriscar... Si el que vols és Educació Infantil i ho veus clar, endavant! No sé on vius, però si penses estudiar a Barcelona, en una universitat privada, a la UIC fan doble titulació d'Educació Infantil i Primària. Així augmentes les possibilitats de trobar feina després. Et pots informar si t'interesa.\nSort i encert! Salutacions.\nAnònim 30 de maig de 2012 a les 1:59\nSalutacions! jo voldria estudiar el grau d'infermeria, estaria interesat en anar a la uab de sant pau pero veient la nota de tall dels 2011 nose si podre accedir... L'altre opció seria la uab de vall d'Hebron, algú d'aqui creu que amb un 8,03 de mitja podria entrar a cualsevol de les dues aquest any? Gràcies!\nLluís Inclan 30 de maig de 2012 a les 8:54\nJo no perdria l'esperança. Si mires les notes de tall de les diferents assignacions del curs passat, veuràs que anava baixant. Ho pots comprovar mirant l'evolució aquí: http://www.gencat.cat/economia/ur/doc/doc_41883788_1.pdf\nA més, aquest any podria ser que la nota de tall fos més baixa que l'any passat. De fet, les del 2011 són més baixes que les del 2010.\nAnònim 30 de maig de 2012 a les 11:17


Dylan Minnette - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n29 desembre 1996 (21 anys)\nDylan Christopher Minnette (Evansville, Indiana, 29 de desembre de 1996) és un actor i músic americà. És conegut pel seu rol de Clay Jensen a la sèrie de 13 Reasons Why, David Stephard a Lost, Rex Britten a la sèrie d'Awake, Anthony a Alexander and The Terrible i molts més.\nDylan va néixer a Evansville, situat a l'estat d'Indiana. És fill únic dels pares Robyn i Craig Minette. Es va mudar a Champaign, Illinois, on va viure allí durant 5 anys. Més tard es va mudar a Los Angeles per la carrera d'actuació.\nEl seu primer rol va ser a un episodi de la sèrie Drake & Josh. Des d'allí, va aparèixer a una pel·lícula originalment de NBC, The Year Without a Santa Claus.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Dylan_Minnette&oldid=20297272»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 set 2018 a les 16:16.


Una venedora bisbalenca de l'ONCE reparteix 700.000 euros del Cupó Diari - Diari de Girona\nUna venedora bisbalenca de l'ONCE reparteix 700.000 euros del Cupó Diari\nLa venedora va vendre 20 cupons preimpresos premiats amb 35.000 euros cadascun\nla bisbal d'empordà | ddg 12.08.2016 | 07:22\nMaria Teresa Roig Navarra, venedora de l'ONCE al punt de venda situat al número 3 del carrer Ample de la Bisbal d'Empordà, va repartir 700.000 euros amb el sorteig del Cupó Diari celebrat aquest dimarts. La venedora va vendre 20 cupons preimpresos premiats amb 35.000 euros cadascun.\nLa ciutat de la Bisbal d'Empordà ha estat agraciada en altres ocasions pels sortejos de l'Organització Nacional de Cecs. L'agost de l'any passat, l'ONCE va repartir 35.000 euros a la capital baixempordanesa amb el sorteig del Cupó Diari del dilluns. El cupó premiat el va vendre María Carmen Beltrán, venedora de l'ONCE que té el punt de venda al carrer de les Voltes al matí, i al quiosc del carrer Ample a les tardes. La butlleta premiada va ser un cupó electrònic. El febrer de 2014, el mateix sorteig va repartir 245.000 a Sant Feliu de Guíxols. Allí, fou el venedor José Delgado el que va vendre set cupons premiats amb 35.000 euros cadascun.\nLa Bisbal d'Empordà pertany administrativament a l'agència de l'ONCE a Girona, que presta servei a 359 afiliats i compta amb 143 agents venedors dels productes de joc que ofereix l'Organització Nacional de Cecs.


Especialització de Crisis management - Universitat Oberta de Catalunya (UOC) - Màsters, postgraus i especialitzacions - Universitat Oberta de Catalunya (UOC)\nCrisis Management (UOC, UNITAR)\nInici: 24 octubre 2018\nTítol: Crisis Management (UOC, UNITAR)\nEls esforços de la Humanitat per viure en pau ens aporten prous coneixements per assolir resultats reals, desterrar la guerra, transformar els conflictes i saber gestionar-los positivament. Aquest màster de Conflictologia reuneix tota mena de coneixements, els sistematitza i els presenta mitjançant una pedagogia avançada i eficaç.\nResolució, transformació, mediació i gestió de conflictes, estudis i cultura de pau són sinònims entre si i amb el concepte científic i pluridisciplinari de la conflictologia.\nAcadèmics i practicioners d'universitats de prestigi de diversos països del món i instituts de recerca per la pau s'uneixen en aquest curs virtual que fa possible, amb l'experiència d'anys de la UOC, que qualsevol persona, visqui on visqui, pugui realitzar aquest màster internacional i preparar-se per a la seva pràctica professional. Aquest programa permet formar-se en totes les aplicacions de la conflictologia (conflictes familiars, comercials, socials, polítics, internacionals i armats), facilita la realització de pràctiques, la preparació de programes de recerca i el desenvolupament de projectes professionals propis a la vegada que presenta la xarxa més gran de persones dedicades a promoure la pau.\nPer més informació consulteu la informació anglesa del programa, clicant aquí.\nAl campus virtual un tutor resoldrà tots els teus dubtes


Llàgrimes de Colau en ser xiulada a les festes de Gràcia - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 14 d'Agost de 2021. 21:07h.\nCuixart demana poder "escoltar" a l'alcaldessa\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha estat rebuda entre xiulades al pregó de la festa major de Gràcia. Els assistents han xiulat a Colau impedint que l'alcaldessa pogués iniciar el seu discurs, un cop finalitzat el pregó de Jordi Cuixart. El líder d'Òmnium Cultural ha hagut d'intervenir perquè Colau pogués parlar.\n"Això va de lluites compartides i de sumar. En tres anys i vuit mesos de presó només vull demanar una cosa. Escoltar, és el que no vol fer Espanya amb nosaltres, perquè té por de la paraula. L'Ada, el Ferran, l'Eloi, tots nosaltres formem part d'un mateix poble. L'objectiu de l'Estat espanyol és dividir-nos, no ens deixem dividir", ha dit Cuixart per calmar les xiulades del públic.\nJordi Cuixart ha aprofitat el pregó de les festes de Gràcia per reivindicar l'independentisme. "Us emplacem a tornar-ho a fer, a no renunciar mai a tornar-ho a fer, a la victòria i a la llibertat", ha manifestat durant el seu discurs.\nEl líder d'Òmnium també ha volgut recordar-se dels líders independentistes a l'estranger durant el pregó. "Vull tenir un record profund per als nostres exiliats. No hi haurà una festa major fins que no tornin els nostres exiliats. Us volem a casa", ha dit Cuixart.\nAl costat Jordi Cuixart i Ada Colau es trobaven el president del consell de districte de Gràcia, Ferran Mascarell, i el regidor d'Emergència Climàtica i Transició Ecològica, Eloi Badia.\nLlàgrimes de Colau al pregó de les festes de Gràcia\nColau, escridassada també a Sants\nCatalunya, Ada Colau, Barcelona, Jordi Cuixart\nDetingut un ciutadà bosnià amb més de cent antecedents


Amics de la Rabassa - Invertir a Naturlàndia\nIniciOpinió - Articles dels Amics de la RabassaInvertir a Naturlàndia\nInvertir a Naturlàndia\nGairebé 10 milions d’euros és el que demana el Comú de Sant Julià de Lòria als inversors privats per tirar endavant el controvertit projecte de Naturlàndia.\nDe moment, sense giny mecànic (telefèric o telecabina). Per demanar que no quedi, que això és gratuït.\nSi analitzem una mica la situació i fem un estudi de qui pot invertir en aquests moments, trobem:\nPrimer de tot, que la gran majoria de persones no estan en condicions d’invertir absolutament en res.\nEn principi, no podem parlar en aquest cas d’inversors estrangers. El paquet amb el 49 per cent d’accions s’hauria de repartir entre les empreses i els veïns de la parròquia. El volum de possibles inversors ja queda molt reduït, però encara en podem imaginar uns quants.\nDe tots aquests restants, hauríem de descartar tots els que estan en contra del projecte. Almenys així ho hem d’entendre.\nEncara ens quedarien segurament uns quants possibles inversors.\nAquests que queden, que sí que poden invertir, en principi hem de creure que no ho faran de qualsevol manera. Estudiaran degudament la seva inversió. Almenys això és el que faria la gent coherent, analitzant la rendibilitat de la inversió. I aquesta anàlisi, ara mateix tan sols es pot fer sobre unes previsions o sobre unes projeccions.\nSegons les previsions del Comú lauredià, seria a partir del cinquè any que es podrien començar a repartir dividends.\nAquestes previsions són, però, al meu entendre, massa optimistes.\nA grans trets, es preveuen uns ingressos el primer any de 3,7 milions, de 6,9 milions el cinquè (un 86% de més) i uns ingressos de 9,5 milions el desè (un 155% de més).\nEn canvi, en l’apartat de despeses la previsió és de 4,1 milions el primer any, 5 milions el cinquè (un 22% de més) i 6,3 milions el desè (un 54% de més).\n¿Algú es pot creure realment aquest diferencial de percentatge entre ingressos i despeses?\n¿Algú es pot creure un negoci que passarà en deu anys d’un marge comercial del -9,6% al +34 %?\nCom a comparativa, valgui l’exemple de Port Aventura: En un dels seus millors anys, el 2007, amb 4 milions de visitants, en què va ingressar uns 200 milions d’euros i el seu beneﬁci va ser de 14,8 milions, un 7,5 % de marge. Molt lluny del 34% previst a Naturlàndia.\nPassem ara a la segona part de la situació:\nEn total, el Comú espera aconseguir 10 milions d’euros del sector privat per fer créixer com ha estudiat i ha anunciat el bosc lauredià. “Si no, no hi haurà parc d’animals. Naturlàndia es quedarà com està”, avisa el conseller d’Urbanisme de la parròquia. És a dir, amb el Tobotronc i prou.\nCarai..., sona ﬁns i tot a amenaça...\nCal recordar que tant el cònsol major com el cònsol menor varen explicar exactament el mateix. El que no sé és si està per escrit i signat en algun lloc. Encara que un d’aquests va anar més enllà en les seves declaracions: “Un banc vendrà les accions, i si no es venen hi ha el compromís que se les quedaran ells.”\nQue bons que són en estratègia al Comú, o que dolent que és en previsió algun banc... ¿De quin banc es tracta? Doncs a mi m’interessaria muntar una societat amb els seus diners.\nSi els inversors són, doncs, prou intel·ligents, i jo penso que és així, no ens cal patir, el projecte de Naturlàndia ja està mort, igual que ha mort el projecte del parc temàtic a Escaldes i a Encamp.\nI si gosen des del nostre Comú continuar amb el projecte tan sols amb capital procedent de les arques públiques, aleshores penso que els Amics de la Rabassa tindrien més arguments per anar directament a fer una visita a la Batllia.\nSi ﬁnalment, tot i aquest modest estudi de viabilitat, resulta que sí que troben inversors, aleshores poden estar segurs que al darrere del projecte hi ha quelcom de més que un parc d’animals o un centre esportiu d’altura.\nAra que... en un hotel de luxe jo tampoc invertiria ni un cèntim... ¿Què més hi ha ?


El full de ruta del govern escocès per al referèndum d'Escòcia en cinc punts\nEl document que avui ha fet públic el govern escocès és un full de ruta que tracta totes les qüestions que fan referència l'organització d'aquest referèndum\n2 min. Barcelona 25/01/2012 15:23\nLa pregunta que planteja el govern escocès és: "Esteu d'acord que Escòcia hauria de ser un país independent?" i com a resposta només es donen dues opcions: el "sí" o el "no". L'executiu d'Alex Salmond, el primer ministre escocès, està obert a incloure una tercera via per donar més competències al Parlament d'Edimburg i obre un període de consulta ciutadana sobre la qüestió.\nEl referèndum serà la tardor del 2014 tal com Alex Salmond va anunciar fa uns dies. La idea és debatre i aprovar al Parlament d'Edimburg la llei que permetrà fer la consulta durant l'any 2013.\n3. El marc legal i l'autoritat electoral\nEl govern escocès està convençut que el Parlament d'Edimburg té prou empara legal com per convocar el referèndum i està obert a debatre la qüestió amb el govern britànic, que no ho veu així. L'executiu de Salmond vol que l'autoritat electoral sigui la mateixa que organitza les diferents cites electorals a Escòcia.\n4. El cost de la consulta\nEl govern d'Edimburg calcula que el referèndum costarà 12 milions d'euros.\n5. El procés postreferèndum\nSi el referèndum és favorable a la independència, el govern escocès entén que el nou estat continuarà sent membre de la UE i la reina es mantindrà com la cap d'estat. En el procés cap a l'escissió, Edimburg obriria un procés de negociació abans de l'aprovació de la independència als parlaments escocès i britànic i s'establirà un procés transitori i una data final en la qual Escòcia serà un estat sobirà.


Apartment Makarska *LXXXV * Makarska Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Makarska *LXXXV * és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Makarska. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment Makarska *LXXXV * asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Apartment Makarska *LXXXV * es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Makarska, faci de Apartment Makarska *LXXXV * la vostra llar.


Personatges de la política, l'assistència sanitària, l'esport i el treball a la fàbrica protagonitzen un itinerari dramatitzat per la ciutat\nL'actriu que encarnava sor Balbina, al pati de l'Hospital de Sant Andreu entre el públic de l'itinerari mireia arso\nUn recorregut dramatitzat per diversos indrets de Manresa va treure ahir de l'oblit el paper que han tingut les dones en la història més recent de la ciutat.\nL'itinerari es va iniciar a la plaça Major, just davant de l'ajuntament. Com al llarg de tot el recorregut, l'historiador Francesc Comas va contextualitzar la situació, com per exemple recordant que les dones no van poder votar l'Estatut de Núria i que en eleccions generals no ho van poder fer fins al 1934. Va ser llavors quan va aparèixer una de les actrius fent una crida a les dones perquè signessin a favor de l'Estatut i convencessin els marits de votar-hi a favor a l'hora que una altra dona li recriminava que el que s'havia d'aconseguir és el dret a vot de la dona.\nTraslladats a pocs anys després, una miliciana feia una crida a participar a la guerra, tot recordant el paper que van tenir les que van anar al front i la feina que les dones van fer a la rereguarda, treballant en fàbriques i hospitals.\nArribats al portal de Sobrerroca, una actriu es posava en el paper de Caterina Cullell, la qual durant quatre dècades va ser llevadora a la ciutat i va explicar les reticències que anys enrere hi havia per donar a llum als hospitals en comptes de fer-ho a casa. Tampoc va passar desapercebuda la indispensable ajuda de la seva sogra per cuidar els seus fills mentre ella treballava a l'hospital, la Clínica i l'ambulatori.\nTambé va passar pel davant de les Piscines Municipals. Allà va ser Comas qui va explicar que, el 1931, Manresa es va convertir en la primera ciutat en tenir un equipament d'aquest tipus construït per l'ajuntament per les nombroses queixes que generava el fet que els manresans es banyessin al riu i als canals. Va ser de nou a través de dues actrius que van escenificar tot el debat que va generar la construcció d'aquest complex i també la rígida normativa per banyar-s'hi, i en especial per a les dones. I Comas també va recordar que a partir del 1939 es va prohibir a les dones que hi poguessin anar.\nAvançant una mica en el temps, dos homes de l'època es queixaven que les dones tinguessin permís per anar a la piscina els dimecres de 6 a 11 del matí en comptes d'estar-se a casa fent de «mares de família» perquè, tot seguit, una dona addicta al règim expliqués quin era el paper que havia de tenir la dona i com i quins esports podien practicar.\nEl punt final es va posar a la capella del Remei, on es va escenificar la vida de les dones de l'època, tenint cura de la llar i amb unes jornades interminables tant per a adults com també per a infants a la Fàbrica Nova.\nVa ser el moment, també, de recordar que les dones de la Fàbrica Nova van protagonitzar la primera vaga del franquisme. Després de l'escenificació, es va retre homenatge a una de les autèntiques protagonistes de l'aturada, Pepita Burgués. Ara té 92 anys i la va recordar, demanaven que se'ls paguessin 15 duros. Va assegurar que va ser «una cosa de dones. Estàvem molt ben avingudes», i que d'homes a la Fàbrica Nova n'hi havia «pocs».\nEl SIAD i el Consell Municipal de la Dona van anunciar que repetiran la ruta properament, atès que l'interès que va generar l'itinerari en el qual les actrius i els actors eren del grup dels Carlins i el grup Paranys.


Tots sabeu que és la addicció a internet, segur que molt haureu passat per aquesta situació, d’estar moltes hores al dia amb connectat a la xarxa. Això és molt dolent pels diferents motius.\nEl primer és que castiga molt la vista, moltes persones que necessiten ulleres és per estar mirant una pantalla molta estona al dia. La pantalla dels ordinadors o dels mòbils són molt dolentes per la vista, també la vista s’acostuma molt a mirar de prop.\nTambé estar en aquestes situacions és molt dolent per la teva vida, sobretot en l’àmbit social, només estàs pendent del mòbil i t’oblides dels demès. Deixes de fer esport i de sortir a prendre l’aire.\nJo opino que és molt difícil sortir d’aquesta situació, perquè hi ha una dependència amb el mòbil. Però amb temps i amb esforç pots deixar de tenir obsessió amb els aparells electrònics, i tenir una vida més sana.\nAquesta ha sigut la meva entrada al blog!\nHola a tothom, avui os donaré la meva opinió sobre els hoaxes informàtics.\nPer començar els hoaxes informàtics son correus que arriben a les persones, aquets correus son publicitat enganyosa, per exemple ajudar a persones que estan malaltes…\nA mi no em sembla bé, perquè a molta gent li fa perdre temps revisant tots els correus i després borrar-los, també qui envia aquets correus està enganyant a les persones.\nAmb tants correus d’aquets tipus fa que quan hi ha un cas real d’ajudar a una causa que realment ho necessita no t’ho creus.\nAquesta a sigut la entrada d’avui.\nHola, benvinguts a una nova entrada, ara parlaré sobre la obsolescència programada.\nLa obsolescència programada es que un producte al cap d’un temps calculat deixa de funcionar, així la gent haurà de comprar un altre i gastaran més diners. Aquest mètode es va crear per guanyar més diners.\nA mi no em sembla malament, mentre el producte duri bastant de temps, en canvi si el producte no dura gaire temps llavors no em sembla del tot bé.\nEs normal que això passi, ja que s’asseguren de que en un temps tornaràs a comprar la mateixa cosa. Si las empreses no ho fessin guanyarien menys diners ja que la gent no li caldria comprar un altre.\nHola, benvinguts a una nova entrada!\nCom heu vist al títol avui parlaré i donaré la meva opinió sobre un capítol de black mirror , que es diu arkangel. Arkangel es un dispositiu que es fica al cervell, i et poden controlar el que veus, el que escoltes… Amb una tablet.\nJo penso que pot ser bo si s’utilitza bé, amb responsabilitat i sense abusar, perquè si tu li fiques el Arkangel al teu fill, no està veient la realitat i no es lliure. Penso que si solament l’utilitzes per emergències com, si es perd el teu fill saber on està. Però el que no em sembla be es que no tens privacitat i no pots fer el que vols, que això normalment acabaria en malament com al capítol\nEn el primer cas joc crec que hauria de salvar primer al nen, ja que si va a salvar a la dona pot fracassar, ne canvi si salva al nen s\_’assegura de que estarà bé, també al nen li queda tota una vida per davant.\nEn el segon cas penso que s\_’hauria de treure una mica de informació personal, però sense passar-se, solament l\_’edat, el sexe… Perquè moltes vegades treuen més informació de la que cal.\nEn el tercer cas, si la intel·ligència artificial actua bé, i millora la societat estaria bé, perquè moltes persones polítiques no governant bé.\nHola, benvinguts a un nou bloc!\nTots els robots que coneixem segueixen unes lleis, la primera llei es no fer mal als humans, la segona complir les ordres i la tercera protegir la existència.\nJo afegiria una llei de que els robots siguin més fàcils d\_’utilitzar per les persones, ja que moltes persones no saber utilitzar depèn quin robot.\nTambé que els robots siguin més segurs per les persones, i tinguin més protocols de seguretat, així hi hauria menys accidents amb els robots.\nI per últim complir les ordres dels humans.\nHola! Avui hi ha una nova entrada dels robots.\nSi os doneu compte veureu que estem rodejats de robots, a la nostra casa també i penseu un moment que seriem sense els robots que ens ajuden a fer tasques o que ens entretenen com el mòbil.\nLa tecnologia i la intel·ligència artificial fa això possible i això es molt bo en molts aspectes, perquè les màquines poden fer coses que les persones no poden, també son més precises i millors. Per exemple, els robots que tracten a persones en alguna operació… Ho fan millor que les persones, no es cansen ni dormen ni s\_’alimenten, ni tampoc s\_’ha de pagar-li un sou, solament s\_’ha de pagar les reparacions.\nPerò molts robots estan substituint als humans de moltes feines.\nAdéu, espero que us hagi agradat la meva entrada!\nHola, ara donaré la meva opinió i explicaré una mica un reportatge sobre la evolució dels robots.\nAra hi ha molts tipus de robots intel·ligents com el rumba, la siri del iphone, però també estan els robots amb forma humana que actuen com els humans, es impressionant.\nLa robòtica i la tecnologia a avançat molt durans aquests anys, abans fa 20 anys els la tecnologia que havia com els mòbils o la càmera de fotos era molt menys avançada que ara, solament en 20 anys ha avançat molt.\nEstan els robots industrials que son els que faciliten el treball als humans i s\_’utilitzen a las fàbriques, els robots de serveis que son els d\_’un sol us com un aspirador i els robots socials que son els intel·ligents que interactuen amb persones, son assistents de veu.\nLa intel·ligència artificial a permès moltes coses als humans i son molt mes rapides i eficaces que las persones, i segueix avançant. Fa uns anys tot això era impossible.\nDintre d\_’uns anys estarem envoltats de intel·ligència artificial i de robots, més encara que ara.\nHola a tots i a totes, ara us parlaré de un risc d\_’internet que es acceptar a desconeguts a les reds socials.\nMolta gent comença a parlar amb algú per un xat sense saber qui es, pot ser una bona persona o no, i molts casos acaben fent xantatge amb fotos o amb dir coses a altre gent.\nNo envies fotos de la teva cara ni del teu cos a l\_’altre persona ni li comencis a dir secrets teus fins que no hagis quedat amb aquella persona i t\_’hagis assegurat de que es bona persona.\nTampoc acceptis a totes les sol·licituds que t\_’arriben, solament accepta a amics, familiars o a amics d\_’amics teus. Molta gent accepta a tothom per tenir molts seguidors, però no està fent bé. Poden saber on vius, seguir-te…\nEl millors que has de fet es no acceptar a tothom ni fiar-te de tothom, primer assegurat de que es una bona persona\nHola! Ara faré una petita reflexió del ciberbullying.\nEl ciberbullying es fer bullying a traves del internet, fotos…\nJo penso que no s\_’haurien de passar fotos a gent que no saps qui es fins que la vegis en persona i t\_’asseguris de que es una bona persona, perquè si comences a passar fotos a gent desconeguda, es poden viralitzar molt ràpid sense que et donis compte.\nAs de tenir molt de compte amb aquestes coses, i passar fotos del teu cos o cara a gent desconeguda, perquè no saps qui hi ha a l\_’altre banda de la pantalla.


Subvencions en règim reglat en el Marc del Programa d’Estalvi i Eficiència Energètica per a l’any 2007\nTermini de sol·licitud: 30 de setembre\nConvocatòria per a la concessió de subvencions, en règim de concurrència competitiva, en matèria cultural per a l´any 2012\nTermini de presentació de sol·licituds: 10 de maig i 14 de maig de 2012\nConvocatòria del Departament de Cultura de la Generalitat per a la concessió de subvencions, en règim de concurrència competitiva, en matèria cultural per a l’any 2012\nOberta la convocatòria per seleccionar operacions dels ens locals susceptibles de cofinançament pel FEDER Catalunya 2007-2013\nTermini de presentació de sol·licituds: 31 de març de 2012\nBases reguladores per seleccionar operacions dels ens locals susceptibles de cofinançament pel FEDER Catalunya 2007-2013, eixos 2 i 4, i s’obre la convocatòria per presentar sol·licituds\nTermini de presentació de sol·licituds: 19 de juliol de 2019\nTermini de presentació de sol·licituds: 7 d’octubre de 2019\nConvocatòria de subvencions per a la concessió de subvencions destinades al Programa de suport i acompanyament a la planificació estratègica (SOC – Suport i acompanyament a la planificació estratègica).\nNúm: 30/2021 Data: 11de juny de 2021 Tema: Ajuts\nAssumpte: Subvencions per a actuacions d’ordenació ambiental de la il·luminació exterior realitzades durant els anys 2019 i 2020 o a realitzar durant l’any 2021 (ref. BDNS 568281).\nDOGC: : 8430- 10/06/2021\nResolució: ACC/1785/2021, d’1 de juny\nBASES REGULADORES – Modificació (justificació) Organismes:\nAjuntaments, les entitats municipals descentralitzades i els consells comarcals Sol·licitud: mitjançant la plataforma digital EACAT.\n10 de juliol de 2021.\nObjecte:Aquesta línia de subvencions té com a objecte el foment de la realització d’actuacions de millora de la il·luminació exterior existent amb la finalitat de reduir la contaminació lumínica.\n– Íntegrament, en punts de referència i les seves àrees d’influència (quan estiguin classificades com a zones de protecció màxima envers la contaminació lumínica, E1).\n– Íntegrament, en municipis amb àrees declarades Espais amb un cel nocturn de qualitat, amb un pla de prevenció de la contaminació lumínica aprovat, inclòs en l’inventari de la direcció general competent en matèria de contaminació lumínica, i quan tot el terme municipal estigui classificat com a zona de protecció màxima envers la contaminació lumínica (E1).\n– Íntegrament, en àrees d’influència d’un punt de referència (quan no estiguin classificades com a zones de protecció màxima envers la contaminació lumínica, E1).\n– En municipis amb àrees declarades espais amb un cel nocturn de qualitat, amb un pla de prevenció de la ontaminació lumínica aprovat, inclòs en l’inventari de la direcció general competent en matèria de contaminació lumínica i amb actuació de millora realitzada, íntegrament, en zona de protecció alta envers la contaminació lumínica (E2).\nConvocatòria per a la concessió de subvencions, en règim de concurrència competitiva, adreçades als ens locals per a la realització d’inversions per a la millora del control dels cabals subministrats en alta mitjançant la instal·lació de comptadors (ref. BDNS 606818).\nNúm: 11/2022 Data: 25 de maç de 2022 Tema: Ajuts\nAssumpte: convocatòria per a la concessió de subvencions, en règim de concurrència competitiva, adreçades als ens locals per a la realització d’inversions per a la millora del control dels cabals subministrats en alta mitjançant la instal·lació de comptadors (ref. BDNS 606818).\nDOGC: 8633, de 24/03/2022\nResolució: ACC/3979/2021, de 21 de desembre\nEls ens locals de Catalunya titulars del servei d’abastament d’aigua i els ens locals o agrupacions d’ens locals que prestin el servei d’abastament d’aigua o que executin l’actuació a la qual s’adreça la inversió objecte de subvenció per delegació o encàrrec. Sol·licitud:\n(vegeu punt 4 de la convocatòria)\nCAA002 – Implantació sistemes control cabals abastament en alta\nPresentació sol·licituds: amb documentació (vegeu la base reguladora 4)\nObjecte: les inversions realitzades pels ens locals, o per les agrupacions d’ens locals, derivades de l’execució de les actuacions d’inversions per a la millora del control dels cabals subministrats en alta, amb la instal·lació de comptadors, que garanteixin una informació precisa sobre el consum o utilització d’aigua als sistemes d’abastament en alta, i que es relacionen a continuació:\n– La implantació i posada en servei de comptadors a les captacions i a les sortides dels dipòsits de regulació dels sistemes d’abastament en alta, incloent-hi l’obra civil necessària, de conformitat amb la Guia tècnica de comptadors, mesuradors i limitadors de cabal, de l’Agència Catalana de l’Aigua, publicada a la pàgina web de l’Agència Catalana de l’Aigua.\n– La implantació o adaptació dels sistemes de telecontrol dels cabals mesurats, i l’adquisició del programari de tractament de les dades, de conformitat amb la Guia tècnica de comptadors, mesuradors i limitadors de cabal, de l’Agència Catalana de l’Aigua.\nAls efectes d’aquesta convocatòria, es considera sistema d’abastament en alta el conjunt d’instal·lacions destinades al subministrament d’aigua format per la captació (entesa com a pou, assut, presa, connexió a xarxa regional o a xarxa en alta), la planta de tractament, el dipòsit de regulació i el conjunt de canonades i elements auxiliars que permeten el transport del recurs, des de la captació fins al dipòsit principal de distribució per a cada nucli del sistema d’abastament. També es consideren sistemes en alta les connexions entre nuclis de població independents, segons la terminologia emprada per l’Institut Nacional d’Estadística (INE) i pel Nomencat de l’IDESCAT. S’inclou en aquest darrer supòsit la connexió d’un nucli a la xarxa en baixa d’un altre, si aquesta és la millor solució des d’un punt de vista tècnic i econòmic.\na) La instal·lació de comptadors que serveixin només per al control intern de processos en instal·lacions de tractament d’aigua.\nb) La instal·lació de comptadors fora de l’àmbit considerat com a sistema d’abastament en alta.\nc) La instal·lació de comptadors en aquelles captacions previstes a les actuacions que han estat beneficiàries de subvenció en el marc d’alguna de les convocatòries de subvencions vigent de l’Agència Catalana de l’Aigua adreçades als ens locals per a la realització d’inversions per a l’execució d’actuacions d’abastament en alta.\nd) L’impost sobre el valor afegit (IVA) de les inversions sol·licitades.\ne) El cost d’adquisició dels terrenys necessaris per a l’execució de l’actuació proposada.


Controlar l’ansietat de l’alumnat d’Infermeria, clau per evitar dificultats en el seu desenvolupament acadèmic – La Manyana\nControlar l’ansietat de l’alumnat d’Infermeria, clau per evitar dificultats en el seu desenvolupament acadèmic\nUna recerca realitzada a Lleida ha confirmat la necessitat de controlar l’ansietat de l’alumnat del Grau d’Infermeria per evitar dificultats en el desenvolupament acadèmic efectius dels i les estudiants. A més, ha validat l’eficàcia d’una eina de detecció ràpida d’aquesta patologia, l’Escala d’Ansietat Analògica Visual (VAS-A). La investigació ha estat liderada per personal investigador del Departament d’Infermeria i Fisioteràpia de la Universitat de Lleida i del Grup de Recerca de cures de salut (GRECS), amb la col·laboració de Facultat de Ciències de la Salut Blanquerna de la Universitat Ramon Llull de Barcelona. La troballa s’ha publicat a la revista International Journal of Environmental Research and Public Health.\n“Aquesta investigació és d’interès per a tota la comunitat que estudia i/o treballa en l’àmbit de la salut mental i la docència universitària, donat el seu enfocament al diagnòstic de l’ansietat en l’alumnat d’infermeria” ha confirmat una de les investigadores, Olga Masot Ariño.\nL’ansietat és un dels problemes més comuns entre els estudiants d’infermeria. Per a detectar-lo, s’utilitza l’Inventari d’Ansietat State-Trait (STAI), però es tracta d’un mètode llarg que dificulta la detecció ràpida. Amb l’objectiu de validar un instrument més ràpid i eficaç per a la seva detecció precoç, es va dur a terme un estudi observacional amb 185 estudiants de quart curs d’infermeria. Els resultats van mostrar que l’Escala d’Ansietat Analògica Visual (VAS-A) és un instrument útil i ràpid per a avaluar als estudiants en una crisi que podria generar ansietat.\n“En el context de crisis sanitàries com la de la primera onada de la COVID-19 (primavera de 2020) es fa necessari disposar d’instruments de valoració que siguin eficients, ràpids i fàcils d’utilitzar. En aquest sentit, l’estudi demostra que en aquest context és possible una detecció ràpida de l’ansietat mitjançant l’Escala d’Ansietat Analògica Visual (VAS-A) i un enfocament en profunditat amb el Qüestionari d’Ansietat Estat-Tret (STAI)” ha afirmat la primera autora de l’article i professora de la Universitat de Lleida, Anna Lavedán Santamaría.\n“És crucial avaluar i crear recursos per ajudar els estudiants d’infermeria a afrontar de manera eficaç les seves emocions durant els períodes d’estrès, com el que es va viure amb la virtualització de la docència i l’aplicació de l’auxili sanitari en els mesos més durs de la pandèmia” ha afegit la investigadora i degana de la Facultat d’Infermeria i Fisioteràpia (FIF) de la UdL, Judith Roca Llobet.\nAquesta recerca també posa de manifest la importància de vigilar l’ansietat, que pot dificultar el desenvolupament acadèmic efectiu dels estudiants d’infermeria. Per a vigilar l’ansietat, el personal investigador proposa analitzar i redistribuir les càrregues acadèmiques i les pràctiques clíniques, millorar les metodologies d’ensenyament i els sistemes d’avaluació actuals i explorar estratègies d’intervenció psicològica per a mitigar les conseqüències de la pandèmia.\nLa recerca ha estat finançada per l’Institut de Recerca Biomèdica de Lleida Fundació Dr. Pifarré (IRBLleida) i el programa CERCA de la Generalitat de Catalunya.


Articles etiquetats amb: Nordic Walking\nMarxa Nòrdica dijous\nA partir del dia 21 de setembre de 2017, a l'OMET obrim un nou grup de Nordic Walking. Les classes/sortides es faran cada dijous al matí de 10,30 a 12 hores.\nEn aquesta activitat física apte per a tothom, aprendreu la tècnica específica d'aquesta disciplina esportiva amb tots els beneficis físics i psíquics que ens aporta. Així doncs, aprendreu a portar un bon patró de marxa, la importància de plantar el bastó, l'empenta, l'extensió, l'impúls, la solta activa, el braceig, la contrarotació i la importància de la coordinació.\nUs recordem que el número de places està limitat a 20 persones. Us hi esperem!


L’ACM participa en el Projecte d’investigació I+D+I sobre Menors i Joves Migrats Sols | ACM\nInici › Actualitat › L’ACM participa en el Projecte d’investi...\nL’ACM participa en el Projecte d’investigació I+D+I sobre Menors i Joves Migrats Sols\nAquest dimarts s’ha donat el tret de sortida al projecte d’investigació I+D+I sobre Menors i Joves Migrats amb una jornada titulada ‘Adolescentes y jóvenes migrantes no acompañados: vidas en tránsito. Diagnóstico, comunidad y participación’.\nAquest projecte, coordinat per la Universitat de Barcelona, es realitza en els nou territoris de l’Estat espanyol amb més incidència del fenomen produït per l’arribada de menors i joves migrats sols. En total són 7 comunitats autonòmes, entre elles Catalunya.\nAquest projecte és una oportunitat per incidir plenament en l'estratègia estatal d’acollida i integració d’aquest col·lectiu, ja que investigadors catalans hi participen.\nConèixer l'evolució del fenomen dels Menors Migrants No Acompanyats des del 2010 fins a l'actualitat en comunitats autònomes d'Espanya amb més incidència del fenomen.\nDetectar els models d'intervenció i dels circuits d'atenció existents.\nIdentificar les necessitats específiques dels Menors Migrats sols des de l'òptica dels protagonistes i dels professionals.\nConstruir un Itinerari d'Atenció Integral i un programa d'intervenció social i educativa d'inclusió dels adolescents i joves migrats sols a Espanya.\nLa UB va convidar a la ACM a participar en aquesta Investigació participativa, construint col·lectivament l’actualització del coneixement del fenomen, un itinerari d’atenció integral i un programa d’intervenció social i educativa amb aquest col·lectiu de menors i joves. Per això, l’ACM va acceptar la invitació i pretén, conjuntament amb els ens locals implicats, col·laborar en els espais de participació. El món local sempre ha tingut en compte l’urgència del fenomen i té molt present que cal vetllar pels drets de la ciutadania i buscar corresponsabilitats entre administracions i agents implicats.\nAixí, des de l’ACM es participa en els grups de discussió de professionals, en les jornades de formació i de retorn dels resultats i en els grups de treball.


Ajuntament de la Garriga/Posa nota a la Cavalcada de Reis 2017\nData i hora oficials: 26/05/2020 23:02\nPosa nota a la Cavalcada de Reis 2017\nÚltima revisió 03-07-2017 11:10\nLa Comissió de Reis posa a disposició de la ciutadania un formulari per recollir opinions i suggeriments sobre la Cavalacada de Reis 2017.\nA l'enquesta es demana valoració sobre l'horari, el recorregut i la rua. També es demana que la ciutadania aporti suggeriments i idees per millorar l'activitat.\nSegons la Comissió "tenint en compte les valoracions, que són totalment anònimes, s'organitzarà la propera edició".\nLa cavalcada de Reis 2017 va comptar amb més de 100 participants, 400 quilos de caramels i una forta implicació de les entitats i persones del municipi que van arrancar el somriure i la il·lusió a infants i grans.\nCavalcada de Reis la Garriga 2017


Concert BEQUES FERRER-SALAT – CONSERVATORI LICEU – Fundació Conservatori Liceu\nConcert BEQUES FERRER-SALAT – CONSERVATORI LICEU\n06/05/2021 - 20 h\nLa Fundació de Música Ferrer-Salat considera l’educació musical un element fonamental en la formació integral de les persones i, com a tal, pedra angular del progrés social. Des d’aquesta premissa, la Fundació convoca les Beques Ferrer-Salat – Conservatori Liceu, gràcies a les quals molts estudiants amb extraordinari talent musical han vist possible els seus estudis al Conservatori Liceu i el seu desenvolupament professional en unes instal·lacions del més alt nivell.\nCada any, el públic de la ciutat també pot gaudir del resultat artístic d’aquesta formació gràcies als concerts que realitzen els estudiants que van obtenir aquests ajuts el curs anterior, i que actualment estudien al nostre centre (i el representen en les produccions que realitzen fora com a beneficiaris d’aquestes prestigioses beques). A més, es compta amb l’al·licient de poder veure les primeres promocions d’alumnes que han obtingut les beques per als quatre anys d’estudis, i que realitzaran la carrera sencera becats.\nGaudiu de la millor música de la mà dels guanyadors de la IX edició de les Beques Ferrer-Salat seleccionats el passat curs i assistiu, a més, al moment emotiu en què s’anunciaran en primícia els guanyadors de la nova edició.\nConcert gratuït amb registre previ (màxim 4 entrades per persona).\nProperament s’obrirà la reserva d’entrades.\n17/03/2021 – 20 h\n18/03/2021 – 20 h\nConcert ORQUESTRA i COR DE CAMBRA\n25/03/2021 – 20 h\n14/04/2021 – 20 h


Paraules des de Solsona: d’agost 2016\nJo tinc un cos -30 ... i què?\nA més, no he fet operació biquini perquè tinc cura de la meva dieta hivern i estiu. I m’agraden els mateixos plaers mengívols hivern i estiu. Només que amb els biquinis, s’hi barregen els gelats i els inflen, fins i tot, fora de l’aigua. Tampoc no estic morena i em veig obligada a anar a la piscina sense fotoshop ni cirurgies. Tanmateix, puc nedar igualment i no m’enfonso.\nPerò a Londres estan de pega ( i no em refereixo a les notícies polítiques). I no ho dic solsament per a les persones (fixeu-vos que no dic homes), que poden fruir veient fotos de noies guapes en biquini als autobusos... ho dic també perquè, a vegades, fer les coses ben fetes, sembla? estar de pega.\nSadiq Khan, l’alcalde de Londres, ha prohibit els anuncis de cossos deu, que puguin fer sentir malament a algú pel seu aspecte físic, als autobusos. El diari Independent ha recollit la notícia sorgida arran de la controvèrsia que ha aixecat la campanya publicitària de l’empresa Protein World, que vol vendre productes per perdre pes. Són batuts o càpsules amb metabolitzadors de greixos o amb bloquejadors de carbohidrats.\nL’anunci de la campanya pregunta —només a les noies—, si ja tenen el cos a punt per anar a la platja. I la model desllueix amb unes mides tan irreals que la societat britànica s’ha empipat de valent perquè la foto és degradant. A la meva pantalla de trenta dues polzades, amb el dit del mig, puc tapar a la model, tot el costellam i el melic. Els pits no, perquè si intento tapar-li la canalera (tipus tartera), em sobresurten pels laterals.\nLa retirada d’aquesta campanya va començar a través d’una petició de Change.org que ha acabat amb la victòria dels seus impulsors. En molts casos, són pares d’adolescents que estan molt preocupats pels trastorns alimentaris que aquest tipus de publicitat pot causar en les seves filles.\nA més: patacada allà on hi ha bony! L’empresa que s’ha passat de mides, com anunciarà ara els seus productes? Amb noies de la talla quaranta amb biquini?\nLa veritat és que per anar a la platja des de Londres, més valdria portar un vestit, arran de coll i turmells, de neoprè. Perquè les aigües angleses no són ni tèbies! I ho deixo aquí per si algun dissenyador ho vol aprofitar: un vestit de neoprè amb un forat, com descuidat, als pits (i als homes on volguessin), encara podria fer furor. I si no es volgués el model foradat, es podria fer el model dibuixat: amb uns pits ( o el que vulguin) ben generosos dibuixats al lloc adequat. Que també serien a la carta quant a mida i, sense haver d’ingerir productes inadequats, es podria lluir tipàs! Perquè posats a fer, cadascú es podria dissenyar el seu ideal. Potser Decathlon...\nI és que, no hi ha cap necessitat de tenir un cos 10 per anar a la platja ni enlloc. El que cal és saber menjar adequadament i fer l’exercici físic corresponent. Perquè la salut és més important que l’estètica, especialment si aquesta està deformada. També cal saber acceptar-se amb bon humor. Tres assignatures que ja haurien d’estar als programes escolars.\nPublicat per Mad Griff a 1:13 Cap comentari:\nQuè pot ser més trist i deplorable: ser masclista o racista?\nAmbdues actituds són reprovables. I molt! Al CEIP Gual de Villalbí de Tarragona, la jornada electoral del 26-J va arrencar amb mala educació, intolerància, racisme i... un cert masclisme?\nResulta que el president de la mesa ( del que segons Nació Digital no en sabem el nom), després de constituir-la, va marxar —tampoc ens diu com: si content, trist, o ofès...—, perquè no estava d’acord amb les companyes que li havien tocat: dues dones marroquines. No li van agradar per marroquines o per dones? Si faig la segona part de la pregunta potser no queda tan malament, la veritable resposta de la primera. Ens podríem preguntar què és pitjor: se racista o masclista? Evidentment, les dues actituds són deplorables i reprovables. Quin poc senderi! Quina poca educació! Quan poca tolerància! Quines ganes de fer el ridícul! Que mesquí!\nVeureu: els titulars de la mesa no es van presentar i aquestes dues dones marroquines, suplents, van haver d’actuar com a titulars. Portaven el seu hijab i això va irritar tant al president que, un cop fet l’imprescindible va dir-los que marxava cap a casa fins a la una del migdia.\nÉs de suposar que li va molestar més l’hijab que el fet de ser dones. O no! Però, no s’ha de ser respectuós? No ens ensenyen o s’hauria d’ensenyar, des de petits, aquesta qualitat? O quan tanta falta fa, més sembla que se n’hagi anat de vacances.\nEs veu que també estava molt empipat perquè, a més a més, una de les dones no sabia ni llegir ni escriure. Pot ser correcte a 2016, en una societat com la nostra, que algú encara no sigui capaç de llegir ni d’escriure? Com pot equivocar-se tant una selecció de suplents per a enviar-hi algú que no té les capacitats imprescindibles!\nI aquesta dona només va servir per tapar i destapar la ranura de les urnes per introduir-hi els vots. Quina dignitat més feble! Tenim escoles d’adults, tots els fills escolaritzats... potser també hi ha hagut manca d’interès...\nQuan el president va tornar a la una del migdia, volia que una d’elles marxés perquè no era necessari que hi fossin tots tres. Amb dues persones, n’hi ha prou. Les dones van dir-li que no perquè estaven de ramadà i no els calia anar a dinar. Aquí, el president ja es va enfurismar una mica més i els va recriminar que s’estaven allà perquè volien i no pas perquè hi estiguessin obligades.\nSegons diferents testimonis, l’actitud del president (quina ironia? em fa pensar en altres presidents...), va ser clarament racista, arribant a verbalitzar, fins i tot, que no volia seure al seu costat. Quina actitud tan menyspreable?\nA més, aquest individu té moltes probabilitats que la seva filla comparteixi la classe amb noies amb hijab. No sentirà molta vergonya del que ha fet el seu pare. O serà com ell i les menysprearà també?\nI és que una mala actitud: ser racista, masclista o ... és també qüestió de valors i d’esforç personal. I, sempre, cal ajudar a caminar a qui ha perdut l’ànsia de superació personal. Sempre que ho vulgui, és clar!\nPublicat per Mad Griff a 0:54 Cap comentari:\nQuè pot ser més trist i deplorable: ser masclista ...


Manuel Folch i Torres va néixer a Barcelona el 25 de desembre de 1876, va ser polític, poeta, escriptor, dramaturg i advocat.\nEl seu pare era Lluís Folch i Brossa i la seva mare Lluïsa Torres i LLinàs. Ell era el gran dels cinc germans Folch i Torres: Manuel, Lluís, Josep Maria, Ignasi i Joaquim. Des de ben jove va estar vinculat a la política. Va ser militant de la Lliga Regionalista de Francesc Cambó, que era especialment contrària al Lerrouxisme. Apassionat per l'escriptura, es va iniciar en les lletres col·laborant el 1895 en la publicació "L'Aureneta" quan la va dirigir l'autor dramàtic Francesc X. Godó i que va ser fundada el 1876 com seguidora de l'esperit de la Renaixença. A "L'Aureneta" -que durant la seva primera època es va editar sota la cura de mossèn Jacint Verdaguer- van aparèixer fins a 1898 les seves poesies primerenques. Manuel Folch i Torres el 1894, a l'edat de 18 anys, ja era director de "La Opinió". En aquesta època escrivia també en "El Diario Mercantil", doncs quan el seu pare no va poder fer-se càrrec més del seu negoci, la família va experimentar un gran canvi en la seva economia.\nAl novembre de 1895, Àngel Guimerà va accedir a la presidència de l'Ateneu Barcelonès i va realitzar un discurs en català, al que van assistir el pare Lluís Folch i els seus tres fills Manuel, Lluís i Josep Maria Folch i Torres; encara que no van formar mai part de l'entitat. Guimerà era fundador de "La Jove Catalunya" grup al que pertanyia Lluís Folch i que va donar lloc a la creació d'Unió Catalanista.\nManuel Folch i Torres va col·laborar en la publicació "La Atlàntida" fundada el 1896 i en la que sota el títol es podia llegir: "Director Mossèn Jacinte Verdaguer Pbre". Manuel formava part de la direcció d'aquesta revista literària de caràcter confessional: <<que havia estat creada a iniciativa de Valeri Serra Boldú, com una manera de mostrar la solidaritat dels joves en vers el poeta mossèn Cinto Verdaguer>> i que duia per títol el conegut poema que quan va ser premiat el 1877, assenyalava la maduresa de la llengua literària i la cristal·lització del moviment de la Renaixença. Va col·laborar amb Manuel, en Carles Junyer entre altres, formant un grup que li feien companyia fent torns a mossèn Cinto al voltant del seu llit quan va emmalaltir i va marxar a "Vila Joana", a Vallvidrera, on més tard va morir. "La Atlàntida" va sortir el 1896 i va deixar de publicar-se al cap de dos anys, per a tornar a sortir als quatre mesos, desapareixent el 1900 de forma definitiva, just quan deixava la publicació en Manuel Folch i Torres i entrava a la seva redacció el seu germà Josep Maria. Manuel sempre va tenir una especial predilecció per mossèn Cinto. Aquesta circumstància va fer que arran de la mort de l'autor dels "Idil·lis", Manuel Folch i Torres fos l'obligat biògraf del gran poeta en totes les sessions que es celebraren arreu de Catalunya amb tal d'homenatjar la seva memòria.\nEl 1897 interessat per l'explosió creativa del Modernisme, es va aficionar a la poesia i va concursar en els Jocs Florals de Barcelona, en els quals va ser premiat. El 1898 va iniciar la seva col·laboració amb les publicacions "Lo Conceller" i "La Renaixensa". En el 1900 també va iniciar la seva col·laboració amb la publicació "Catalunya Artística" que no va finalitzar fins a 1904 i amb la publicació "Gent Nova" de Badalona que no va acabar fins a 1907, i el 1901 va publicar la novel·la "L'apòstol" i va estrenar, el 25 d'abril en el Teatre Novetats de Barcelona, el drama en tres actes "La cugula".\nVa dirigir, des de la seva mateixa constitució, la revista satírica catalana "¡Cu-Cut!" el primer nombre de la qual va aparèixer a Barcelona el 2 de gener de 1902. Subtitulada "setmanari de gresca amb ninots", va tenir un format de 27´5 x 19´5cm, constava de 16 pàgines de text a dues columnes, impreses per Marià Galve del carrer d´Avinyó, 18 i el seu preu invariable era de 10 cèntims. Unida a la Lliga Regionalista, es tractava d'un dels infinits passos de catalanització darrere d'un Estat particular proposat per Prat de la Riba, i que havia de salvar a l'Estat Espanyol després de la postració que l'havia sumit el desastre del 98. Va ser la primera revista que va alternar la ideologia de dretes amb un catalanisme radical. Editada per Josep Baguñà, va contar entre els seus redactors al propi Manuel Folch i Torres (Lleixiu) i els seus dos germans Lluís i Josep Maria, Josep Morató (Virolet), Manuel Urgellès (Xim-Xim) i Eduard Coca i Vallmajor (K.O.K.). El grafisme estava basat en caricatures de Joan Llaverias, Joan García Junceda, Opisso, Feliu Elias-Apa, Lluís Bagaria, Smith i Lola Anglada. Un dels personatges més representatius de la publicació era un pagès amb barretina, creació de Gaietà Cornet i Palau, director artístic de la revista. El 1903 Manuel Folch i Torres va iniciar la col·laboració amb la publicació "La Veu de Catalunya"\nRetrat de Manuel Folch i Torres\nManuel Folch i Torres el 1904 va realitzar el discurs a títol pòstum "L'obra d'en Verdaguer" i aquest mateix any Aureli Capmany va fundar a Barcelona la primera revista infantil en català titulada "En Patufet", en la que va col·laborar des dels seus inicis Manuel Folch i Torres, publicant nombroses col·laboracions en vers i prosa juntament amb el propi Aureli Capmany, Manuel Marinel·lo, Josep Morató i posteriorment Lluís Almerich i Xavier Bonfill. <<Hi faig el "Pòrtic", la "Pel·lícula de la setmana" i aquelles varietats que s'hi publiquen sota el nom "De la Seca a la Meca">>. Els seus principals il·lustradors van ser Cornet, Junceda i Llaverias. El 1905 aquesta revista infantil va ser adquirida per l'editor Josep Baguñà. Se li reconeix el mèrit d'haver arribat a totes les classes de la societat catalana, on era llegit per petits i grans, i d'haver contribuït extraordinàriament a la catalanització del país. En aquesta època Manuel Folch i Torres va contreure matrimoni amb Maria Luandra i Vilarguntè.\nManuel Folch i Torres amb la seva esposa Maria Luandra i Vilargunté i les seves dues filles petites Roser (la gran) i Anna Maria, acompanyats d'un familiar no identificat.\nEl 1905 Manuel Folch i Torres va començar a col·laborar en la revista "En Patufet" i va estrenar, la nit del 14 de febrer en el Teatre Català instal·lat en el Romea de Barcelona amb la Companyia d'Enric Borràs, la seva comèdia en tres actes "De bon tremp". El setmanari "¡Cu-Cut!" exercia una sàtira mordaç contra governants i polítics, i va publicar el 23 de novembre de 1905 un acudit de Joan Garcia Junceda en què, partint del títol d'un àpat de celebració de la Lliga Regionalista, el Banquet de la Victòria, ridiculitzava les derrotes dels militars espanyols, especialment a la guerra de Cuba del 1898. Aleshores, uns 300 oficials de la guarnició de Barcelona destrossaren i calaren foc a les redacció del "¡Cu-Cut!" i a la impremta-llibreria Baguñà del carrer Avinyó -on s'editava també el setmanari "En Patufet" i també calaren foc a la redacció del diari "La Veu de Catalunya". Aquesta destrucció dels tallers de la revista, va provocar la suspensió de la seva publicació per cinc mesos, entre desembre de 1905 i el 28 d'abril de 1906. "¡Cu-Cut!" va arribar a tenir un gran èxit de venda amb un tiratge de 60.000 exemplars.\nManuel Folch i Torres va estrenar el 1906 el pas de comèdia en un acte "Duetto" i la nit del 5 d'octubre en el Teatre Català instal·lat en el Romea, la farsa en un acte "La sabia casualitat". El 1907 va publicar, a la Biblioteca Patufet, el llibre de faules destinat als nens "De quan parlaven les bèsties" i va donar el 19 de maig, la conferència "L'obra del Dr. Robert" en la sala d'actes de la Lliga. El 1908 va ser secretari general de la revista BA (Barcelona Atracció), una revista turística, l'objectiu principal de la qual era situar a Barcelona en l'òrbita turística de l'època, i per si no fos poc, el nom de la societat editora, La Societat d'Atracció de Forasters de Barcelona (SAF), expressava clarament quina era la raó de la seva existència. Manuel Folch i Torres va ocupar el càrrec de secretari general de la revista i el càrrec de director de la SAF, durant 19 anys. El 1908 va estrenar la comèdia en dos actes "Les ales de cera".\nEl 1909 Manuel Folch i Torres va publicar, a la Biblioteca Patufet, el segon llibre destinat als nens, les faules "Encara parlen les bèsties". <<És cert, quan les meves ocupacions m'ho consentien més, hi col·laborava també amb algun que altre conte. Dos volums de la seva "Biblioteca" són signats per mi també: "De quan les bèsties parlaven" i "Encara parlen les bèsties", ambdós abundosament il·lustrats amb esplèndids dibuixos d'en Llaverias>>. També el 1909 va estrenar el sainet en un acte "Un joch de cartes o Memorialistes amb lletra menuda" i va acabar la seva col·laboració amb la publicació "La Veu de Catalunya". El 1910 va començar a col·laborar a la revista "En Patufet" el seu germà Josep Maria que a més d'algunes seccions, va publicar des de 1915 les cèlebres "Pàgines Viscudes". Aquest mateix any Manuel Folch i Torres va estrenar el sainet "Extrems que's toquen" i la comèdia en un acte i en prosa "Un interior" inspirada en un conte italià d'Enrico Castelnuovo i amb arranjaments al castellà de José María Galán. Aquest mateix any va realitzar el reportatge "Barcelona artística i industrial". El 1911 va estrenar la destacada comèdia en dos actes "L'oncle rector".\nVa dirigir durant 12 anys el setmanari satíric "¡Cu-Cut!" des del 2 de gener de 1902 fins al 25 d'abril de 1912. Els propis rectors de la Lliga varen forçar el seu tancament al retirar-li el seu suport després de publicar una portada original de Llaverias que amb el títol de "La música amanseix les feres", feia al·lusió al viatge a Madrid de l'Orfeó Català i representava a Orfeu (el mestre Millet) tocant la lira als inferns i voltat d'un auditori format per l'ós de l'escut madrileny i una colla de bestioles simbòliques: rèptils, peixos-sabre i rates. . El 1912 va publicar els contes: "L'aureneta missatgera", "El lleó agrahit", "La garsa lladre", "El delator de sí mateix", "El mirall de la guideta", "El testament de Mr. Burtown", "Les roses de la veritat", "El pregó del gran califa", "El pollastre presumptuós", "Els dos gepichs" i "El casament de la rateta" a la col·lecció "En Patufet", i va estrenar la comèdia en un acte "Dissabte de glòria" i la comèdia en dos actes "La germaneta" en el Teatre Novetats de Barcelona protagonitzada per Margarida Xirgu. La Compañía de Margarita Xirgu també va representar "La hermanita" en versió castellana, el 1915.\nEn aquesta època la família Folch i Torres ja estiuejaven a "Can Folch" a Plegamans i per proximitat amb aquesta ciutat, el 1913 Manuel va ser fundador de l'Esbart Teatral de Castellar del Vallés.\nFundadors de l'Esbart Teatral de Castellar del Vallés. En el centre Manuel Folch i Torres el 1913\nDes de 1913 a 1914 la revista "En Patufet" incloïa a més d'un fulletó una novel·la del seu germà Josep Maria Folch i Torres, un dels "Contes d'en Patufet". La revista, que havia anat captant un públic més i més extens, evolucionà fins a esdevenir, sobretot, una lectura per a adolescents. El 1913 Manuel Folch i Torres va publicar els contes: "L'ambiciós", "El gra de mill", "El forch d'alls", "L'esposa fidel", "La por", "La porqueirola", "La presumida", "El joglar de la Mare de Déu", "El mal fill", "Morret de rosa", "El rei de Terramala", "El judici de la guineu" i "De rey a rey" a la col·lecció "En Patufet".\nEn els Jocs Florals de Barcelona de 1914, Manuel Folch i Torres va rebre, en poesia, el màxim guardó, el títol honorífic de Mestratge en Gai Saber. El 1915 va estrenar l'episodi dramàtic "A sang i a foc" i va publicar els contes: "La dama supersticiosa", "Present de reis", "La verge jascent", "El vesc de la fortuna", "La truja i el porcell", "Les tres gracies", "El dir de la gent", "El pastor mentider", "El lleó i el ratolí", "La fi de l'Ali-Nonya", "La llei del treball", "El sac del mandarí", "La gana afina l'enginy" i "De com un metge ruc va curar a un metge savi" a la col·lecció "En Patufet". El 1915 Manuel Folch i Torres va estrenar la peça "Jesús és nat o El bon rabadà": << Els "Espectacles Patufet" foren una excel·lent iniciativa d'en Baguñà i d'en Cornet, que hauria reeixit lluïdament si hagués estat possible poder comptar permanentment amb un bon local. Varen ésser inaugurats en vigílies de Nadal de l'any 1915 a la famosa "Sala Mercè", amb una obreta meva de circumstàncies: "Jesús és nat o El bon rabadà". A la mateixa "Sala Mercè" hi havia estrenat ja amb anterioritat, a la primeria dels "Espectacles Graner", dues visions musicals, per a nois també: "La invenció de la Mare de Déu de Montserrat" i "Sant Ramon">>. El 1915 va publicar els contes: "El bandoler", "L'home feliç", "La gallina dels ous d'or", "Els tres iaios", "El plet del ruc i de la seva sombra", "El sardanista impenitent", "La prova", "Ningú és profeta", "Mort que mata" i "El càstic salvador" a la col·lecció "En Patufet".\nQuan va complir els 40 anys, el 1916, va començar a estudiar la carrera de dret que va cursar en dos anys i mig: <<Sí, és cert; que un temps vaig exercir el periodisme, la literatura i el teatre, altrament que com senzill diletant que en sóc ara. Desaparegut, però, de sobte "¡Cu-Cut!", el Teatre Català en crisi i funcionant intermitentment aleshores, i jo casat i emmainadat, vaig haver de prendre una resolució. Era batxiller, podia escometre una carrera, i en dos anys i mig vaig cursar la d'advocat. Era un esforç que havia de fer d'un cop, però, em valia més que no pas seguir la meva vida d'home de lletres -treballant per a empreses editorials i periodístiques- tan escarrassada, precària i de guanys tan eventuals>>. El 1916 va publicar els contes: "L'anima d'en picaplets", "Els tres lladres: glosa d'un conte rus", "La herència de Mr. Arrow", "Una vegada era un rei", "Urashima el pescadoret", "Historia de una vella que va engatusar al dimoni", "El goç mort", "El bon lladre", "La bota de Sant Farriol", "L'avar", "Rübezahl o El gegant de la muntanya", "La pilota i la calvicie", "La dona de la neu" i "L'ase perdut" a la col·lecció "En Patufet", i el 1917 va publicar també els contes:"L'ambició castigada", "L'esclau agraït", "La bota del francès", "El llatzerós", "Els estalvis d'en Gana", "La tombaga dels flamisell", "En Tothosabfer", "Els negocis den Marfany", "La repartidora", "La presó dels angelets", "Un dimoni ruc" i "Còm s'escriu l'Historia" també a la col·lecció "En Patufet".\nEl 1918 quan ja acabava els seus estudis de dret va impartir classes a l'Institut de Cultura i Biblioteca Popular de la Dona: <<Figuri's que quan jo, a la quarantena estava acabant els estudis de Lleis, el meu fill ja havia començat els del Batxillerat. La meva dona, en època d'exàmens patia per dos... Pel marit i pel fill. Ni l'un ni l'altre, però, vàrem tornar-li mai amb carabassa a casa, val a dir-ho...Bé, però ço que em fa avinent el meu noi, de que dintre d'uns instants tinc exàmens, no vol dir pas precisament que sigui jo qui s'hagi d'examinar. Les que sí hauran de passar aquesta mala estona són les meves alumnes de l'Institut de Cultura i Biblioteca Popular de la Dona. La posició, com veu, no és pas la mateixa, sortosament per a mi aquesta disciplina conté matèries tan intrigadores, com puguin ser-ho els capítols d'una novel·la de Conan Doyle. Amb dir-li que noies de quinze a vint anys com són les més de les meves deixebles, s'hi arriben a interessar de debò>>. El 1918 va publicar els contes: "Blancs i negres", "La guineueta venjadora", "Un bon debut", "Les caderneres", "Tal farás, tal trobarás", "Lógica de boig", "La presa del dimoni", "La mula de pare bosser", "El testimoni del califa", "Quatre hores de cami sense moure's de lloc", "El diable a l'església" i "Ço que Déu fa, bé està" a la col·lecció "En Patufet".\nEl 1919 va publicar "Poesies" una important col·lecció de poemes, els contes: "Les camises de l'escolanet", "El roure i el vímet", "En Taleia", "Si es tort si es griva", "La pepa gormanda", "El secret" i "La copdicia" a la col·lecció "En Patufet", i es va graduar com advocat. El 1920 després de publicar els contes: "Un advocat a la gloria", "Gat escaldat", "Geni i figura", "Els tres reis", "El negre de la fonda" i "El foc de l'immortalitat" a la col·lecció "En Patufet", va acabar la seva col·laboració amb aquesta revista.\nRetrat de Manuel Folch i Torres llicenciat en dret\nManuel Folch i Torres va estrenar el 1923 el drama en tres actes "Reixes enfora". El 1925 es va publicar la seva interviu a Clovis Eimeric. A la col·lecció "En Patufet" van aparèixer 6 títols de gairebé 100 pàgines, dedicades a tres escriptors i a tres il·lustradors: Manuel Folch i Torres, Clovis Eimeric, Josep Maria Folch i Torres, i Joan García Junceda, Gaietà Cornet i Joan Llaverias. En tots els casos es tractava de presentar la vida i l'obra dels personatges a través d'articles escrits per amics o admiradors seus i de donar a conèixer algunes mostres dels seus textos o dels seus dibuixos. En cap cas faltava una caricatura de "l'home" ni unes "fotografies de ... en la seva vida íntima", a més d'una entrevista.\nLa revista "En Patufet" sofrí un descrèdit a partir dels anys vint entre els medis intel·lectuals, tant per la sensibleria en què queia sovint com pel gust dubtós d'històries i acudits. Deixà de publicar-se el 1938. El 1968 fou represa la seva publicació fins el 1973.\nManuel Folch i Torres va morir a Barcelona el 11 de desembre de 1928, als 51 anys d'edat. La seva mort va afectar profundament a tots els germans, en Manuel havia estat un referent i una guia per a tots ells.\nDesprés de la seva mort, el 1930 i a títol d'homenatge pòstum, es publicà "Encens i mirra", un extens recull de la seva poesia.\nMolt després de la seva mort, es va constituir La Fundació Folch i Torres, situada en el Castell de Plegamans, en el municipi de Palau-solità i Plegamans en el Vallès Occidental; localitat en la que es trobava l'habitatge familiar d'estiueig "Can Folch". Els objectius de la fundació són:\nContribuir així al coneixement de la història literària i artística de la fi del segle XIX i la primera meitat del segle XX a Catalunya, en la qual van participar eficaçment els cinc germans.\nAlguns texts han estat extrets de la Fundació Folch i Torres, i Wikipedia.