Qui ha cabat la fossa comuna que és la Mediterrània? - La Realitat\nFa menys d’una setmana una embarcació que va partir des de Líbia amb rumb a Itàlia naufragava amb més de 500 immigrants a bord. Les aigües es van endur la vida de 400 d’ells. Avui, una altra barcassa ha corregut la mateixa sort quan es trobava al Canal de Sicília. Aquesta embarcació portava 700 immigrants, la localització és encara desconeguda.\nD’haver mort els 700 integrants de l’embarcació, la dramàtica xifra de morts que s’ha cobrat la mar Mediterrània en el que va d’any ascendiria a més de 1.500 persones.\nAquestes xifres, sumades a altres com l’arribada de més de 5.100 immigrants entre el 11 i el 13 d’abril o que la Guàrdia Costanera italiana ha rescatat des de divendres passat a uns 8.500 immigrants que intentaven arribar a les costes europees, corroboren que hi ha un greu problema migratori que necessita una solució amb urgència.\nPerò, qui ha de córrer amb la culpa d’aquestes morts? Qui ha cavat la fona fossa comuna que és la Mediterrània? Si ens centrem en aquests dos últims casos, fàcilment podríem observar que el canvi el passat mes d’octubre de l’operatiu de salvament Mare Nostrum italià, el qual va salvar la vida de 155.000 persones que es van arriscar a morir ofegades en tan sols un any, pel operatiu Tritó de la UE, que únicament es dedica a patrullar i vigilar les fronteres europees, ha tingut molt a veure.\nPerò dirigim-nos realment a l’arrel del problema. Per què milers d’africans arrisquen la vida per creuar el mar Mediterrani per tal insistència?\nFins aquí sembla fàcil. Vénen perquè són pobres i busquen una vida millor en la “pròspera” Europa. Fins i tot els mitjans occidentals ens expliquen que és així i tenen raó. Però, per què són pobres? Per què la misèria més absoluta s’ha apoderat d’un continent tan ric en recursos naturals com l’Africà i no sembla estar disposada a deixar-lo anar? Això ja és una altra història.\nRespondre aquesta pregunta requereix d’una llarga explicació que intentaré simplificar. A mitjans del s. XVIII el capitalisme es va consolidar a Europa Occidental i els EUA. Aquestes regions, que practicaven un fort proteccionisme econòmic per a protegir i enfortir les seves indústries i economies, van recórrer el món a la recerca de nous mercats i matèries primeres, pràctica que donaria lloc a l’imperialisme.\nUna de les accions que il·lustren l’inici de l’imperialisme a l’Àfrica va ser la Conferència de Berlín (1884 – 1885), en la qual Bèlgica, França, Alemanya, Itàlia, Portugal, Espanya i el Regne Unit es van repartir aquest continent, instal·lant militars i governs favorables als seus interessos. D’aquesta manera, Europa es va fer amb ingents quantitats de matèries primeres a preus ínfims, el que va permetre que la seva indústria es desenvolupés.\nL’expansió colonial, tant cap a l’Àfrica com cap a altres regions del món, donaria lloc a una nova divisió internacional del treball. Els centres industrialitzats (metròpolis: EUA i Europa Occidental) es van especialitzar en la producció industrial i les zones perifèriques (Àfrica, Amèrica Llatina, Índia, etc) s’ocuparien únicament de proporcionar les seves matèries primeres i esclaus (mà d’obra barata) a les metròpolis sense benefici. Quin va ser el resultat? L’enriquiment de les metròpolis i l’empobriment de les zones perifèriques. Com encertadament va dir el mestre Eduardo Galeano: la divisió internacional del treball consisteix en què uns països s’especialitzen en guanyar i altres a perdre.\nDècades més tard (mitjan s. XX), farts de ser esclaus, els africans van lluitar per la seva llibertat. Després de llargues i cruentes guerres, van aconseguir l’anhelada independència política de les metròpolis. No obstant això, econòmicament continuar sent dependents de les mateixes. El brutal endeutament generat pels governs dictatorials i titelles de les metròpolis; el comerç desigual; la globalització capitalista i l’absència de mercat intern i indústria pròpia causa de la posició que ocupaven en la divisió internacional del treball; les nombroses multinacionals occidentals que operaven en sòl africà amb infinits beneficis i exempcions fiscals; el suborn a governs i les màfies; l’assassinat de milions de civils i diversos líders revolucionaris com Patrice Lumumba o Thomas Sankara i els préstecs dels organismes internacionals com l’FMI als governs africans corruptes la devolució era inassumible, van sumir al continent en la indigència i als africans en la desesperació que avui continua.\nEn resum: Àfrica és un continent que ha estat devastat pel capitalisme mundial i el colonialisme europeu. La pobresa africana és una llosa que el continent arrossega des que primer els europeus i posteriorment els nord-americans van arribar a les seves costes i van iniciar un infame saqueig que encara avui persisteix (igual que succeeix a l’Amèrica Llatina).\nAra Europa, irònicament, es nega a ajudar els ciutadans africans que fugen dels conflictes, guerres i governs dictatorials (molts d’ells relacionats en major o menor grau amb les multinacionals europees i nord-americanes allà instal·lades). Nega el dret d’aquestes persones a refer les seves vides en el continent que va arrabassar la dignitat al seu. No només això, sinó que se’ls insulta i menysprea. Se’ls titlla de ser il·legals, es diu que no tenen dret a estar a Europa, que pretenen robar-nos la feina o que han conduït al continent a una crisi brutal. Pretenen a més deixar-los sense sanitat assegurant que no paguen impostos mentre se’ls explota fins a nivells que ningú més tolera, aprofitant-se de la seva misèria i la seva necessitat. Es pot ser més pocavergonya?\nÉs possible que hagin mort més de mil africans en menys d’una setmana a les aigües del Mediterrani. No obstant això, no s’actuarà en conseqüència. Els líders europeus no marxaran pels carrers com quan van assassinar als còmics de Charlie Hebdo. Tampoc sancionaran ni lluitaran per millorar la qualitat democràtica o les condicions laborals dels països africans dels quals procedien els morts. Com a molt fingirán un dolor gairebé existent, convocaran un parell de reunions d’urgència i assegurar que es prendran unes mesures que no solucionaran res. Tan malèvols són els nostres governants? En part sí, però en part tenen les mans lligades. Les multinacionals necessiten una Àfrica pobra en drets laborals i mediambientals, necessiten dictadors que els obeeixin i venguin barates seves matèries primeres a canvi de riqueses personals, encara que això signifiqui portar a la misèria ia la mort als treballadors. Aquesta és la funció de l’Àfrica en la moderna divisió internacional del treball: proveir al món de matèries primeres. Res més importa mentre aquestes segueixin fluint cap als centres industrialitzats. En això consisteix el capitalisme globalitzat, un sistema que no té en compte a les persones, només els guanys. Alguna vegada us heu preguntat com es sosté el nostre estat del benestar? En part el sosté la misèria i l’explotació dels treballadors africans, asiàtics i llatinoamericans. Sempre ha estat així. Per què creieu que amb prou feines es parla dels múltiples conflictes de tota mena que pateix el continent africà? Perquè hi ha quantiosos interessos posats en aquest continent i no és bo per a les multinacionals que operen allà que sapiguem els horrors que esdevenen.\nQue hi ha morts de primera i segona categoria és un fet objectiu. Els morts dels centres industrials són importants, els morts de les perifèries són tot just estadístiques. L’Ebola va començar a tenir importància quan Espanya corria el risc de patir una infecció, tot just va importar que milers de persones morissin a l’Àfrica per aquesta malaltia. Tampoc els 147 estudiants assassinats per un grup terrorista a Kenya va tenir excessiva repercussió en els mitjans. Al cap i a la fi, ¿a qui li preocupen, citant de nou a Galeano, els nadies, els fills de ningú, els amos de res, que costen menys que la bala que els mata?\nArticle anteriorQuè fer davant la realitat?\nArticle següentEl Partit de l’Esquerra Europea considera les tragèdies al Mediterrani “un crim contra la humanitat”


amanta | El Mercat Mico de Cultura Infantil d’Orpesa avança els continguts de la seua programació artística\n08 Sep El Mercat Mico de Cultura Infantil d’Orpesa avança els continguts de la seua programació artística\nEl Mercat Mico de Cultura Infantil d’Orpesa ha donat a conéixer alguns dels artistes que formaran part de la seua primera edició. L’esdeveniment es desenvoluparà els dies 22, 23 i 24 d’octubre i comptarà amb la participació de Tian Gombau-L’Home Dibuixat, Trobadorets, Produccions Scura, La Troupe Malabó, Marcel el Marcià, Méter Mrara i la Banda Jove de la Unió Musical d’Orpesa. Cal recordar que el certamen havia de tenir lloc l’última setmana del mes de maig, però la crisi sanitària de la Covid-19 va obligar a ajornar la seua celebració.\nLa programació del Mico es desplegarà per diversos punts de la ciutat de la Plana Alta. Tanmateix, bona part dels actes tindran com a seu l’Ajuntament d’Orpesa, un edifici modern, innovador i sostenible. Durant tres dies, la narrativa, la il·lustració, la música, el teatre i el cinema ocuparan els carrers de la localitat i dinamitzaran la vida cultural i social de la zona. Així, el Mercat convertirà Orpesa i la comarca en pols estratègics del corredor cultural i turístic del Mediterrani i, a més, descentralitzarà l’activitat artística de la Comunitat.\nPrimeres confirmacions del Mico\nEl Mercat de Cultura Infantil d’Orpesa comptarà amb propostes totalment consolidades dirigides al públic familiar. És el cas de la companyia L’Home Dibuixat de Tian Gombau. Amb quasi 30 anys de trajectòria, l’artista de Vinaròs posarà en escena l’obra Sabates noves, guardonada en els Premis Max de les Arts Escèniques 2020 com a millor espectacle infantil, juvenil o familiar. Es tracta d’una peça de teatre d’objectes, creada pel mateix Gombau i Jordi Palet, on el públic acompanya un xiquet en un viatge iniciàtic on les tradicions es connecten amb els fets universals i la natura.\nD’altra banda, el Mico serà testimoni de l’estrena absoluta del nou treball de la banda castellonenca Trobadorets: Paco, com ens fas xalar. Nascut en 2010, amb quatre discos i desenes d’actuacions per totes les comarques valencianes, el grup ha preparat el seu homenatge a Paco Muñoz, referent de la musica popular i, especialment, de la cançó infantil. D’aquesta manera, el sextet ha recuperat peces clàssiques del repertori per a xiquets i xiquetes del cantant i les ha adaptat al seu estil.\nEl festival comptarà amb una destacada presència de formacions de les comarques de Castelló. En primer lloc, Produccions Scura portarà l’espectacle Píxels Offline de la companyia La Banda del Drac. Es tracta d’una proposta d’animació musical infantil basada en cançons i jocs que té com a element fonamental la participació del públic. Així mateix, els assistents podran gaudir amb Oníricus de La Troupe Malabó, formada per Sergio Chaves i Marisa Ibáñez. En aquest cas, les criatures fruiran amb les aventures que viuran dos mossos després del desnonament del circ en el qual treballaven.\nDes de l’Alcora, Miguel Ángel Gimeno, conegut com Méter Mrara (abans, Meter Mano Rara), organitzarà una Xiquijam per tal de fomentar la música, i especialment el blues, entre els assistents. D’altra banda, Marcel el Marcià, el projecte conjunt de Bertomeu i Carles Llinares, cantarà les aventures del Pirata Pataxula en busca de tresors envoltat d’objectes i personatges màgics. Finalment, el cartell es completa amb l’actuació de la Banda Jove de la Unió Musical d’Orpesa.\nEl Mercat Mico de Cultura Infantil d’Orpesa és una iniciativa de la regidoria de Cultura de l’Ajuntament d’Orpesa i l’empresa Metrònom amb la col·laboració de la conselleria d’Educació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, l’Institut Valencià de Cultura, Turisme Comunitat Valenciana i la Diputació de Castelló. El seu objectiu és reunir agents i artistes de la indústria cultural per a xiquets i xiquetes d’entre 0 i 13 anys.


2019 gener 19 | Federació Hostaleria de Girona\nEl Punt. Entrevista Carles Anglada. Director general del grup Escampa. Situat sobre un dels indrets més pintorescos i fotografiats de la Costa Brava, exactament sobre la cala Cap Roig o la platja Sant Jordi, el Park Hotel San Jorge és un clàssic de la costa...\nNeix oficialment l’Associació de Dones del Món Rural de Catalunya\nDiari de Girona. L'entitat, que fins ara s'anomenava «Grup de Dones del Món Rural», s'inscriu al Registre general de Dret i d'Entitats Jurídiques. L'objectiu és fer visible la seva feina i tenir igualtat d'oportunitats. L'entitat que fins ara actuava sota el nom de «Grup de Dones...\nLa creació d’ocupació a Catalunya patirà una desacceleració els propers dos anys\nDiari de Girona. Un estudi de Manpower estableix que el creixement serà del 2,2 per cent el 2019 i de l'1,9 per cent el 2020. Preveuen una millora de la contractació de llarga durada i a temps complet, de la mateixa manera que es recuperarà...\nBeca BBVA. Tres joves es formaran al Celler\nDiari de Girona. Josep Queralt, Andrea Caiazzo i Júlia Cordovilla inicien la seva Beca BBVA de Gastronomia al Celler de Can Roca, fruit del projecte conjunt posat en marxa per BBVA i el restaurant de Girona. Durant la seva estada de quatre mesos al Celler...\nGuitart Hotels, Hotel Aromar i Med Playa, guanyadors dels premis Hotels & Tourism de CaixaBank a Catalunya\nDiari de Girona. Els guardons, que celebren la seva primera edició, reconeixen la innovació i sostenibiltat d’empreses de tot l’Estat dedicades al turisme. Les empreses Guitart Hotels, Hotel Aromar i Med Playa són les guanyadores de la fase regional dels premis Hotels & Tourism de CaixaBank...\nLa 23a Fira de l’Oli d’Espolla arriba amb més de 90 expositors\nHosteltur. El primer certamen de l'any a la comarca comptarà amb productors d'oli de la zona de l'Albera, a més de concursos, exposicions i tastets. Entre les novetats d'enguany hi ha una gimcama per a la mainada i un «photocall». La Fira de l'Oli i l'Olivera...\nBanyoles contracta 39 persones en programes de polítiques d’ocupació\nDiari de Girona. El consistori rebrà més de 700.000 euros per aquests programes, uns 50.000 euros més que l'any passat. L'Ajuntament de Banyoles contracta per aquest any 39 persones desocupades per l'execució de projectes en el marc de les polítiques actives d'ocupació emmarcades en 6 programes...


El vent i el fort onatge s'emporten sorra de Lloret i la traslladen fins al passeig - Diari de Girona\nL'estat en què va quedar el passeig Marítim de Lloret. ignasi riera\nL'estat en què va quedar el passeig Marítim de Lloret.\nEl fort temporal marítim es va emportar ahir a la tarda la sorra de Lloret de Mar i fins i tot la va pujar fins a dalt del passeig marítim, segons va informar Nova Ràdio Lloret. Per això, les autoritats locals van decidir tancar l'accés a la sorra i es va hissar la bandera vermella com a mesura de protecció, a banda de demanar prudència a tots els vianants que passessin per la zona.\nPer la seva banda, la Policia Local del municipi també va advertir a través de les seves xarxes socials que les onades arribaven fins als tres metres d'alçada i que els camins de ronda en els trams més propers al mar havien estat tallats per seguretat.\nPer això, des del compte de Twitter del cos policial es va demanar als veïns i turistes que respectessin la senyalització i les indicacions dels agents de l'autoritat, a banda d'advertir que el perill no ha passat. «El mar de fons es mantindrà durant molte hores. Sigueu prudents», van demanar en un missatge a la xarxa social.


EL BLOG DELS ESQUIROLS 2020- 2021: RECOMANACIONS I ADÉU!!! 22.06.21\nRECOMANACIONS I ADÉU!!! 22.06.21\nArribades les vacances amb el sol, la platja, la muntanya, l’esport ... és hora de descansar i gaudir d’aquests temps.\nUs volem felicitar per tot l’esforç que heu fet durant el curs. Ho heu fet GENIAL!\nAra que arriba l'estiu, inicieu un temps necessari per jugar, relacionar-vos amb els altres i viure noves experiències. Potser trobareu alguna estona per seguir les nostres recomanacions i així poder mantenir una mica la rutina de tasques d’escola i arribar al proper curs amb la confiança suficient per encarar-lo.\n🍒 Fer un Diari o capsa de les vacances:\nEs tracta de confegir una llibreta o una capsa amb evidències, records o retalls de coses que aneu fent al llarg de l'estiu. Hi podeu posar: dibuixos, entrades, etiquetes de productes, fotografies i qualsevol cosa que sigui important per vosaltres.\n🍒 Fer Activitats relacionades amb el joc, l’activitat física i l’aire lliure:\n- Fer excursions a la muntanya o a la platja.\n- Observar la natura: plantes, arbres, animals...\n- Practicar esport: nedar, anar amb bicicleta, patinet...\n- Mirar el cel i les estrelles.\n- Construir cabanes i fer castells de sorra.\n- Pintar i decorar còdols i pedres.\n- Jugar a jocs tradicionals: veig ,veig, pica paret, fet i amagar, Simon diu...\n🍒Activitats relacionades amb el desenvolupament del llenguatge:\n- Explicar contes o històries.\n- Aprendre i cantar les cançons que més us agradin.\n- Inventar i representar petites obres de teatre.\n🍒 Col·laborar en les activitats relacionades amb la vida quotidiana i les tasques de la llar:\n- Anar a comprar i guardar la compra al seu lloc.\n- Ajudar en la preparació del menjar preparant amanides, arrebossant el pollastre, fent gelats o galetes...\n- Parar taula i recollir-la.\n- Endreçar l'habitació.\n- Recollir les joguines.\n- Plegar i classificar la roba.\n- EL MÓN PER UN FORAT\n🍒 I si us ve de gust podeu fer un Quadern d’estiu:\n🔆Bon estiu amb el PIU-PIU. 3 anys\n🔆Quadern de vacances. 3 anys\nAvui és un dia ben especial, sense adonar-nos ha passat tot un curs sencer, si mirem enrere sembla que fos ahir quan entràveu per primera vegada a la classe dels Esquirols, alguns contents i somrients i d'altres una mica porucs i desconfiats.\nHem viscut moltes aventures i experiències junts i durant tots aquests mesos que hem estat a l'escola ens hem pogut anar coneixent amb calma i cadascun al ritme que necessitava. Hem intentat estar al vostre costat sempre per acompanyar-vos en aquesta nova etapa que tot just començàveu.\nAra ja diem adéu al nostre primer curs en el "cole dels grans" i fent una mica de reflexió només puc dir-vos que ha estat tot un plaer conèixer-vos i formar part de les vostres vides i les vostres primeres vegades en aquest curs tant especial.\nDoncs apa, ja sabeu... afegiu tants ingredients com diu el cartronet a la vostra pizza casolana i amb un dau descobriu quantes boles de gelat afegiu a la vostra galeta.\nBon estiu, Esquirols!!!\nBenvolgudes famílies, Arribades les vacances amb el sol, l a platja, la muntanya, l’esport ... és hora de descansar i gaudir d’aquests ...


Sant Cugat descobreix 'Taula rodona' i 'La joia de ser catalans'\nL'obra de Pere Calders i Víctor Alexandre es presenta aquest dimarts, 2 de juny, al Cafè Auditori\nMoment de l'obra, amb el Grup de Teatre Espiral. FOTO: Amanda Bernal\nEl llibre Taula rodona, de Pere Calders, La joia de ser catalans, de Víctor Alexandre es presenta a Sant Cugat aquest 2 de juny. Serà a les 19.30 hores al Cafè Auditori en un acte organitzat pel DIARI de Sant Cugat amb el patrocini d'Amat.\nA l'acte hi participarà Josep M. Vallès, director del DIARI; Jordi Solé, editor de Voliana Edicions; David Vila, autor del pròleg; Tessa Calders, filla de Pere Calders; Víctor Alexandre, autor del llibre; i Mercè Conesa, alcaldessa de Sant Cugat.\nPer tancar la presentació, s'interpretarà un fragment de l'obra Taula Rodona, a càrrec del Grup de Teatre Espiral.\nL'obra ja és a les llibreries de Sant Cugat, les primeres de Catalunya. Dues obres que es fusionen internament en una de sola. La publicació d'aquest llibre suposa la publicació d'un text inèdit de Pere Calders dues dècades després de la seva mort. Taula rodona és una obra iniciada per Pere Calders, però no acabada, i La joia de ser catalans és l'obra de Víctor Alexandre que comença just en el punt en què Calders va deixar la seva.\nEl Grup de Teatre Espiral de Valldoreix, dirigit per Trini Escrihuela, n'ha fet un muntatge teatral que es va estrenar a finals del 2013, protagonitzat per Jaume Pla, i que des d'aleshores s'ha representat set vegades a Sant Cugat i continua representant-se per diferents ciutats de Catalunya.\nUn metge, un capellà, una escriptora, una poetessa, una pintora, una ecologista i un economista es reuneixen en un ateneu per debatre sobre el crac imminent de la civilització occidental. Tanmateix, el caràcter individual d’aquests personatges i les intervencions d’altres que hi apareixen porten la reunió fins a límits que semblen impedir la més mínima entesa.\nL’obra és una sàtira divertida del tarannà de nosaltres, els catalans, així com dels problemes i dificultats que sempre trobem per posar-nos d’acord cada cop que hem de prendre una decisió.\nVíctor Alexandre i el grup Grifols, insígnies de la Fundació Catalunya Estat\nVíctor Alexandre presenta 'La independència explicada al meu fill'\nArriba al Teatre-Auditori 'Onze.Nou.CATorze (1714)'


Porsche 911 HLS, un 911 del que segurament no haureu sentit a parlar mai | Colla Verglas\nPorsche 911 HLS, un 911 del que segurament no haureu sentit a parlar mai\nPublicat el 3 Desembre 2014 per danidmas\nCom a apassionat de la marca Porsche podríem dir que conec bona part del seu catàleg, tant pel que fa als models actuals com a la majoria de les versions que han anat apareixent al llarg dels anys. Obviament el meu domini de la matèria no és total, ni molt menys. Serveixi d’exemple la primera fornada del 911, la que va des de 1964 a 1973. Amb tantes versions, cilindrades i nivells de potència, sempre que he intentat posar una mica d’ordre mental a aquesta primera generació he acabat fet un embolic.\nTot i així, a vegades un es troba amb versions de les que no havia sentit a parlar-ne mai. Aquest és el cas del Porsche 911 HLS, un ‘concept’ del que no tan sols Google en sabia res, com irònicament apunten a Classic Driver.\nBàsicament es tracta d’un projecte de la universitat d’Aachen que no va agradar gent ni mica a Zuffenhausen. D’aquí que aquest particular concept s’hagi passat gairebé mig segle acumulant pols en un descampat. Va ser construit l’any 1966 sobre un 911 estàndard de 1964 amb l’objectiu de convertir-se en un coupé de competició amb sostre retractable. Admetem-ho: el resultat és horrible, però la història que l’envolta no deixat de ser absolutament fascinant…\nTrobareu un bon grapat de fotos a l’article original de Classic Driver i, en cas de que el volgueu veure en persona, el tindreu a la Techno Classica d’Essen el proper mes d’abril.\nL'entrada va ser publicada el Porsche i etiquetada Porsche per danidmas. Guarda l'enllaç permanent.


La Xina, els EUA i l’escalfament global (John Kerry)\n5 min. 13/11/2014 02:22\nEls Estats Units i la Xina són les dues economies més grans del món, així com els dos principals consumidors d’energia i emissors de gasos d’efecte hivernacle. Tots dos junts representem prop del 40% de les emissions en el conjunt del planeta.\nAquest problema l’hem de resoldre junts perquè cap dels dos ho aconseguirà tot sol. Encara que els Estats Units eliminessin, d’una manera o altra, totes les emissions de gasos d’efecte hivernacle, no n’hi hauria prou per contrarestar la contaminació per carboni procedent de la Xina i la resta del món. I, igualment, encara que la Xina arribés al nivell zero d’emissions, no serviria de gran cosa si els EUA i la resta del món no canviessin de rumb.\nAquesta és la realitat a què ens enfrontem. Per això és tan important que les dues economies més grans del món hagin propiciat un fet de grans conseqüències per a la lluita contra el canvi climàtic.\nAhir el president Barack Obama i el president xinès, Xi Jinping, van anunciar conjuntament que s’havien fixat una sèrie d’objectius per reduir les emissions de carboni en el període posterior al 2020. D’aquesta manera -fent-ho junts i molt abans de la data límit fixada per la comunitat internacional- encoratgem els altres països a plantejar aviat uns objectius ambiciosos de cara a la reducció d’emissions i a superar tradicionals discrepàncies perquè, el 2015, puguem arribar entre tots a un acord sòlid i d’abast mundial sobre el clima.\nLa nostra declaració pot impulsar les negociacions mundials sobre el canvi climàtic, que es reprendran abans de tres setmanes a Lima i culminaran l’any que ve a París. El compromís adquirit per tots dos presidents -prendre mesures ambicioses als seus respectius països i treballar en estreta col·laboració per eliminar els obstacles en el trajecte fins a París-és un clar senyal que cal arribar a aquest acord, que s’hi pot arribar i que s’hi arribarà.\nAquesta declaració també representa una fita en les relacions entre els Estats Units i la Xina: és el resultat d’un esforç conjunt que va començar l’any passat a Pequín quan el conseller d’Estat Yang Jiechi i jo vam posar en marxa el Grup de Treball Estats Units - Xina per al Canvi Climàtic. Va ser una iniciativa motivada no sols per la nostra preocupació per l’impacte del canvi climàtic, sinó també per la convicció que les economies més grans del món, que també són les principals consumidores d’energia i emissores de carboni, tenen la responsabilitat d’exercir el lideratge.\nEls objectius també són importants. Les mesures ambicioses adoptades conjuntament pels nostres països són el fonament per construir l’economia mundial baixa en carboni que necessitem per combatre el canvi climàtic. Els EUA tenen la intenció de rebaixar, abans de l’any 2025, les emissions de gasos d’efecte hivernacle un 26% o un 28% respecte al 2005, un objectiu ambiciós i factible alhora. En el període 2020-2025 el ritme de reducció de les emissions de carboni serà aproximadament el doble de ràpid que entre el 2005 i el 2020. Això ens permetrà transformar la nostra economia fins a arribar, l’any 2050, a una disminució de les emissions de l’ordre del 80%. Aquest objectiu es fonamenta en una anàlisi exhaustiva de les possibilitats que s’obren si baixen les emissions en tots els sectors de la nostra economia, amb importants beneficis addicionals per a la salut, la qualitat de l’aire i la seguretat energètica.\nEl nostre objectiu es basa en l’ambiciosa meta que el 2009 va fixar Obama: retallar, abans del 2020, les emissions de carboni un 17% respecte al 2005. Anem pel camí d’assolir aquest objectiu, alhora que creem llocs de treball i fem créixer l’economia amb l’ajuda del sector de l’energia neta, ara en expansió. Des que el president va ocupar el càrrec, la producció d’energia eòlica s’ha triplicat i l’energia solar s’ha multiplicat per 10. Aquest estiu, l’Agència de Protecció Ambiental ha proposat les primeres normes contra la contaminació per carboni per a les actuals centrals elèctriques, responsables d’un terç de la contaminació dels Estats Units.\nEls objectius xinesos també representen un gran avanç. Per primera vegada, la Xina anuncia que fixarà un any en què arribarà al nivell màxim d’emissions de carboni -al voltant del 2030- per començar a baixar després, alhora que es compromet a intentar-ho abans. Això és important perquè, aquests últims 15 anys, la Xina ha sigut responsable de prop del 60% de l’augment de les emissions de diòxid de carboni a tot el món. Estem segurs que Pequín aconseguirà aquest objectiu abans del 2030, atès que Xi Jinping s’ha compromès a reestructurar l’economia, reduir dràsticament la contaminació atmosfèrica i estimular una revolució energètica.\nLa Xina també anuncia que, el 2030, el consum d’energia procedent de fonts netes (energies renovables i nuclear) haurà pujat fins a prop del 20%, amb la qual cosa enviarà un missatge molt potent als inversors i els mercats energètics de tot el món i contribuirà a accelerar la transició mundial cap a economies basades en una energia neta. Per assolir aquest objectiu, abans del 2030 la Xina haurà d’augmentar entre 800 i 1.000 gigawatts la seva capacitat de generar energies renovables: nuclear, eòlica, solar i d’altres; una quantitat enorme, gairebé la mateixa que tenen entre totes les actuals centrals elèctriques de carbó xineses, i gairebé igual a la capacitat total de producció d’electricitat dels Estats Units.\nNo hi ha dubte que tots plegats ens hi haurem d’esforçar més per promoure la descarbonització de l’economia global. Però en la diplomàcia del canvi climàtic, com en la vida, cal començar pel començament, i aquest pas endavant significa un nou començament. Dos països que durant 20 anys s’han considerat líders de bàndols oposats en les negociacions sobre el canvi climàtic s’han unit ara per trobar un terreny comú, decidits a fer progressos sòlids davant d’un desafiament global sense precedents. Assegurem-nos que aquest sigui el primer pas cap a un món més pròsper i segur.\nSuárez rep l'alta mèdica i Messi es torna a exercitar


Etiqueta: espai en blanc | Martech Zone\nL’Informe d’enquesta d’experiència d’usuari d’Econsultancy, realitzat en associació amb WhatUsersDo, un lloc de proves d’usabilitat en línia i de recerca d’experiència d’usuari, va descobrir tota una estadística. El 74% de les empreses creu que l’experiència dels usuaris és clau per millorar les vendes, les conversions i la fidelització. Què és l'experiència d'usuari? Segons Wikipedia: L'experiència de l'usuari (UX) implica les emocions d'una persona sobre l'ús d'un producte, sistema o servei concret. L’experiència de l’usuari posa en relleu els aspectes vivencials, afectius, significatius i valuosos de la interacció home-ordinador i\nLa majoria de la gent no llegeix llocs web en el sentit típic. La gent escaneja articles de dalt a baix i captura encapçalaments, vinyetes, imatges, paraules clau i frases que observen. Si voleu millorar la forma en què els lectors consumeixen el vostre contingut, hi ha maneres d’optimitzar el vostre disseny. Posa un text fosc sobre un fons blanc. Podrien funcionar altres colors de fons suaus, però el contrast és fonamental, ja que la font és més fosca que el fons. Proveu més gran,


musica Archives - Atzucac\nHistòries, Música octubre 16, 2016 <febrer 21, 2017\nAmb prou feina li havíem vist la cara al 2016 quan David Bowie ens va esglaiar l’ànima amb un funest presagi que interpretaríem a mode d’epitafi al cap de ben poc. ‘Mireu aquí amunt, sóc al cel, tinc cicatrius que…\nHistòries, Música octubre 6, 2016 <febrer 21, 2017\n“La música és quelcom que faig on no he de fingir. És un lloc honest, i em fa ser humil. D’això mai me’n podré cansar”. Des d’Austràlia ens arriba la viva imatge d’aquell errant que peregrinava per l’univers aspre…\nAtemporal, Música maig 8, 2016 <febrer 18, 2017\n5 genis de la música electrònica europea que has de conèixer\nEuropa ha estat des de sempre un dels grans pols d’innovació de la música electrònica (a més del seu lloc de naixement). Més enllà de la proliferació de gèneres i subgeneres com el tecno, el nu-disco, el dance o la…\nMúsica abril 24, 2015 <octubre 3, 2016\nL’antesala a la desaparició\nl trio anglès The Wombats presenta amb Glitterburg un nou plantejament musical del seu punk adolescent tardà i manté el to indie que triomfa en els musicals estivals d’arreu d’Europa. Malgrat que el CD no té cap cançó que pugui…


Publicat per McAbeu de desembre 17, 2014\nSón nadales força conegudes per tant segur que us serà molt fàcil trobar la solució que busquem. Mentre hi penseu podeu anar menjant un bon tros d'aquest ou de xocolata negra, i no patiu pel gros que sigui que n'hi ha per a tothom. Això sí, les llaminadures que porta de premi no les toqueu que són només per el primer que encerti la nadala amagada. :-))\nEtiquetes de comentaris: 2014 McAbeu Passatemps\nMireia 17 de desembre de 2014 a les 8:14\nMac avui que sóc la primera no en tinc ni la més remota idea. N'hi ha alguna que es digui les ovelles i els pastors? :) Apa agafo la xocolta de l' ou de pasqua que les "xuxes" no són el meu fort\nAssumpta 17 de desembre de 2014 a les 10:19\nJo el vaig veure ahir per la nit (bé, avui hehehe... passades les 12) i em vaig quedar igual que tu, MIREIA... i ara, abans d'engegar el PC anava repassant Nadales, però, de moment...\nEstà clar que totes les figuretes porten el seu xaiet... fins i tot l'àngel!!... Vaig a comprovar si n'hi ha alguna que es digui "les ovelles del pessebre" o quelcom semblant hehe\nAssumpta 17 de desembre de 2014 a les 10:21\nNo... de moment, no.. a veure si amb xocolata s'animen les neurones hehe\nNúria Martínez (Bruixeta) 17 de desembre de 2014 a les 14:54\nJo diria que es "les pastorets" encara que també podria ser "àngels i pastors"\nCarme Rosanas 17 de desembre de 2014 a les 17:38\nCrec que se'n diu "l'àngel i els pastors"\nque viviu amb gran recel amb gran recel,\ndesperteu veniu de pressa\nque ja és nat el rei dels cels....\nAssumpta 17 de desembre de 2014 a les 17:49\nVaja, i jo vinga a pensar en els xaiets :-DD\nAssumpta 17 de desembre de 2014 a les 17:50\nPerò que TOTS els pastors siguin de xais (no n'hi ha cap d'oques, ni de galls...) i que, fins i tot, l'àngel en porti un... això despista, eh? :-P\nsa lluna 17 de desembre de 2014 a les 17:51\nTambé he pensat amb:\nHola, hola, eixiu, eixiu!\nla-ralalà, larà, lara-ra;\nQue Jesús és nat i és viu!\nÀngels i pastors\nEls angels volen,volen\nper als pastors avisar\nque Jesús,ja és nat\ni el tenen que anar a adorar.\nI com m'imagino que ja està dit, una de per aquí:\nper a granar sa coveta\na sa porta de s'hortet\na sa falda qui dormia.\nper portar-li un anyellet.\nuna cançó per s'infantó\ns'adormiren tots es pastors.\nper fer-li un bon fogueró.\nSant Josep fa per s'infant\ni es nin se n'ha alegrat tant\nque li fa mamballetetes.\nPS: Aiiiii un bocinet de xocolataaaa!!\nAnònim 17 de desembre de 2014 a les 18:54\nEl fons de l'ou es transparent! Increïble!\nMcAbeu 18 de desembre de 2014 a les 10:18\nN'hi ha que no veu l'àngel (MIREIA), n'hi ha que en veu més d'un (BRUIXETA, SA LLUNA) i n'hi ha que només veu xaiets (ASSUMPTA). :-D\nMalgrat això, és veritat que totes us hi acosteu força encara que només una de vosaltres troba la nadala amagada en aquesta imatge que mostra un àngel i uns quants pastors. I en aquesta ocasió és la CARME qui s'emporta les llaminadures. :-))\nAh!, també hi ha gent que es fixa en altres coses (PONS) :-DD\nMontse 18 de desembre de 2014 a les 17:56\nostres, he arribat tard, però no l'hauria endevinat... no havia vist l'àngel! només això: pastors i xais! quin despiste porto!\njo un trosset de xocolata, perquè no m'agraden les xuxes!


L’IPC avançat d’abril se situa en el 0,6% - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL’IPC avançat d’abril se situa en el 0,6%\nEs manté en el mateix percentatge que el març\n04/05/2020 (20:00 CET)\nSecció de verdures d'un establiment d'Andorra.\nLa variació interanual estimada de l’IPC al mes d’abril del 2020 és del 0,6%, segons el càlcul de l’indicador avançat que ha fet públic aquest dilluns el departament d'Estadística del Govern. Aquest indicador representa un càlcul previ de l’IPC segons el qual, en cas de confirmar-se, es mantindria respecte a l’IPC avaluat al mes de març, i que era també del 0,6%.\nDes d'Estadística destaquen que des del 16 de març, els investigadors ja no van a recollir preus als punts de venda físics a conseqüència de la crisi sanitària provocada per la Covid-19. Per tal de garantir la recaptació de preus, en la mesura que ha estat possible, s’ha substituït la recollida física per la recollida telefònica i per Internet, en el cas que els consumidors puguin continuar adquirint aquests productes o serveis. En el cas dels productes o serveis que no es poden oferir segons les mesures de restriccions, s’ha imputat els preus segons recomanacions establertes per part de l’Eurostat.\nCal afegir que l’IPC avançat d’Espanya se situa al -0,7% i, en cas de confirmar-se, disminuiria set dècimes respecte a la variació registrada al mes de març. I pel que fa a França se situa al 0,4%. En cas aquest cas, suposaria una disminució de tres dècimes respecte a la variació registrada al mes de març.


Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 a Sant Antoni (Eivissa), opinions i reserva - Solo Ibiza\nVilla vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 a Sant Antoni (Eivissa), opinions i reserva\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 està situat a la zona de San Antonio, a uns 14.11 quilòmetres de la terminal de l’aeroport a l’illa d’Eivissa. Per pujar a la barca a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 recomanam contractar un cotxe amb només Ibiza.\nInformació sobre Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nTrobar els millors preus en vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nServeis comuns a Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nPer la seva informació que inclòs una llista de serveis comuns a Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 llistat per tipus. Vostè serà capaç de triar el seu allotjament en el moment de la seva consulta.\nHabitacions disponibles al vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nAquestes són algunes de les estades del vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 amb una enumeració de serveis específics.\nVídeo de Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nSi ho preferiu que podeu pantalla completa del vídeo de Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 a Youtube.\nCom anar de Ibiza Airport a Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 amb el seu lloguer de cotxes\nSi teniu cotxe de lloguer de retirada a l’aeroport d’Eivissa o el seu entorn, va anar a Villa vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 a semblar molt fàcil seguint aquestes instruccions. Si no reserva el seu vehicle es recomana fer una reserva a la secció de lloguer de cotxes Ibiza.\nHotels a prop de un vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10\nSi no teniu habitacions disponibles al vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 10 o preferiu més opcions pot localitzar hotels a prop de la llista següent.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) Ibiza 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (15 metres) d’Eivissa 0 metres.\nReserves de vaixell a Sant Antoni de Portmany (15 m) 2 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (15 metres) 3 Ibiza 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 2 0 metres.\nUsuari vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 3 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 4 Ibiza 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 5 Ibiza 0 metres.\nUsuari vaixell a Sant Antoni de Portmany (11 m) 2 0 metres.\nVaixell a Sant Antoni de Portmany (15 m) 4 Ibiza 0 metres.\nReserves de vaixell a Sant Antoni de Portmany (13 metres) 7 0 metres.\nBoat in Sant Antoni de Portmany (12 metres) 2 A unos 0 metros.


TV3 prepara un nou programa amb l'actor David Verdaguer - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nTV3 prepara un nou programa amb l'actor David Verdaguer\n?El gironí es posarà al capdavant de l'adaptació catalana del reeixit format belga «Taboo»\nTV3 prepara un nou programa amb l'actor David Verdaguer Regió7\nDavid Verdaguer assumirà pròximament el repte de trencar tabús sobre persones de les quals se suposa que no hem de riure i que, per altra banda, no acostumen a rebre gaire atenció als grans programes d'entreteniment, com són els discapacitats físics, els invidents o els malalts terminals. L'actor es posarà al capdavant de l'adaptació catalana de Taboo, una producció de TV3 en col·laboració amb El Terrat, que ha aconseguit molt d'èxit a la televisió pública de Bèlgica. El programa es rodarà aquesta tardor-hivern i constarà de nou programes, que es podran veure el 2020.\nA cada entrega, el presentador convidarà quatre persones amb una mateixa vulnerabilitat en una casa de vacances per conviure-hi durant una setmana, en què hi haurà temps per fer diverses activitats però també per conèixer-les a fons. Després, en un teatre i amb els quatre protagonistes entre el públic, interpretarà un monòleg còmic sobre tot el que ha viscut i ha après.\nTaboo és un format original belga emès a la televisió pública (Eén) i distribuït per Lineup Industries que s'ha convertit en l'estrena d'entreteniment més reeixida de la història del canal i que ha generat un impacte social molt positiu. A Bèlgica ha renovat per una segona temporada, s'ha adaptat a Austràlia, Suïssa i al Canadà, i a altres territoris ja n'estan preparant la seva versió. De fet, fins a 13 països ja n'han comprat els drets.


Olor a Satori: Llibertat Condicional\nDe repent el obrir els diafragmes metàlics que tenia per ulls i un pujar brusc del nivell d'estrés van ser un. Aquell cervellet adult en suspensió desconeixia el seu existir de cables i impulsos elètrics que el abastien de sensacions i ignorava que eixe instint d'atroç fam no tenia més justificació que el prèmer el botó d'un operari de laboratori seguint la rutina estipulada del projecte. Algun inexistent estòmac enviava senyals clares al cervell. Havia de menjar. Ràpidament estava saciat i presentia una pesada digestió i el operari seguia la minuta de switches i ordres al computador. Encara no sabia parlar. De fet no sabia que era saber parlar, a banda del seu instint natural només tenia habilitades les connexions alimenticies i darrerament s'havia inaugurat la connexió auditiva i enviaven la senyal d'un micro instalat a la cafeteria de l'edifici, planta baixa.\nEn un futur començarien a funcionar la resta de connexions i el cervellet en suspensió hauria de viure els processos cognitius i d'aprenentatge que sofre un nadó als primers anys de vida.\nDe repent el obrir els diafragmes metàlics que tenia per ulls i un pujar brusc del nivell d'estrés van ser un. Una avalanxa d'informació improcessable arribava com un torrent. Que era allò que veia, que sabria més tard que veia, davant els seus ulls? Formes poc delimitables i perspectives impossibles encara de calcular que el saturaven completament.\nI de sobte va deixar la seua consciència d'escoltar; ell ara era ulls. Era ulls i allò que veia allà endavant una mena de cilindre dins el qual surava una massa gris arrugada i enganxada a mil fils de mil colors. Un d'ells eixia de l'extrany aparell dirigint-se clarament cap a ell i se perdia fora del camp de visió.\nVa tardar molt en conèixer la relació que el lligava a aquella forma orgànica sustentada en sals diluides.


DI1044 - Disseny Emocional\nL'avaluació de l'assignatura consta d'avaluació contínua:\n- Treballs curts que s'aniran proposant al llarg de les classes, entre els quals s'inclou la lectura de textos en anglès (30% de la nota final)\nI d'avaluació final que inclou dues parts:\n- Un examen teòric-pràctic (amb el 30% de la nota final) que es realitzarà en la data indicada en el Lleu\n- Un treball de IK sobre un determinat producte que s'assignarà a cada grup d'estudiants, que es realitzarà durant algunes sessions de laboratori i com a treball no presencial (40% de la nota final) i es lliurarà a final de semestre.\nEs considerarà presentat a examen si es realitza l'examen final o bé es lliuren treballs per valor de més del 60% de la nota final.\nSerà condició necessària per a aprovar l'assignatura aprovar (>5) cadascuna de les tres parts indicades.\nLa segona convocatòria es regirà pels mateixos criteris. Es guardaran totes les qualificacions donant l'oportunitat de recuperar totes les activitats d'avaluació, excepte la part de qualificació corresponent a presentació oral de treballs, que en cap cas superarà el 10% de l'assignatura.\nEls alumnes que per causa justificada consideren que la qualificació dels seus treballs o el seu examen ha de ser revisada, podran sol·licitar la seua revisió segons el procediment i les dates que es publiquen, i que es regiran per l'indicat en els articles 20 i 21 de la “Normativa d’avaluació dels estudis oficials de Grau i Màster de la Universitat Jaume I”.


Entrevista a Josep Maria Martí publicada a Catalunya Press | Un col·legi útil per a tothom\n← Mail del candidat al Deganat del Col•legi de Periodistes de Catalunya als associats i associades de la demarcació de Girona\nRaúl Calabria →\nEstà molt bé aquest discurs mentre el CPC roba i utilitza als seus becaris per embutxacar-se 7.000 euros per cap… i candidats com vostè miren cap a un altre costat i accepten la censura dintre del mateix CPC. ¿On està l’entrevista al Raül Calàbria? ¿Què saben d’això tots els noms mediàtics que signen el seu manifest? Pregunta-ho al teu amic el Sr.Rius, i de passada que et mostri els comptes dels becaris. Només després parli dels joves.\nVostè ja ha demostrat a la UAB com dinamitar i seccionar tot el departament de periodisme i oblidar-se dels alumnes durant una batalla de clans. ¿Cobraràs de la SER, UAB i CPC quan guanyis? La gent compromesa ja fa molt temps que va sortir del CPC per gent com vostè i l’antic degà.\nComissió de Joves del CPC permalink\nDes de la Comissió de Joves del Col·legi de Periodistes de Catalunya volem deixar clar que aquest post, tot i ser signat per “Joves”, no representa, en cap cas, la veu del nostre grup.\nAquesta Comissió no ha volgut entrar, ni entrarà, a la lluita oberta que hi ha entre les candidatures actuals del CPC, ni tampoc en guerres personalistes ni desqualificacions.\nCreiem que no porten enlloc. Tenim ganes de treballar pel futur de l’ofici i del CPC. I és per això que ens hem constituït i hem començat a fer feina.\nConfiem que la Junta resultant buscarà el consens de tots els col·legiats i treballarà pel bon funcionament de la institució. I esperem sigui sensible a la preocupant situació que viuen tants joves periodistes.


Andrea Camilleri, pitjor hagués estat deixar de fumar - directa.cat\nAndrea Camilleri, pitjor hagués estat deixar de fumar\nL'escriptor sicilià Andrea Camilleri, pare literari del comissari Salvo Montalbano, moria el juliol passat deixant un seguit de llibres a un calaix i fent pipades als seus inseparables cigarrets Philip Morris. Protagonista d'un exitós cicle de novel·les (adaptada en una no menys popular telesèrie de la RAI), l'irreverent policia va servir al seu autor per dibuixar un fresc de la Sicília d'avui, amb pinzellades de corrupció política, de l'església obscura, de la doble moral italiana, de menjar, d'amistat i d'aquell sud sovint oblidat\nFa vint anys que els italians s’asseuen al sofà després de dinar a mirar un dia rere un altre les aventures televisades del comissari Montalbano. Amic dels àpats copiosos, les dones boniques i la tarantel·la, no costa imaginar-se el policia sicilià Salvo Montalbano, assegut a Casa Leopoldo al costat de Pepe Carvalho i Philip Marlowe. Hereus d’un món inexistent, on els dolents eren corruptes de debò, les mullers infidels i belles i els polítics perdien la poca ètica que els quedava a cop de talonari, els tres detectius mai van coincidir en la ficció, però hi ha un fil invisible que connecta una tradició de novel·la negra: des de Raymond Chandler fins al llibre No cerramos en agosto del periodista Eduard Palomares, un homenatge al món dels detectius a la Barcelona gentrificada dels 2000.\nAndrea Camilleri, el pare de Montalbano, l’amic de Manuel Váquez Montalbán, moria el juliol passat deixant un seguit de llibres a un calaix i fent pipades als seus inseperables cigarrets Philip Morris. Quan els ulls li començaren a fallar, a causa d’un glaucoma, l’autor italià digué al seu editor que no patís, que encara hi havia comissari Montalbano per estona. Camilleri, que no era de procastinar, havia avançat en les aventures i desventures del policia a la ciutat siciliana imaginària Vigatà. I feina feta no fa destorb. Així, amb les novel·les policíaques enllestides l’autor, nascut a Porto Empedocle l’any 1925 podia fer el que realment li agradava: escriure novel·la històrica.\nCamilleri va ser un escriptor de vocació lenta. La seva primera novel·la la va escriure quan tenia 53, l’any 1978, i durant els anys vuitanta en va publicar un parell més. Novel·les històriques totes elles, sense cap incidència mediàtica ni gens d’interès especial. No va ser fins que va fer els 64 anys que La forma de l’aigua, la primera història de Montalbano, va veure la llum. El comissari irreverent es va convertir en l’heroi que els italians necessitaven. Camilleri parlava de corrupció política, de l’església obscura, de la doble moral italiana, de menjar, d’amistat i d’aquell sud sovint oblidat. Una Sicília, la seva, que va idealitzar i narrar com si d’un Macondo contemporani es tractés. Ragusa era la ciutat inventada de Vigatà on, tot i les visicituts, el mar sempre reconfortava amb la seva flaire de peix i sal.\nCamilleri parlava de corrupció política, de l’església obscura, de la doble moral italiana, de menjar, d’amistat i d’aquell sud sovint oblidat. Una Sicília, la seva, que va idealitzar i narrar com si d’un Macondo contemporani es tractés\nEl personatge de Montalbano naixia l’any 1994 i l’any 1999 la RAI va comprar els drets d’emissió d’una sèrie que faria història. La mateixa RAI que el 1954, i per causa de les inclinacions polítiques de Camilleri, el va rebutjar com a funcionari. Anys més tard, i amb molts dubtes, l’autor –declarat obertament comunista com el seu amic i també periodista Manuel Vázquez Montalbán–, entraria a formar part de la cadena italiana com guionista però, això sí, sempre amb un ull posat a literatura.\nEl comissari inventat per Camilleri, el seu alter ego ficcionat, entrava a les cases italianes competint amb la telebrossa de les cadenes de Silvio Berlusconi i amb programes de riure fàcils, dones amb poca roba i concursos absurds de cotxes i apartaments amb vistes.\nUn Pepe Carvalho lampedusià\nLa sèrie va fer furor a tota Europa, gairebé més que els seus llibres, que es publicaven a una velocitat descomunal. Camilleri podia treballar en tres novel·les alhora mentre enllestia guions i supervisava rodatges. Pocs saben però, que el nom del seu icònic personatge va ser una battuta (broma) i un homenatge al seu gran amic Manolo Vázquez Montalbán i al Pepe Carvalho d’aquest. Coneguts ambdós, autors i personatges, com a fervents crítics amb tot allò que fes tuf a capitalisme i corrupció. De fet l’autor de El nebot de l’Emperador va ser un dels periodistes més bel·ligerants amb les polítiques populistes de Berlusconi i darrerament amb les de Matteo Salvini. L’any 2018, tot i ser un ateu convençut, Camilleri va dir que veure a Salvini amb el rosari “em produeix arcades” i va declarar la seva admiració pel papa Francesc per ser dels pocs que feien “discursos d’esquerra en una Itàlia corrupta i oportunista.”\nL’any 2018, tot i ser un ateu convençut, Camilleri va dir que veure a Salvini amb el rosari “em produeix arcades” i va declarar la seva admiració pel papa Francesc per ser dels pocs que feien “discursos d’esquerra en una Itàlia corrupta i oportunista”\nSicilià com Giuseppe Tomasi di Lampedusa, a diferència de l’autor de Il Gattopardo, estava convençut que el món podia ser un lloc habitable si s’acabava amb les corrupteles de la dreta. Montalabano les combatia a cada novel·la sense defallir i des de l’alegria de les petites coses. Vigatà va ser el seu epicentre, com Barcelona i el Raval ho foren de Pepe Carvalho. Més urbanita un, més rural l’altre, els dos compartien l’amor per la bona cuina i la bona conversa. Petits plaers quotidians per fer del món un lloc, de nou, més habitable.\nLes receptes que degustava el comissari sicilià es van convertir en un llibre, Montalbano in cuccina, on Camilleri explicà el secret de les albergines a la parmesana de l’Adelina o dels cannoli. De fet la darrera aventura del comissari, encara pendent de publicació, es diu El cuiner d’Alcyon.\nNingú està preparat per marxar. Camilleri deixa lluites inacabades, receptes secretes de com fer aranccini i llibres sense enllestir. Per sort, tal com va dir a una de les seves darreres entrevistes als seus 93 anys morir ja no era tan greu “pitjor hagués estat deixar de fumar”.\nAndrea Camilleri Comissari Montalbano Manuel Vázquez Montalbán Novel·la negra Pepe Carvalho Retrats Retrats Directa\n« Sí que n’hi ha per tant\nPoseu-vos les piles, amics »


Pràcticament tots els hotels i allotjaments turístics de la Costa Brava centre ja han tancat\n23/03/2020 Societat - Carlos Ribas\nEls hotels de la Costa Brava centre tanquen la persiana. (Foto: Grup Costa Brava Centre).\nEl turisme viu amb incertesa la crisi del coronavirus, en un any ja de per sí crític pel sector a causa dels danys que va provocar el temporal Glòria. El govern espanyol va decretar el tancament d'hotels, càmpings i allotjaments turístics en el termini d'una setmana. Ara mateix, a la Costa Brava centre pràcticament el 100 per cent d'aquests establiments ja han tancat. Amb la Setmana Santa perduda, els hotelers estan a l'expectativa de saber com es desenvoluparà la temporada d'estiu.\nL'Estat va ordenar tancar hotels, càmpings i allotjaments turístics, en el moment que ja no tinguessin clients i en el termini d'una setmana, com a màxim fins al 26 de març. A la Costa Brava, molts d'aquests establiments ja van anar tancant progressivament des què es va saber que bars i restaurants no podien obrir. Ho ha explicat aquest matí a Ràdio Palamós, Martí Sabrià, gerent del Grup Costa Brava Centre.\nEls hotelers ja donen per perduda la Setmana Santa. Ara cal veure si es podrà salvar part de l'estiu.\nEl gerent del Grup Costa Brava Centre diu que estem davant una crisi sense precedents i que ara mateix és impossible calcular les pèrdues econòmiques que es podran generar.\nA l'expectativa de saber com i quan podrà començar la temporada d'estiu, Sabrià destaca la necessitat de les ajudes econòmiques per part de l'administració.\nEstabliments hotelers de la Costa Brava s'han posat a disposició de les autoritats sanitàries per si calen llits per a pacients amb coronavirus. Martí Sabrià ha explicat que l'hospital de Palamós ja s'ha posat en contacte amb alguns d'aquests hotels.\n20/03/2020 - Societat Hotelers ofereixen llits per a pacients amb coronavirus


10/09/21 Mercè 60 anys | bonaigua - trial\nHome » Espai Zero » 10/09/21 Mercè 60 anys\n280.- Avui, 10 de setembre de 2021, la meva estimada Mercè canvia de dígit, avui fa 60 anys. Sis dècades de les quals cinc les hem passat junts i com no podia ser d'una altra manera les haig de comentar.\nDe 1961 a 1971\nEls seus primers anys els va passar al pis del carrer Buenos Aires de Barcelona amb els seus pares, Jordi i Maria Antònia, el seu germà Jack, la seva àvia Teresa i el seu oncle Josep, gaudint dels estius a la Costa Brava, ja que el seu pare era de La Bisbal i tenien les arrels força lligades al Baix Empordà.\nCap al 1968 els seus pares van adquirir una parcel·la a la Urbanització Calafat al terme municipal de l'Ametlla de Mar, Tarragona. Una parcel·la que es va convertir en un xalet, ja que les ordenances de la Urbanització, passats un anys, obligaven a construir.\nDe 1971 a 1981\nPer Setmana Santa de l'any 1972 van estrenar el xalet de Calafat i això seria el principi de la història de molts dels fets que esdevindrien més endavant.\nAl 1974, en arribar jo a Calafat, ens vam conèixer i passats 2 anys, més concretament el 17 d'octubre de 1976, comencem a "festejar".\nAquesta dècada va quedar prioritzada per totes les nostres vivències junts: estudiant, la feina, a Calafat, les relacions de parella, la família, els amics, etc.\nPotser la millor dècada.\nEl 2 de juny de 1983 ens casem i ens mudem a viure al pis del carrer París de Barcelona. L'1 de gener de 1987 neix la nostra única filla, Marta, i a l'any 1988 ens comprem l'apartament de Viella a la Vall d'Aran.\nAquesta dècada quedarà marcada pels amics de l'entorn escolar de la Marta, ja que és amb ells i amb els seus pares amb qui programem els viatges, caps de setmana i algunes vacances, gaudint en tot moment de la Vall d'Aran i de Calafat, on els pares de la Mercè van marxar a viure, deixant el pis del carrer Buenos Aires.\nÉs la dècada de la màxima assistència als trials, primer per tot España: Madrid, València, País Basc, Andalusia, Illes Balears, etc. i després per Andorra, Escòcia, França, etc. sempre acompanyat per la Mercè i la seva inseparable màquina de fotografiar. També de la fundació de MOTOCAT, moto club del que va "inventar" ella el nom.\nAl 2002 deixem la Vall d'Arán i marxem cap a La Cerdanya, concretament a la casa d'All on vàrem gaudir molt, però tot es va estroncar aquell maleït octubre del 2007, el càncer entra a casa. Serien uns temps molt durs i complicats pel tractament i ingressos a l'hospital.\nVoldria destacar que al 2008 i a les cimes del Trial d'Arinsal vam conèixer el que en el futur seria el nostre gendre, l'Asier.\n2012 seria el pitjor any.\nEls pares de la Mercè (Jordi i Maria Antonia) ens deixen amb poc menys de tres mesos de diferència i no va ser fins el 2016 que la Marta i l'Asier ens van retornar la felicitat, primer amb el seu casament el 24 de juny del 2016 i tot just un any després (24 de juny de 2017), amb el naixement del nostre nét Aimar.\nDe 2021 a ...\nLa pandèmia de la COVID-19 i el puto coronavirus han liquidat, de cop, dos anys de les nostres vides i espero que no s'allargui gaire més, però sempre m'he considerat una persona positiva i és per aquest mateix motiu, esperant que la salut ens respecti i que puguem gaudir de les moltes coses maques que ens queden per fer encara junts.\nI un cop fet el resum d'aquests 60 anys voldria acabar...\nMercè, saps que la meva vida sense tu no hauria estat el mateix i és per això que, abans de felicitar-te, voldria tenir un record pels teus pares. Són els que et van donar la vida i són uns (els meus pares també) dels autors d'aquella beneïda coincidència a Calafat, perquè gràcies a això hem pogut estar junts tots aquests anys i avui podem celebrar el teu 60 aniversari.\nCompte que ara ets més vella que jo, jeje..., però, si no es trenca res, en 48 dies t'atrapo. T'estimo molt carinyo.\nPER MOLTS I BONS ANYS!\nNota: tinc infinitat de fotos per poder reflexar cada dècada i les he fet servir en un vídeo que he fet per ella. La tria per acompanyar aquest escrit ha estat força complicada, però al final m'he decidit per aquesta, perquè representa el seu caràcter extravertit i sobretot per aquest somriure encisador i contagiós alhora que sempre l'acompanya.


Anul·lat l'acomiadament d'un treballador que va patir Covid-19 | Mataró Audiovisual\nEl Jutjat Social 1 de Mataró al·lega una possible vulneració dels drets fonamentals i discriminació per raó de salut de les persones que han patit coronavirus. Una sentència que és pionera a Catalunya.\nRedacció dt., 09/02/2021 - 10:43\nUn treballador d’una empresa del sector de la construcció recuperarà el seu lloc de feina després d'haver estat acomiadat per haver-se contagiat de coronavirus durant la primera onada. Així ho ha dictaminat el Jutjat Social 1 de Mataró. La sentència emesa per aquest òrgan judicial obliga a l'empresa que va acomiadar-lo a readmetre'l i a indemnitzar-lo amb 6.251 € per haver vulnerat els seus drets fonamentals.\nEls fets jutjats daten del 25 de març quan aquesta persona va presentar símptomes propis del coronavirus. Dos dies després de notificar-ho a la seva empresa, aquesta va decidir rescindir el seu contracte sense previ avís. Així ho explica Oriol Pintos qui juntament amb Anna Huertos han estat els dos advocats responsables de Col·lectiu Ronda que han impugnat l’acomiadament.\nLa sentència és pionera en l'àmbit català, ja que mai abans un tribunal s'havia pronunciat sobre la possible vulneració de drets fonamentals i discriminació per raó de salut que afecta les persones contagiades per la Covid-19. En aquest sentit, el Jutjat Social 1 de Mataró estableix que l'acomiadament no va ser perquè el treballador estigués de baixa, sinó per "la por estigmatitzant" que genera el fet que el treballador "era sospitós de portar una malaltia infecciosa i altament contagiosa".\nTot i que la voluntat del principal afectat per l’acomiadament és recuperar el seu lloc de feina, la sentència encara no és ferma i ara l’empresa té dret a presentar al·legacions.\nFinalment, els dos advocats en el comunicat emès pel Col·lectiu Ronda, defensen que a partir d'ara s'haurien de dictar moltes més sentències en aquest sentit. Exposen que durant la pandèmia ha estat molt comú l'acomiadament de treballadors que han hagut d'estar en quarantena o seguint tractaments mèdics propis de la Covid-19, un motiu del tot insuficient perquè aquestes persones hagin perdut la seva feina. A més, Oriol Pintos destaca la importància que una “sentència individual com aquesta pugui assentar un precedent per a la defensa dels drets col·lectius”.


3 de febrer de 2017 General\nEl dia 26 de febrer de 2008 escrivia aquest post en el bloc que ara reproduesc en homenatge.\nAlguns anys després d’eixir de la universitat, en casa d’una amiga, vaig descobrir Quaderns de l’Alquimista de Josep Palau i Fabre. Em vaig enamorar, de seguida, d’aquella prosa sensual i profunda, tan personal de l’Alquimista. Avesat a llegir la lletra eixuta de textos acadèmics, la carnositat alquímica tenia un sabor ben especial. Va ser tot un descobriment. L’Alquimista era qualificat d’irracional i de quimerós en alguns dels llibres de capçalera de la cultura catalana (tan puritana ella!). El culte a la racionalitat estricta –de vegades el culte o no sé si dir-ne mite— té molts pocs detractors i, en canvi, té una gran quantitat de seguidors mediocres que la desprestigien. El fet cert és que es fabriquen un gran nombre de textos amb una prosa metàl·lica, rígida com l’acer, i amb unes idees seques o dissecades. Açò és l’escolàstica universitària. Darrere la invocació a la racionalitat, a l’objectivitat la militància ortodoxa en l’enteniment, s’hi amaga, sovint, una gran falta d’imaginació, una manca del cultiu del gust i, alguna vegada, una estretor mental. (No sempre és així, però s’ha abusat tant per aquest costat que, exagerant-ne els trets, em trobe just).\nLa prosa de l’Alquimista, en canvi, és una invitació a no separar pensar, sentir i intuir. No es tracta de cap iniciació esotèrica, sinó d’una aproximació, en la mesura del possible, integral als fenòmens. La realitat, sense activar la imaginació, no existeix. O per dir-ho d’una altra manera: tot coneixement està impregnat de prejudicis, d’ideologia, de directrius escolars… Dels propis mites i dimonis, de les penes i també de les alegries de l’autor. Un psicoanalista en diria projeccions. Davant d’un quadre, d’un poema, d’un conte no podem fer altra cosa que descordar el nostre món d’emocions, d’idees, de records. Interactuar-hi. Poques pàgines m’han semblat tan interessants com les de Palau sobre Salvat-Papasseit o sobre Van Gogh. Del primer, n’evoca la sensualitat, i ho fa d’una manera tal que sembla fer-te’n partícip; del segon, parla del foc i de les flames com a element aglutinant de la pintura de l’holandés. I redéu, si quasi cremen! La lectura de Palau permet endinsar-se molt en les obres respectives. Un tast alquímic no és altra cosa que una provatura —un assaig— d’explicació profunda del món. El tast fet d’una llambregada. Per això, la prosa alquímica a banda de ser sensual i afable és breu, incisiva i rotunda.\nUn dels textos que em varen sorprendre llavors va ser aquest:\nEl poeta és un mèdium. De qui o de què? En primer lloc, de les forces obscures de la naturalesa, del vegetal i del mineral sobretot, que intenten, en un esforç suprem, d’expressar-se a través d’ell; en segon lloc, dels seus avantpassats, de les ànimes que sobreviuen en ell i que, a voltes, arriben a fer-se presents fins a la transparència; i, finalment, d’ell mateix… Ho prova l’estat d’excepció en què compon els seus poemes. Els poemes li són donats fets, i el seu treball –sovint penós i desesperant fins a la follia– no consisteix sinó en anar-los pouant de les profunditats d’ell mateix, és un treball d’extracció que pot arribar a una fondària secular. Per això no s’ha de parlar tant de bons i mals poetes com de bons i mals mèdiums, de bons i mals conductors de poesia. Rarament un poema es dóna íntegre, tal com estava prefigurat. Pot haver-hi molts que triguen anys a pujar a la superfície, o que no hi pugin mai. Aquests mots acostumen a il·luminar tot un passatge i a donar sentit i cohesió a la resta de l’obra, que és sempre un sistema solar.\nCal estar atents, i vetllar en la tenebra, i fer obscurir el migdia. Només així, amb ulls de foc, amb urpes de voltor i, a la vegada, amb les mans curoses d’una ajudant de partera, ens serà donada, de tant en tant, aquesta cosa rara, sempre dura i fosca com un diamant, misteriosa, que és un poema.\nCiments Molins trasllada el seu domicili social a Madrid


Va de teca: Si esteu per Segovia...\nno podeu marxar sense provar l'exquisit garrinet i xai que tradicionalment fan en aquesta zona. Cuits al forn de llenya d'una manera artesana que porten fent des de l'any 1987, els trobareu a El Rancho de Aldegüela, a Segòvia.\nDisposen d'una extensa carta amb les especialitats que tan caracteritzen la seva zona, com són el garrinet i el xai cuits al forn de llenya. Per acompanyar un bon vi a triar entre les més de 150 referències de les quals disposen. I ja per culminar un gran menjar, unes postres totalment artesanes que et faran les mil i una delícies.\nI al costat del Rancho hi tenen un altre restaurant de menús, tan diari com de cap de setmana, anomenat La Taberna. El menú diari és a 10 euros i el de cap de setmana el tenen per 15. Una excel-lent relació qualitat-preu. Si voleu reservar us assegureu dinar bé. També es pot encarregar pels sopars de divendres i dissabtes.\nI per si fos poc, encara disposen d'un altre restaurant, en aquest cas on ofereixen racions que es diu El Bar. Situat a l'entrada de la finca per fer-hi algun vermut abans del dinar acompanyat d'algunes de les seves tapes. No admet reserves.\nDesprés d'un bon àpat que millor que quedar-se a dormir al seu hotel o a la Posada. Un lloc tranquil i bonic on poder descansar i gaudir del paisatge. L' hotel és de quatre estrelles situat en un entorn envoltat de natura i aire pur. És el lloc perfecte si vols fer una escapada romàntica amb la teva parella o si vols passar un cap de setmana gurmet, ja que a més de la seva excel.lent cuina te la pots endur a casa a través de la seva botiga amb productes exquisits.\nI si vols fer un bon regal, tenen uns bons regals que segur que faran ben contents a qui regalis poder disfrutar de l'hotel i les seves comoditats, així com poder degustar la seva elaborada cuina.\nUn lloc ideal també per a casaments, ja que disposa de gran salons.\nUna cosa molt bona que té és que a través de la seva pàgina, a l'apartat d'agenda, et pots anar informant de les setmanes gastronòmiques que fa la finca així com alguns concerts, entre altres.\nSi us decidiu a anar-hi, us deixo la direcció:\nPza Marqués de Lozoya 3


DOSSIERS CRÍTI(CS) 4 - El negoci de la política\nJa han passat uns mesos de les últimes eleccions locals i autonòmiques. És temps més que suficient per a reflexionar amb fredor sobre l'espectacle viscut. Hem assistit entre atònits i estupefactes a les negociacions, tripijocs i pactes entre els diferents partits. Les martingales de sempre per a repartir-se el poder. El casos de Madrid i Marbella han estat rotundament clarificadors en més d'un sentit. Ara, per exemple, qui s'atrevirà a defensar que entre les classes dirigents dels dos partits estatals majoritaris hi ha diferències de calat, de fons, units tots dos per la seua submissió davant del gran poder econòmic?\nPolítica i impunitat moral\nHi ha prou gent que a les eleccions locals vota a la persona en lloc de a les sigles. Sembla que aquestes eleccions es perceben com a més properes, fins i tot, com a més útils per als interessos més immediats de la ciutadania. Si el declivi de la política parlamentària a gran escala és un fet (segrest del debat per part dels mitjans de comunicació, domini de les cúpules dels partits, pressió dels lobbies econòmics...), la política local sembla a primera vista no estar tan contaminada per les perversions de la política nacional i estatal. Però aquest plantejament respon a la realitat de la política local de la ciutat de Castelló a hores d'ara?\nAls fets ens remetem. Els polítics locals s'apugen en cada nova legislatura el sou molt per damunt respecte el conjunt de la ciutadania. Entre els que més guanyen, comptem amb polítics locals com Carlos Fabra amb 84.000 euros l'any, més dietes, assistències i negocis privats; i José Luis Gimeno amb 72.000 euros (LEVANTE, 10/VIII/03). Per contra, un milió i mig de treballadors reben un salari inferior a 600 euros (EL PAÍS, 11/VIII/03), un de cada tres treballadors tenen contracte temporals (una proporció que quasi triplica la mitja europea), un milió sis-cents mil aturats, desenes de milers d'immigrants malvivint en els marges de la societat en la seua condició de semiesclaus, suma i segueix. Sembla que ens hem de fer immunes a la desigualtat i a la injustícia social. És per això que gairebé ningú parla ni de dimissions, ni d'assumpció de responsabilitats polítiques, ni retirades voluntàries, ni res de res. Hem de renunciar a una ètica igualitària i a un programa de justícia social perquè alguns polítics, locals inclosos, es continuen enriquint a expenses de la gran majoria?\nCalen mecanismes de control per part de la societat civil que fiscalitzen amb més eficàcia les pràctiques abusives de polítics que fan política per a "forrarse". Aquest fet suposa un desprestigi enorme de la política institucional i per extensió de bona part de la pràctica política. Amb tot aquest panorama, molta gent amb tota la raó passa de la política, la critica, tira pestes i no és per a menys. Els partits tenen una escassa militància i cada dia la participació electoral és menor. Quan hi ha eleccions a prop, busquen el vot a la desesperada a través de la pulsió publicitària a manera d'objecte mercantil a consumir i llançar (a ser possible en una urna), després tot s'oblida, tot passa, fins d'ací quatre anys i ací no se'n recorda ningú de res.\nEls sabuts analistes polítics i socials de torn diuen que la democràcia està greument malalta, símptoma que podem comprovar pel desinterés i la indiferència política de la majoria. Un bon nombre de ciutadans/es no voten en les eleccions perquè no creuen en els polítics. La resta d'electors tracten de votar a aquell polític que millor representa la seua ideologia, la seua visió del món. Tanmateix, després els elegits s'uneixen entre ells en funció de criteris no precisament ideològics!\nA Castelló, per exemple, a pesar de la majoria absoluta del partit al govern, aquest va oferir un pacte sense distinció ideològica al partit de l'oposició teòricament més allunyat dels seus postulats. Un pacte que han argumentat es produeix a favor de la ciutat, tot i que molts pensen que realment el que importa al final és el tros de privilegi en la banqueta municipal. La cosa fonamental és garantir l'estabilitat i la seguretat d'aquells que han fet de la política el seu mitjà de vida. Així per exemple, antics alcaldes destronats ara es recol·loquen com a assessors de diferents institucions. La qüestió és defensar la seua estabilitat laboral ("treballar" tres dies a la setmana) per a major glòria de la comunitat.\nLes eleccions locals manifesten que són els elegits i no la voluntat dels votants el que importa. La democràcia local al llarg del país supera tota ficció. Els pactes municipals són tan dispars que un acaba pensant que les sigles polítiques no són sinó una excusa per atendre interessos personals. Per això ens sembla normal que hi haja governs municipals formats amb germans, cosins, fills o polítics que mai es jubilen, ja que es consideren imprescindibles.\nCastelló ha obert una nova etapa en què serà més gran, lliure i neta. Tot serà millor, tots serem més rics i ufans. Les arques públiques potser siguen dilapidades amb tant de comensal i protocol, però el poble mira cap a un altre costat o simplement no mira, la quotidianitat ja és prou dura i exigent per ella mateixa. I a més tenim al nostre abast l'elixir consumista. Sempre estarem a temps d'anar al balneari de Marina d'Or per a fer un homenatge casolà a la barbàrie urbanística.\nD'altra banda, en els últims temps s'ha produït un gir sociològic a la dreta. Una majoria de votants ha vist millorar el seu nivell de vida i té més coses a defensar que objectius per conquerir. Tot canvi parteix de l'assumpció de no perdre cap de les adquisicions dels últims anys. La comoditat i el benestar es converteixen en el màxim sedant social. Per què protestar si la majoria té treball, habitatge, cotxe, vacances…?\nL'ideal democràtic es perverteix en convertir-se en un espectacle mediàtic regit pels interessos econòmics de persones individuals en detriment del bé de la comunitat. S'oblida que la riquesa de la democràcia rau en acceptar la diferència per tal d'obrir canals de participació i diàleg amb les veus crítiques. La democràcia no és un acte de delegació ni un mercadeig, sinó una conquesta històrica que dia a dia s'ha d'omplir de continguts i reinventar. Han convertit la democràcia en la publicitat de la democràcia, en una etiqueta, en una façana que amaga la malaltia d'un règim que haurà de renovar-se o serà tombat pel vent de la història.\nLa societat no és una empresa pública a gestionar i explotar. Molta construcció, màrqueting bestialista, bastants comissions i molt poca política són elements característics del mapa d'un ordre polític local i global basat en la perversió i en el culte al cinisme de les contradiccions. La democràcia pot acabar donant una dictadura si no hi ha un contrapès per part d'una societat civil vigorosa i lliure. L'historiador Josep Fontana creu que "la situació actual torna a ser de crisi del sistema representatiu, que ha acabat gairebé enterament controlat pels interessos econòmics dominants, que ens governen avui a través de la seua influència sobre els polítics, i anuncia la necessitat d'una altra etapa de transformació, de pas cap a una democràcia més participativa (...) L'experiència històrica ensenya que allò que va permetre guanyar els drets socials que han fet d'Occident una part privilegiada de la humanitat ha estat l'actuació de la seua societat civil" (AVUI, 1/IX/03). Esperem que la societat castellonenca agafe consciència de la necessitat de resposta davant de la crisi de la política.


Solució: Internet Explorer de 32 bits no s’obrirà, però s’obrirà IE de 64 bits - Altres\nSolució: Internet Explorer de 32 bits no s’obrirà, però s’obrirà IE de 64 bits\nFix Internet Explorer 32 Bit Will Not Open\nResolució de problemes: s'obrirà Internet Explorer de 64 bits, però IE de 32 bits no s'obrirà al Windows 7 de 64 bits. Fins i tot Internet Explorer sense complements no s’obre.\nBé, això em va passar després de desinstal·lar algun programa. S’obriria Internet Explorer de 64 bits, però IE de 32 bits no s’obriria al meu Windows 7 de 64 bits. Tampoc ho faria Internet Explorer No Add-ons obert. Quan fes clic a les icones d’aquestes dues coses no passaria; però quan vaig fer clic a la icona IE de 64 bits, començaria a tenir vida.\nPotser no me n’hauria adonat, ja que tinc la icona IE de 64 bits fixada a la barra de tasques, però quan intentava fer clic als enllaços dels meus clients de Twitter, el navegador per defecte, que és Internet Explorer de 32 bits, no s’obriria . Tampoc no es va obrir cap enllaç quan vaig fer-hi clic al meu client de correu predeterminat, Windows Live Mail. Rebria el missatge:\nAquest fitxer no té cap programa associat per dur a terme aquesta acció. Instal·leu un programa o, si ja n’esteu instal·lat, creeu una associació al tauler de control de Programes predeterminats.\nVaig anar a Tauler de control Tots els elements del tauler de control Programes predeterminats i vaig obrir Estableix programes predeterminats. Vaig trobar que faltava Internet Explorer.\nesborreu les galetes, és a dir, 11\nSi també esteu davant d’aquest problema, és possible que vulgueu provar alguns d’aquests passos de resolució de problemes.\n1. Obriu Definiu l'accés al programa i els valors predeterminats de l'ordinador i configureu Internet Explorer com a navegador web per defecte.\nAra vegeu si l'entrada d'Internet Explorer apareix al quadre Programes predeterminats. Si ho fa, feu clic a Estableix aquest programa com a predeterminat i trieu tots els valors predeterminats per a IE. Si no funciona, proveu el següent / s suggeriment / s.\n2. Córrer Comprovador de fitxers del sistema . Reinicieu i després de reiniciar-vos, comproveu si s'obre IE de 32 bits.\n3. Torneu a registrar els fitxers DLL i OXX corresponents i veure si ajuda. Podeu utilitzar Corregiu IE o bé IE Restaurador .\n4. Executeu la restauració del sistema i torneu a un bon punt anterior. Us recomanem que proveu d'executar la restauració del sistema a mode segur , si el normal no funciona correctament.\n5. Feu una còpia de seguretat ràpidament dels vostres preferits IE i d'altres paràmetres mitjançant FavBackup o bé MailBrowserBackup i llavors Restableix la configuració d'Internet Explorer .\n5. Desinstal·leu i després Torneu a instal·lar Internet Explorer . Heu de desmarcar la casella i fer clic a D'acord per fer-ho.\nEstic segur que un d'aquests suggeriments us ajudarà. Un cop hàgiu solucionat el problema, és possible que visiteu Programes per defecte i confirmeu que l'IE és visible i definiu Internet Explorer com a predeterminat i trieu tots els valors predeterminats per a IE.\nEspero que alguna cosa aquí us ajudi!\nEl millor programari VPN gratuït per a PC amb Windows 10\nCom fer que Gmail sembli Outlook?\nCom organitzar els videojocs de Steam mitjançant Categories\nCom obrir i visualitzar fitxers Python PY a Windows 10\nhistorial de línia d'ordres de Windows\nproblema en expulsar el dispositiu d'emmagatzematge massiu USB\nEl controlador de pantalla nvidia ha deixat de respondre i ha recuperat Windows 7\nles rajoles de Windows 8 no s’obriran\nel contenidor de connectors per a Firefox ha deixat de funcionar\naturar l'obertura del vapor en arrencar


IniciSobre RequenaCom arribar\nRenfe Rodalies València- Utiel\nL'estació de Renfe de rodalies es troba en el nucli urbà de la ciutat en el c/ Ferrocarril, 1.\nEs poden consultar els horaris i els preus en www.renfe.com\nAVE València - Madrid\nL'estació de l'AVE es troba en la pedania de Sant Antoni a 5,5 kilòmetres del centre de la ciutat de Requena.\nEntre d'altres comunicacions servei és responsable de regular amb València, Conca i Albacete. les parades d'autobús en direcció a València en la Avenida de la Estación (a l'Envelat situat sobre l'alejo el restaurant). el capità Avda Gadea, al costat de l'estació de tren, es troba la carpa per a ells d'autobusos amb adreça Albacete i Conca.\nPer horaris actualitzats i informació sobre preus podeu consultar la web www.monbus\nAquesta empresa es comunica mitjançant autobús Madrid i València. tant parada de Madrid com a València està situat a la N-III km. 282 (al costat del bar porta Alcalá).\nPer a la consulta d'horaris i serveis, pel que fa a la compra d'entrades, pot visitar la pàgina: http://www.avanzabus.com\nAutobuses Cervera és responsable dels serveis regulars entre venda Moro-Requena i Chera-Requena.\nServei regular entre venda del Moro i Bastiments Requena passa per ells, les monges, ells Ruices, cases de camp Eufemia, els Ducs, Arcis i al pantalà. El servei entre Requena i Chera és directe. Dos serveis tenen parada a l'avinguda capità Gadea (al costat de l'estació de tren).\nPer obtenir més informació sobre horaris i preus podeu consultar la web www.autocares-cervera.es\nEs pot accedir al municipi de Requena a través de les següents vies de comunicació:\nNacional III Madrid-València.\nAutovia Madrid-València (A-3).\nEixida Est 291\nEixida Nord 289\nEixida Oest 285\nNacional 332, València-Còrdova.\nNacional 330, Múrcia - Saragossa.\nMetro i bus interurbà\nLínia 3/5 des de l'AEROPORT fins a ÀNGEL GUIMERÀ.\nTransbordament a la línia 1 des d'ÀNGEL GUIMERÀ.\nLínia 1 des d'ÀNGEL GUIMERÀ fins a TÚRIA.\nEixida: Centre comercial. Caminar fins a l'estació d'autobusos (250 metres).\nMonbus (Estació d'Autobusos de València).\nMetro i tren de rodalies\nLínia 1 des d'ÀNGEL GUIMERÀ fins a SANT ISIDRE.\nRenfe Rodalies (València/Sant Isidre Estació de tren - Requena).\nRequena està situat a l'oest de la província de València, al km. 69 de la capital seguint l'eix de comunicacions de la a-3 (autopista Madrid-València).\nHi ha serveis d'autobusos regulars entre Requena i València, com Requena i altres pobles de la comarca. Hi ha autobusos i trens que surten en direcció València, Madrid i Albacete freqüentment temps.\nRequena té dues estacions de ferrocarril:\nEl primer d'ells, situat al centre de la ciutat serveix les línies del servei de trens regionals i de rodalies. La segona i més recent, l'estació d'alta velocitat de Requena-Utiel, es troba al municipi de Sant Antoni, a 5,5 quilòmetres del centre de la ciutat de Requena.\nUn total de 8 AVES aturan al dia en aquesta estació, quatre en direxcion València i altres quatre en direcció Madrid. Amb l'AVE, els temps de desplaçament entre Requena i València és reduir a 23 minuts, mentre que les rutes entre Requena i Madrid es poden cobrir en una hora i 27 minuts.


La Safor, comarca intel·ligent | Compromís més Gandia unida La Safor, comarca intel·ligent – Compromís més Gandia unida\nGandia no s’entén sense la Safor i, recíprocament, la capital ha proporcionat molt a la comarca. I aquesta reflexió no forma part de cap voluntarisme o “desideratum”. Si atenem a les estructures de les relacions socials, a l’econòmica i del teixit productiu, a les de les infraestructures, i fins i tot a la pròpia geografia, hem de concloure que s’ha d’analitzar i tenir en compte a la comarca sencera com a una unitat. Fins i tot, la posició de centralitat de la Safor, amb Gandia al capdavant, dins de les anomenades Comarques Centrals, és una realitat indefugible i que corre el risc de desdibuixar-se si continuem donant l’esquena a aquesta estructura supracomarcal d’una gran potencialitat, tant des del punt de vista econòmic, social i cultural, com fins i tot des del punt de vista polític i administratiu.\nPer tant, la nostra concepció de la ciutat i de la projecció que en fem per al futur, passa per incloure definitivament tota la comarca. I els reptes en són molts, en aquest segle XXI ple d’amenaces i d’oportunitats hem establert que el nostre paradigma econòmic és el del bé comú: el de la sostenibilitat, el de les persones, el que procura la maximització del benestar social, el que té cura del medi ambient i procura empreses i empresaris socialment responsables.\nI en aquest context és on proposem el disseny i la construcció de la “Comarca Intel·ligent”, de la “Smart Safor”. Bastir i desenvolupar una comarca basant-nos en la sostenibilitat. Volem ser capaços de satisfer totes les necessitats bàsiques de la societat, de les administracions públiques i del sector privat; i això tant des del punt de vista econòmic, com social i mediambiental. Volem una ciutat i una comarca on l’objectiu prioritari siguen les inversions en capital humà i educació, aspectes socials, infraestructures de la energia, tecnologies de la comunicació i vies de transport. Amb l’objectiu que aquestes inversions procuren la maximització de la qualitat de vida, del desenvolupament econòmic i mediambiental durable i sostenible, on s’aprofundisca en la democràcia participativa, on es gestione òptimament els recursos naturals i on es procure un bon aprofitament del temps dels ciutadans. Resumim tot seguit alguns aspectes d’aquest model:\n– Gandia ha de reincorporar-se a la Mancomunitat de Municipis de la Safor i assumir amb orgull i responsabilitat el seu lideratge: cap altre Ajuntament té els recursos humans, l’experiència i la massa crítica com per a engegar polítiques potents d’abast comarcal.\n– Gandia ha de considerar la comarca com l’àmbit natural dels efectes de la seua política econòmica. En altres paraules: tot i que les accions se centren, de forma lògica, en els barris i ciutadans de Gandia, no s’ha de fer un èmfasi absurd en competir amb els pobles del voltant o fer-los patir cap classe de discriminació negativa, com ha arribat a ocórrer en alguns moments i plans de l’anterior legislatura. A través de la Mancomunitat o estenent per conveni bilateral serveis originals de Gandia a altres municipis, hem d’avançar vers una comarcalització que espera encara la seua articulació legislativa per part del govern valencià.\n– D’una manera anàloga a com ens ha ocorregut a l’hora d’exposar el model d’Economia del Bé Comú, resulta que bona part dels aspectes definitoris d’allò que anomenem “Smart City” coincideixen amb propostes repartides al llarg dels distints eixos del nostre programa. Entre aquests trobem el bon govern (obert i participatiu), la mobilitat a diversos nivells, la sostenibilitat mediambiental, la contribució al benestar i la vida cultural de la ciutat i l’atenció a la diversitat productiva, amb un paper important reservat a les tecnologies de la informació a l’hora d’optimitzar totes aquestes dimensions.\n– La intel·ligència, malgrat les connotacions tecnològiques que ha incorporat l’adjectiu anglés “smart”, és una qualitat humana. És igual com de transparent siga la pàgina web de l’Ajuntament si la informació que inclou és parcial, obsoleta o incomprensible per als ciutadans. O com de prestigiós siga l’arquitecte responsable d’un projecte si les actuacions sobre la trama urbana es fan d’esquenes a la ciutadania, sense diàleg ni negociació. O quins són els beneficis immediats en estalvi o eficiència d’un contracte municipal si les seues condicions amaguen obligacions que duren unes quantes legislatures. L’ús de la tecnologia no ha de servir per a obviar sinó potenciar els aspectes de transparència, pedagogia i participació en què hem insistit al llarg del nostre programa.\n– La ciutat i la comarca són espais vius, atractius per a residents i visitants que els recorren a peu, en bicicleta o motoritzats: cal desenvolupar la infraestructura tecnològica que permeta intensificar aquesta relació amb l’espai físic (xarxes sense fils, apps, geolocalització d’activitats i espais naturals, culturals o comercials) sense pretendre la seua reducció a una experiència només tecnològica, només “en pantalla”. La tecnologia ens ha de traure de casa i fer-nos ocupar el carrer: informar quan ve el bus urbà, per on segueix una ruta ciclista entre els espais naturals i agrícoles de la comarca, on hi ha lloc per aparcar, etc. Ni tan sols les possibilitats de votació o participació electrònica poden pretendre substituir les formes actives de ciutadania a què hem fet referència en altres punts: assemblees de barri, presencials, dialògiques, actives.\n– Cal imbricar els usos de noves tecnologies i centres de dades amb la dimensió mediambiental. Per exemple, fent servir indicadors per a controlar la gestió dels residus, la contaminació ambiental, lumínica, de l’aigua o el soroll, i mecanismes domòtics en edificis públics per a consumir menys energia. Aquesta unió entre informació i entorn físic presenta un gran potencial que hem suggerit ja en l’apartat turístic: rutes entre la natura, situació de la mar i platja (banderes), informació intel·ligent adaptada a les inquietuds dels visitants (paisatgístiques, culturals, esportives, lúdiques, etc.). Gandia ha d’irradiar aquestes possibilitats tecnològiques a la resta de la comarca, liderant aquest canvi: això és el que permetrà l’aparició d’economies d’escala per a les iniciatives “smart”, perquè Gandia continua sent una ciutat xicoteta en comparació amb les referències habituals per a aquesta classe de desenvolupaments.\n– Cal assegurar que aquest gir tecnològic arriba a escoles, instituts i organismes culturals municipals i comarcals: igual que amb l’eix ambiental, l’eix cultural ha de digitalitzar-se i intensificar l’experiència de residents i visitants. Anunciar les activitats i actuacions culturals, donar informació (explicació, imatges històriques) sobre monuments, carrers i comerços al llarg d’una ruta interactiva, fer visible i atractiu el centre urbà per al visitant estiuenc de la platja… Tota una capa digital simbòlica, completa i rica en informació sobre la ciutat que serveix alhora per als infants que l’habiten i hi estudien com per als visitants amb inquietuds culturals.\n– L’èmfasi en la infraestructura i els nous conceptes ha de dur-nos a recolzar i fomentar el sector de serveis tecnològics avançats a nivell local (informàtica, programació, anàlisi de dades, telecomunicacions, comunicació audiovisual). La localització al Grau de la Universitat Politècnica de València (i les relacions amb la UV) presenta una oportunitat immillorable per a retenir talent d’aquests perfils a la comarca i generar nous segments empresarials i d’ocupació d’alt valor afegit. No es tracta de fer un contracte milionari amb una multinacional de les comunicacions per a que copie a Gandia sistemes intel·ligents fets i empaquetats en altres llocs: hi ha coses que podem aprendre a fer ací i exportar, arribat el moment, sense moure’ns de casa.


El PP provincial engega la "maquinària per a guanyar en 2019" per a "recuperar el temps perdut" | Valencia Extra\nEl Partit Popular de la Província de València (PPVAL) ha celebrat una reunió preparatòria de l’inici de curs polític per a planificar els pròxims actes, amb l’objectiu d'”engegar la maquinària per a guanyar les eleccions de 2019” i “recuperar el temps perdut”.\nEls ‘populars’ reivindicaran l’execució d’infraestructures estratègiques que “va deixar planificades el PP”, com el Tren de la Costa, la V-21 o el Corredor Mediterrani. La llibertat educativa, la baixada d’impostos, la qualitat sanitària i una política de dependència d'”excel·lència” completaran l’ideari fins als pròxims comicis autonòmics i locals.\nEls integrants de la gestora han començat a dissenyar un calendari de treball, accions i propostes locals i comarcals per als pròxims mesos, perquè “els ajuntaments i institucions on pactes de perdedors van arrabassar als ciutadans la voluntat que van manifestar en les urnes recuperen el temps perdut amb l’ajuda del PP”, reivindica la formació en un comunicat.\nSota aquest prisma, el PPVAL centrarà les seues accions en “temes cabdals” com “la recuperació de la llibertat lingüística i educativa després dels decrets que han afectat famílies, alumnes i centres educatius de la província”.\nUns altres dels seus objectius són “l’atenció sanitària de qualitat que té en la reversió de la Ribera –a Alzira (València)– el seu pitjor exponent” o “una atenció a la dependència que no siga sectària, perquè els municipis valencians ja han patit massa l’abandó de la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, més centrada en les fotos que en la gestió”.\nAixí mateix, el PP provincial tractarà de defensar la baixada d’impostos enfront de “la pujada descontrolada plantejada pel Govern de Pedro Sánchez i ja executada per Ximo Puig a la Comunitat”, a més de la recuperació de les polítiques actives d’ocupació.\nUna “atenció especial” tindrà la defensa de l’execució de “les infraestructures estratègiques que va deixar planificades el PP, com el Tren de la Costa, la V-21 o totes les obres del Corredor Mediterrani”.\n“266 MANERES DE VIURE I CELEBRAR LA HISTÒRIA”\nTambé “la defensa de lleis que no siguen una expropiació encoberta, com el Pativel o la Llei de l’Horta, i la defensa de les tradicions i la cultura d’una província on existeixen 266 maneres de viure i celebrar la seua història”.\nDe cara a aquests eixos, el PPVAL participarà durant les dues pròximes setmanes en més d’una desena d’actes que tindran lloc en diferents municipis de la província de València.


La regidoria de medi ambient dota el poble d’un altre pipican : Ajuntament de Binissalem\nL’Ajuntament de Binissalem, des de la Regidoria de Medi Ambient, continua fent feina pel benestar dels animals i la conscienciació dels seus propietaris en el correcte tractament dels residus i del xipatge de les seves mascotes.\nEn aquest sentit, la Regidoria de Medi Ambient, va posar en marxa a finals d’any una campanya de conscienciació per a una tinença d’animals responsable. El següent pas ha estat la posada en marxa d’aquesta nova infraestructura per als cans del municipi.\nEl nou pipican, ubicat al carrer Gaspar Vallès, te 40m2 de superfície i és una alternativa al ja existent al poble per oferir més facilitats als propietaris. Ambdós estan dotats d’un punt d’aigua i papereres perquè els propietaris retirin els excrements dels animals i mantenguin el recinte net.\nLa Regidora, Esperança Argüelles, ha posat de relleu que la neteja i el bon manteniment dels carrers de Binissalem és una de les línies d’acció que concentren bona part de l’energia del seu equip, que ja treballa en futures línies d’acció en aquest sentit.


La Carrasca-Ecologistes en Acció demana a l'Ajuntament d'Alcoi que es sume a la crida de la Campanya Internacional per a Abolir les Armes Nuclears - Alcoi23\nAmb motiu del Dia Internacional de la Pau, que se celebra el 21 de setembre, la Colla Ecologista La Carrasca-Ecologistes en Acció informa que ha registrat en l’Ajuntament d’Alcoi, per al seu debat en el ple, una moció de suport al Tractat sobre la Prohibició de les Armes Nuclears (TPAN).\nPer al col·lectiu ecologista les armes nuclears són un autèntic perill per a la seguretat de les persones i els pobles. Són, sens dubte, l’armament més destructiu, inhumà i indiscriminat.\nA pesar de la fi de la Guerra Freda i dels acords de desarmament nuclear aconseguits, actualment el món continua disposant de 13.865 armes nuclears, la majoria de les quals tenen una capacitat destructiva molt superior a les bombes que es van llançar sobre Hiroshima i Nagasaki en 1945.\nAixí com el món ha avançat cap a la prohibició efectiva d’altres armes de destrucció massiva (com les biològiques o les químiques), cal avançar també, per responsabilitat i seguretat, cap a la prohibició de les armes nuclears.\nDesprés de molts anys de demandes per part de la societat civil, diferents ONG i campanyes, s’ha aconseguit un primer pas essencial: l’adopció del Tractat sobre la Prohibició de les Armes Nuclears, el 7 de juliol de 2017, en les Nacions Unides.\nPerquè aquest Tractat aconseguisca el seu objectiu, cal que els estats del món s’hi sumen activament. Perquè entre en vigor l’han de ratificar 50 països, i a hores d’ara ho han fet 44.\nLes ciutats tenen un paper important en la demanda d’un món més just, en pau i lliure d’armes nuclears. Per això, La Carrasca-Ecologistes en Acció ha presentat, per al seu debat i aprovació en el ple municipal, una moció en què es demana l’adhesió de l’Ajuntament d’Alcoi a la Crida a les Ciutats (Cities Appeal, promoguda per la Campanya Internacional per a Abolir les Armes Nuclears, ICAN, guardonada amb el Premi Nobel de la Pau 2017) que diferents ciutats del món estan firmant. Així mateix, es demana que l’Ajuntament inste el Govern espanyol a firmar i ratificar el Tractat sobre la Prohibició de les Armes Nuclears aprovat per les Nacions Unides.\nAnteriorEl PP alerta de la “paralització” de l’obra del Molinar a dos mesos de perdre la subvenció\nSiguienteTornen els cursos de natació de l’Eduardo Latorre amb novetats\nCs pregunta por el interés de la Universidad Católica de Valencia en Alcoy


Nova victòria del Balaguer Villart Logístic a Mataró - Balaguer Televisió\nNova victòria del Balaguer Villart Logístic a Mataró\nAquest cap de setmana el Balaguer Villart Logístic ha refermat la seva candidatura per a obtenir els sots-campionat de la lliga de Superdivisió al guanyar a domicili a un rival directe com el Mataró Quadis per 2 a 4.\nL’encontre, com ja és habitual, ha estat marcat per l’encert en l’aliniació de l’entrenadora Anna Biscarri. Aixó, en el primer partit, Tingting Wang s’ha desfet sense problemes de Paula Bueno per 0 a 3 (7-11, 6-11, 5-11). En el segon Anna Biscarri ha caigut davant Galia Dvorak per 3 a 0 (11-1, 11-2, 11-4). En el tercer, Yan Lan Li no ha pogut tampoc amb la russa Svetlana Bakhtina i ha caigut també per 0 a 3 (10-12, 9-11, 4-11).\nPerò amb el 2 a 1 contari en el marcador general ha començat la remuntada balaguerina a partir d’un partit de dobles que ha acabat essent una de les claus de l’encontre i en que Wang i Li s’han acabat imposant a Dvorak i Bakhtina per 1 a 3 (7-11, 13-11, 7-11, 4-11), pujant l’empat al marcador general.\nEn el seguent individual Tingting Wang s’ha imposat clarament a Galia Dvorak per 0 a 3 (9-11, 5-11, 4-11), i finalment Yan Lan Li ha superat fàcilment a Paula Bueno pel mateix resultat de 0 a 3 (1-11, 3-11, 4-11), posant el marcador final en 2 a 4.\nAmb aquest resultat el Balaguer Villart Logístic es posa en tercer lloc empatat a punts amb el Mataró però superant-lo per l’average, i amb dos encontres jugats menys que el Mataró, i a només dos punts de l’actual segon classificat, el Fotoprix Vix, al que les balaguerines van guanyar la setmana passada, però també amb un encontre jugat de més que el Balaguer, que el podria arribar a superar, també per l’average, si aconseguís guanyar els quatre encontres que li queden.\nUn final de temporada, doncs, que es preveu disputat, emocionant i sorprenent, amb l’aparició del Balaguer com a nou equip fort de la lliga de Superdivisió. De moment, el primer escull serà el proper dissabte 29, a les 17h, en que les balaguerines rebran a la seva pista l’equip gallec de l’Arteal, actual cinquè classificat a la lliga.\nInforma: Balaguer Televisió / Imatges: MV1