literatura occitana | enciclopèdia.cat\nL'època dels trobadors\nRenaixement i classicisme\nDe la Renaixença al s. XX\nLiteratura escrita en la llengua d’oc.\nEls texts occitans més antics que hom coneix, i que ofereixen un autèntic valor literari, daten del segle XI (Poema de Boeci i Cançó de Santa Fe d’Agen). Però és a partir del segle XII que es desenvolupa la poesia dels trobadors, el primer dels quals és Guillem IX d’Aquitània, escortat per d’altres grans senyors: Jaufre Rudèl, príncep de Blaia, Ebles II, vescomte de Ventadorn (l’obra del qual, tan preada en el seu temps, dissortadament és perduda), i per un plebeu, Marcabrú. Inventors de l’amor cortès —bé que Marcabrú no s’estigui de blasmar-lo o que Guillem IX no pugui ésser reduït a l’única categoria de poeta cortès—, imposen a la poesia els seus temes rectors, particularment el de la dona absent i desitjada (literatura trobadoresca). A partir del 1150 hom ja pot parlar de maduresa i de classicisme. El gran nom d’aquesta generació, i el mestre del trobar lèu, és Bernat de Ventadorn. No coneix cap altre tema que l’amor: torbament davant la dona, nostàlgia de l’estimada, evocació de la natura primaverenca. L’amor és poesia, i Bernat ho diu amb sinceritat i limpidesa. En aquest moment els trobadors són legió: grans senyors, burgesos, clergues, vilans, i també les dones, la més coneguda de les quals és la comtessa de Dia. Els gèneres es multipliquen (a l’antiga pastorel·la i a l’alba s’afegeixen la tençó, el sirventès, el planh, etc.), i arreu sorgeixen imitadors. Entre els grans noms que dominen la fi del segle XII tres són originaris del Perigord: Giraut de Bornelh, artista magníficament dotat, Bertran de Born, que es distingeix com a cantor de la guerra i marca el sirventès amb la seva empremta, i Arnaut Daniel, considerat per Dant com el més gran, que mostra una virtuositat verbal i rítmica extraordinària (trobar ric). D’altres noms (Pèire Vidal, Gaucelm Faidit, Raimbaut de Vaquèiras, etc) contribueixen a fer brillar la lírica occitana amb un esclat incomparable. D’altres texts testimonien la varietat de les lletres d’oc. Des del segle XII existia una epopeia occitana. Al XIII es desenvolupa una producció novel·lística; l’obra mestra és Flamenca, novel·la d’amor escrita vers el 1240 o el 1250. Novel·lesques són també les Vidas dels trobadors, que, amb les Razós, constitueixen una summa menys històrica que imaginària i una mena d’esbós de crítica literària, bon exemple de la qualitat que aconseguí ben aviat la prosa narrativa d’oc. Però el començament del s XIII revelà la fragilitat d’aquesta cultura, que recolza sobre una base sociològica estreta. Sota la bandera de la croada contra els albigesos, els falcons del nord s’abalançaren sobre el país de jòi i de fin'amor. La resistència brandà una arma, el sirventès, i Guilhèm de Montanhagòl, Guilhèm Figuèira, i sobretot Pèire Cardenal, són els cantors d’aquest combat desigual que tenen una inspiració més ardent. Un altre testimoni és la Cançó de la Croada, la segona part de la qual, obra d’un clergue partidari del comte de Tolosa, explica en un magnífic estil èpic els esdeveniments des del 1213 fins al 1219 i llança l’anatema sobre els destructors de paratge. En aquestes circumstàncies, és unànime la veu dels trobadors a lloar el rei Pere I de Catalunya-Aragó. Raimon de Miraval, el fill de Bertran de Born, i d’altres l’excitaren contra Simó de Montfort amb sirventesos que hom posa entre els millors. Semblantment, després de la batalla de Muret, Tomier i Palasí mostren l’esperança d’ésser venjats per Jaume I, el fill del monarca assassinat. Però, en afermar-se amb els anys la conquesta francesa, els trobadors s’adonaren que Jaume I els abandonava i començaren contra ell les injúries i les invectives de Bernat de Rovenhac, Duran de Paernàs, Bertran de Born i Bonifaci III de la Castellana. Ben aviat la prohibició de l’ús de la llengua provençal obligà un gran nombre de trobadors a abandonar el país i a refugiar-se a les corts d’Itàlia, situació trista que lamentava en una elegia Bernat Sicart de Marjèvols\nAls segles XIV i XV el francès penetra a les cancelleries i s’imposa a les corts literàries dels grans senyors. L’occità es manté en la vida corrent, en l’ús de l’administració, etc. També en les lletres, però aquestes, fortament suspectes d’heretgia, han de donar proves d’ortodòxia per tal d’ésser tolerades. El poder és en mans franceses o hi passa aviat (Aquitània és anglesa, i la Provença dels Anjou). Els papes d’Avinyó, occitans, no s’oposen pas a aquesta tendència. La llengua del poder esdevé gradualment la llengua dels qui volen situar-se als llocs més alts de l’escala social. La creació a Tolosa del Consistòri del Gai Saber, el 1323, podria semblar un intent positiu de fer perdurar la lírica occitana. Les Leys d’Amors, redactades per Guilhèm Molinièr, summa erudita i moralitzadora sobre la qual pesa l’escolàstica en voga, malgrat les intencions que declaren, no fan sinó contribuir a l’afebliment del que pretenen de defensar. Malgrat tot, els noms d’alguns poetes es destaquen del conjunt, encapçalats per Raimon de Cornet, el qual havia participat en el moviment dels espirituals franciscans i de llurs deixebles laics, els beguins, entorn dels quals es desenvolupa una literatura religiosa: La vida de Santa Docelina n'és l’expressió més reeixida. A la mateixa època es desenvolupen la prosa civil (amb innombrables cròniques municipals) i la prosa científica. Del teatre d’aquest temps —s’han perdut molts texts— hom coneix els misteris del Roergue i de la Provença; la peça més interessant és Lo jòc de Santa Ainès, on perdura un eco de la lírica trobadoresca. Al segle XVI, quan gairebé la totalitat d’Occitània pertany al rei de França —però Bearn s’aferma com a estat occità—, el francès penetra amb una autoritat enfortida en tots els terrenys. L’edicte de Villers-Cotterêts imposa el vulgaire françois i comporta una reculada de la consciència panoccitana; Tolosa, catòlica i monàrquica, orientada vers la més extrema ortodòxia a causa del Tribunal del Sant Ofici i la Universitat mateix, es converteix en un fogar de francesització. Semblantment ocorre amb Bordeus: gradualment els intel·lectuals acaten l’edicte i publiquen llurs obres en francès; els qui no obren així tenen tendència a tancar-se en l’ús de llur dialecte natal. Tanmateix, l’exemple de la Pléiade no els és indiferent; un Renaixement s’esbossa a Occitània. Els grans noms són, per part gascona, Pèir de Garròs, traductor dels Salms i autor de les Poësias gasconas (1567); per part provençal, Belaud de la Belaudièra, maliciós i punyent; i l’albigès Augièr Galhard, testimoni prolix i desenganyat, mort el 1592. A la fi del segle XVI Enric de Navarra conquereix el tron de França. Guilhèm Adèr hi veu l’arquetip del gentilhome gascó i en fa l’heroi rutilant d’una epopeia plena d’acció i de color (1611). Un altre gascó, Bertran Larada, aclimata a les vores de la Garona els models en voga en la poesia europea, mentre que l’obra del provençal Brueis s’inscriu en la tradició carnavalesca. El Carnaval, moment de ruptura amb tot el que reprimeix, continua essent per a l’occità dominat l’ocasió de capgirar provisionalment la situació. Pèire Godolin brilla en aquestes grans festes del llenguatge que justifica cada any el retorn de Carementrant. Els poetes Despuèch-Sage, Du Pré, Bedoth, Dastròs, etc, i l’autor de teatre Corteta de Pradas, també il·lustren aquest període. Quan Godolin, convertit en el poeta oficial de Tolosa, mor el 1649, es clou tota una època d’esplendor barroca. A partir d’aquest moment la literatura occitana es fa marginal. La vida intel·lectual s’expressa en francès. Hom cau molt sovint en l’edificació religiosa (el pare Amilhat, per exemple) amb un aspecte sovint folklòric. Proliferen les nadales: les millors són les de l’avinyonès Nicolau Sabòli. Hom cau també en el burlesc, fins i tot quan deixa d’ésser moda en francès. Hom continua conreant la poesia lírica, però, tot i que els autors són nombrosos, no n'hi ha cap que es destaqui del conjunt. El teatre té un cert conreu (Jean de Cabanas, Jean B. Coye) i produeix algunes peces bucòliques que no manquen completament de valor; el 1754 hom representa a la cort francesa Dafnis e Alcimadura, del narbonès Cassanéa de Mondovila. Però un nom únic s’imposa de debò en tot el segle XVIII: Joan Baptista Fabre, poeta humanista que sap situar-se al cor dels debats del seu temps sense deixar d’usar la llengua del poble. En el teatre, la novel·la i l’epopeia burlesca dominen els seus contemporanis. La comparança amb ell empetiteix Peiròt, autor de les Quatre sasons, que constituïren durant molt de temps les Geòrgiques del pagès occità.\nA la fi del s. XVIII hom podria creure que ha passat el temps d’escriure, o fins de parlar, en llengua d’oc. Un occità, Rivarol, celebra “la universalitat de la llengua francesa” (1784). L'abbé Grégoire presenta a la Convenció un Rapport sur la nécessité et les moyens d’anéantir les patois. Tanmateix, ja abans de la Revolució, l’erudició i la moda porten al redescobriment dels trobadors. Això fa que apunti una tímida possibilitat de consciència occitana. Una nova renaixença s’esbossa al començament del s. XIX en els medis erudits; es precisa amb Fabre d’Olivet, que s’esforça per ésser l’Ossian d’Occitània. Arreu sorgeixen escriptors; llur aparició és facilitada pel Romanticisme de l’ambient i per la brotada obrerista dels anys trenta. El rei Lluís Felip I de França en rep el més il·lustre, Jansemin, zelador patètic de les virtuts populars. Més incisiu, més denunciador, el marsellès Victor Gelu incrimina les autoritats civils i religioses en les seves Cançons i estigmatitza el capitalisme triomfant a Nové Granet. Però Gelu i molts d’altres escriptors socials, forts en la dinàmica profunda de llur corrent, resten poc sensibles al que hom va fent per l’estudi del passat literari occità i la presa de consciència de la seva dignitat històrica. Ignoren els treballs de Thierry, de Fauriel i de molts d’altres, com també ignoren Raynouard i el seu Choix des poésies originales des troubadours i Honnorat i el seu Dictionnaire de la langue d’oc ancienne et moderne. aquestes recerques, en canvi, són conegudes pels provençals, que esdevenen actius entorn del 1850 i que acaben per unir-se en el felibritge. El cap de fila és Romanilha, contista notable i reaccionari temible. Tanmateix, el seu nom compta poc al costat del de Mistral: Mirèio (Mireia), publicat el 1859, s’imposa a tot França, bé que “escrit en la llengua dels nostres criats”. En aquesta escola d’Avinyó l’altre gran nom és Teodor Aubanèl, poeta de l’amor. Tota una plèiade d’escriptors es reuneix entorn d’ells, i el felibritge, que els organitza, intenta de donar a Occitània —hom prefereix aleshores de dir-ne Provença— una literatura nacional. El felibritge vol ésser panoccità. Però tot just organitzat pateix unes crisis violentes. La guerra del 1870, i encara més la Comuna, el fan desviar cap a la dreta. Tanmateix, l’autoritat de Mistral, bé que discutida pel felibritge roig de Marin, Ricard i August Forès, continua essent gran i es fonamenta en una sèrie d’obres de primera magnitud (Calendau, Lou Pouèmo dou Rose), en el seu treball remarcable de lingüista i en la seva categoria internacional, consagrada pel premi Nobel. Sotragada rere sotragada, el felibritge aconseguí de sobreviure. Amb tot, durant la Tercera República, en el si d’escoles provincials molt poc relacionades entre elles, proliferen els escriptors, dels mediocres als de més talent: a Marsella, Valeri Bernard, realista i esteta, i el provençal Josep d'Arbaud; a la Gascunya, Miquèu Camelat, autor de Belina (1899), una mena de Mireia pirinenca, i Filadelfa de Gerda, amb poemes que tenen transportaments d’un nacionalisme vehement; al Llenguadoc, Antonin Perbòsc, d’un lirisme plàstic, trenca amb la grafia mal anomenada fonètica, imposada pel felibritge, i treballa per tornar a la llengua el seu sistema gràfic clàssic. Les seves recerques són el punt de partida de les de Loïs Alibèrt, que el 1935 publica la seva Gramatica occitana, impresa a Barcelona i que significa per a l’occità el que per al català significa la de Pompeu Fabra. L’escola pública, la guerra del 1914 i la manca d’estructuració econòmica d’Occitània són uns quants elements que redueixen de mica en mica l’ús popular de l’occità i acaben per marginar-lo a les ciutats. Amb tot, apareixen els noms de Girard, Camprós, Max Roqueta i Rebol. El poeta provençal S. A. Pèire lluita també, pel seu cantó, contra els llocs comuns mistralians. Aquests tenen el favor momentani del poder en l’Estat francès del mariscal Pétain. Però sorgeixen noves possibilitats, i el número especial dels Cahiers du Sud, Le génie d’oc et l’homme méditerranéen (1943), estableix aliances noves i més afortunades. Així, doncs, es prepara en la clandestinitat l'Institut d’Estudis Occitans, que obté èxits prometedors, com ara la llei Deixonne (1951) sobre l’ensenyament de les llengües anomenades regionals. L'occitanisme evoluciona cap a un compromís polític i econòmic, que té un ampli ressò en la literatura. En poesia, els mestres reconeguts són Max Roqueta, Renat Nelli i Joan Mozat. Amb la iniciativa del poeta rossellonès Josep Sebastià Pons, el 1942 s’inicià una col·lecció de poesia, “Messatges”, que donà a conèixer la generació del 1945 (Espieut, Manciet, Robert Lafont i Danís Saurat). Al cap de quinze anys és entorn d’Ives Roqueta i de Joan Larzac, amb les edicions “Quatre vertats”, que es configura el millor de la producció poètica. El més sorprenent de la represa espectacular de la literatura occitana els anys 1955-75 és el desenvolupament de la prosa, per obra de Joan Bodon (La Quimèra), Robert Lafont (Vida de Joan Larsinhac), Max Roqueta (Verd paradís), Pessamessa, Manciet, Ives Roqueta, etc. Hom no pot ésser tan optimista en el camp del teatre. Menystingut per la renaixença felibrenca, només ha conquerit els escenaris de debò durant la primera post-guerra, amb Emili Barta. Leon Còrdas, Lafont i Galtièr han escrit les peces més interessants d’un repertori encara força insuficient. El panorama de la literatura occitana ha canviat molt d’ençà del 1976. En el camp de teatre han sorgit grups notables com el Teatre de Carrièra i el Centre Dramàtic de Provença. Les obres són sovint bilingües, però tenen una plàstica verbal molt interessant i toquen temes històrics, polítics i de crítica social. No obstant això, hom pot observar, per manca d’una perspectiva artística prou àmplia, un retorn a un populisme fluix i a temes felibrencs noucentistes. En altres camps, els “ancians” continuen publicant obres de qualitat, com Renat Nelli i Max Roqueta. S'ha confirmat també el poeta i narrador Bernat Manciet. De les generacions joves cal citar els novel·listes Florian Vernei, que viu a Provença; el llemosí Joan Dau Melhau i el gascó P. Mora. Cal no oblidar, en prosa, Vasèlhas, Ganhaire i Meffre. La poesia coneix un augment evident de qualitat formal i de força creadora amb Felip Gardy, Jòrdi Blanc, Sèrgi Carles, Joan-Ives Roier, Joan Luc Sauvaigo, Alem Surre-Garcia, Joan Maria Petit, etc. El signe del temps és la convergència d’una obra tradicional com la de Marcèla Delpastre, d’una obra tancada per la mort del seu autor, Joan Bodon, i d’una obra moderníssima que trenca definitivament les arrels del ruralisme, la de Rotland Pecot.


Coincidint amb els deu anys de la posada en marxa del Rec.0 Experimental Stores, a la capital de l’Anoia, el Rec.020, que tindrà lloc a Igualada, del 6 al 9 de novembre, vol reivindicar el patrimoni del barri del Rec. D’aquesta manera, durant els quatre dies que duri aquest esdeveniment s’obriran les portes de diferents adoberies com l’antiga Adoberia Salat, o el pati de l’adoberia Bas i Jordi, que acollirà una exposició de fotografies de Marc Vila dels 10 anys de Rec.0. D’altra banda, també s’oferiran diàriament visites guiades gratuïtes alguna adoberia en actiu, com és Curtits Badia, o bé a l’Adoberia museïtzada de Cal Granotes. També hi haurà workshops per descobrir el procés de creació de producte de pell i cuir a l’Estudi Lubochka.\nEl Rec.020 comptarà amb la participació de 80 marques de moda i disseny que estaran instal·lades en 60 espais efímeres al llarg del circuit del Rec.0. Entre aquestes marques hi seran presents moltes de l’Anoia, així com també el Festival Zoom i Igualada Comerç, que disposaran d’un espai propi dins el circuit d’aquest any.\nLa 21a edició del Rec.0 inclourà també les actuacions de músics i grups locals com Red Perill, JoKB, The Jerrycans, Marina Freixas, Oakland i Les pastes de la iaia.\nPodeu trobar més informació sobre el festival al web www.rec0.com.


El 7 d'Astres, Cooperativa Idària, Fundació Fasi, Fundació Utopia, Destaquem, Acció Social Integral, Associació Acciona't, Eina Activa, Fundació Gentis, Fundació Infància i Família, Fundació Astres, Fundació Resilis, General, Novetats\nhttps://www.plataformaeducativa.org/portal/wp-content/uploads/2021/12/Captura-de-Pantalla-2021-12-21-a-les-13.45.07.png 898 892 Administrador https://www.plataformaeducativa.org/portal/wp-content/uploads/2020/03/logo_PE-300x138.png Administrador2021-12-21 14:45:392021-12-21 15:42:36Bones festes i feliç 2022\nEl 7 d'Astres, Cooperativa Idària, Fundació Fasi, Fundació Infància i Família, sostenibilitat, Destaquem, Fundació Josep Guarro Tapis i Agustí Isún Sampietro, Acció Social Integral, Associació Acciona't, Eina Activa, Fundació Utopia - Bicicletes sense Fronteres, Fundació Gentis, Fundació Infància i Família, Fundació Astres, Fundació Resilis, Novetats\nhttps://www.plataformaeducativa.org/portal/wp-content/uploads/2021/12/Captura-de-Pantalla-2021-12-02-a-les-9.24.41.png 1376 1374 Pau https://www.plataformaeducativa.org/portal/wp-content/uploads/2020/03/logo_PE-300x138.png Pau2021-12-02 10:36:322021-12-17 16:07:40Celebrem un Nadal social, sostenible i responsable\nPlataforma Educativa ha aprovat i fet públic el nou Eixos d’Identitat. És el número 15 i fa referència als “Consells Pràctics per a una vida més sostenible”. Des del Departament...\nLa Fundació Infància i Família es troba d’enhorabona. Aquest mes de desembre l’entitat ha llançat el seu propi web, on es compartiran notícies i informació d’interés. Una nova eina...\nMamadou Coulibally, jove atès pel Servei de Promoció de l'Autonomia i Emancipació, que forma part de la Fundació Resilis, va ser protagonista el passat mes de desembre a la...\nEl dimarts 21 de desembre, la Fundació Utopia i Resilis va participar en una Fira d’entitats socials, organitzada a l'Estació Espai Jove. Es va organitzar una sessió informativa dirigida a...\nEl pròxim dijous, 27 de gener, de 9.30 a 11.30h se celebrarà una taula d’experts via streaming a través de la plataforma zoom sobre el projecte “Creació de Talent...\nDurant els propers vuit mesos, tots els nois i noies participants jugaran de forma periòdica sota la guia i dinamització d’agents lúdics del Domus Ludens. Per saber si els...\nJa s’ha fet públic el veredicte dels premis nadalencs “Retrobem el Nadal” després de l’acte d’entrega de premis online que es va fer el passat dijous. Les obres guanyadores...\nEl Ministerio de Derechos Sociales ha atorgat una subvenció (en el marc del fons de recuperació Next Generation) a la Federació Internacional de Comunitats Educatives (FICE) per tal que...\nSanti Roura Teixidor. Habilitat com Educador Social amb un post grau en direcció de centres residencials. És director de diferents centres de la Fundació Resilis: CRAE Sant Daniel, CRAE...\nDissabte 18 de desembre va tenir lloc la I Jornada d’Igualtat i Empresa a l’Església Nova de La Ràpita. Aquesta primera Jornada es va dedicar a la segregació horitzontal...


L'AVI recolza el desenvolupament d'un nou tractament d'aigües residuals per a la seua reutilització en la indústria ceràmica - AVI | Agència Valenciana de la Innovació\nL’AVI recolza el desenvolupament d’un nou tractament d’aigües residuals per a la seua reutilització en la indústria ceràmica\nFACSA lidera el projecte Rewacer en col·laboració amb Estudio Cerámico, SAMCA i els instituts tecnològics de la Ceràmica i l’Energia\nRewacer impulsa l’economia circular en la gestió del cicle integral de l’aigua en entorns industrials de la província de Castelló\nL’Agència Valenciana de la Innovació (AVI) finança un projecte d’I+D+i per a impulsar l’economia circular en la gestió del cicle integral de l’aigua en entorns industrials de la província de Castelló. L’objectiu és cobrir la demanda hídrica del sector ceràmic amb aigua regenerada en les estacions depuradores d’aigües residuals, reduint, per tant, el consum d’aigua d’aqüífer i promovent l’aprofitament de residus.\nEn concret, es desenvoluparà un nou tractament basat en la sinergia de tecnologies que permeta tractar les aigües d’eixida d’una depuradora amb la finalitat d’obtindre la qualitat òptima per a la seua utilització en la indústria del taulell.\nUn consorci d’empreses i entitats d’IR+D+i promou aquesta iniciativa, que s’ha batejat com Rewacer i que fins a 2021 disposarà d’ajudes de l’AVI per un valor pròxim als 400.000 euros en el marc del seu programa d’impuls als projectes estratègics, així considerats per fer front a un problema d’alt impacte i interés general a través de l’acció conjunta i la cooperació de múltiples agents del sistema d’innovació.\nDurant els pròxims mesos, FACSA, com a líder del projecte; Estudio Cerámico, la Sociedad Anónima Minera Catalano Aragonesa (SAMCA), l’Institut de Tecnologia Ceràmica (ITC) i l’Institut Tecnològic d’Energia (ITE) estudiaran la viabilitat de reutilitzar aquest flux hídric en els processos industrials del sector ceràmic amb la finalitat de reduir la quantitat d’aigua que empren aquestes indústries per a la seua fabricació i protegir els aqüífers.\nProves en una planta pilot\nAmb la finalitat d’optimitzar la qualitat de l’aigua i adaptar les seues característiques a les necessitats de la indústria ceràmica, *FACSA validarà la nova tecnologia mitjançant una planta pilot que contempla diverses tecnologies. L’ITC contribuirà amb el seu coneixement en tècniques avançades de membranes per al tractament d’aigües i sobre metodologies, tècniques d’anàlisi ambiental i del cicle hidrològic. Per part seua, l’ITE fabricarà carbó actiu aplicable al tractament de compost orgànics i les empreses Estudi Ceràmica i SAMCA realitzaran proves a escala real de producció amb aigua regenerada.\nRewacer presenta, de fet, avantatges evidents per al medi ambient, atés que les empreses taulelleres utilitzen cada exercici al voltant de 9,5 hectòmetres cúbics aigua per a escometre la fabricació dels diferents tipus de paviments i materials ceràmics, l’equivalent al consum de tota la ciutat de Castelló durant un any. D’aquesta manera, el projecte contribuirà a reduir el consum d’aigua d’aqüífer i fomentarà, a més, la reutilització de recursos.\nAquest nou desenvolupament s’alinea, de fet, amb els reptes i solucions que va identificar el Comité Estratègic d’Innovació Especialitzat (CEIE) en Economia Circular de l’AVI, en el si de la qual participen representants de la comunitat científica, els instituts tecnològics i l’empresariat.\nEntre les seues conclusions, aquest equip multidisciplinari ha subratllat la necessitat d’afavorir l’ús i aprofitament de l’aigua regenerada per a, entre altres finalitats, optimitzar la gestió dels recursos hídrics d’acord amb els principis de l’economia circular.


Superguerrer en lluita ||*|| (Jorgokudi): LES MENTIDES DEL "Circo Alegría"\nLES MENTIDES DEL "Circo Alegría"\nAquesta entrada és per relatar un engany, mentida, estafa o com vulgueu anomenar-lo del Circo Alegría.\nEls fets que relataré a continuació van passar dissabte 21 de setembre abans de les 17h.\nDivendres 20 de setembre, a la porta de l'escola La Floresta (imagino que a la resta també) hi havia una parella amb samarretes de l'anomenat circ repartint papers descompte per a assistir a diferents sessions. Dissabte 21 a la meva mare, quan anava passejant pel centre de Sabadell n'hi van donar més.\nElla, va decidir portar al meu fill de 8 anys a la sessió de dissabte a les 17:00, a l'hora de fer la cua tot anava succeïnt amb relativa normalitat fins que els va tocar demanar les entrades.\nLa primera sorpresa va ser la mala cara de la persona que estava despatxant quan va sentir la meva mare demanant dues entrades en comptes de "dos entradas", va fer el cor fort i no va dir res ja que no volia espatllar-li la tarda al seu estimat net; seguidament va dir que volia una entrada per ella i una pel nen mentre ensenyava els descomptes que havia rebut (foto nº 1)\nFoto 1 - Posen excuses per no fer els descomptes\nLa persona que la va atendre li va dir que aquests descomptes ja no servien i ella va respondre que li havien donat el mateix dia. Qui estava a la guixeta li va dir que de cap manera, que allò ja no servia tot i que en la imatge de dalt es veu perfectament que posa 2x1 tots els dies a la fila 5 i que es ven a les taquilles. La meva mare va tornar-ho a preguntar i la resposta va tornar a ser negativa, no va posar cap reclamació ja que com he dit abans no volia espatllar-li la tarda al seu nét.\nPassat això va demanar preus i li van dir que de la fila 5 cap enrere estava tot ple, ella va preguntar si hi havia algun forat a les files del mig ja que les primeres files són les més cares i li van dir que no, que si volia comprar entrades de més enrere de la fila 5 li venien però que no li asseguraven que pogués seure i que de peu no podia estar, ella va callar i va demanar dues entrades, que a la força havien de ser de la fila 4 en endavant (foto 2)\nDit això us faig saber que per unes crispetes i les dues entrades li van cobrar gairebé 50 € i no crec que les crispetes en costessin 20.\nLa gran sorpresa de la tarda no va ser ni l'espectacle de circ ni les crispetes i ni tan sols la persona tant i tant simpàtica que venia les entrades (ironia activada), la gran sorpresa de la tarda va ser que a la fila 5 hi havia més de 2 seients i a les files anteriors també hi havia lloc. Amb això vull dir que haurien pogut comprar entrades 2x1 (primer engany) o entrades de la fila 6 cap enrere (segona estafa).\nA mi només em queda posar una reclamació via mail que ja he fet (foto3) i probablement una queixa a la OCU\nAhir dia 23/09/13 vaig enviar el correu de queixa que no m'han contestat encara.\nTorno a repetir que la meva mare no va posar cap reclamació degut a que no volia espatllar-li tarda al meu fill però jo vull fer-ho saber al màxim de persones per a que no torni a passar, des d'aquí només puc desitjar que aquest escrit sigui llegit per molts pares/mares/avis o possibles clients d'aquest circ per avisar-vos de la seva manera de fer i pregar-vos que no us deixeu enganyar.\nGràcies per llegir aquest article.\nPublicat per Jorgokudi a 15:54\nEtiquetes de comentaris: 2x1, Circo Alegría, descompte, entrades. descomptes, estafa, estafadors, fila 5, fila 6, guixeta, mentiders, mentides, taquilla\nAssumpta 28 de set. 2013, 13:37:00\nBen fet!! Ja està bé d'abusar de la gent!\nJordi Segura 29 de set. 2013, 11:03:00\nEl dia 8 tinc hora a l'OMIC\nAssumpta 29 de set. 2013, 21:16:00\nXavier Miralpeix 28 de set. 2013, 14:46:00\nHe llegit el teu comentari Jordi, lamento que tinguis aquesta imatge del Circ Alegría. Jo els vaig anar a veure, i no vaig tenir cap problema per utilitzar els descomptes ni vaig haver de pagar aquest preu. Segurament hi devia haver un mal entès amb entre la noia que venia les entrades i la teva mare i per això no devien servir els descomptes, a vegades aquests descomptes serveixen per uns dies en concret, hores o determinades files, ja sé que dius que eren vàlids per tots els dies, n'estàs segur? Una altra cosa, tu dius que enganyen a la gent perquè no volen vendre les files de darrere posant un preu únic a 10€ a partir de la fila 6, ningú t'obliga a comprar aquestes entrades de 10€ ni a comprar les de darrere, pots triar les que vulguis, és una oferta, si vols l'acceptes i sino no. Això ho haurieu d'haver parlat al mateix moment, i si no us atenia bé la noia de la taquilla, demanar pel propietari o director. Normalment la gent del circ ve de fora, i solen parlar castellà, no entenc el motiu aquest de publicar el teu comentari sobre lo de "dues entrades" en comptes de "dos entradas". Jo continuo recomanant aquest espectacle i considero que no són uns estafadors.\nJordi Segura 29 de set. 2013, 11:06:00\nQue a tú no t'hagi passat no vol dir que no sigui així. Si el circ és europeu segur que s'adapten allà on van però aquest article generalitza el tema entrada, t'ho resumiré en una pregunta\nFaries passar una mala tarda o deixar de que vagi on li has promès a un nen de 8 anys pel fet de posar una queixa?\njo no, laqueixa la poso després\nEfrén 1 d’oct. 2013, 11:58:00\nCom be diu Xavier, els descomptes de la fila 6 cap endarrera, eren pel divendres 20 o dilluns 23, pas pel dissabte 21. Altra cosa es el 2 x 1, s'hauria de veure si també era per aquest dia.\nJordi Segura 18 d’oct. 2013, 14:20:00\nEt volia contestar abans però se'm va borrar i no he pogut.\nEl 2x1 a la fila 5 es veu clarament que és per TOTS els dies. i repeteixo que a la fila 5 hi havia lloc


Arda Turan goleja en totes les competicions\nEl turc es converteix en el primer futbolista de la temporada a marcar en les quatre competicions que disputa l’equip\nSón molts els noms que van ser protagonistes en el Barça-Hèrcules (7-0) de la tornada dels setzens de la Copa del Rei. Però un va destacar per damunt de la resta: el d’Arda Turan. El futbolista turc va signar el seu segon hat-trick en quinze dies -el tercer en tota la seva carrera esportiva- i s’ha convertit en el primer jugador de la plantilla a marcar en les quatre competicions que disputa l’equip aquesta temporada. Repassem ara altres dades.\nArda Turan suma 11 gols aquest curs, únicament superat per Leo Messi (23) i Luis Suárez (15).\nEl del ‘7’ blaugrana va ser, a més, un hat-trick perfecte: un gol amb la cama dreta, un altre amb l’esquerra i un més amb el cap, tots al segon temps.\nLucas Digne i Paco Alcácer van estrenar-se com a golejadors en partit oficial. Tots dos van signar contra l’Hèrcules la seva primera diana com a culers.\nAmb ells dos ja són 15 els jugadors diferents que han vist porta en partit oficial aquesta temporada.\nPer segon cop aquest curs Luis Enrique va alinear com a titulars els sis fitxatges de l’estiu (Cillessen, Umtiti, Digne, Denis Suárez, André Gomes i Paco Alcácer). L’altra vegada va ser contra el Borussia Mönchengladbach.\nLuis Enrique continua amb el seu idil·li a la Copa. Ha superat les nou eliminatòries disputades amb el FC Barcelona a la competició del KO.\nL’equip arriba a final d’any amb 74 gols marcats. És el millor registre de les tres temporades de Luis Enrique a aquestes alçades de curs. La 2014/15 va arribar a final d’any amb 68 dianes, i el curs passat, amb 69.


La nova senadora Margalida Font treballarà perquè Formentera "tingui veu"a Madrid\nmarç 22 La nova senadora Margalida Font treballarà perquè Formentera "tingui veu"a Madrid\nLa nova senadora per les Illes Pitiüses Margalida Font ha expressat aquest dimarts el seu compromís de treballar perquè Formentera "tingui veu i representació" a Madrid, concretament a les Corts Generals.\nFont ha dit que representar a Eivissa i Formentera a la cambra alta suposa "un orgull i una responsabilitat enormes" que exercirà durant l'any que resta de legislatura amb "molta dedicació".\nA més, ha explicat que el fet que es pugui escoltar les preocupacions i reclamacions de Formentera a Madrid és "importantíssim", sobretot des que l'illa és una entitat políticament independent després de la creació del Consell Insular propi.\nAquesta tarda, Font ha pres possessió del seu càrrec i substitueix a en Pere Torres com a representant de les illes Pitiüses a la cambra alta.\nFont, que també és consellera de Benestar Social del Consell de Formentera, ha promès davant la Constitució complir les responsabilitats del seu càrrec i ha rebut la salutació afectuosa del president del Senat, Javier Rojo.\nDesprés d'estar prop de tres anys en el Senat, Pere Torres va renunciar el passat 10 de març a la seva acta de senador en favor de Font, respectant el pacte electoral de la coalició ExC i PSIB-PSOE que es va presentar a les eleccions generals de 2008.


← Les Miserables → Diari de desembre (III)\n8 gener 2013 a les 10:48 am\nSón una pasada!! quina llàstima que cada vegada siguin més dificils de trobar… a Vic encara hi queden alguns espais on pintar, anem seguint amb el meu fill els canvis que experimenten poc a poc aquestes poques i preuades pareds!!\n8 gener 2013 a les 11:50 am\nL’altre dia passejant vaig veure un PeterPan en una pared i vaig pensar en tu, jajaja\n8 gener 2013 a les 3:25 pm\nQuines meravelles!!!. I quina sort tornar a Londres, nena!!!jajaja\n9 gener 2013 a les 3:37 pm\nSóc fan del street art! Quines fotos més xules, Cristina!


Diego Orzáez: «Quan la fem comprensible, la gent li perdrà la por, a la biotecnologia» - El Temps\nDiego Orzáez codirigeix el departament de millora de cultius de l’Institut de Biologia Molecular i Cel·lular de Plantes (IBMCP) de València. Convençut de l’eficiència d’aquesta disciplina incipient i del seu potencial per millorar la percepció social de la biotecnologia, Orzáez lidera projectes lligats a la biologia sintètica. Una nova manera de realitzar modificacions genètiques.\n—Quins avantatges té la biologia sintètica en comparació de la biotecnologia convencional?\n—Biologia sintètica és el nom que se li ha donat a allò que, en realitat, hauria d’anomenar-se enginyeria genètica. D’alguna manera, fins ara fèiem artesania genètica: sabíem que es podia manipular el DNA, però en canvi, ho fèiem de manera improvisada i sense posar-nos d’acord a l’hora d’emprar les mateixes regles. La biologia sintètica incorpora els fonaments de l’enginyeria, l’estandardització, la modularització i l’abstracció de funció, a fi d’establir una forma de treballar comuna que facilite l’intercanvi de coneixement. Aquesta és la gran novetat.\n—Malgrat tot, és una tecnologia incipient. En quin moment es troba?\n—A hores d’ara, la biologia sintètica travessa una etapa d’expansió. És un camp molt fèrtil que atrau tot de cervells privilegiats. Hi ha molta matèria grisa funcionant, la qual cosa assegura una explosió imminent de la disciplina, però a la pràctica es produirà un desenvolupament de la biotecnologia com a conjunt. Al capdavall, és una opció més, una altra manera d’entendre l’enginyeria genètica.\n—Què podria limitar aquest desenvolupament?\n—La biologia sintètica s’enfronta a diverses amenaces. La sobreexcitació n’és una, i és que a molts ens sedueix perquè resulta atractiva i obre la porta a noves possibilitats. De fet, el meu apropament a la biologia sintètica té a veure amb la impotència que genera l’enginyeria genètica convencional. Però cal tenir paciència, el món no es pot canviar en quatre dies. L’altre problema l’ocasiona l’acceptació pública. Molta gent s’ha plantejat la biologia sintètica com una segona oportunitat, una manera de reprendre el repte de fer biotecnologia sense caure en les errades de comunicació del passat. Hem d’avançar de la mà de les necessitats de les persones, tenint molt present el bé comú. És la filosofia que procurem mantenir ara, però l’opinió pública també podria rebutjar aquest mètode.\n—Algunes veus crítiques alerten, per exemple, de la cultura dels nadons a la carta...\n—Qualsevol tecnologia potent es pot emprar per a bé i per a mal. Fins ara, l’enginyeria genètica s’ha fet a la babalà, amb tècniques èticament inadmissibles per la seua perillositat. Sistemes d’edició genòmica com el CRISPR/Cas9 permeten rescriure el DNA amb molta més precisió, eliminant els riscos. Si abans la modificació genètica d’un embrió comportava problemes ètics pels seus riscos, les noves tècniques podrien alterar aquell paradigma.\n—Curiosament, una part important de les crítiques prové dels partits d’esquerra...\n—L’esquerra europea pateix esquizofrènia. D’una banda, ofereix un missatge progressista amb què bona part de la comunitat científica ens sentim molt còmodes, però alhora transmeten idees altament conservadores en aspectes relacionats amb la tecnologia. És una contradicció enorme! Entenc que és una qüestió històrica, que entronca amb l’associació del missatge ecologista al moviment esquerrà pacifista i antinuclear... L’actual alcalde de València [Joan Ribó] va ser el meu professor de física i química de l’institut, una de les primeres persones que va descobrir-me la ciència i va animar-me a experimentar. Llavors deia que no havíem de tenir idees preconcebudes, i ara, per contra, veig que forma part d’un un partit antitransgènics. No, no ho acabe d’entendre.\nPlantacions de cultius transgènics.\n—Els afecta dependre d’aquests dirigents a l’hora de trobar suport per als seus projectes?\n—És clar que sí. S’està estenent una tendència perillosa entre els científics, i és que, pensant en l’acceptació de les nostres propostes, ens autocensurem. Si expliquem que treballem amb plantes transgèniques correm el risc que ens tanquen les portes. Per això moltes vegades canviem la nomenclatura i, simplement, optem per dir que editem gens. Si fa no fa, és com quan no incloïen una escena arriscada en una pel·lícula per por de no passar el control.\n—Aquesta segona oportunitat implica obviar el mot transgènic?\n—En part, sí. Aquesta visió té dues vessants, la tendència a canviar els mots per por que els projectes no siguen acceptats i la certesa de no fer res si no és amb la gent. Nosaltres ens inspirem en la cultura del do it yourself per fer biotecnologia cada vegada més senzilla a través dels principis de l’enginyeria. Si en disminuïm els requeriments tècnics podem apropar-la a l’ús quotidià i satisfer les necessitats de les persones sense dependre de grans corporacions. Es tracta de democratitzar la nostra tecnologia.\n—Pensa que la societat està preparada per a aquesta democratització?\n—El moviment contracultural dels anys 60 tenia moltes reticències amb les computadores perquè les consideraven instruments del poder i les corporacions per controlar a la gent. El canvi de paradigma va produir-se amb l’arribada de l’ordinador personal. Aquest pas és el que ens interessa: portar una tecnologia pròpia dels grans laboratoris i companyies agrònomes als instituts, les xicotetes empreses... Quan l’apropem i la fem comprensible, la gent li perdrà la por, a la biotecnologia.\n—Tenint en compte la concentració del mercat agrònom i biotecnològic, és realista aspirar a la democratització de què vostè parla?\n—Jo pense que sí, perquè va acompanyada d’una baixada de la barrera tecnològica. Això vol dir que, encara que Monsanto i Bayer puguen fer coses molt interessants, a nivell local també poden desenvolupar-se molts projectes. Cal tenir en compte que hi ha problemes molt concrets que exigeixen solucions que només interessen a unes regions determinades, projectes que no generarien beneficis importants per a aquestes grans companyies.\n—Sembla un bon camí per propiciar el desenvolupament local...\n—Així ho pense. Quan la barrera tecnològica disminueix, la tecnologia es fa accessible a més gent i es torna més barata. Llavors podem pensar en el desenvolupament de projectes que beneficien uns quants, més enllà dels grans interessos econòmics, impulsant l’aparició de start-ups, la creació de xicotetes empreses... D’alguna manera, en aquest punt la ciència deixaria de ser aristocràtica i arribaria a tot el món.\n—Per tant, la biologia sintètica podria donar resposta a les crítiques sobre el fet de la concentració empresarial del sector?\n—Qui diu que la biotecnologia pertany als poderosos i que els transgènics beneficien les grans empreses i perjudiquen el consumidor i la gent, té raó. Però aquesta crítica no hauria d’adreçar-se a la biotecnologia, sinó al sistema mateix. La ciència no en té la culpa. Abans que s’aplicara la moratòria europea antitransgènica, el landscape d’empreses que sol·licitaven productes transgènics era molt i molt divers. Quan van començar les restriccions, va desaparèixer aquella variabilitat i tan sols van sobreviure Monsanto, Singenta i Bayer. Com més dificultats legals posem a la biotecnologia, més fàcil ho tenen les grans empreses i més complicada es torna la competència i la possible incursió de projectes locals. La solució a aquesta concentració no implica reduir la biotecnologia, sinó augmentar-la i aconseguir que deixe de ser només d’uns quants. La biologia sintètica pot ser la clau per a aconseguir-ho.


De l'1 al 18 de desembre, els pares d'alumnes de cada col·legi públic i concertat disposen de dos dies per a presentar les sol·licituds d'ajudes de llibres en la planta baixa de l'Ajuntament de Puçol (2)\nJa s'han publicat les bases de les beques de llibres i material curricular d'este curs, denominades XarxaLlibres. Els alumnes rebran un màxim de 200 euros per a ajudes de llibres i material curricular, dividit en dos pagaments: el primer al Gener, per un màxim de 100 euros, per a la qual cosa cal presentar la documentació i factures pertinents de l'1 al 18 de desembre, cada col·legi disposa de dos dies per a realitzar els tràmits. Revisa les dates que et corresponen.\nXarxaLlibres és el programa de llibres de text gratuïts creat conjuntament per la Generalitat Valenciana, la Diputació de València i l'Ajuntament de Puçol amb un objectiu: posar en marxa un banc de llibres gràcies al qual els llibres puguen ser gratuïts majoritàriament els pròxims cursos per als alumnes de Puçol.\nPoden participar en XarxaLlibres els alumnes de primària, secundària, educació especial i formació professional bàsica dels col·legis públics i concertats, amb l'únic requisit que l'alumne estiga empadronat a Puçol, dóna igual on curse els seus estudis.\nL'ajuda serà d'un màxim de 200 euros, que abonarà l'Ajuntament de Puçol en dos pagaments: el primer al Gener, després d'haver-se inscrit entre l'1 i el 18 de desembre; el segon pagament es realitzarà a final de curs, després de comprovar que els llibres es tornen en bon estat.\nLes dates en què cal passar per l'Oficina d'Atenció al Ciutadà (planta baixa de l'ajuntament) per a realitzar els tràmits són les següents:\n—Col·legi públic Lluís Vives:\nDimarts 1 de desembre, de 9 a 14 hores i de 16 a 19 hores.\nDimecres 2 de desembre, de 9 a 14 hores.\n—Col·legi concertat Virgen al Pie de la Cruz:\nDijous 3 de desembre, de 9 a 14 hores i de 16 a 19 hores.\nDivendres 4 de desembre, de 9 a 14 hores.\n—Institut d'Educació Secundària:\nDimecres 9 de desembre, de 9 a 14 hores i de 16 a 19 hores.\nDijous 10 de desembre, de 9 a 14 hores.\nDivendres 11 de desembre, de 9 a 14 hores.\n—Col·legi públic Bisbe Hervás:\nDilluns 14 de desembre, de 9 a 14 hores i de 16 a 19 hores.\nDimarts 15 de desembre, de 9 a 14 hores.\n—Col·legi públic Jaume I:\nDimecres 16 de desembre, de 9 a 14 hores i de 16 a 19 hores.\nDijous 17 de desembre, de 9 a 14 hores.\n—Presentació de sol·licituds que han requerit esmenar defectes:\nDivendres 18 de desembre, de 9 a 14 hores.\n“És important recordar que els pares han de presentar la documentació que marca la normativa, entre elles: saber el Número d'Identificació de l'Alumne, omplir el formulari electrònic que es pot descarregar de la web de Xarxallibres i presentar-lo imprés en l'ajuntament”, subratlla la regidora d'Educació, Mery Cortell. “A més cal incloure les factures dels llibres per a comprovar que eixe és els diners que han gastat este curs”.\nEn cas de dubtes, els interessats poden contactar directament amb la regidora, telefonant al 664 465 067.\nInforma: Sabín |Disseny cartell: Sento Pascual |Fotos: Sergio Mestre\nNormativa completa del programa XarxaLlibres (en castellano)\nNormativa completa del programa XarxaLlibres (en valencià)


Al voltant de la figura de l'alcaldessa de Madrid s'hi conjuguen algunes de les pitjors xacres de la política. Mediocritat, nepotisme, fredor, incompetència i supèrbia són alguns dels mots que podrien definir-la. Imatge extreta de cuatro.com\nPer a poder parlar de la senyora Botella és necessari començar pel seu nomenament com a alcaldessa de Madrid, que fa un tuf de nepotisme antidemocràtic francament difícil de suportar, si no és amb uns quants litres de colònia reconcentrada. Quan partim d'aquesta senzilla base, ens topem amb una qüestió força fàcil d'entendre. Si una persona no ocupa un càrrec públic per mèrits propis, la catàstrofe, tard o d'hora, fa la seva dramàtica aparició. I així hem arribat a Madrid Arena. Recordo com se li trencava la veu, a doña Ana, quan evocava l'aprenentatge que va suposar tenir com a referent el seu marit, José María Aznar. Quina visió tan repugnant, contemplar com algú s'emociona, en elogiar un personatge que va participar fredament en una guerra il·legal, que va causar la mort de centenars de milers de víctimes innocents. Oliver Stone plantejava que caldria jutjar-lo per crims contra la humanitat, al Festival de Cinema de Sant Sebastià. Una petició sensata, que bona part de la premsa va esmentar de passada, com si es tractés d'una excentricitat, completament fora de to. Paradoxes de la vida, el president de la FAES entregava, uns dies més tard, el premi a la llibertat a Mario Vargas Llosa. Un altre defensor dels drets dels pobles.\nQuatre noies van perdre la vida, després de ser esclafades en la macrofesta i una cinquena es troba encara en estat crític. Les persones estimades clamen justícia i la resta de ciutadans restem perplexos davant de la televisió, quan sabem que l'esposa de l'inefable va tenir prou humor per viatjar a un spa de luxe a Portugal, en plena gestió de la crisi. Malauradament, una amarga sensació de déjà vu ens va assaltar després, en evocar desgràcies anteriors, que van provocar una reacció similar en els dirigents populars. Malgrat que el consistori de la capital de l'Estat tenia indicis de tota mena d'irregularitats, comeses per l'empresari Miguel Ángel Flores, no es va fer res per a prevenir la tragèdia. Segons sembla, els indicis mostren que no hi ha una autèntica voluntat d'anar al fons de la qüestió. Quin en deu ser el motiu? S'admeten apostes. Per acabar-ho d'arrodonir, els dispositius policials eren clarament insuficients però Botella només ha sabut respondre amb una tèbia mesura de tancament de locals. Amb el seu cutis exfoliat, roman impassible davant de la indignació ciutadana. Evidentment, no té cap intenció de dimitir.\ndemocràcia justícia mort política trauma


i Peníscola | enciclopèdia.cat\nMunicipi del Baix Maestrat, a la costa.\nComprèn, al N, el sector meridional de la plana de Vinaròs, amb terrenys quaternaris i una línia d’antigues albuferes litorals, drenat per la conca baixa de la rambla d’Alcalà, i, al S, els vessants nord-orientals de la serra d’Irta, que forma, ja dins la mar, el penyal de Peníscola, tómbol unit a la costa per un istme de sorra, on s’estableix la població. La costa, al N de la ciutat, és sorrenca o amb un cordó de còdols i grava, mentre que al S forma espadats alts i mitjans que formen cales i puntes: puntes de l’Hort, del Marbre, del Racó Calent, cala Blanca, cap d’Irta. De N a S hi ha una sèrie de barrancs que desemboquen a la mar. El territori és ocupat en un 50% per muntanya improductiva. A les 3.000 ha de secà hom conrea ametllers, vinya i cereals, i les 700 de regadiu són destinades a hortalisses i arbres fruiters. Les terres són treballades en règim d’explotació directa. La pesca és també una activitat important. La població activa industrial (el 19%) treballa en gran part a les fàbriques de Benicarló. El turisme hi és una font important de recursos econòmics. Els serveis ocupen un 50% de la població activa. La ciutat (2.954 h agl i 123 h diss , penisclans; 46 m alt.) s’ha eixamplat modernament per l’istme i s’escampa costa endins, prolongada per les urbanitzacions. El nucli antic, bastit sobre el promontori rocallós que forma el tómbol i acarada a migjorn, és voltada de muralles, perfectament conservades; alguns panys són medievals, però el conjunt fou completament renovat i ampliat per Felip II de Castella al segle XVI segons els plans de l’enginyer militar Battista Antonelli; la porta principal és el portal Fosc o de Felip II (1578), que dóna sobre el petit port de pescadors, i altres portals són la porta de Santa Maria (1754) i la de Sant Pere o del Papa Luna, d’arc rebaixat, per on sembla que les naus havien entrat al recinte feudal. Els diversos baluards (el més important és el de Sant Ferran, al nord) i bateries són bastits a diferents nivells, amb valls, casernes i magatzems construïts en diferents èpoques i en ús militar fins a la fi del segle XIX. Es conserven diverses cases senyorials; la casa de la ciutat fou reconstruïda al segle XVIII. L’església parroquial (la Mare de Déu del Socors) és d’estructura gòtica, recoberta d’ornamentació barroca; hi ha també l’església de Santa Anna i el santuari de l’Ermitana.\nEl castell de Peníscola, que ja existia en època islàmica, fou edificat pels templers, acabat al segle XIV per l’orde de Montesa i reformat, amb l’addició de la basílica (amb volta de canó), residència i estudi papals en l’època que hi residí el papa Benet XIII i es troba, també, en bon estat de conservació. Peníscola, pel seu emplaçament estratègic, fou lloc poblat probablement ja en època preromana i constantment ocupat al llarg dels segles posteriors. Els àrabs la lliuraren sense lluita el 1233 a JaumeI de Catalunya-Aragó (que atorgà la carta de població el 1250, a fur de València). El 1294 passà a l’orde del Temple, amb Benicarló i Vinaròs, i, després de la seva dissolució (1317), anà el 1319 a l’orde de Montesa, que donà l’església, població i castell, el 1415, al papa Benet XIII, durant el Cisma d’Occident, el qual hi traslladà la seva petita cort fins a la seva mort (1422). La població passà a la Santa Seu, que la cedí a la corona; tornà encara per poc temps a l’orde de Montesa i passà definitivament a la corona el 1488. Esdevingué centre de la governació de Peníscola. Durant les Germanies, resistí el setge dels agermanats i s’hi refugià el lloctinent de València el 1521, des d’on inicià les operacions militars que portaren a la derrota agermanada. Per la seva posició estratègica, i refetes les fortificacions, sofrí nous setges el 1649, durant la guerra dels Segadors, per part dels francesos, i el 1705-07, durant la guerra de Successió, per part de les tropes austriacistes (Felip V concedí a la vila el títol de ciutat); fou ocupada per les tropes franceses del general Suchet el 1812, després d’un setge, durant la guerra contra Napoleó; i encara sofrí un nou setge el 1833 per les forces reialistes. El municipi comprèn, a més, els quarts d’Irta, de Poatx, de la Redonda i la caseria del Port Blau.


Faran una enquesta per valorar la prohibició dels mòbils als centres educatius - Diari de Girona\nFaran una enquesta per valorar la prohibició dels mòbils als centres educatius\nEs vol saber l'efectivitat de l'aplicació de la normativa i si cal fer alguna activitat vinculada a l'educació digital\nEl Consell Escolar Municipal (CEM) de Girona va aprovar la realització d'una enquesta per conèixer la satisfacció dels centres educatius en relació a la normativa sobre l'ús dels mòbils a l'interior dels recintes escolars. A finals de l'any passat es va aprovar un reglament relatiu a l'ús dels telèfons mòbils als centres de secundària, on en el primer apartat s'indica que "es prohibeix l'ús del mòbil dins del recintre del centre a tot l'alumnat, excepte autorització expressa del professorat per a usos didàctics". El document també deixa clar que "el mòbil no es pot fer present, ni visible, ni audible, encara que sigui per utilitzar alguna de les seves aplicacions. Cal apagar el mòbil en entrar al centre". Dues frases molt precises sobre la prohibició de l'ús dels telèfons mòbils als centres educatius que ara alguns representants de la comunitat educativa asseguren que es van sobredimensionar als mitjans.\nA proposta de la comissió de millora de la qualitat, aquesta enquesta haurà de determinar si "s'ha fet efectiva l'aplicació de la normativa i quins han estat els resultats". Encara no s'han concretat les preguntes del qüestionari però faran referència a l'efectivitat de la prohibició i a l'ús pedagògic i digital dels telèfons mòbils. A més a més, en aquest darrer Consell Escolar Municipal es va acordar emtre un informe de valoració sobre el resultat de l'enquesta i considerar si és oportú realitzar alguna activitat relacionada amb el tema de l'educació digital al llarg del curs 2015-16.\nLa normativa de regulació del telèfon mòbil va ser redactada per la comissió de millora de la Qualitat com a recomanació en observar que cada centre aplicava un seguit de mesures que no tenien perquè coincidir amb les d'una escola o institut. En l'apartat explicatiu, el text indicava que els telèfons mòbils són un bon instrument tecnològic però que "un ús no regulat pot crear un a sèrie de problemes als centres", com la pèrdua d'atenció dels alumnes, pèrdua de sociabilitat i fotografies o comentaris no desitjats fruit de conflictes dins i fora dels centres.\nLa normativa inclou fins i tot un seguit de passos per recuperar el mòbil, en cas que fos custodiat. També es precisava que "els centres podran flexibilitzar aquest reglament, per tal d'adaptar-lo als ensenyaments postobligatoris, amb alt percentatge de majors d'edat".


Comença un nou curs enfocat a l'èxit educatiu a tots els àmbits escolars de les Illes Balears\nDarrera actualització: 09 setembre 2016\nEl conseller d’Educació i Universitat, Martí March, acompanyat dels directors generals de Planificació, Ordenació i Centres, Antoni Morante, i d'Innovació i Comunitat Educativa, Jaume Ribas, i de la directora general de Personal Docent, Rafaela Sánchez, ha presentat les línies mestres del nou curs 2016-2017.\n- Una aposta per l’atenció a la diversitat. Conscients de la necessitat d’atendre els alumnes que requereixen una atenció específica, el nou curs incorporarà un equip específic per a la detecció i atenció als alumnes de Trastorns d’Espectre Autista (TEA), i ampliara el de tractament de l’Alteració del Comportament. Aquests equips comptaran amb especialistes a totes les illes, incorporant per primera vegada a les illes de Menorca i Eivissa.A més s’han coordinat esforços entre les Conselleries d’Educació i Universitat i la de Salut per atendre el infants amb malalties cròniques.\n* S'adjunta un document amb totes les xifres del curs 2016/17\nAnnex Xifres curs escolar 2016/17 pdf - 373Kb


Prova Cangur 2015 | Jesuïtes El Clot - Escola del Clot\nInici » actualitat » Prova Cangur 2015\nÈxit dels alumnes de l'Escola del Clot\nEnguany, en la XX edició de la Prova Cangur de la SCM (2015) i la I edició de la Prova Cangur de la SCM per a primària “El Canguret”, hi han participat 30 alumnes de 5è de Primària i 74 d’ESO i Batxillerat de l’Escola del Clot.\nPer quart any consecutiu la nostra escola va ser seu de les proves Cangur, acollint a 97 alumnes participants.\nEl Cangur és un activitat impulsada per la societat internacional Le Kangourou sans Frontières, de la qual és membre la Societat Catalana de Matemàtiques que, per aquesta raó, és l'entitat titular del Cangur en llengua catalana i que es marca com a objectiu estimular i motivar l'aprenentatge de les matemàtiques a través dels problemes.\nDels 30 alumnes de primària de l’Escola del Clot que es van presentar voluntàriament a les proves, val a dir, que 3 d’ells el Pol Ferrer, el Nil Belluda i el Marc Soriano, han quedat entre el 5% de les millors puntuacions de Catalunya, que en aquesta primera edició va tenir una participació de 8.586 alumnes.\nAquesta vintena edició de secundària, que va tenir una participació de 24.000 alumnes, dels 74 alumnes d’ESO i Batxillerat de l’Escola del Clot que s’hi van presentar, 7 d’ells, la Joana Orpella, l’Arnau Claramunt, el Marc Gallego, l’Albert Salamero, l’Andreu Sanz, el Guillermo Santiago i el Gerard Del Oso, han quedat entre el 5% de les millors puntuacions de Catalunya de les seves categories.\nDonem l’enhorabona a tots els alumnes que han participat, i especialment als alumnes que han obtingut un uns resultats tan remarcables, pel seu esforç i per les ganes posades. Però també, molt especialment, a la Pilar Compte, el Bernat Garreta i el Toni Dueso i als professors ajudants, que de forma desinteressada, han desvetllat inquietud en els alumnes, els han motivat i animat, entrenant-los i convivint amb ells, exemple de la seva motivació professional i vocacional.


La Mercè 2013 arriba plena de propostes que integren noves tecnologies i tradició | Barcelona Cultura\nLa Mercè 2013 arriba plena de propostes que integren noves tecnologies i tradició\nEnguany des del 20 al 24 de setembre les festes de la Mercè presenten una àmplia programació que vertebra el passat i el futur de la festivitat barcelonina.\nAmb un dia més de festes, la Mercè omplirà els carrers dels millors espectacles que combinen tradició i avantguarda. Caracteritzen aquestes tradicionals festes tres eixos bàsics i reiteratius: creativitat, tradició i participació.\nTradició i Cultura Popular:\nCom cada any, la tradició i la cultura popular són un dels pilars de la festa major de barcelona que prenen el carrer i al llarg dels quatre dies de Mercè veurem sortir al carrer els elements singulars de la nostra tradició: el seguici festiu, el bestiari històric, l’àliga de la ciutat, els capgrossos macers, els gegants de la ciutat, els cavallets cotoners, els diables, els castellers i els falcons, els esbarts i les colles sardanistes, el correfoc... Des del Toc d'inici, gaudirem de tot un seguit d’actes on la cultura popular i tradicional mostrarà la seva força. Aquest any, a més a més, els falcons celebren el seu desè aniversari. Va ser el 2003 que van arribar a Catalunya des de Txèquia a on ja compten amb una tradició de 80 anys d'antiguitat.\nLes festes comencen i acaben amb dos actes molt tradicionals: la lectura del pregó que aquest any s'encarrega de llegir Ferran Adrià i acaben amb el Piromusical a l'Avinguda Maria Cristina.\nViena, ciutat convidada:\nEls valsos vienesos tindran un paper central en la programació que aporta Viena a la festa major. La Ciutadella es convertirà en un gran saló de ball a l’aire lliure amb l’open vals. Una festa multitudinària oberta a la participació del públic amb més de 80 ballarins vinguts de l’òpera de viena, del conservatori professional de dansa de l’institut del teatre, del centre de dansa de catalunya, entre d’altres escoles de ball.\nLa capital austríaca aporta la tradició i també l’escena més avantguardista de ciutat amb òpera electrònica, tagtools de gran format fets amb llum i una nodrida representació del millor de teatre de carrer.\nLa Mercè que uneix passat i futur:\nL'escenari encarregat de la gran tasca d'integrar el passat de fa tres-cents anys al present de la ciutat i avançar-nos en el temps fins a la Barcelona de 2014 serà el ja tradicional Parc de la Ciutadella. Allà les activitats es proposen al voltant de representacions històriques que ens conviden a viatjar en el temps des del 1714 al 2014. El recreació es farà en 4 escenaris diferents que presentaran la vida festiva del 1700 amb espectacles d’avantguarda del present, però que miren cap al futur. aquesta deliciosa proposta és 'La ciutat de la bullícia'. Aquí es recrearà la barcelona del 1700: processons festives, jardins decorats, campaments de miquelets, la taverna colomer que bull d’activitat, balls i danses tradicionals seran alguns dels espectacles que ens transportaran a l’època. i el pont entre passat i futur el simbolitzarà especialment el mapping a la façana del parlament de l’artista franc aleu que recrearà 300 anys d’història catalana.\nTricentenari, actes durant la Mercè:\nLa commemoració del tricentenari és un tema transversal a la festa major d’enguany. A la ciutat de la bullícia recreada a la Ciutadella s’hi sumen la cavalcada de gegants de la Mercè amb el lema roda el món i torna al born amb l'itinerari especial i la presència acompanyant la comitiva tradicional dels gremis d’artesans i la coronela. A el Corn Centre Cultural, durant la Mercè, continuarà la representació de l’Auca del Born de Jordi Casanovas.\nEl millor circ, al Castell:\nEl Castell de Montjuïc tornarà a acollir propostes de circ contemporani. Prop de 20 companyies de casa nostra i també d’Àustria, Alemanya, Canadà, Japó o els Estats Units s’apleguen a aquest també tradicional espai de les festes de la patrona de la ciutat que durant 3 dies oferiran espectacles de les més diverses tècniques i disciplines. Destaca el combinat de circ internacional al Fossat de Santa Eulàlia amb 7 companyies i espectacles, moltes premiades al prestigiós festival mundial del circ de demà de París.\nMúsica: festival bam i Mercè música:\n106 concerts de grups de 19 països ompliran els escenaris de la ciutat. El centre de la ciutat, Plaça Catalunya, Plaça Sant Jaume i Avinguda de la Catedral acolliran els concerts del Mercè música; i el BAM tindrà lloc als escenaris de la Plaça Reial, Plaça dels Àngels, Plaça Joan Coromines i a l’Antiga Fàbrica Damm. Les emissores de ràdio de Barcelona ompliran amb la seva programació l’espai de l’Avinguda de Maria Cristina. El Fòrum acollirà una programació conjunta entre el BAM i Mercè música. Amb tres escenaris, al fòrum també hi tindran lloc els concerts de les emissores de ràdios de barcelona i tota la programació de l’electro-bam.\nFotomòbil de la Mercè: #InstaMercè. Fotografies la Festa major.\nDins l’ampla oferta de propostes de la Mercè 2013 els barcelonins podran fer un cop més de cronistes en imatges de la festa. Compartir la Mercè a través de la fotografia tant a Twitter com a Instagram. Etiquetant les fotografies amb el hashtag #InstaMercè, podran veure-les a www.bcn.cat/fotomobil i a les diferents pantalles espaiades per la ciutat relacionades amb els esdeveniments de la festa major: des de la de la Ciutadella al Palau de la Virreina, passant per algunes de les pantalles habilitades pels concerts.\nPerquè les fotos apareguin al web, primer cal registrar-se a www.bcn.cat/fotomobil.\nLa Mercè a l'aplicació LINE: Durant les festes de la Mercè Barcelona Cultura inaugurarà un compte oficial a l'aplicació de missatgeria per smartphones LINE. Es tracta d'una eina nova de comunicació amb els ciutadans, que podran estar al dia de l'actualitat de La Mercè i resoldre els seus dubtes. LINE se suma així als diferents suports online: el web de la Mercè, els comptes de Facebook i Twitter de Barcelona Cultura, i ara el compte a l'aplicació LINE.\nAixí doncs, Mercè 2013 proposa un programa que encaixa tradició i innovació, passat i futur i moltes novetats com la cantant virtual Ona, el Fotomòbil o la nova aplicació LINE.\nData de publicació: Dijous, 05 Setembre 2013


Han resultat beneficiàries 520 entitats locals de tota la Comunitat i ha suposat una inversió de més de 57 milions d'euros\nAvalem Joves Plus el Servef cerca tres objectius: millorar l’ocupabilitat dels joves menors de 30 anys, facilitar l'adquisició d'experiència laboral i posar en valor el talent jove per a la modernització i millora de l'administració pública.\nL'engegada d'aquest projecte va suposar que la Comunitat fóra l'única autonomia seleccionada per Brussel·les per a exposar experiències reeixides per a la integració laboral dels joves en la conferencia "Garantia Juvenil a Espanya: Perspectives de futur" oferida per la directora general d'Ocupació i Formació, Rocío Briones.\nEl secretari autonòmic d'Ocupació, Enric Nomdedéu, ha fet balanç d'aquest programa que, segons ell, ha resultat un autèntic "èxit de convocatòria". Així, Nomdedéu ha detallat alguna de les xifres que confirmen el bon acolliment d'aquest programa extraordinari del Servef: han resultat beneficiàries 520 entitats locals de tota la Comunitat i ha suposat una inversió de més de 57 milions d'euros, inversió que va haver d'ampliar-se successivament per a abordar totes les sol·licituds.\nEl Secretari Autonòmic ha emmarcat aquest programa en el principal repte que s'ha marcat el Servef: prioritzar actuacions per als col·lectius més vulnerables i amb més dificultats d'inserció i generar un mercat laboral més inclusiu a partir de polítiques focalitzades en grups específics. Així, a més de Avalem Joves , el Servef ha engegat Avalem Experiència, amb l'objectiu de recolzar l’ocupabilitat dels majors de 30 anys, especialment els que porten més d'un any en situació de desocupació.


\tTAN FRANCE ENTREVISTA A CARLY RAE JEPSEN PER A LA REVISTA PAPER - ORGULL\nParty For Two: Carly Rae Jepsen i Tan France on Love\nFesta per a dos.\nÉs l’any 2015. Són les 3 de la matinada durant un mes d’estiu i acabeu de fregar-vos la suor del front amb un tovalló de còctel que heu portat al bany ple de qualsevol petit bar gai dels Estats Units. Has ballat tota la nit amb les teves noies; 'Ballant pel meu compte' ha funcionat dues vegades des que vau arribar a la happy hour, el vostre amic borratxo s'ha dividit durant De Nicki primer vers de 'Feeling Myself' i fins i tot vau debatre amb un desconegut, mentre bevíeu refrescos de tequila, sobre si era o no Ariana Grande hauria de ser responsable de Donutgate. Aleshores, ho sentiu: el saxo d’obertura en cascada i carregat de sintetitzadors del nou èxit de Carly Rae Jepsen, 'Escapa't amb mi.' Vas corrent a la pista de ball per cridar el cor: 'Nena, porta'm a la sensació ...'\nEl 'Podries trucar-me' la cantant va aconseguir or estrany amb el seu tercer àlbum d'estudi, Emoció (llançat fa 4 anys aquesta setmana), transmetent de manera efectiva els moments més beatífics de la malaltia d’amor a través dels seus versos endolcits i els seus cors antics. No es pot rastrejar exactament com les històries d’amor explorades al disc van acabar convertint-se en pilars de la cultura queer, però la connexió és clara. Prengui CarlyFest de Brooklyn per exemple: un petit grup de Jepsen stans, incloses les estrelles de la vida nocturna Charlene i Sam Banks, van llançar bangers en honor de Jepsen a la seva antiga casa i espai de festa, Casa Diva. A les nits hi havia serades llegendàries, esglaonades al màxim i esquitxades d’abandonament pur. Tothom va trobar refugi en la música de Jepsen, connectant-se directament amb les seves harmonies acuradament elaborades i la consciència de la repetició com a trancel ( 'M'agrada molt, realment, realment, realment, realment, realment, realment, m'agrada molt' ). En algun lloc del camí, Jepsen es va convertir en una mare per als amants desconcertats, donant la benvinguda a tots, estranys o no, a la seva abraçada lírica.\nJepsen, tot i que no és estranya, és sens dubte un aliat de la comunitat LGBTQ +. Al llarg dels anys ha actuat en molts festivals de l’Orgull, va arribar als titulars per oposar-se a la política ara revocada dels Boy Scouts of America de prohibició de membres gais i rebuda lloances interminables per la seva estranya sensibilitat musical.\nMirada completa: Laurel Dewitt\nPotser el que enlluerna una comunitat marginada sobre l’art de Jepsen és la inclusió de totes les històries d’amor. Des dels més tràgicament optimistes fins als més totalment privats d’amors, Jepsen ha aconseguit trobar-se amb cada tipus i submergir-se en les seves immediateses, remeiant els seus passos erronis amb estructures familiars de synth-pop i melodies abundants. Les seves històries d’amor i les seves ruptures són un mateix quan es tracta de la seva capacitat per moure una multitud. Un tema realitzat sobre un nou intent d’abraçar la independència, com el single principal del seu àlbum del 2019, Dedicat , titulat 'Festa per a un' aconsegueix que els gais saltin i saltin de la mateixa manera que 'Et vull a la meva habitació' ho fa un manual d’instruccions precoital, lligat a la dansa.\nCom indica el títol del seu nou àlbum, explica encara més les històries d’amor i d’amor. La dedicació de Jepsen gairebé deixa pas a l'obsessió en punts del registre, especialment en temes com 'Seré la teva noia', el punt mitjà de l'àlbum. El cor diu divertidament, com l’entrada del diari d’un adolescent: 'Em torna boig, veig vermell quan ara et toca / Ets el meu bebè / Vine al llit, seré la teva noia'. Sens dubte, Jepsen és la seva persona més jovial en aquesta pista, invocant la mateixa seguretat que va guiar el seu èxit de trencament, 'Call Me Maybe'. I, tot i que la curiositat no està intrínsecament lligada a la dedicació i l’enamorament, la branding d’identitat queer sovint es pot sentir com una tasca solitària, amplificant el sentit de l’enyor. Qualsevol nou amor o amant disponible es pot augmentar fins a un pedestal diví, més enllà d’un punt en què les papallones se sentin cinematogràfiques. De sobte, la sensació de solitari ha deixat pas als nivells comuns de passió. Aquí és on és útil l’ego que es troba a les lletres de Jepsen. 'No Drug Like Me' és una solució nebulosa per a la soledat, una crossa de confiança per apropar-se al flirteig per a l'edat del club. 'No heu provat cap droga com jo', afirma al final de cada cor, un cop sonor de poppers al cap seguit d'una línia de baix dolça i enganxosa. Només demostra que quan la luxúria és escassa, l’afecte és escàs i l’amor és rar, Jepsen té una pista per remeiar la malaltia.\nMalgrat la grandiositat sonora de temes com 'Enamorat automàticament' un tall preparat per a l'estadi Dedicat amb un ganxo i un discurs fonamental per a la boca, l'enamorament sembla ser una emoció íntima per a Jepsen. Per tant, els seus temes només es reuneixen lliurement per deixar vagar la ment de l’oient. Hi ha una obertura total a l’amor que ella canta, i no és cap punt d’entrada cap enrere cap a les grans etiquetes queerbaiting. Fora d’una invitació a gaudir, entristir-se i alegrar-se per crear amor romàntic, Jepsen també engloba l’amor propi amb un peu honest. No s’intenta velar la seva prudència d’anada i tornada per practicar la confiança, com demostra la juxtaposició de 'Massa' i 'Party for One' a Dedicat . En un tema, es pregunta a si mateixa en la mateixa línia de la balada de Lorde del 2017, 'Liability' - 'Això és massa?' - i en l’altra, ha abraçat plenament la sobirania sobre el seu destí arran d’una separació - 'Ballaré per mi mateixa / Tornaré al meu ritme'.\nPotser és per això que la humanitat que hi ha darrere de la manera com Jepsen tracta l’enamorament i l’acceptació de si mateixa recentment descoberta 'Ara que et vaig trobar' va ser escollit per Netflix Ull Queer a la publicació de la tercera temporada del programa al febrer del 2019. Les icones que encapçalen el reinici de la sèrie de mitjans de la dècada de 2000, coneguda famosament com The Five Five, es dediquen, literalment, a ensenyar i implementar l'amor en la vida dels seus herois transformats. . 'Ara que et vaig trobar' és el complement sonor d'aquesta missió, amb línies com 'No vull amagar el meu amor / No vull malbaratar-ho' i el pont de la construcció: 'És com un miracle / Digueu que ara res és impossible. Quan es combina amb el tipus d’autoactualització que es proposa al programa, el vibrant missatge de la pista rep el regal d’una dimensió addicional: l’acció.\nRelacionat | Fàbrica d’Andy Cohen\nAquest atribut és, finalment, el que atrau les persones LGBTQ + a les seves cançons en primer lloc. És difícil sacsejar el component accionable de la sensació de formigueig que obtens durant 'Fugiu amb mi', quan els sintetitzadors de la vella escola sonen per primera vegada i s'enterren sota la pell. No podeu deixar de barrejar al ritme vacil·lant de 'Julià' abans d'esclatar en un ple de ball; no hi ha manera de sufocar l'afany propulsor de picar al final del ritme profund de ritme ràpid, 'Segur.' L'acció es presenta en forma de ballar al costat del seu fanfarró, cantar-se amb els ganxos meticulosament elaborats i triomfar en si mateixos en pura i senzilla felicitat.\nBHG va agafar la tempesta perfecta d'una col·laboració de Ull Queer la tercera temporada i la va ampliar més enllà dels límits del programa, reclutant al guru de la moda Tan France per entrevistar i dirigir la moda a Carly Rae Jepsen a les recreacions de RomCom ( Romeo + Julieta , Mai m’han besat , Veritable Romanç ). Seguiu llegint mentre parlen tots els parells Dedicat , La vida amorosa personal de Jepsen, les aplicacions de cites i el persistent nirvana de buscar 'l'únic'.\nVestit: Christian Cowan, Joieria: Norman Silverman, Sabates: Giuseppe Zanotti x Christian Cowan\nTan France: Hola, com estàs?\nCarly Rae Jepsen: Estic molt bé, com estàs?\nEstic molt bé, gràcies. Sóc un gran fanàtic. És encantador que puguem xatejar.\nAbans d’entrar en aquestes preguntes, vull donar les gràcies per deixar-nos formar part d’alguna manera del llançament de la cançó que va relacionar-se amb Ull Queer . Va ser el missatge perfecte per al llançament de la tercera temporada.\nOh, estàs fent broma? Allò era com un somni. Estava molt content. És un gran espectacle. Quan vaig veure l’anunci per primera vegada, crec que vaig cridar en veu alta.\nVestit: Christian Cowan, pinça per al cabell: cerimònia d'obertura, botes: Giuseppe Zanotti x Christian Cowan\nEl curiós és que nosaltres també ho vam fer. Vam estar al nostre tràiler rodant una temporada i ho vam escoltar per primera vegada. Estàvem pràcticament marejats, així que moltes gràcies. Va ser increïble. Va lligar perfectament. En realitat, això em portarà a les meves preguntes. Mai no havia entrevistat ningú, així que fem això junts. Serà maco.\nEl nostre programa tracta sobre l’amor, tot sobre l’amor. Per això, la vostra cançó es va relacionar perfectament amb el llançament del nostre programa i amb aquesta temporada. Aquest nou disc, Dedicat , tracta molt d’amor. Sembla que aquest és un fil conductor que teixiu a través de la majoria de les vostres cançons. És alguna cosa del que sou hiperconeixedor?\nCrec que hi ha una fascinació per l’amor. Sempre que conec algú a un nivell més íntim, la primera pregunta que em fa curiositat és sempre: 'Què passa a la teva vida amorosa?' Sembla que tinc molta inspiració de la sensació que tothom sent que experimenta una cosa tan única i, tanmateix, és una experiència tan universal. He intentat ser el més autèntic possible amb aquest àlbum. Vaig estar una estona trencant una estona i després una relació molt nova. Tenia una mica de partit de lluita amb el que és dedicar-se.\nÉs difícil posar-se així per aquí? Una ruptura és tan dura com és. Si hi escriviu, us obriu al món al respecte. És difícil seure allà i escriure els seus sentiments, o és gairebé catàrtic per a vostè?\nSaps, l’escriptura sempre és molt catàrtica, molt terapèutica per arribar a processar-la, per fer una cosa dolorosa una mica més bella. És curiós, perquè ara mateix estem en mode d’assaig i ens preparem per a aquesta gira. Algunes de les cançons me'n tornen, i puc afrontar-ho. 'Oh home, la cançó de la ruptura'.\nUlleres de sol: Adam Selman x Le Specs, collaret i arracades: Marc Jacobs, sostenidor, cinturó i trinxera: VEX, faldilla: Ricky King Custom\nSincerament, em va fer pensar: 'Em pregunto si tens alguna mena de sensació cada vegada que la realitzes'. M'encanta escoltar que en realitat encara us afecta.\nHo fa! La veritat és que crec que és positiu, perquè quan sempre estàs de gira, ja feia una carrera a Broadway i la seva repetició va ser probablement la part més difícil per a mi. M'encanta l'espontaneïtat dels espectacles que puc fer per això. Quan tens una connexió amb una cançó, et basa en certa manera. Et torna a allò que vas sentir. Sentir-ho cada nit és tan important com passar pels moviments de realitzar-lo.\nHo entenc. Amb Dedicat , no només teniu cançons sobre amor, sinó que també teniu cançons sobre sexe. En podem parlar? Em fascina 'Et vull a la meva habitació'. Vull saber, estàs mai nerviós tocant aquesta cançó a la teva família?\nOh, Déu, suposo que mai no m’ho vaig plantejar, però tens raó. Tenen accés total. En realitat, ara me'n vaig cap a casa a Canadà per veure un grup de la meva família. Veuré si em poso vermell a les galtes. Em sembla que està tot obert a 'Et vull a la meva habitació'. Sempre he jugat amb el sexe de manera divertida, on és molt evident si el voleu llegir, però no és directe. Crec que 'Et vull a la meva habitació' és probablement el més llunyà. Em deia: 'Només ho diré'. Va ser de la producció realment lúdica que crec que també la fa descarada. Suposo que realment no penso massa en la meva família quan escric sobre sexe.\nCom a artista, si voleu fer alguna cosa autèntic, us heu de permetre ser vulnerables i anar a aquests llocs. Crec que aquest és l'objectiu principal '.\nEts una persona molt més valenta que jo. Cada vegada que dic alguna cosa sexual em dic: 'No, què faria el pare si escoltés?' Adoro aixó. No crec que n’haguéssim de defugir.\nA més, com a dona, em vaig sorprendre al principi de les meves experiències amb relacions romàntiques que em van agradar molt ser la persona que va fer el primer moviment. Ho tenia en el meu poder. Hi va haver xoc i sorpresa. Hi havia un vessant espontani de la meva manera de coquetejar que em va impactar realment perquè era molt tímid en moltes altres formes. M’encanta poder expressar-ho amb confiança com a adult. No és una cosa que m’estranyi, sinó una cosa que realment trobo que és un canvi per a mi. M’encarrego de la situació amb més freqüència.\nAixò condueix a la cançó 'Tot el que necessita'. Et posa en una posició de poder i això és sorprenent. No és molt freqüent, potser fa deu anys, que no veuríem que una dona parlés realment del seu poder en una situació de cites, relacions o amor. M'encanta que hi vagis. El canvi de poder no és una cosa que escoltem realment.\nCrec que no se’n parla tan sovint com hauria de ser. Em sembla que fins i tot 'Truca'm potser', que rarament veig, tenia una mena de descarada en ser la persona que tornava a córrer cap al noi i li deia: 'Ei, no t'has adonat que teníem connexió?' Crec que les dones haurien de sentir que és el seu dret saber quan algú els seria bo com ho faria un noi. Vull dir que molts nois no serveixen de res per saber què els convé.\nHo tenim ben mirat, però la meva mare m’ho va ensenyar. Va fer alguns dels seus primers moviments a la seva vida, i aquests han estat els que realment han comptat. Crec que 'Tot el que necessita' és divertit, perquè també és una mica d'aquesta vella atmosfera dels anys 40: 'Ell em necessita, em necessita'. La interpolació de la idea era que era més que 'ell' em necessitava emocionalment, físicament, sexualment, intel·lectualment, de totes maneres. Fem més informació sobre 'Només ha de confiar en una altra persona'.\nNo crec que us agradi gaire el teatre musical, però sí Oliver! , hi havia una cançó anomenada 'Sempre que em necessiti'. Penso en això: 'Oh, ell la necessitava físicament i la necessitava per fer coses per ell'. M'encanta que aquesta sigui gairebé la versió antiga. No és el que en realitat li podria oferir pel que fa a ajuda, sinó tot el que li puc oferir emocionalment. Quan escriviu les vostres cançons, esteu còmodes en aquesta posició que heu adoptat amb aquest àlbum? Esteu donant un enfocament completament holístic a l’enamorament i després a la misèria d’enamorar-vos. Heu executat tota la gamma.\nLa meva àvia diu que sóc una persona molt exigent i que ho prenc amb orgull. Crec que és complicat trobar una coincidència i aprendre prou sobre tu mateix per estar en una relació adulta. Definitivament, sento que costa de vegades exposar tot això, sobretot perquè no ho he entès tot. Encara estic en el procés d’aprenentatge de dedicar-me exactament al que busco i al que això significa a la meva vida. Com a artista, si més no, si voleu fer quelcom autèntic, us heu de permetre ser vulnerables i anar a aquests llocs. Crec que aquest és l’objectiu principal. 'Ei, vaig a oferir aquesta anècdota realment personal de la meva vida', amb l'esperança que em sentiré menys solitari per compartir-la perquè hi haurà altres que han viscut coses similars.\nVestit: Christian Cowan, Joieria: Norman Silverman\nAnem a aquest viatge amb mi molt ràpid. A 'Truca'm potser', eres molt més jove, ja fa força temps. L’amor que potser heu sentit en aquell moment probablement sigui molt diferent del que estimeu ara. Veieu una diferència en la forma en què presenteu el vostre amor des de quan escrivíeu aquesta cançó Dedicat ?\nSí, crec que no es pot deixar de canviar a mesura que avança per la vida i les diferents relacions. Crec que gairebé gaudeixo de les papallones del nou amor i de la il·lusió de reinventar-se amb una nova parella, tinc molt més valor en les intimitats de l’amor més enllà del punt de les papallones, on les papallones vénen dos o tres anys després de la relació. Definitivament, vaig explorar l’amor i la maduresa reals, intentant esbrinar quan és correcte fer-ho, comprometre’s amb aquella persona o, almenys, exposar-me en una relació durant el temps que sigui. Líricament, escric sobre això. Com a compositor en general, definitivament sempre vaig pensar que seria una lliçó preciosa per a mi continuar aprenent. Així és com millorar. Crec que per això m’alegro molt de viatjar i conèixer col·laboradors diferents perquè totes les persones que he conegut han format part d’aquest projecte i Emoció - ha canviat una mica, la meva manera de veure la música i com escric.\nCrec que et vaig atrapar dient que ara tens una relació de parella i no estic preguntant sobre la teva relació actual, però la meva pregunta és: sempre us sentiu còmode fent el primer moviment?\nSí. La majoria de les meves relacions serioses, probablement les meves tres relacions més serioses que he tingut mai, han derivat principalment de l’amistat, de manera que és una de les primeres hores divertides que passen tot el temps. És lent i costa identificar qui va fer el primer moviment. Crec que podria tenir una mica d’emoció ser el company impactant dels dos. Recordo la primera vegada que vaig tornar al club a Canadà. Saps com van les noies, hi vas a veure-les mentre balles i després vols tornar a casa. Recordo que es va tancar els ulls amb un noi i em va venir alguna cosa a sobre. Anàvem a saltar al bar al següent lloc i havíem estat fent una mica el joc dels ulls tota la nit. Vaig anar cap a ell, em vaig sorprendre en el procés i em deia: 'Molt bé, ja me'n vaig. Vaig pensar que potser t'hauria de besar abans d'anar-me'n. Després ho vaig fer i vaig marxar. Estava aprenent que tinc aquest costat de mi mateix que m’agrada fer alguna cosa impactant aquí o allà. Suposo que és una cosa que m’ha seguit tota la vida.\nVestit: Christian Cowan, pinça per al cabell: cerimònia d'obertura\nTenia curiositat. Estic casat, però alguns dels meus companys de repartiment són solters. Vaig pensar, Com es pot trobar un nuvi com Carly Rae Jepsen si és soltera? Us posaríeu mai, per exemple, en un lloc de cites o ho podeu fer? Si no estiguessis en una relació ara, com trobaries l’amor si no fos a través d’un amic?\nÉs una pregunta interessant. Crec que en la meva posició, probablement no ho faria, però he animat completament a altres noies.\nSaps que n’hi ha diverses de famoses?\nHo sé i no m'agrada aquesta idea.\nÉs intimidatori perquè estàs en una posició determinada on tothom et coneix?\nCrec que potser sóc una mica vella de moda. Tampoc no estimo aquesta cosa d’elit, aquest club, perquè no és així com conec gent. Es troba a diferents llocs, és ser un ser humà contra qualsevol tipus de jerarquia equivocada. Això no m’estira. Si vaig a fer un lloc de cites, probablement només faria un lloc web habitual. Crec que em dedico una mica més a la moda antiga per a mi, però conec gent que cau de cap. Crec que el que funciona per a un no funciona per a tots. Segons la meva opinió, probablement no ho faria.\nVestit: Balmain, armadura: Laurel Dewitt\nSi sabeu que busqueu amor, teniu una llista de verificació d'un parell de coses que penseu, D’acord, sé que vull això . No parlo d’aspectes. Les mirades cauen pel camí. Què et fa enamorar d'algú?\nAra hi ha coses diferents que quan era més jove. Crec que es necessita temps per aprendre les lliçons de: 'M'atrau l'encantador i carismàtic de la sala'. Potser trobeu a faltar alguna cosa del tipus tranquil i tímid que sigui una mica més especial i que trigui una mica. Crec que no tinc cap tipus. Ho he après. Crec que el meu estil de vida requereix algú que pugui ser molt independent, però al mateix temps també desitjo afecte quan estic amb algú, de manera que és una mica juxtaposició. És un tret difícil trobar algú que vulgui tant la relació tancada com la llibertat d’anar a fer les seves coses, viatjar i marxar. Crec que busco tipus creatius en general. M’encanta poder, encara que no siguin artistes, poder connectar amb l’art i la música. Per veure el valor d’una pel·lícula realment fantàstica i voler parlar-ne, algú que és un apassionat del menjar, són trets molt senzills. A més, algú que realment honora i vol passar temps amb la meva família. Crec que això també ha de ser una prioritat dins dels meus amics. Fins i tot si no és la seva persona preferida, que segueixen sent respectuosos i li donen temps, aquest tipus de coses.\nParla’m del que estàs més orgullós amb aquest àlbum.\nQue ho vaig acabar, suposo! Hi va haver un parell de moments en què em vaig quedar paralitzat per la gran quantitat de cançons que havia fet en el procés d’intentar esbrinar què volia compartir. Vaig tenir la sort de tenir companys de grup i amics que es quedaven desperts a la nit, prenien vi i debatien sobre quina cançó era l’adequada i per què. Vaig poder escollir totes aquestes opinions i vaig arribar a un lloc tranquil i fer una trucada, però no crec que ho hagués pogut fer sense elles. Crec que m’hauria quedat en aquest cicle d’escriure més i d’escriure més. Amb un projecte com aquest, mai no es podrà acabar si editeu. Sé que és una resposta senzilla, però és honesta.\nTens una cançó preferida de Dedicat ? Sigues sincer, vaja. Heu de tenir una cançó preferida.\nHi ha alguna cosa que realment m'encanta de 'Per descomptat'. Es tracta d’una mica de la versió ampliada i arriba just abans de 'Party for One'. És més cantós i repetitiu, però a propòsit i explora aquell lloc pesat on de vegades em trobo realment repensant la relació en què em trobo i després et quedes atrapat en un bucle. M’encantava documentar aquesta confusió enfront d’una certa emoció.\nTinc una última pregunta per a vosaltres, si us plau. Has dit que 'Julien' és l'àncora del projecte i vull saber: per què?\nSí, ho va ser. Feia anys que intentava escriure una cançó amb el nom de 'Julien'. Tinc tres versions diferents. Quan vaig anar a Nicaragua, m’havien convidat al camp d’aquest escriptor. Vaig anar de ple perquè estava solter i em va sorprendre. Crec que la solitud et fa fer grans coses. Érem a la jungla i aquesta cançó va arribar a bon port. Havia estat nedant amb declaracions de missió d’aquest àlbum. Volia que tinguessin aquesta discreta discreta i lenta. Va ser el que més m’acostava, però no només això. Era una mica més modern del que esperava. Es va consolidar cap on anava amb el disc. Va ser la primera cançó que vaig saber que la feia. És com volia obrir el disc fins i tot abans de tenir-ne la resta. Realment va ser un punt d’inflexió per a mi.\nFotògraf: Julian Buchan\nEntrevista i direcció de moda: tan France\nMaquillatge: Robert Rumsey\nCabell: Johnny Stuntz\nUngles: Christina Aviles Aude\nmemorial day weekend 2015 nova york


Plataforma social: "Els estats membres han de restablir l'equilibri entre la governança social i econòmica" - EU Reporter\nPlataforma social: "Els estats membres han de restablir l'equilibri entre governança social i econòmica"\nLa Plataforma Social, la coalició més gran de les ONG socials europees, lamenta que l'AGS del 2014 hagi tornat a donar credibilitat a Europa 2020 i al procés del semestre europeu. L’AGS, tot i que ofereix poques novetats, continua centrat en l’austeritat, emfatitzant la competitivitat, el creixement i l’ocupació sense tenir en compte adequadament les implicacions socials de les polítiques macroeconòmiques actuals i oferint poques solucions.\nEl 9 de desembre, els ministres europeus d’ocupació i assumptes socials de la reunió del Consell de l’EPSCO debatran sobre el semestre europeu de l’any vinent, iniciat per l’Enquesta anual de creixement del 2014 (AGS). Mentrestant, la pobresa i l'atur a la UE han assolit un pic històric amb més de 26 milions d'aturats i uns 125 milions (un de cada quatre) en risc de pobresa o exclusió social.\nLa presidenta de la Plataforma Social, Heather Roy, va dir: "És clar que l'enfocament de governança actual no ha complert els objectius d'Europa 2020 en matèria de pobresa i ocupació. Necessitem un nou enfocament que fomenti la inversió social en el context d'una estratègia social coherent que garanteixi una protecció social adequada i promou una ocupació de qualitat ".\nLa Plataforma Social fa una crida als ministres socials perquè restableixin l'equilibri entre la governança social i econòmica. S’hauria de prioritzar l’assoliment dels objectius d’Europa 2020 en matèria de pobresa i ocupació i les reformes polítiques s’han d’avaluar per endavant per garantir que els objectius macroeconòmics no impedeixin la realització de prioritats socials, sinó que els permetin. Això també donarà suport al compromís del Consell Europeu de millorar encara més la coordinació de les polítiques econòmiques, laborals i socials.\nLa setmana passada, a la Convenció Anual de la Plataforma Europea contra la Pobresa i l'Exclusió Social, el president del Consell Europeu, Herman Van Rompuy, va dir: "No ens podem permetre deixar tants al marge, seure passivament mentre creixen les desigualtats i la pobresa".\n"Estem convençuts que les polítiques socials ben dissenyades i coherents són el centre del creixement sostenible i són claus per restablir la confiança de les persones en el projecte europeu", va dir Roy.\nLlegiu la carta de la Plataforma Social als ministres d'Ocupació i Afers Socials.\nTemes relacionats:Convenció anual de la Plataforma Europea contra la Pobresa i l'Exclusió Socialdestacat-Imatge completaHeather Royobjectius macroeconòmicsministres socialsPlataforma Social\nRepública Centreafricana: la UE intensifica la seva alleujament, llança pont aeri humanitari\nParlament Europeu ret homenatge a Nelson Mandela\nLa moral inversora de Germània cau a mesura que creixen les preocupacions de la guerra comercial\nLa moral dels inversors alemanys va caure al seu nivell més baix en més de cinc anys a l'abril, enmig de les creixents pors d'una guerra comercial amb els Estats Units que faria mal als exportadors i danyar una economia que ja mostra signes de debilitament, escriure Joseph Nasr René Wagner.\nL’índex de sentiment econòmic recent de l’Institut de Recerca de ZEW entre els inversors va caure més que els punts 13 del mes, la seva forta caiguda des del juliol 2016.\nLa lectura d’Abril de -8.2 –de baixa de 5.1 al març– va ser la més baixa des del novembre de 2012 i va marcar la tercera caiguda mensual seguida. Una enquesta de Reuters va preveure una caiguda a -1.0.\n"Les raons d’aquesta desacceleració de les expectatives es poden trobar principalment en el conflicte del comerç internacional amb els Estats Units i la situació actual de la guerra de Síria", va dir el president de ZEW, Achim Wambach.\n"La significativa caiguda de la producció, les exportacions i les vendes al detall a Alemanya en el primer trimestre de 2018 també té un efecte negatiu".\nUn mesurador diferent que mesura l’avaluació dels inversors de les condicions actuals de l’economia es va reduir a 87.9 de 90.7 el mes passat, i va caure just davant de la previsió de consens de Reuters per a una lectura de 88.0.\nEls analistes van dir que la convergència de dades econòmiques febles en els dos primers mesos de l’any i el ZEW en descens podrien indicar un creixement més feble a Alemanya, tot i que la recessió era poc probable.\n"Res no és tan dolent com sembla", va dir Thomas Gitzel, del VP del Banc. "L'impuls del creixement es podria alleugerir en els propers trimestres, però no es pot témer una important recessió econòmica".\nEls principals instituts econòmics d'Alemanya semblen compartir aquest punt de vista. Les fonts van dir dimarts a Reuters (17 abril) que planegen elevar la seva previsió de creixement per a la major economia d’Europa a 2.2% aquest any de 2% anterior.\nPerò la perspectiva que una disputa comercial entre els Estats Units i la Xina podria augmentar està generant incertesa per al campió d'exportacions d'Alemanya i de la zona euro més àmplia, on la moneda de reforç ja fa mal al creixement.\nUna enquesta realitzada per Reuters per part d’economistes va descobrir que la disputa comercial entre les dues economies més grans del món era probable que fos una altra cosa que l’expansió de la zona euro.\nDesprés que el president nord-americà Donald Trump hagués imposat tarifes a les importacions d'acer i alumini el mes passat, el ministre de Finances alemany, Olaf Scholz, va dir dimarts que la Unió Europea ha de seguir actuant amb calma i respectar els seus principis de lliure comerç.\nUna declaració de l’OMC dilluns va mostrar que la UE està buscant una indemnització dels Estats Units per les tarifes, com també ho ha fet la Xina.\nLes dades febles a Alemanya i la zona euro podrien amenaçar el pla del Banc Central Europeu per posar fi al programa de compres d’actius d’aquest any i augmentar les taxes d’interès a 2019.\nCarsten Brzeski, d'ING Diba, va dir que la forta disminució de la moral era un signe que els inversors prenien nota de les dades tartamudes alemanyes, però "no hi havia motius per preocupar-se massa".\nPerò només un fort repunt de les dades de març impediria un inesperat dèficit del primer trimestre, ha afegit.\n"Mentre que el final de l'any passat es tractava d’una superació i una quantitat excessiva d’euro-phoria, les dades recents podrien ser el resultat d’un descens", va escriure Brzeski en una nota als clients.\n"La veritat està en algun lloc del mig. Tot i això, la convergència actual de dades suaus i dures no és una convergència que els funcionaris del BCE els agrada veure ".\n#Draghi: El president del BCE sobre els tipus d'interès, mesures monetàries no convencionals, la independència i helicòpters\nEl consell rector del BCE s'ha reunit avui a Frankfurt (21 d'abril) a Frankfurt. Després de la reunió, el president del BCE, Mario Draghi, va reafirmar la independència del Banc Central Europeu, va anunciar que les taxes es mantindrien inalterades i va proporcionar més detalls sobre la compra de mesures de política monetària "no estàndard".\nCom era d’esperar, el BCE va anunciar que el tipus d’interès de les principals operacions de refinançament i els tipus d’interès de la facilitat de préstec marginal i de la facilitat de dipòsit es mantindran sense canvis en el 0.00%, el 0.25% i el -0.40%, respectivament.\nPolítica monetària no estàndard\nEl BCE va anunciar que les mesures de política monetària "no estàndard" començarien al juny del 2016. S'espera que el programa de compra del sector empresarial (CSPP) sigui millor per arribar a l'economia real i que ajudi a la taxa d'inflació a nivells inferiors, però prop del 2% a mitjà termini. El programa es durà a terme a través de sis bancs centrals nacionals en nom de l’Eurosistema i estarà coordinat pel BCE. Per obtenir detalls tècnics complets sobre com funcionarà el CSPP, feu clic a CSPP.\nIndependència del BCE\nEl president Draghi va defensar fermament la independència del BCE, però, tot i així, es va sentir obligat a dir (i a tuitejar) que va comptar amb el suport unànime del consell rector, d’això podem deduir que es va fer la pregunta.\nDraghi: el Consell de Govern va ser unànime a l’hora de defensar la independència del BCE\n- BCE (@ecb) 21 d'abril, 2016\nEs va necessitar la garantia després que es va informar que en un esdeveniment recent a prop de Frankfurt, on Schäuble va rebre el premi Wolfram-Engels (una mena de premi "Ordoliberal de l'Any"), havia atribuït l'èxit de l'ala ultradretana AfD ( Alternative für Deutschland) a les accions del BCE. El Dow Jones va informar que Schäuble havia dit que havia parlat amb Mario Draghi i li havia dit que hauria de sentir-se orgullós ja que el 50% dels resultats d'un "partit que sembla ser nou i reeixit a Alemanya" es podrien atribuir a les seves polítiques monetàries . La declaració va plantejar preocupacions per la interferència política en el funcionament del banc central independent.\nA la conferència d’avui, el president del BCE va respondre desafortunadament a una pregunta, dient que Schäuble s’havia posat en contacte amb ell per dir-li que “no havia dit el que volia dir ni el que deia”, Draghi no recordava quina, i no sonava com si li importés particularment.\n"Diners en helicòpter"\nMalgrat moltes especulacions, Draghi va repetir que "mai no ho vam discutir" en resposta a diverses preguntes sobre el possible ús dels "diners de l'helicòpter". És poc probable que això acabi amb l'especulació, sobretot després de la publicació d'un Document de recerca del Deutsche Bank sobre aquest tema. Entre altres coses, el document examina si hi ha restriccions institucionals al BCE que recorren a aquest tipus d’instruments; segons el diari, no hi ha barreres legals per a algun tipus de diners en helicòpter.\nEn les seves conclusions, el document de Deutsch Research especulava que, amb el Japó assolint ràpidament els límits de la seva política existent de tipus d'interès negatius, podria ser el primer a utilitzar aquest tipus d'instruments. Segons el document, Europa pot voler aprofitar aquesta eina, atesa la reticència a fer ús de "l'espai fiscal".\nGrècia ha "tancat la porta" en les converses posteriors: Dijssebloem de l'Eurogrup\nEl govern grec ha rebutjat les darreres propostes dels seus creditors, va dir dissabte (27 de juny) el cap de l'agrupació del ministre de Finances de la zona euro, que va advertir que Atenes "va tancar la porta a noves converses" i que la zona euro parlarà de "més conseqüències" ".\n"Em sorprenen molt negativament les decisions d'avui del govern grec. Aparentment han rebutjat les darreres propostes sobre les tres institucions i, sobre aquesta base negativa, han proposat al parlament fer un referèndum", va dir Jeroen Dijsselbloem, que presideix l'Eurogrup. , va dir als periodistes abans de la reunió d'emergència a Brussel·les.\n"Aquesta és una decisió trista per a Grècia perquè ha tancat la porta a noves converses. Avui escoltarem el ministre grec (de Finances) a la reunió i després parlarem de les conseqüències futures".


Cancel·lada la 20a edició del Mare Nostrum Cup a la Costa Daurada | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nCancel·lada la 20a edició del Mare Nostrum Cup a la Costa Daurada\nLa Mare Nostrum Cup s’havia de celebrar del 9 al 12 d’abril. Foto: Cedida\nL’organització del Mare Nostrum Cup ha cancel·lat la 20a edició, que s’havia de celebrar a la Costa Daurada del 9 al 12 d’abril. El torneig de futbol formatiu esperava viure l’edició més multitudinària, d’entrada amb més de 7.000 participants.\nL’organització ha justificat la suspensió per l’estat d’alarma decretat per la crisi del coronavirus i per tal de vetllar per la salut de tots els participants, acompanyants, treballadors i professionals implicats. Els organitzadors preveuen fer arribar als responsables dels clubs les diferents possibilitats que s’estan estudiant, conjuntament amb el territori, els allotjaments i els camps de futbol, per resoldre la cancel·lació «de la millor manera possible i amb les menors afectacions possibles».\n28/03/2017 Cambrils i la Costa Daurada esdevindran la capital del futbol infantil amb la celebració del Mundialet\n01/04/2019 Unes 10.000 persones faran nit a Salou i la Costa Daurada durant els tornejos Mare Nostrum Cup