Javier, propietari del Quiosc de la Boqueria: “Aguanto per amor” | Mireia Rourera | Barcelona | Societat | El Punt Avui\n“Aguanto per amor” “Aguanto per amor” “Aguanto per amor” “Aguanto per amor” + “Aguanto per amor” E-mail\n“Aguanto per amor”\nEn Javier és la tercera generació que té parada a la Boqueria . Ell duu el Quiosc Modern de la Boqueria, un bar que van obrir els seus pares el 1978 JOSEP LOSADA.\n“Aguanto per amor” “Aguanto per amor” “Aguanto per amor” “Aguanto per amor” “Aguanto per amor” E-mail\n“Abans hi era jo i set treballadors i ara hi soc jo i dues persones més”, diu l’amo d’un bar\n“Estem molt malament però no d’ara, eh! Estem fatal des del mes de març perquè aquí la gent del barri només ve els dissabtes i nosaltres per bé o per mal vivíem dels turistes i no n’hi ha ni un”, diu en Javier, el propietari del Quiosc Modern de la Boqueria, un bar que toca a les parades del peix del mercat més conegut de Barcelona. En Javier està molt amoïnat amb les noves mesures que ha pres el govern per frenar els contagis del coronavirus i assegura: “Aquests 15 dies que ens faran tancar seran un pas més cap al desastre.” “I saps per què aguanto? Aguanto per amor!, perquè aquest bar el van obrir els meus pares el 1978 i abans que ells els meus avis hi tenien una parada de fruita. Per això aguanto!”, diu. I assegura: “El bar és tota la meva vida.”\nEn Javier explica que abans de la crisi, al seu establiment, hi despatxaven ell i set cambrers més i que ara s’hi han quedat ell i dues noies. “I, a més, d’ajudes ni una!”, es lamenta. Indica que, quan es va aixecar l’estat d’alarma i els van deixar obrir, l’Ajuntament de Barcelona li va permetre, com a tants altres establiments de restauració, que posés unes taules ben bé arrambades a la barra del bar (de normal a dintre la Boqueria els bars que hi ha només poden tenir barra i tamborets). Doncs bé: “Quan em va venir el cànon per pagar em van cobrar 398 euros de més: per les taules!”, explica indignat. “Això, ja no m’ho tornaran, però ja hi he parlat i sembla que no m’ho tornaran a cobrar. Esperem-ho”, diu, i manté creuats els dits perquè aquest “nou pal” dels 15 dies sigui “només de 15 dies”.\nLa realitat de la Boqueria és que està molt lluny de ser el mercat bulliciós que havia estat fins no fa gaire. Avui hi ha moltes parades tancades i la setmana que ve, si fan tancar els bars, encara n’hi haurà més. És un procés destructiu que no sembla que tingui aturador.\nRambla amunt, alguns bars i establiments emblemàtics no han pogut arribar ni a ara. És el cas del Viena, al costat del Poliorama, famós pels seus entrepans, o, al carrer del Pi, la xarcuteria La Pineda.\nAl carrer Canuda, el Restaurant Bar El Berguedà tancarà quan s’hi vegin obligats. No els surt a compte tenir obert només per vendre entrepans als vianants. Si hi hagués turistes, encara, però amb els quatre gats que passegen pel carrer “no surt a compte”, manifesta la dependenta. La Sara, dependenta d’una botiga del costat que ven roba vintage. “A nosaltres, que ens limitin la capacitat al 30% ens és igual perquè igualment no ve ningú”, indica, i diu: “Els dies que s’acumula més gent hi ha cinc persones. Com que el local és molt gran, no hi ha cap problema.” La Sara explica que des que no hi ha turistes el carrer està mort perquè la gent “està molt espantada”. I és veritat, les botigues estan majoritàriament buides.\nÉs aquí, al rovell de l’ou de la ciutat, on, amb la bonança turística, les grans marques internacionals –Zara, Mango, Desigual i H&M...– van obrir botigues quilomètriques que ara estan buides. No els afectarà que es limiti l’aforament. El sector del comerç viu el seu pitjor moment i, quan dimecres el govern va anunciar les noves restriccions, va pensar que plovia sobre mullat.\n“Nosaltres no entenem per què hem de tancar”, diu la Vero, esteticista de Seven Secrets, un establiment d’estètica situat al mercat de Montgat on depilen, fan massatges i neteges de pell. “Nosaltres treballem amb mascareta i a sobre ens hi posem la pantalla. És a dir, que anem superprotegides i protegim les clientes”, assegura. Aquest centre és un dels que haurà de tancar perquè el govern ha decidit que els establiments on venedor i client tenen contacte físic, com és una estètica, han de tancar. Tots menys les perruqueries.\nEls sectors de la restauració i el comerç estan enfadats i no entenen les noves mesures dictades dimecres pel govern. “Com pot ser que a Madrid, on hi ha l’estat d’alarma, els bars, amb limitacions, estiguin oberts i aquí els facin tancar?”, es pregunta Joan Carles Calbet, president de Retailcat i del Gremi d’Electrodomèstics de Catalunya, que novament reclama ajudes.\n“Com és que a Madrid amb l’estat d’alarma poden obrir els bars i els restaurants i aquí no?”\nEl Punt Avui. Girona 16-10-2020, Pàgina 8\nEl Punt Avui. Nacional 16-10-2020, Pàgina 8


PREINSCRIPCIÓ EDUCACIÓ INFANTIL, PRIMÀRIA I SECUNDÀRIA OBLIGATÒRIA – Web La Salle La Seu\nPresentació de sol·licituds – online\nTot el tràmit es podrà fer online, com a mesura de prevenció pel coronavirus.\nExcepcionalment, es podrà fer el tràmit presencialment, indispensable tenir cita prèvia (lasallelaseu@lasalle.cat) i seguir les normes de seguretat establertes pel Departament de Sanitat (mascareta, la documentació preparada, bolígraf propi, només 1 persona i sense símptomes sense ser persona de risc, es demana puntualitat).\n-> 7 de juny de 2021: llista d’alumnes admesos i llista d’espera\nP3: INFORMACIÓ FAMÍLIES i\nSOBRE NOU CONTEXT D’APRENENTATGE\nINFORMACIÓ FAMÍLIES DE 1r DE PRIMÀRIA\nINFORMACIÓ FAMÍILES 1r d’ESO\nFull de preinscripció 21-22 o Preinscripció telemàtica) . Si no és possible es pot enviar per correu electrònic, en ambdós casos, acompanyat dels documents escanejats o fotografiats i entregar la següent documentació justificativa:\nFotocòpia del DNI del pare i de la mare o tutor/a o guardador/a de fet) o, si el sol·licitant és estranger, de la targeta de residència on consta el NIE o el passaport. Si es tracta d’estrangers\nCertificat de convivència/empadronament de l’alumne on consti l’adreça del domicili i les persones convivents.\ncomunitaris, document d’identitat del país d’origen.\n1. Germans escolaritzats al centre o pares o tutors legals que hi treballen. Barem: 40 punts. Documents: Cap, si es tracta del mateix centre.\nDocuments: El certificat o la targeta acreditativa de la discapacitat de la persona que n’al·lega la condició emès pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies o organismes competents d’altres comunitats autònomes.\nEls resultats dels diferents períodes es podran consultar en aquest mateix apartat.\nED. INFANTIL I PRIMÀRIA / ED. SECUNDÀRIA\nEI – EP: Alumnes assignats al centre amb indicació de la primera petició a 07/06/2021\nEI-EP: Alumnes en llista d’espera\nSI TENS ALGUNA CONSULTA NO DUBTIS EN CONTACTAR AMB NOSALTRES: lasallelaseu@lasalle.cat o per telèfon al 973350144 (de dilluns a divendres de 9h a 13h).\nTermini de matrícula: del 14 al 18 de juny de 2021 (P3 a 1r ESO)\ndel 28 de juny al 2 de juliol de 2021 (2n a 4t ESO)\nFull de matrícula degudament omplert i realitzar els 2 pagaments amb codis de barre (inici i final document):\nPRIMÀRIA 1r, 2n, 3r\nPRIMÀRIA 4t, 5è, 6è\nConsulta el llistat d’ISBN dels llibres de text:\nAmplia la informació de matrícula fent click aquí.\nDocument informatiu TRANSPORT I MENJADOR – Consell Comarcal Alt Urgell\nPodeu conèixer el nostre projecte educatiu, els ensenyaments que impartim, les places de què es disposa, i els recursos per atendre la diversitat, a travès de la Jornada de Portes Obertes que oferim amb cita prèvia.\nSi no hi heu pogut veure’ns, us atendrem: lasallelaseu@lasalle.cat o per telèfon al 973350144 (de dilluns a divendres de 9h a 13h).\nNou Context d’Aprenentatge – NCA\nCom és l’etapa de primària?\nAprenentatge personalitzat i noves tecnologies és possible!\nCom és l’etapa de l’ESO?\nClasses de Tecnologia a l’ESO\nGamificació projecte FAIG\nVisual Thinking i Joc\nProjecte Aprenentatge i Servei «Ens Escrivim»


Acte polític a Celrà contra la repressió i per reclamar la llibertat dels presos polítics - El Gerió Digital\nActe polític a Celrà contra la repressió i per reclamar la llibertat dels presos polítics\nHi participen d'entitats, grups musicals i intervenen de Carles Puigdemont i Valtònyc\nDissabte, 11 de gener de 2020 08:30h\nLa façana de l'espai on se celebraran els concerts © ACN\nACN, Gerard Vilà / Gironès / Celrà\nCelrà celebra aquest dissabte un acte polític a partir per homenatjar les persones que "pateixen la repressió per defensar la república catalana als carrers". L'esdeveniment 'Herois, hereus' comptarà amb diverses actuacions musicals, xerrades de diferents entitats i grups de CDR's i també una intervenció de Carles Puigdemont i Valtonyc des de Bèlgica.\nL'acte està organitzat per Xarxa Republicana amb el suport de l'Ajuntament de Celrà. El seu alcalde, Dani Cornellà, explica que el que es vol és donar visibilitat als joves "que lluiten als carrers" i reclamar la llibertat dels presos independentistes i els exiliats. Cornellà també ha destacat que la localitat ha patit "atacs feixistes" a més de la "persecució" de la justícia espanyola.\nEls actes de 'Herois, hereus' començaran a la tarda en dos espais diferenciats. En un, es faran diferents xerrades com les del CDR de Girona o el del Ter Les Gavarres. També hi haurà tertúlies amb els responsables de la Intersindical CSC a més d'altres entitats com l'Ataneu Salvadora Catà de Girona o la plataforma 21 Raons. Aquest grup de xerrades es tancarà amb la intervenció de Roger Español.\nL'altre espai està dedicat als grups de música que actuaran entre els quals hi ha els bascos 2Zio o els banyolins Germà Negre. Aquí està previst que es projecti un vídeo de Carles Puigdemont i Valtònyc.\nL'alcalde de Celrà, Dani Cornellà, es mostra "orgullós" que el poble "homenatgi els joves que lluiten i defensen els carrers". Tot plegat en un poble que ha viscut moments de tensió a partir de diferents accions de grups d'ultradreta que han destrossat diferents escultures situades a les entrades de Celrà, a més d'atacs físics personals contra el batlle amb pedres i un bat de beisbol.


ESGLESIA DE MANACOR: FEU-ME JUSTÍCIA\nEL CLAMOR DELS QUE SOFREIXEN\nLa paràbola de la viuda i el jutge sense escrúpols és un relat obert que suscita en els oients ressonàncies diferents. Segons Lluc, és una crida a pregar sense desanimar-se, però és també una invitació a confiar que Déu farà justícia als que li clamen. ¿Quina ressonància pot tenir avui aquest relat dramàtic que ens recorda tantes víctimes abandonades injustament ?\nEn la tradició bíblica la viuda és símbol de la persona que viu tota sola i desemparada. Aquesta dona no té marit ni fills que la defensin. No compta amb recolzaments ni recomanacions. Només té adversaris que abusen i un jutge sense religió ni consciència, al qual no l'importa el sofriment de ningú.\nEl que demana la dona no és un capritx. Solament reclama justícia. Aquesta és la seva protesta repetida amb fermesa davant el jutge: “Feu-me justícia”. La seva petició és la de tots els oprimits injustament. Un crit que està en la línia del que diu Jesús: “Cerqueu el regne de Déu i la seva justícia”.\nCert que Déu té la darrera paraula i farà justícia als que criden nit i dia. Aquesta és l'esperança que ha encès en nosaltres Crist, ressuscitat pel Pare d'una mort injusta. Però, mentre arriba aquesta hora, el clam dels que viuen cridant sense que ningú escolti el seu crit, està aquí.\nPer una gran majoria de la humanitat la vida és una nit de mai no acabar. Les religions prediquen salvació. El cristianisme proclama la victòria de l' Amor de Déu encarnat en Jesús crucificat. Mentre, milions d' éssers humans només experimenten la duresa dels seus germans i el silenci de Déu. I, sovint, som els mateixos creients els que amaguem el seu rostre de Pare tapant-lo amb nostre egoisme religiós.\n¿ Per què nostra comunicació amb Déu no ens fa escoltar el clamor dels que sofreixen injustament i ens criden de mil formes: “Feu-nos justícia”? Si, al pregar, ens trobem de veritat amb Déu, ¿ com no som capaços d'escoltar amb més força les exigències de justícia que arriben fins al seu cor de Pare?\nLa paràbola ens interpel·la a tots els creients. ¿ Seguirem alimentant les nostres devocions privades oblidant als que viuen sofrint ? ¿ Continuarem pregant a Déu per a posar-lo al servei dels nostres interessos, sense que ens importin les injustícies que hi ha en el món ? ¿ I si pregar fos oblidar-nos de nosaltres mateixos i cercar amb Déu un món més just per a tots ?\nPublicat per Joan a 4:12


L’exèrcit dels zombis en malles | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL’exèrcit dels zombis en malles\nPer als runners no compta la diversió, sinó la relació de productivitat entre quilòmetres correguts, calories i temps invertit\n31 JUL 2018 - 23:38\tCEST\nUn 'runner' sota la pluja. albert Garcia\nPer a Pablo Rapetti\nÉs impossible que no hagueu notat la seva presència, tot i que no fan gaire soroll i que són generalment educats. Van perfectament equipats amb rellotges intel·ligents, auriculars i tota una parafernàlia ben cridanera. Deambulen, suats i en un gran grup anàrquic, per totes les ciutats. Són els runners, aquest exèrcit de zombis en malles que, pel que sembla, tenen com a missió terrenal fer exercici.\nNo voldria que se’m mal interpretés: jo no estic en contra del moviment físic i a favor de la vida sedentària. Comparteixo i poso en pràctica la idea de jugar a bàsquet, o a futbol, o al que sigui que li agradi a cadascú, però no puc amb això de fer exercici. Quan un juga a bàsquet, per exemple, ho fa motivat sobretot pel component lúdic. I encara que és molt probable que jo sigui particularment insensible i tanoca, em resulta inconcebible que hi hagi algú que es pugui divertir corrent dues o fins i tot dotze hores seguides –un extrem al qual, segons tinc entès, algunes persones se sotmeten, cosa que em deixa bocabadat, i ho fan voluntàriament i sense cap coacció externa!\nDe fet, tinc la impressió que hi ha en la idea runneriana de fer exercici un intent de traslladar a les hores d’oci les regles que governen les hores laborals. El temps lliure dels zombis en malles no sembla que estigui regit per la improvisació i l’espontaneïtat, pròpies de jugar a bàsquet o a futbol. Per als runners, el que comptaria en els moments d’oci no seria tant si un es diverteix o no com la relació de productivitat entre els quilòmetres recorreguts o les calories que s’envien a l’infern i el temps que s’hi inverteix. Així, fer exercici vindria a ser una extensió de la feina. El moviment físic quedaria desvinculat del transcórrer lliure del joc. I l’eficiència, la previsibilitat i la monotonia acabarien envaint tota les hores de la vida, obligant a adoptar de manera ininterrompuda el xip mental de les hores de feina.\nI és que hi ha gent que ha deixat que el principi d’eficiència envaeixi fins a tal punt la seva vida que integra aquesta manera de concebre el moviment físic com un tret d’identitat: “Jo soc de Tarragona, arquitecte i runner”. I un cop un s’identifica davant del món com a runner, ja no hauria de resultar estrany que desenvolupi una personalitat religiosa i moral vinculada a aquesta identitat runner. Hi hauria, doncs, una mena de deure moral o religiós de satisfer els valors absoluts de la salut i l’eficiència.\nPerò aquesta no és l’única connexió dels runners amb la moral i la religió. Potser no és casualitat que molts hagin tingut un alegre passat de vici i excés noctàmbuls. En aquests casos, aquesta obsessió per fer exercici és possiblement una forma de redempció moral per intentar esmenar una vida anterior dissoluta i alegre però, al cap i a la fi, erràtica. El runner seria llavors una mena de renascut, algú per a qui autosotmetre’s a aquestes pallisses, a aquesta orgia de calories cremades i aquesta dilució dels pecats en les xifres del rellotge intel·ligent, equivaldria a una manera de posar el comptador de la vida moral a zero.\nPerò més enllà d’aquest component moralitzador, la contraposició fonamental ja ha estat esmentada: fer exercici versus jugar. I potser es deu al fet que subscric el llegat de Cruyff, però em sembla veure en aquells que prefereixen fer exercici per sobre de jugar el mateix tipus de preferència dels que, davant del dilema hipotètic de si voldrien guanyar un partit de futbol 1-0 o 4-3, es decantarien per l’1-0. Es tracta, insisteixo, de l’expulsió del regne de l’oci de l’espontaneïtat i la fantasia, consubstancials a la idea de joc.\nDit tot això, em veig obligat a confessar que en alguna ocasió m’he vist en la penosa circumstància de fer exercici. No tinc cap bona excusa per a aquesta incoherència. Només se m’acut recórrer als coneixements del meu amic Pablo Rapetti, que de vegades invoca una frase pronunciada per Carlos Caszely, exfutbolista xilè que, en ser acusat d’incoherència, va tenir una vegada un atac de lucidesa i va dir: “No he d’estar necessàriament d’acord amb el que penso”. Frase, per cert, que bé hauria pogut pronunciar Cruyff. I és que tots els partidaris de la diversió i el joc acaben parlant el mateix idioma.


Política « Ràdio Maricel de Sitges. 107.8 FM\n11:53, Dissabte, 25 Maig 2019\nEvolució de vot per partit a eleccions municipals (1979-2015):\nVariació de vot per partits a Sitges en eleccions municipals (1979-2015):\nPes dels partits locals en les eleccions locals a Sitges (1979-2015):\n#26MSitges. L’entrevista de les 10 preguntes. Xavier Salmeron (Guanyem Sitges) planteja obrir el pla general per evitar que La Plana i Santa Barbàra sigui un barri dormitori, no creu que calgui prioritzar la recuperació de l’oci nocturn, i considera que cal un nou plantejament de regeneració de les platges.\n12:33, Dimarts, 21 Maig 2019\nAcompanyar i integrar socialment als manters, plantejar un nombre molt més elevat de vivenda pública i, mentrestant, bonificar i conscienciar als propietaris de vivendes buides del benefici social que pot suposar llogar-les a preu assequible, o plantejar definitivament la municipalització del servei d’escombraries, són algunes de les propostes que ha deixat el candidat de Guanyem Sitges al nostre qüestionari.\nUs oferim, a més, l’entrevista al candidat feta pels companys de Ràdio Vinyet/Vinyet Mèdia\nEl Matí amb Nosaltres / A Cel Obert, Entrevistes, Guanyem Sitges, Municipals 2019\n12:30, Dimarts, 21 Maig 2019\nLluís Marcé rep un ram de flors en el seu comiat de regidor\nL’Ajuntament de Sitges va viure el darrer ple ordinari de la legislatura 2015-2019, marcat pels comiats d’una bona colla de regidors. La sessió, que va començar deixant dos punts sobre la taula a l’espera d’informes legals que permetin aprovar-lo en un proper ple extraordinari i urgent, va encallar-se en l’atorgament de 3,2 milions d’euros al Consorci del Club Natació Sitges per poder liquidar l’hipoteca, una solució que haurà de prendre properament aquesta entitat coparticipada per l’Ajuntament. Fins a vuit regidors varen fer discursos de comiat: Miguel Angel Bastenier, Vinyet Lluís, Lluís Marcé (l’únic regidor dels presents que va ser a la primera legislatura de la democràcia), Xavier Nin, Elisabeth Pérez, Jordi Mas, Javier Fernández, Pep Moliné i el mateix alcalde, Miquel Forns.\nEscolteu el punt del Club Natació\nEscolteu els comiats\n#26MSitges. L’entrevista de les 10 preguntes. Luis Miguel García (PSC) aposta per construir un recinte firal al camp d’Aiguadolç, una nova escola Esteve Barrachina -amb pàrquing soterrani- i plantejar que l’actual Escola Pia sigui el futur edifici de serveis municipals.\n12:52, Dilluns, 20 Maig 2019\nEl candidat del PSC deixa una primícia: que un cop traslladada l’Escola Pia al seu nou emplaçament, l’actual edifici serveixi, momentàniament, per a acollir els alumnes de l’escola Esteve Barrachina, amb l’objectiu d’escometre la construcció d’una nova escola en el mateix solar, però amb un pàrquing soterrani. Quan els alumnes del Barrachina tornessin a la seva escola reformada, l’actual edifici dels escolapis s’utilitzaria per a centralitzar els serveis municipals. Aquestes són les seves respostes al qüestionari.\nUs oferim, també, l’entrevista feta pels companys de Ràdio Vinyet.\nEl Matí amb Nosaltres / A Cel Obert, Entrevistes, Municipals 2019, PSC\nPàgina 2 de 99« Anterior123...» SegüentDarrera »


La República Dominicana no té constància que el rei emèrit sigui al país\nEn les darreres hores, diversos mitjans espanyols han assegurat que Joan Carles de Borbó havia fugit al país caribeny\n04/08/2020 - 19.36 Actualitzat 05/08/2020 - 10.55\nEl rei emèrit durant una reunió de líders íberoamericans, l'any 2012, a Cadis (Reuters / Jon Nazca)\nL'Oficina d'Immigració de la República Dominicana ha assenyalat que no té constància que el rei emèrit Joan Carles I hagi arribat al país, segons ha dit el servei de premsa de l'oficina a l'agència Reuters.\nEn les darreres hores, diversos mitjans de comunicació espanyols han assenyalat que el rei Joan Carles, que aquest dilluns va anunciar que marxava del país, hauria fugit a la República Dominicana des de Portugal.\nSegons l'Oficina d'Immigració del país, el darrer viatge de Joan Carles a la República Dominicana va ser entre el 28 de febrer i el 2 de març.\nEl portaveu del Ministeri de Relacions Exteriors del país, César Duvernay, ha negat a l'agència Efe que tinguin constància de la presència del rei emèrit a la República Dominicana:\n"La cancelleria no en té cap informació oficial "\nEls diaris "ABC" i "La Vanguardia" han informat aquest dimarts que Joan Carles de Borbó és a la República Dominicana des de diumenge, un dia abans de comunicar la seva intenció d'abandonar Espanya.\nUn complex hoteler a la costa\nLa televisió de notícies dominicana CDN assegura que l'exmonarca encara no és al país, tot i que ha indicat que s'estan realitzant preparatius al complex hoteler Casa de Campo, propietat de la família Fanjul, per rebre'l.\nAquest complex de mansions situat a La Romana, a l'est del país, seria el lloc on aniria a viure el rei emèrit, segons fonts de la direcció de la urbanització citades pel canal de televisió.\nComplex hoteler Casa de Campo, a la localitat costanera de La Romana, on, segons alguns mitjans, hi hauria Joan Carles de Borbó (EFE / Orlando Barría)\nEl president del govern espanyol, Pedro Sánchez, ha dit aquest dimarts que "no té informació" sobre on és Joan Carles de Borbó, l'endemà que comuniqués al rei Felip VI la decisió de marxar del país.\nMalgrat viure fora d'Espanya, Joan Carles continuarà formant part de la família reial i mantindrà el títol de rei emèrit que se li va reconèixer després d'abdicar, el juny del 2014.


David Castells Angelet, La Sagrada Família\nLa situació de la infància en el tercer món és molt trista. Aquest llibre recull idees com afrontar el problema. És una novela de ficció però inspirada en alguns personatges reals.\nPrimera edició en Català Novembre de 2020\nHola, un altre cop, què tal? Torno a publicar un llibre, aquest cop no només m’he basat en fets reals sinó que he fet córrer la imaginació. Crec fermament que els escriptors tenen el deure no només en explicar la no ficció sinó que també han d’avançar-se a ella, anant més lluny on els somnis es fan realitat.\nLa història que vaig a explicar-vos té una part molt trista però no és un món de ficció, això passa, això és terriblement real i les meves paraules espero que un dia siguin escoltades perquè el ésser humà reaccioni i ajudi als nens que estan sols en el món, a aquestes víctimes innocents que no haurien de existir d’aquesta manera mai i a ningun indret de la Terra.\nSabeu què pot somiar un nen que està sol? Aquests pobres Fills de Déu no poden descansar ni quan dormen. És tant trista la seva situació que tot el tercer món plora pels seus infants incapaços de trobar una solució. Són tant pobres que l’únic que poden sentir és impotència preguntant se si Déu està amb ells.\nI dir-vos que Déu no només està amb ells sinó que està desesperat i no accepta de cap de les maneres el destí que aquests nens s’han trobat. No es pot salvar aquests països de cop i volta però els adults del primer món tenen la obligació de trobar una solució i ajudar-los. Però tot aquest món està capficat en el instint de supervivència i amb una avarícia que sembla com les ensenyances dels mestres de tots els temps no hagin servit per re. Actualment la majoria del ésser humà no està unit i els desborda un sentiment d’egoisme que els corromp. Aquest és el sistema actual que regne a tot el món.\nHi ha Organitzacions No Governamentals que fan grans avenços i sacrificis per arribar a aquests nens però estan desbordades, el problema és tant greu que aquestes organitzacions no poden aclaparar totes les necessitats i estan molt faltes en recursos encara per trobar una solució mundial.\nEn aquest llibre fent córrer la imaginació es proposa una solució definitiva i és que els països del primer món assumeixin la responsabilitat de tots els seus fills en aquest món.\nL’ésser humà té moltes més característiques que aquest instint de supervivència, l’ésser humà sent amor, tendresa i bona voluntat també i tots els compositors de música del món ho demostren però en aquests moments sembla que aquests sentiments siguin només per uns escollits .\nI el Dani es va aixecar suat. Un altre malson destorbava el seu descans al terra de la gran ciutat. Tornava a somiar amb la seva mare morta. Tornava a somiar quan es quedava sol en aquest món. El seu pare no el va conèixer mai. I l’esperava un altre dia immers a la misèria de demanar caritat entre cotxes i pol·lució. A vegades tenia sort i podia menjar una mica, a vegades no. Però no us penseu que el Dani estava sol, tenia amics amb situacions similars que ell i es posaven al terra com ell esperant les ànimes caritatives. Aquests fills de Déu s’aturaven un moment en mig del seu estrés diari per ajudar puntualment aquests nens encara que sentiren una profunda tristesa per l’espectacle que veien envaint lis un gran sentiment de impotència. Era terrible veure que no podien ajudar aquests nens amb més que uns cèntims per el seu estómac buit. Però així és el tercer món, ple d’ànimes no escoltades que s’enfronten a una realitat insuportable per qualsevol cor. Alguns s’endurien, altres també.\nNosaltres els vam ensenyar la paraula de Déu, lis vam dir estimeu-vos, lis vam dir sigueu nets de cor però la trista realitat és que els hi semblava que Déu només estava al primer món perquè el que s’havien d’enfrontar ells era la horrorosa desesperança que vivien aquests nens. El món està fet així, alguns tenen sort i altres no.\nPerò no em vull desviar del argument oblidant el seus protagonistes. El Dani tenia 10 anys i ja portava dos anys sol, sense família, amb molts pocs coneixements, sense una possible educació, sentint-se abandonat i amb por. Por de morir. Por de viure.\nPerò no us penseu que el Dani no era un nen molt espavilat, si hagués pogut anar a l’escola segur que hagués destacat però el destí el va trair i es va quedar sense problemes matemàtics que resoldre i amb un gran sentiment de buidor que el feia pensar només en poder menjar aquell dia. Ell no entenia re. Pel carrer passaven altres nens agafats de la mà dels seus pares i els veia jugar i riure. El Dani no tenia forces ja per jugar i observava aquests nens amb un saludable sentiment de tristesa i enveja. Trobava a faltar la seva mare. Se’n recordava de quan ella estava amb ell i agraïa haver pogut viure amb ella durant vuit anys, sort que no havien tingut els altres nens que estaven el seu costat. Si, el Dani va ser rescatat pels seus amics que ningú els va ensenyar que era l’amor i que ja de més petits es van trobar al carrer però miraculosament expressaven amor i pietat per aquell nen que buscava en la immensitat la seva mare perduda. No havia consol pel Dani però tenia la companyia d’aquests infants.\nHavien nens més petits que ell i havien de més grans. Tots sense educació i un amor que els cuidessin. Tots bruts del carrer, tots sols sense saber fer re. Només esperar els cèntims que anaven caient a les seves mans per poder menjar aquell dia. La seva mirada estava buida i expressava un dolor que només haurien de sentir els adults, si algú es mereix aquesta decadència. Havia nens que es morien, de fam, de malalties, de pena i soledat. El Dani estava a prop del precipici de la vida també, no havia esperança de sobreviure ni per ell ni pels seus companys.\nEl Dani tenia el cor de la seva mare i quan podia menjar era sempre i quan el seus amics també podien. Era un grup de 5 nens. El Dani de 10 anys,el Ismael de 9 anys, la Laura de 8 anys, la Sílvia de 12 anys i el Ricard de 14 anys. Demanaven la caritat junts, no al millor lloc de la ciutat sinó al únic lloc que els van deixar les màfies corruptes d’aquests països. Eren una molèstia, això ho sabien i es van col·locar a un indret oblidat de les mans de Déu de la ciutat al costat del terrible tràfic de cotxes que els escopia soroll, pol·lució i brutícia.\nTots cinc estaven cansats, portaven dos dies sense poder menjar ni una mica i agònicament suportaven les hores que passaven amb dolor a l’estómac, amb fam. Entre ells regnava el silenci, observant, només observant. Se’n recordaven de l’últim cop que havien pogut menjar un àpat decent, se’n recordaven de la sensació de plenitud que van experimentar i se’n recordaven del posterior descans a la vorera que van poder viure. Ara dormien només unes hores patint malsons e incapaços de desentendre’s del crit que feia el seu cos esquelètic.\n24589 seguidores del libro\n7592 comentarios del libro


Alguns comerciants valoren les rebaixes com a “fluixes” i d’altres diuen “que van bé” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLes rebaixes d’estiu d’enguany són del 22 de juny al 2 de setembre.\nDl., 16/07/2018 - 01:35\nAlguns comerciants valoren les rebaixes com a “fluixes” i d’altres diuen “que van bé”\nEl 22 de juny va començar l’època de rebaixes d’estiu, que s’allargarà fins al 2 de setembre. Per algunes de les associacions de comerciants del país, és massa d’hora per fer-ne una valoració. En aquests termes es va manifestar de presidenta de l’Associació de Comerciants de l’avinguda Carlemany, Susana Venable.\nPer la seva banda, la presidenta de l’Associació de Comerciants i Propietaris de l’avinguda Meritxell, Sònia Yebra, va manifestar que el començament de les rebaixes “ha estat una mica fluix, per sota de les previsions”. Yebra va dir que esperaven que fossin més bones i que, de moment, estaven “per sota de les expectatives”. Les obres a l’avinguda Meritxell hi podrien tenir a veure.\nEn un sentit diferent, es va manifestar la presidenta de l’Associació de Comerciants del Centre Històric d’Andorra la Vella, Anna Riberaygua. De fet, aquesta associació va preguntar a finals de la setmana passada als establiments associats com qualificarien aquestes rebaixes d’estiu i, en general, van expressar que “estaven anant bé”, tant pel que feia al client nacional com al turista que aquests dies fa les seves vacances al Principat. Riberaygua va fer notar que, com que el bon temps ha vingut tard, “això ha fet que la gent compri ara la roba d’estiu”. “Ara per ara, va dir, els comerciants n’estan contents”.\nDe tota manera, la presidenta de l’Associació de Comerciants del Centre Històric va recordar que les associacions de comerciants han demanat al Govern que s’escurci el temps dels períodes de rebaixes.\nEls descomptes en els preus dels articles oscil·len entre el 20 i el 60%. En algunes ocasions, en botigues outlet de grans marques, fins i tot, hi ha descomptes en segones i terceres unitats que arriben fins al 70%.\nLes rebaixes arrencaran el 18 de desembre i acabaran el 7 de març


Appartement Résidence Astoria Chamonix França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n13 rue du Lyret, Centre, Chamonix, França, 74400 - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartement Résidence Astoria\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Chamonix Mont Blanc, Appartement Résidence Astoria és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Musée Alpin, 3 Cinémas, Musée des Cristaux a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nAppartement Résidence Astoria també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Chamonix Mont Blanc. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, ascensor.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, cuina americana, nevera, forn microones, plat de dutxa a cada habitació. Esquí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Appartement Résidence Astoria.


JUAN CIFRE, REFORÇ DE LUXE PER A LA DEFENSA DE LA SD FORMENTERA - SD Formentera , Benvingut al web oficial del teu equip.\nsdformen Published: agost 3, 2018 Categories: NOTICIAS Tags: fitxatges · Grupo XI Tercera Dvisión · Iván Gómez Roa · José Quereda "Pirri" · Juan Cifré · Juan Cifré a la SD Formentera · mercat fitxatges · nou fitxatge · Pretemporada 2018/19 · SD Formentera · temporada 2018/19 · Tercera Divisó · UD Poblense\nLa SD Formentera segueix donant forma al projecte esportiu de la temporada 2018/19 que competirà a Tercera Divisió. L’última incorporació que arriba al primer equip és Juan Cifre Navas (Palma de Mallorca, 26/05/1993), lateral dret de 25 anys procedent de la UD Poblense.\nEs tracta d’un jove jugador que s’ha format a la pedrera del RCD Mallorca on ha passat per gairebé totes les categories. Després d’estar dues temporades a Tercera Divisió amb l’equip filial del club vermellenc, va aconseguir l’ascens a Segona B. El seu bon paper i la importància del jugador dins el filial del Mallorca, varen fer que arribés a debutar amb el primer equip a Segona Divisió A.\nJuan Cifre, ha set un dels reforços més desitjats per la Direcció Esportiva de la SD Formentera des que es va començar amb la planificació de la temporada 18/19. “L’arribada de Juan Cifre ens deixa molt i molt contents. És un futbolista que teníem present des de fa temps, i hem estat pendents de la seva situació durant aquest estiu. Ara s’ha pogut fer i la felicitat que tenim tant el cos tècnic com jo de poder comptar amb Juan Cifre com a lateral dret és molt gran”, ha delcarat José Quereda “Pirri”, Director Esportiu del club.\nLa carrera esportiva de Juan Cifre també passa per clubs com el filial de l’Sporting de Gijón (Segona B) i el CD Llosetense (2aB), en aquest últim hi va jugar en qualitat de cedit.\nLa darrera temporada, 17/18, Cifre, va fitxar per l’UD Poblense, en un projecte ambiciós que pretenia pujar de categoria. L’equip blau-grana va jugar playoff d’ascens a Segona B, però va caure contra el CF Salamantino, equip que finalment va pujar a la categoria de bronze.\nAra, la següent aturada de Juan Cifre és Formentera, on el club inicia una nova etapa amb el jove entrenador, Ivan Gómez, i l’experimentat Director Esportiu, José Quereda “Pirri”. El nou jugador roig i negre serà contractat per una temporada amb opció a una més si s’aconsegueix l’ascens a Segona B.\nCifre, és un jugador molt conegut al futbol balear que es caracteritza per ser un lateral dret de llarg recorregut. “És un futbolista defensiu amb caràcter atacant. Puja molt i bé per banda, té bon centre, és ràpid i té arribada. Per la seva manera de veure el futbol, és un jugador que s’adapta perfectament al sistema que vol Iván Gómez. Juan Cifre va ser important al Real Mallorca i a l’Sporting de Gijón “B” i aquí també ho serà. A més, el fet d’estar tant temps a les pedreres i filials del Mallorca i Sporting de Gijón, fa que el jugador vingui amb una educació esportiva de molt nivell”, ha destacat el Director Esportiu, Pirri.\nSegons explica el mateix Director Esportiu, el fitxatge de Juan Cifre no ha set una opció fàcil: “És cert que hem tingut altres opcions, però la de Joan Cifre sempre ha estat molt present. Vàrem esperar molt de temps a un jugador que estava l’any passat amb nosaltres i s’havia compromès amb el club al fet que si jugava a Tercera, seria a la SD Formentera, però finalment no va ser així i va marxar a un altre club de Tercera d’un altre grup. Sincerament, això ens va deixar una mica tocats. Hem tingut altres opcions, algunes interessant i altres no tant. Per sort, tenim a Agus Ojeda, que és un jugador molt polivalent, i ara amb la incorporació de Juan Cifre, tenim ben cobertes les posicions de banda”.\nEl nou jugador del Formentera ha tingut diverses propostes sobre la taula aquest estiu, però el projecte ambiciós i atractiu del club roig i negre ha set el que més l’ha motivat. “Hem tingut sort que tot el que l’hi ha sortit no l’hi ha agradat del tot i ens ha escollit a nosaltres. Tenim un projecte molt seductor on no tot són diners. Per això, valorem que un jugador tan cotitzat com Juan Cifre, vulgui venir al nostre club. Tots sabem que el seu nivell és de categoria superior, i per aquest motiu estem tan contents. Cifre, ha posat molt de la seva part. La negociació va ser molt bona, transparent i amb molt bona predisposició per la seva part i pels seus agents. He de dir que com a persona em va guanyar en dos minuts”, ha declarat Pirri.\nEl jugador s’incorporarà a la disciplina del club el divendres, 3 d’agost, i ja participarà de l’entrenament a les 20.00 h. També podria gaudir d’alguns minuts en el partit amistós que jugarà la SD Formentera contra el CF Sant Rafel, el diumenge 5 d’agost a les 20.00 h.\nBenvingut a Formentera i molta sort, Juan!


Des del meu punt de vista: Petons de diumenge (Sílvia Soler)\nL'altre dia (bé, fa molts i molts dies) vaig anar a la Biblioteca de la Barceloneta, com a usuària. El cas és que quan ja em disposava a marxar, vaig veure un llibre que em va atraure: PETONS DE DIUMENGE.\nM'agradava el títol, em va fer gràcia, me'l vaig emportar.\nLa veritat és que no n'havia sentit a parlar, tot i que va ser premi Prudenci Bertrana (pausa: Prudenci Bertrana era un escriptor que va escriure Josafat, una mena de Jorobado de Notredâme a la catalana, a la catedral de Girona, interessant de llegir!) (fi pausa).\nBé, Petons de diumenge va d'una dona que es diu Valèria Isern. Quan comença el llibre ja se'ns diu que està ben malalta, càncer terminal. La Valèria és una dona molt gran i el que explica en aquest llibre és la seva vida.\nRealment, no hi ha cap gir argumental inesperat ni cap situació que t'obligui a llegir un capítol més. No. Però enganxa. Transmet. Petons de diumenge és una història com la vida mateixa, sense més.\nLa seva joventut (la de la protagonista) va estar enfonsada pel franquisme (aquella época tan gris de la nostra història), tot i que això no impedeix que pugui anar a la universitat a estudiar arqueologia o que es casi amb aquell home que tant estima però que potser no li convé.\nAmb Petons de diumenge, Sílvia Soler reconstrueix la història de milers de dones que durant la dicatura van fer petites rebel·lions personals intentant ser felices en un temps en què estimar-se era pecat.\nAh! i els petons de diumenge són els petons que es fan els dies de festa...petons que no es podien fer cada dia (moral catòlica de l'època).\nI ah! l'escriptora -ho acabo de descobrir- és la germana del Toni Soler.\nEntrada relacionada: referència bibliotecària dins del llibre


Matrícula: tardor - Facultat de Física - Universitat de Barcelona - Universitat de Barcelona\nConvocatoria extraordinària fi de carrera\nPas de llicenciatura a Grau\nPrematrícula / matrícula amb incidència\nTorn especial d'inscripció\nMatrícula de tardor\nSi voleu accedir a la informació de matrícula de primavera, seguiu aquest enllaç.\nPortal de Benvinguda de la UB\nGuia dels estudiants dels graus de la Facultat de Física\nNormativa acadèmica i econòmica de la UB\nCom obtenir les dades d'identificació UB? Guia.\nPlaces Lliures (06/10/2021) - Grau de Física - Grau d'Enginyeria Electrònica de Telecomunicació - Nou!!\nIniciar automatrícula. Accés a l'aplicatiu de matrícula per a graus\nLes sessions informatives prèvies a la matrícula es faran per videoconferència:\nENREGISTRAMENTS DE LES SESSIONS\n— Enginyeria Electrònica de Telecomunicació: 10:00 h\n— Física i itinerari doble de Física i Matemàtiques: 11:00 h\nPresentació de la sessió: informació administrativa\nTan aviat com la UB tingui les llistes de l'alumnat assignat, us enviarem l’email de benvinguda.\nLa matrícula es farà online des de qualsevol dispositiu amb accés a internet. Els torns de l’automatrícula es publiquen a la dada indicada al calendari següent. A partir de la nota de PAU, s’estableix el dia i l’hora en que cada estudiant pot entrar a l’automatrícula.\nSessió online per consultar dubtes o aclariments .\nTorns de Física\nTorns d’Enginyeria Electrònica de Telecomunicació (**)\ntorns de matrícula\nReclamacions 2a assignació i 1a reassignació\nTorns pendents de publicar\n(Els torns de matrícula s'aniran afegint a mesura que l'Oficina de Preinscripció Universitària ens faciliti les dades)\nLes dates de matrícula són definitives, però els horaris es poden modificar per motius tècnics i/o organitzatius, confirmeu-los en els llistat que anirem publicant en aquesta web.\n(**) L’alumnat del Grau d’Enginyeria Electrònica de Telecomunicació faran la matrícula dels grups de pràctiques es farà l’13 de setembre. Horaris d'inscripció de pràctiques\nIMPORTANT: L’alumat de l’itinerari doble Física i Matemàtiques, a partir del curs 2021-22, ha de fer totes les gestions a la Facultat de Matemàtiques (més informació).\nLa carpeta UB es lliurarà a partir del 13 de setembre en el Punt d'Informació de l’aulari (planta 1).\nSi tens assignatures superades en estudis universitaris previs que es puguin reconèixer al teu nou grau, posat en contacte amb la Secretaria de la Facultat (sec.facultat.fisica@ub.edu) enviant un correu amb el tema “Possible reconeixement” abans de la data de matrícula, i consulta aquesta informació.\nNO es faran matrícules fora de l’horari assignat. Si preveieu que no podreu fer la matrícula el dia i l'hora assignats, és necessari que us poseu en contacte amb la Secretaria abans del dia que teniu assignat (sec.facultat.fisica@ub.edu).\nCom que els graus son semestrals, al juliol es fa la matrícula de les assignatures de tardor (1r semestre) i al febrer es farà la Prematrícula i la matrícula de les assignatures de primavera (2n semestre). Consulteu el calendari de tràmits.\nAlumnat que continua els seus estudis\nCalendari de prematrícula i matrícula\nTorns d’Enginyeria Electrònica de Telecomunicació\nAVÍS- Ha hagut canvis respecte de les dates publicades inicialment:\n8 de setembre (10 a 20 h.) - Grau d'Enginyeria Electrònica en Telecomunicacions)\n9 de setembre (08.30 a 20 h.) - Grau de Física\nTorns de matrícula tardor 2021-2022\nFÍSICA - 30 de setembre\nTorns de matrícula tardor 2021-2022 EET - 30 de setembre\nEET: inscripció de pràctiques\n* oberta des del torn assignat fins diumenge 3/10 a les 23:59 h.\n** oberta des del torn assignat fins diumenge 10/10 a les 23:59 h.\nResolucions d’incidències Tardor 2021\nRespostes a les sol·licituds presentades fins l’1 de setembre\nA publicar el 7 de setembre\nRespostes a les sol·licituds presentades fins al 10 de setembre\nPlaces lliures a 6 d’octubre\nPendents de publicar\nFins el dia 1 de setembre a les 13:30 h. es poden presentar sol·licituds per incidències (exempció de requisits de pla d’estudis, reincorporació, permanència o assignatures amb places limitades) al correu de la Secretaria sec.facultat.fisica@ub.edu, adjuntant aquest imprès en format pdf amb el nom del fitxer amb el següent patró COGNOM1_COGNOM2_NOM_(tipus d’incidència). De la mateixa manera, per demanar el torn especial d’inscripció cal fer servir aquest formulari i adjuntar la documentació necessària amb format pdf i el nom amb el mateix patró abans explicat.\nUna vegada finalitzada la prematrícula només s’acceptaran sol·licituds d’incidències justificades documentalment fins el dia 10 de setembre a les 13:00 h.\n(1) Només s'atendran sol·licituds d'ampliació de places en assignatures obligatòries (caldrà que consultem els coordinadors corresponents abans de resoldre res)\n(2) No s'ampliaran capacitats d'optatives de places limitades\n(3) No es faran canvis de grup entre matí i tarda\n(4) Els canvis de grup de pràctiques es gestionaran amb els coordinadors corresponents\nLES INCIDÈNCIES ES RESOLDRAN AL LLARG DE LA SETMANA DEL 13 AL 17 DE SETEMBRE\nLa prematrícula és vinculant (no es poden fer canvis). Si teniu dubtes sobre si us voleu cursar o no una assignatura, recordeu que a l’automatrícula (a partir del 30 de setembre) i a la modificació de matrícula (7 i 8 d’octubre) sí es poden fer canvis (afegir assignatures, anul·lar-les i/o modificar la vostra matrícula) dins dels set dies següents a la seva formalització.\nMOLT IMPORTANT: A l’alumnat que, havent fet la prematrícula, no formalitzin la matrícula dins del termini fixat, se'ls anul·larà la inscripció feta. Aquestes places quedaran lliures per la resta d’estudiants, es publicarà la relació abans de la modificació de matrícula.\nTant a la matrícula com a la modificació es poden fer ampliacions d’assignatures, anul·lacions i canvis de grup, si hi ha disponibilitat de places.\nL’alumnat amb resolució positiva d'admissió per canvi d’estudis amb més de 30 crèdits reconeguts rebrà les instruccions des de la Secretaria.\nEls controls informàtics avisaran de les incidències de permanència o requisits de dues maneres:\nPer qualsevol dubte o aclariment, no dubteu en posar-vos en contacte amb la Secretaria mitjançant l’adreça sec.facultat.fisica@ub.edu\nDreceres de graus


Sagales - CONGELACIÓ I REBAIXA EN EL TARIFES DEL 2015\nCONGELACIÓ I REBAIXA EN EL TARIFES DEL 2015\nComença l’any nou amb millors preus de les tarifes de transport públic. Enguany els preus es mantenen congelats respecte el 2014, i en el cas d’haver alguna modificació es tracta d’una rebaixa, com la T-10 de Manresa Bus (de Sagalés) o la T-10 de l’Autoritat del Transport Metropolità (ATM) de Barcelona. L’objectiu és impulsar la utilització del transport públic.\nLes tarifes per aquest 2015 es mantenen congelades respecte els preus de l’any anterior, tant de Sagalés, de l’ATM de Barcelona i de l’ATM de Girona. Les úniques modificacions significatives suposen una rebaixa. D’aquesta manera, el preu de la T-10 de Manresa Bus passa de 8,25€ a 7,95€. I el títol de 10 viatges a totes les zones de l’ATM de Barcelona costa 9,95€ en comptes de 10,30€, la qual cosa suposa un descens del 3’4%. Aquesta reducció també s’aplica als títols bonificats T-Trimestre per a persones a l’atur i a la T-70/90 per a famílies nombroses i monoparentals. L’objectiu és fomentar l’ús del transport públic entre els ciutadans. En aquest sentit, el Conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, destaca que “Barcelona aconsegueix el títol de 10 viatges més barat del conjunt d’Europa i el més competitiu”.\nA continuació, un quadre amb les tarifes de l’ATM de Barcelona (turquesa) i la de Girona (blau).\nA més, cal recordar que les línies de Sagalés que operen a les comarques d’Osona i el Berguedà s’integren aquest 2015 al sistema tarifari de l’ATM de Barcelona, oferint així als usuaris un estalvi en el preu del bitllet d’entre el 22% i el 44%, tal i com publicavem el mes passat en aquesta notícia: http://bit.ly/1tZSbWy


El metro ja arriba a l’aeroport | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nEl metro ja arriba a l’aeroport\n12/02/2016 13:32 h\nLa línia L9 Sud ja està en funcionament i uneix Barcelona amb les dues terminals de l’aeroport. El tram nou de l’L9 té quinze estacions, de les quals sis connecten amb altres línies del metro, dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) i de Rodalies.\nL’alcaldessa, Ada Colau, ha viatjat en el primer trajecte del tram nou de la línia L9 del metro, des de Zona Universitària fins l’aeroport. Ho ha fet acompanyada del president de la Generalitat, Carles Puigdemont; el vicepresident, Oriol Junqueras; el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, i també de l’alcaldessa de l’Hospitalet de Llobregat, Núria Marín, i l’alcalde del Prat de Llobregat, Lluís Tejedor.\nEl tram nou de l’L9, ja en funcionament, uneix tres grans municipis de l’àrea metropolitana: Barcelona, l’Hospitalet de Llobregat i el Prat de Llobregat. En aquest sentit, Ada Colau ha manifestat: “Com a presidenta de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (ATM) he de destacar que aquesta infraestructura és molt important perquè millora moltíssim la connectivitat metropolitana.” L’alcaldessa ha afegit: “No ens hem d’aturar aquí i hem de seguir treballant plegats perquè el metro arribi també a la Marina i a la Zona Franca. Els ho devem als veïns i les veïnes.”\nLa xarxa de metro creix de sobte un 20%\nL’L9 Sud recorre 19,6 quilòmetres i enllaça la T1 de l’aeroport amb Zona Universitària en un trajecte de 32 minuts. Disposa de quinze estacions accessibles, de les les quals sis tenen enllaç amb altres línies del metro, d’FGC i de Rodalies. Una altra característica d’aquest tram és que els trens circulen de forma automàtica, sense conductor.\nLa freqüència de pas dels combois de l’L9 Sud serà de 7 minuts en els dies laborables i tindrà l’horari habitual de la xarxa de metro. El preu dels bitllets per anar fins a l’aeroport és de 4,5 euros.\nMés d’una dècada de treballs\nAquesta era una infraestructura molt esperada, ja que va ser el 2002 quan se’n va col·locar la primera pedra i el 2005 quan es van començar les obres. Finalment, aquest 12 de febrer de 2016 s’ha pogut inaugurar la línia, gràcies a la col·laboració entre diferents administracions. La inversió total de l’obra ha estat de 1.470 milions d’euros.\nLa Generalitat preveu que 23 milions de viatgers faran servir aquest tram nou del metro, que també facilitarà l’accés en transport públic a centres educatius, zones comercials i àrees logístiques i de promoció econòmica com la Ciutat de la Justícia, Mercabarna, Fira de Barcelona i les dues terminals de l’aeroport.


Ofertes Setmana d'Esquí Alps a Val Thorens + Orelle - Esquiades.com\nSetmana d'Esquí Alps Val Thorens + Orelle, Alps Francesos\nReserveu les vostres vacances a Val Thorens amb Esquiades.com\nÉs l’estació d’esquí més alta d’Europa, a 2.300 metres d’altitud i part de Les Tres Valls (Les 3 Vallées), coneguda com una de les estacions d’esquí més grans del món.\nCom es pot arribar a Val Thorens?\nT’agradaria agafar un vol? Si és així, voleu a Chámbery o Ginebra?\nQuè passa amb l'allotjament a Val Thorens?\nTenim opcions per satisfer els gustos i les carteres de tots! Així doncs, trobareu opcions econòmiques en apartaments amb cuina i hotels d’esquí de luxe amb mitja pensió.\nPodeu fer una ullada a les càmeres web de Val Thorens , així com a ressenyes d’esquiadors i esquiadors a l’estació d’esquí de Val Thorens .\nOFERTES SETMANA D'ESQUÍ ALPS A VAL THORENS + ORELLE\nAquest allotjament es troba a 0.7 de Val Thorens + Orelle.


Collar Seresto per a Gats - El Collar Antiparasitari per al teu Gat\n> Gats>Antiparasitaris per Gats>Collar antiparasitari Seresto per a Gats\nEl collar Seresto per a gats és un antiparasitari dissenyat per a protegir al teu amic de quatre potes de les picades de puces, paparres i altres paràsits externs.\nL'antiparasitari Seresto gats ha sigut fabricat en una combinació de materials que alliberen els principis actius a baixes dosis de manera controlada. D'aquesta manera el teu gat estarà protegit fins a 8 mesos.\n# Característiques collar Seresto per a gats:\nEliminació eficaç de puces, larves, nimfes i paparres adultes.\nAcció repel·lent contra paparres.\nEls materials de la seva composició li aporten gran resistència.\nLa seva combinació de principis actius i el seu sistema d'alliberació el fan un antiparasitari tan eficaç com segur pel gat i pels membres de la família.\nLlarga durabilitat. Proporciona fins a 8 mesos de protecció.\nEs pot adaptar a la mida del teu gat.\n¿Com col·locar el collar Seresto al teu gat?\nEl sistema de col·locació del collar per gats és molt senzill:\nTreure el collar de la llauna i extreure'l de la bossa.\nDesenrotllar el collar Seresto i retirar les restes de plàstic que quedin a la part interior.\nRodejar el coll de l'animal amb el collar i fer passar l'extrem per dins de la sivella.\nAjustar-ho deixant aproximadament dos dits d'espai entre el collar i el coll del gatet. És important no deixar massa espai, ja que podria caure.\nSi el gatet és petit, recorda reajustar el collar a mesura que creixi.


Revisió del 12:04, 13 oct 2008\nRevisió del 13:56, 5 oct 2008 (modifica)\nm (Bot: substitució automàtica de text (-Edat Mitjana +edat mitjana))\nRevisió del 12:04, 13 oct 2008 (modifica) (desfés)\nGuillem I Sanudo el successor de Marc II fou vassall fidel de la princesa d'Acaia enemiga del català Alfons Frederic, i va lluitar contra els catalans a la batalla de Cefís, on fou ferit i capturat, i després contra Ferran de Mallorca; el [] fou inclòs en la treva entre el rei Alfons, el batlle venecià de Negrepont i els senyors de l'illa i el [] el va succeir el seu fill Nicolau I Sanudo; durant el govern d'aquest Naxos fou atacada pels otomans (1325-14326) i va signar una nova treva amb la companyia catalana, en la que va participar també el batlle venecià de Negrepont el []; el [] el va succeir Joan Sanudo fins el [] que fou vassall dels Anjou de Nàpols. A Joan el va succeir la seva filla Fiorenza que es va casar amb Joan dalle Carceri el []. Nicolau III dalle Carceri el fill va assolir el ducat el [] però va morir el []. Francesc I Crispi va agafar el poder en una revolta armada el [] i el mateix any es va casar amb Fiorenza i va esdevenir duc. El [] en quequè es va establir el protectorat de Venècia.\nEl [] el que restava del ducat fou ocupat pels otomans, i donat en feu al jueu Josep Nasi. El [] va passar a domini directe de la Porta otomana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/2765724»


Nuria Llopis ha lluit el trage ‘Fallera Major Infantil de Gandia’ en color ‘Gris Nube’\nEl trage que ha lluit Núria Llopis Carrasco a la seua presentació és del segle XIX i ha sigut teixit amb el model exclusiu ‘Fallera Major Infantil de Gandia’ pels telars de la ‘Companyia Valenciana de la Seda’. S’ha teixit sobre un fons de seda tintat expressament per a Núria, al que han batejat ‘GRIS NUBE’, entramat amb 12 colors de diferents games, destacant els roses i blaus, i el detall dels llaços que tanquen el ram de flors que van en groc antic. Les pintes són un treball exclusiu obra de Castelló-Castelló Ciselladors i el motiu central de les quals és l’Escut de la ciutat de Gandia.\nQuant a l’adreç, ha estat realitzat per la casa Carmelo García i és el tradicional model de barqueta o balconet, anomenat així perquè els seus penjolls de perles imiten una cortineta que dóna el nom de barca. Està muntat amb perla natural i pedres de Swarovski. Xapat en or de 22K. Porta a joc l’anell, el collar i polsera de 5 voltes de perla natural.\nQuant a les manteletes que llueix Núria han sigut brodades per a ella per Filles de Carmen Esteve, Estan realitzades en cadeneta artesanal sobre tul de seda brocades en daurat i milers de lluentons metàl·lics de dues grandàries. Aquest és un treball totalment artesanal i el dibuix que reprodueix pertany a l’arxiu de la casa, sent adaptat per a Nuria, tenint en compte el dibuix i grandària de la falda.\nRespecte a les randes, són antigues de la firma Juanma M’Encanta. Han sigut triades especialment fent joc amb el trage i les manteletes. L’ahuecador és el model Felisa de la firma La LLar del Fil, adaptat a l’altura de Nuria i necessitats de la tela. La xambreta i pololo són també de La LLar del Fil. Es tracta d’un treball llencer confeccionat amb batista fina, randes de valencie i xicotetes baines. Les enaigües són un record familiar de la seua tia Lola, confeccionada tota a mà amb randes de valencie i alençon. Els calcetins són un model teixit en seda, personalitzats amb el seu nom, obra d’Elvira Bella.\nLes sabates són de Sandal, i estan fets en el Teler dels Germaníes. És el model ‘borlas’. És tipus guant, ja que el forro va cosit a la tela per a evitar que es formen arrugues en l’interior. El pentinat és una creació d’Ana, de Differens Spa. Ana és la seua perruquera des que Núria s’ha vestit i qui millor coneix els seus gustos.\n#Gandia #FalleraMajorInfantil #RaquelAlario #NuriaLlopisCarrasco


Peixos (Europa) – Animals en perill.\nEls marlins són grans i comestibles, que es pesquen com a esport, emparentats amb el peix espasa. Són nedadors ràpids que viuen en la major part dels mars càlids; Els peixos vés-la, Istiophorus albicans i Istiophorus platypterus , se’ls diferencia per la seva aleta dorsal, de major grandària. En tots ells, els ossos nasals de la mandíbula superior es perllonguen formant una espasa llarga i arrodonida. El marlí aconsegueix un pes màxim d’uns 630 quilograms. El marlí negre, Makaira indica, és una espècie comuna en el Pacífic. El marlí blanc, Tetrapturus albidus, és un peix popular en la pesca esportiva de l’oceà Atlàntic; aquesta espècie i el marlí del Mediterrani, Tetrapturus belone, estan presents en el Mediterrani.\nCom en la gran majoria dels peixos en perill d’extinció, aquests s’enfronta a diverses amenaces o riscos a causa del cotitzat de la seva carn, la qual ha estat considerada com un apetitós menjar, sent comercialitzada, clandestinament, a diversos mercats del món.\nPESCA AMB ARPÓ: És una de les pitjors maneres de capturar a aquest peix. Els busos solen baixar a les profunditats del mar de nit, quan el peix està hivernant, i paralitzar-los ruixant cianur al voltant dels esculls, d’aquesta manera, el peix napoleó perd la capacitat de nedar en aquest moment, sent ferit a mort amb el tir de arpó.\nEls esturions tenen un cos allargat i estret, amb aspecte esqualiforme i solen tenir diverses sèries d’escuts ossis. El lòbul superior de la seva cua és molt més gran que l’inferior. El musell pot ser allargat o curt depenent de l’espècie, amb barbillones en la part inferior. La seva boca és protràctil i els adults no tenen dents.\nEl caviar de l’esturió és una espècie molt valuosa comercialment i això condueix a un excés de recol·lecció, tant legal com a il·legal. Atès que són un grup d’espècies migratòries, el represa ment dels rius en tota Europa, Àsia i Amèrica del Nord, durant el segle passat ha donat lloc al fet que moltes espècies d’esturió perdin l’accés les seves zones de fresi.\nDEGRADACIÓ DE L’HÀBITAT: La pesca amb dinamita és una tècnica poc usada, però encara emprada en algunes parts del món per capturar a aquests peixos. La dinamita sol destruir els esculls posant al descobert als peixos napoleons en perill d’extinció. Aquesta tècnica acaba amb l’hàbitat marí no solament del peix napoleó, sinó de moltes altres espècies que habiten en els corals.


Projecció de 'Presentrospectiva'\nPàgina d'inici\tAgenda\tAgenda de l'Institut d'Estudis Ilerdencs\tProjecció de 'Presentrospectiva'\tLa música des de diversos angles 'La rateta' al teatre d'Aitona Gratuïta\nProjecció de 'Presentrospectiva' 20 d'octubre de 2014\n- Lleida (Segrià) G/R/E/A/S/E Facebook\nDes de la vessant més experimental del cinema arriba al CaixaForum de Lleida 'Presentrospectiva'. Una presentació de l'obra del cineasta ilerdenc Antoni Pinent que fa un repàs als seus treballs. L'activitat, gratuïta per a tothom, permetrà als assistents intercanviar impressions i inquietuds amb el cineasta. La seva obra ha passat per diverses fases, però cal destacar el seu treball d'apropiació, tenint en compte que la majoria de material usat està realitzat sense càmera. Pinent treballa, doncs, amb tècniques com el 'copy-paste', que dota les seves peces d'un humor especial. El seu últim treball G/R/E/A/S/E ha estat projectat a festivals de prestigi internacional com el WRO Biennale (Polonia), Curtas Vila do Conde (Portugal), EXIS (Corea del Sud), BFI. London Film Festival (Anglaterra), o L’Alternativa (Barcelona). Setembre 2013.\nHora: 19 i 22 h CaixaForum Lleida


País de paraules: hui «catxotxes» - Nosaltres La Veu\nPaís de paraules: hui «catxotxes»\nPaís de paraules: hui, catxotxes\nNo sé si vos passa com a mi que la cadència amb què es pronuncien certs mots la vincule directament a la seua semàntica. I és que les acostume a sentir d'un emissor que adquireix un posat molt particular per a amollar-la. En la paraula de hui, «catxotxes» vessa del parlant amb una obertura exagerada en les dues primeres síl·labes i un tancament agosarat en la darrera, i tot, acompanyat d'un ritme lent que ja ens indica que el mot té tota la pinta de voler dir: «Persona que actua o parla amb lentitud, diferint l'execució de les coses, amb excessiva parsimònia», tal com resa el DNV. Ja sé que potser exagere, però de veres que m'ho recorda quan l'escolte, ja veus...\nMés enllà de divagacions personals esbiaixades, confesse que m'ha costat documentar el mot. Diria que perquè el seu ús està molt limitat geogràficament i perquè ara mateix està en clar retrocés. N'he trobat testimonis a comarques ubicades des del valencià septentrional al nord del meridional, cosa que no demostra absolutament res per la tènue exhaustivitat de la meua cerca. Però val a dir que no apareix ni a l'Alcover Moll, en què l'exhaustivitat i la faena ben feta estan més que demostrades.\nEntossudit a contribuir a la difusió d'un mot ben nostrat, busque entre els qui més en saben. Eugeni S. Reig, des del web Les nostres comparances, la proposa en el context «riure's com catxotxes» per aclarir que és qui «es riu molt a gust i d’una manera innocent, com ho fan els xiquets de bolquers» i apunta a una proposta d'Emili Casanova, que també en sap bona cosa de la nostra llengua (si no el que més), per ubicar-ne l'origen, noteu: «[…] o el mateix catxotxes, [...] que deu ser l’adaptació del mot castellà “cachucha”, barret que portaven uns balladors aragonesos que venien pel país […]». A més, Reig proposa també una definició més àmplia que la recollida al DNV: «Persona excessivament bona, de geni dòcil, de somriure fàcil, crèdula i afable, que sempre va amb el cor a la mà, que difícilment es nega a res i de la qual els altres solen aprofitar-se», un tros de pa, el nostre catxotxes.\nUna altra referència obligada és el Paraules en xarxa, de l'albalatenc Juli Jordà, una obra construïda a partir de la participació popular a través de les xarxes socials, cosa que en garanteix l'actualitat d'ús. Bé, òbviament ve recollida i n'amplia el significat en proposar com a definició «persona que és molt arreu o que no s'inquieta per res». A més, hi afegeix un sinònim: melsut. En el meu poble, amb esta definició diríem «desahogat», però el que importa, al remat, és que es fa servir.\nFinalment, cal saber que «ser un catxotxes» també pareix que té un ús una miqueta especial i, en estos temps de prudència lingüística, diria que malsonant, tot i que malauradament freqüent. En el llibre La mel i la fel, de Carme Miquel, trobem que hom pot esdevenir «catxotxes» a ulls d'aquells amics que creuen que hi ha un manual per tractar les dones: «Els amics de la Lliga anticaciquista i els qui juguen amb ell a pilota —que amb freqüència són els mateixos— li diuen que és un catxotxes, un betzo, que no té collons per doblegar la muller». Això sí, Carme, exercint mestratge com en tota la seua vida, marca el camí: «Però Vicent riu quan ho escolta convençut que no ha de demostrar cap poder quan les coses dins de casa li van bé», lliçó de vida.\nEn fi, ja l'acabe. Potser se me n'ha anat de mare i n'hi ha massa cosa, però ja em perdonareu que no siga capaç de rebutjar les joies que la llengua ens regala. Ara bé, vos toca decidir com sentir-vos si algú vos diu algun dia «catxotxes». Jo decidiré quan escolte el to i depén del dia...


DOS PARDALETS - Contractació directa i online\nArmats amb l’acordió diatònic, la guitarra i les seves veus, Carles Belda i Marc Serrats, dos músics habituals del circuit folk de casa nostra, ens ofereixen l’espectacle Dos Pardalets. Carles Belda, nascut a Sabadell el 1972, és un dels acordionistes més reconeguts actualment a Catalunya i ha actuat en diverses edicions de la Trobada d’Arsèguel. Es va donar a conèixer ara fa una dècada amb el grup Pomada, també amb Ensaladilla So Insistent i actualment compagina les actuacions amb Mesclat, Petita Festa i amb la seva pròpia formació, El Belda i el Conjunt Badabadoc. També és expert en la trikitixa, l’acordió propi del País Basc. De la seva part, Marc Serrats està implicat en projectes musicals com ara Dijous Paella i Xerramequ Tiquismiquis. Alhora, ha coordinat els discs de suport a La Bressola, les escoles en català de la Catalunya Nord, en què hi han col·laborat diversos artistes. Aquests dos folkis i moderns incansables recorren la conca mediterrània i altres indrets, en la... Llegir més\nDos Pardalets Veure preu Veure preu\nUn parell d'ocellots de mal pèl, armats amb la guitarra, el diatònic i les despectives veus, us serviran un grapat de cançons ballables amb txura de rumba i d'altres bèsties caribenques. Aprofiten tonades amb lletra de vides anteriors i les reviuen en públic: de Pomada a Dijous Paella i de Xerramequ Tiquismiquis als Badabadoc. Ara, hi afegeixen novetats per fer-ho tot plegat més agraït. Marc Serrats i Carles Belda, per servir-los.\nEstil/Gènere: Cançó folk catalana\nCarles Belda (acordió diatònic i veu) Marc Serrats (guitarra i veu)\n• Compliment de les necessitats i especificacions tècniques mínimes del rider.\nGrups de Versions, Música Folk, Grups de Folk, Acordionistes


El disc que esperaves – Sons de Xaloc\nEl 18 de setembre, després de posposar l’estrena programada per a març, Els Amics de les Arts van publicar el seu cinqué disc anomenat El senyal que esperaves (Música Global/Universal Music).\nDani Alegret, Joan Enric Barceló i Ferran Piqué han dut a terme aquest projecte per primera vegada en format trio després de molts anys formant quartet amb Eduard Costa, qui va deixar el grup per dedicar-se a projectes musicals personals. Han optat també per unes cançons on ja no predominen tant les veus a cor, com en els seus discs anteriors, sinó, més aïna les veus individuals, regalant-nos un disc molt intimista, delicat i amb unes lletres narratives que arriben ben endins.\nEl grup ha dit en alguna ocasió que aquest àlbum és un catàleg de pèrdues, però no vist des de la tristesa ni el dolor, i que empasta molt bé amb el seu anterior disc, Un estrany poder, ja que en aquell parlaven de segones oportunitats i ara parlen de pèrdues.\nDeu són els temes que conformen aquest disc. Inicialment n’anaven a ser dotze, seguint el format dels seus últims àlbums, però van decidir que els quedaria un disc més redó si prescindien d’aquestes dues cançons. Cinc d’aquests ja havien estat estrenats en forma de senzill, entre els mesos de gener i juny, amb una gran rebuda per part del públic.\nEl disc comença amb No vam saber tornar, una cançó elèctrica i amb força que ens parla d’una parella que ha arribat a un punt de no-retorn i, per molt que intenten arreglar la relació desesperadament, ja no hi ha res a fer. Amb aquest inici de disc tan potent passem a El senyal que esperaves, cançó que dona nom al disc i tracta d’aquells moments en els quals vols arriscar però et fa por, i que malgrat aquesta, de tant en tant val la pena saltar per tornar-te ocell.\nSemblava que fossis tu és el títol de la cançó més divertida del disc. Parla d’una ruptura i de la necessitat d’estar sol durant una temporada per curar un poc les ferides, o bé, d’inventar-te un duplicat de tu mateix per combatre aquesta soledat. Imaginar-te l’escena de tu quedant amb tu mateix és una joia. El quart tema del disc està dedicat Als abismes, una crítica mordaç a tots aquells que pinten el món de color de rosa amb missatges optimistes, creant frustracions i desenganys a la gent si les coses no ixen bé. Els Amics de les Arts assenyalen que algú ha de cantar també sobre la realitat, les coses no tan boniques, les pedres del camí i els abismes.\nAdéu és una de les cançons més boniques de tot el disc, d’aquestes que t’ericen i et corprenen. Parla d’algú que s’acomiada, d’una manera molt sincera i propera, de totes les persones importants de la seua vida. La segona meitat del disc s’enceta amb Juliol 1994, la qual ens conta la història d’una fugida, no sols d’un incendi, sinó també de la innocència i la infantesa.\nLa cançó d’Et vaig dir parla d’un tema complicat, del moment just abans de trencar amb la teua parella, de la indecisió, de com i quan seria idoni i de totes aquelles coses que li vas dir i ara estan tan buides de significat. Fa molt de contrast amb El meu cos, el tema més discotequer i ballador, que parla de la inevitable atracció física dels cossos.\nI, entrant ja en la recta final del disc, ens trobem amb Kokoschka. Una cançó més que entra dins de la col·lecció de la temàtica de museus, juntament amb Suïssa o Museu d’Història Natural. La temàtica és, de nou, la ruptura i la dificultat de superar-la. Oskar Kokoschka era un pintor, autor del quadre La núvia del vent, amb el qual es van basar Els Amics per escriure aquest tema, reflectint una relació turmentosa i perillosament apassionada com la que es mostra en aquesta pintura. Per últim, per acabar el disc de la manera més redona possible, ens regalen Mentrestant, on confessen als seus fills com viuen i veuen la paternitat. Aquesta cançó està plantejada com una càpsula dels temps, assenyalant que els seus fills ara canten aquesta cançó sense adonar-se’n del que parla realment, tenint l’esperança que algun dia l’escoltaran i l’entendran.\nEls Amics de les Arts ho han tornat a fer, amb la seua manera de contar històries que ens remouen, amb l’art de parlar sobre nosaltres i amb nosaltres alhora, de fer camí junts, d’entendre’ns i d’aborronar-nos. Gràcies pel regal, amics.\nBredda: d’un grup d’amics a un grup de reggae prometedor


millors caves catalans : vives ambròs rosat reserva do priorat, montsant, penedès, terra alta, costers del segre, conca de barberà, empordà, tarragona, alella, bages...\nmillors caves catalans : vives ambròs rosat reserva\nCava Vives Ambròs Rosat Reserva: 100% de terroir\n20 d’abril de 2018, Montferri, l’Alt Camp >> El Cava Vives Ambròs Rosat Reserva ha obtingut la medalla d’or al Concurs de Vins i Caves de Catalunya que ha arribat aquest any 2018 a la seva XXIII edició amb la participació de les denominacions d'origen catalanes. Aquest guardó se suma als aconseguits altres anys com les dues Medalles d’or i una d’Argent al Concurs Mundial de Brussel·les els anys 2015, 2016 i 2017. La Guia Peñin del 2016 i 2017 va puntuar aquest cava amb 89 punts i una relació qualitat/preu de 5 sobre 5.\nCava Vives Ambròs Rosat Reserva\nÉs un cava amb un cupatge particular que li aporta aromes a fruites vermelles amb lleugeres notes florals com la rosa; i en boca li dóna un final llarg, dolç i afruitat molt agradable i fàcil de beure.\nAquest Concurs està homologat per Mestres Tastavins i Cellerers de Catalunya i compta amb la col·laboració de la Diputació de Girona i el recolzament del Foment del Treball, Cambra de Comerç, Indústria i Navegació de Girona, la Federació d'Organitzacions Empresarials (FOEC), l'Associació Catalana de Sommeliers, la Federació d’Associacions d’Hosteleria.\n220 tastadors experts, professors, alumnes i ex-alumnes de l'Escola d'Hostaleria de Girona, enòlegs, sommeliers, elaboradors de vi i cava, comerciants, restauradors i consumidors, han format part del jurat que ha tastat a cegues les mostres participants al concurs i han determinat els vins i caves guardonats en cada una de les categories.\nVives Ambròs és un cognom amb un fort arrelament a Montferri i a la comarca de l’Alt Camp. En aquestes terres privilegiades per al cultiu de la vinya, la família Vives de Ca l’Ambròs troba les seves arrels cinc segles enrere. L’amor a la vinya i la passió per la viticultura han portat a la família a l’obtenció d’uns raïms de primera qualitat que seran la base d’aquests caves.\nEn Lluís Vives, viticultor audaç i emprenedor, de idees avançades al seu temps, va posar els fonaments d’aquesta casa. Així ho demostra la Medalla en reconeixement als seus avenços en viticultura que rebé de mans del Molt Honorable President de la Generalitat de Catalunya, Sr. Jordi Pujol.\nEl 1.969 va remodelar la bodega, excavant els cups de cairons que servirien per a la elaboració dels vins per a base cava i també va comprar la maquinària, ja en acer inoxidable, per al premsat del raïm.\nApassionat per la viticultura i l’enologia transmeté al seus fills l’art de conrear la vinya i elaborar vins. Aquests, amb dos llicenciats en Enologia, varen començar de forma experimental a embotellar algunes botelles de cava, que foren molt sol·licitades per la repercussió del boca a boca, de manera que el projecte anava prenent forma mentre feien aprenentatge i treballaven en bodegues de la Champagne francesa, de Califòrnia i de la regió del Cava. Finalment van trobar la seva ubicació definitiva en la bodega de Montferri, la qual, remodelaren a consciència i la convertiren en una cava.\nIniciaren allí l’elaboració del cava Vives Ambròs. Gràcies a l’experiència obtinguda en bodegues exemplars de renom i a la influència de les generacions anteriors van apostar per elaborar un cava d’alta qualitat, un cava artesanal de llargues criances i amb una clara aposta per una reduïda i acurada producció.\nL’especialització i la modernització de les seves instal·lacions han estat la constant que ha portat a l’obtenció d’un producte de qualitat contrastada. L’experiència acumulada ha donat fruït en un producte on els seus majors secrets són, el laboriós treball a la vinya, l’acurat procés de selecció de vins de gran qualitat, l’òptima elaboració i el temps de criança adient per donar a cada varietat de cava un bouquet fi, delicat i amb personalitat.\nEl clarificat de les botelles en pupitre i el posterior degorjat manual, asseguren una perfecta nitidesa a cadascuna de les ampolles. La presentació del producte des del lacrat artesanal, al detall de les dates de collita, tiratge i degorjat a la etiqueta, fins a la numeració de les botelles, demostren una acurada elaboració.\nFidels a l’aposta pel mercat més proper i fent de la promoció personalitzada un estil de venda, realitzen visites amb tast a la cava, es personalitzen etiquetes per a empreses, casaments, etc. i s’envien les comandes directament a domicili. Vives Ambròs forma part de la marca col·lectiva AC fet a l’Alt Camp producció artesana, associació que té per finalitat la protecció i promoció dels productes alimentaris produïts a la nostra comarca.\nPer cinquè any consecutiu, esdevé el cava oficial de les festes de St. Magí i Santa Tecla a Tarragona, amb una gran repercussió en el món de l’hostaleria i el comerç de la ciutat.\nAixí doncs, el laboriós i curós treball de la vinya, les criances de dos a sis anys, l’aclarit manual de les ampolles en pupitre, el degollat manual, el lacrat artesanal a mà, el timbrat de la data de degollament a cada ampolla corroboren un procés realitzat a consciència de principi a fi.\nL’arrelament a la terra, també pren forma amb la col·lecció de plaques amb motius dels racons de Montferri, on de la mà dels dibuixos de l’artista local Adolf Iglesias ens apropa a les tradicions més autòctones. Així, també, la col·lecció de plaques de Tarragona, reviu la història mil·lenària del nostre país\nActualment, són molts els premis i distincions que Vives Ambròs ha rebut. Des del Guardó de Rec Major del Gremi de Pagesos de St. Llorenç i St. Isidre a tot els premis i medalles obtinguts pels seus caves en diferents concursos (Medalles Or, Plata i Bronze en el Concurs de Vins i Caves de Catalunya, Gran medalla d’or i Medalles d’or, Plata i Bronze en els Premis Zarcillo, Primers premis en el Concurs de Vins i Caves del Firagost, i molt altes puntuacions sempre en diferents guies, com la Guia de Vins de Catalunya, Guia Gourmets, Guia Repsol, Guia Peñin...), guies molt reconegudes dins el sector..


L'Epistolari Blau: de setembre 2011\n-Setmanes després d'haver tornat del llarg viatge, encara persisteixen als nostres somnis certes rutines del país visitat. L'exposició ha estat elevada, ferida oberta.\nFísicament, amb tot, el meu organisme ja deu estar a hores d'ara net de la infecció d'Escherichia coli enteropatògen, un bacteri que s'havia vingut a Europa qual polissó, amagat entre alguns dels plecs incerts del meu aparell digestiu.\nI ara, un cop acabada la purga antibiòtica, ja puc tornar a fer vida normal, recuperar els hàbits, entre ells l'alcohol. Necessite una canya. Calcule que ja prompte deixaré de somniar amb l'Índia.\nETIQUETES: Alcohol i altres drogues, Índia, Viatges\nReialmes de Porcs\n-Les pautes, la repetició, la pèrfida malícia amb que a voltes tornen a coincidir al calendari fets semblants, anys després, oblid quallat.\nSón especialment tensos aquells moments de comiat, incòmodes successions de paraules de protocol, fer veure allò que no és ni ha sigut, formules amanides, esgrogueïdes, mentides llançades en senyal de grisa hipocresia.\nI és que tot ho governa la por, i va pujant, i se'ns instal·la, ens anul·la. Una basarda com de sutge, verí paralitzant.\nI mentrestant, als nostres peus, els porcs es mengen la collita, el blat que ens hauria arribat a farina. Putos porcs, no sé com s'ho fan però sempre troben on menjar.\nEpístola Tedesca de Trasbordament\n-Aeroport de Munic. Hem tornat a Europa, i després de 21 dies a l'Índia es nota. A les latrines dels lavabos d'homes hi ha una mosca dibuixada just damunt del desaigüe, serveix per apuntar la pixada al lloc just i calculat perquè no esguite res, garantit, precisió alemanya. La cisterna està automatitzada, igual que l'aixeta, que funciona per làser i només passar-hi la mà l'aigua surt adequada a la temperatura ambient. L'eixugamans és sostenible i funciona amb tovalles de tela, que un cop utilitzades s'enrotllen mecànicament servint un pedaç net mentre per altra banda s'higienitza el ja utilitzat.\nAeroport de Munic. Prendre alguna cosa calenta als immaculats cafés que hi ha a la zona de trànsit. El preu total del te amb llet és de 4 euros i 60 cèntims. Hem tornat a Europa, i després de 21 dies a l'Índia es nota.\nUbicació RGS 1 Geb.127.02 1, 85356 München, Alemanya a 07:17\nETIQUETES: Aeroports, Avions, Índia, Viatges\nEpístola Vèdica XXI\nSón les 00.01 hores. L'aeroport de Mumbai, fins i tot a estes hores, sembla un enlluernant basar farcit de boutiques, luxe, lounge & vip. Si tenim present que molta gent d'aquest país viu amb menys d'un dòlar al dia, això vol dir que no tindrien accés ni al café o te més barat d'entre els que ací es serveixen.\nÉs sempre inquietant veure aquells fantasmes de negre: dones àrabs totalment cobertes amb els seus nicabs, comprant anells caríssim i foulards de colors vius.\nTemps mort a l'aeroport, per plantejar-se una imminent tornada, per assaborir una nouvinguda nostàlgia del país que s'abandona. Duanes, passaport, control de seguretat, arc detector, embarcar, el finger, el retard, el cinturó de seguretat, seient en posició vertical, turn off your personal electronical devices, la finestra i les llums taronges de servei nocturn d'un aeroport que no tanca mai. La pluja monsònica colpeja l'ala de l'avió. Enlairament amb un nus a la panxa.\nUbicació Chhatrapati Shivaji International Airport (BOM), Sahar Rd, Bombai, Maharashtra 400099, Índia a 12:01\nEpístola Vèdica XX\n-Embarcar-se amb la mar picada, viatjar a l'illa Elefanta metre la pluja monsònica tamborina les pedres del moll, i bufa el vent no tan fred com persistent. Pujar al vaixell no sense el respecte que provoca saber que la ruta porta tres dies tancada pel mal oratge, que les naus tampoc són tan modernes i que el pilot podria tenir altres motivacions que no el seny.\nEl venedor endormiscat que baixa el preu per superstició. Fa dies que no arriben turistes a l'illa Elefanta i trencar la seguida malastrugança és més important. Senya els diners, els toca amb el cap. En mostra d'agraïment ens regala dos petits elefants modelats de la pedra.\nEls micos, sempre violents, cridaners, també lladres. Ens trenca la bossa de plàstic carregada d'elfants de pedra, busca menjar. No té por dels turistes, se m'encara, em bufa, m'ensenya les dents. Només entén l'idioma del llarg bastó del guàrdia, davant del qual fuig cames ajudeu-me.\nA la gran cova, Shiva Trimurti, amb els tres caps del coneixement, no molt més lluny Shiva torna a ballar la tandava, la dansa còsmica. Hi ha més: la boda de Shiva i Pavarti, Shiva meditant, Shiva combatent, Shiva amb mig cos de dona. I fora la pluja, plou a la desesperada i de sobte s'atura o plou suaument. Verda herba, les branques dels arbres tornen a terra transformades en arrels, i un desconegut ocell eixorda amb el seu crit la pau de l'illa. Tornem cap a Mumbai, hem de fer les maletes.\nUbicació Elephanta Island, Bombai a 23:57\nEpístola Vèdica XIX\nUn dels ídols més estimats del ric i variat panteó hindú és Ghanesa, fill de Shiva i Pavarti, déu amb cap d'elefant i quatre braços. En mostra de devoció, el festival en el seu honor es celebra cap al final del monsó, quan ho marca el calendari sagrat hindú basat en cicles lunars. Enguany, els dies més actius conicideixen amb l'inici de setembre.\nUns dos o tres mesos abans, la família, congregació o poble s'ha fet amb una de les milions d'estatuetes que representen la deïtat, modelades i pintades acuradament pels artesans que s'hi dediquen durant tot l'any. Cada figura és especial i original, no hi ha dues iguals, i la seua mida pot variar des dels 2 centímetres fins als 20 metres.\nEl Ganesh Chaturthi s'inicia amb la instal·lació de les estatues en cada casa de forma privada i també per barris, on societats de botiguers, confraries o empreses munten envelats rícament decorats on les figures reposen durant deu dies, transformant-se cada caseta en un centre de peregrinació on veïns i creients dipositen ofrenes i donatius mentre un sacerdot recita insistents mantres.\nL'onzè dia del festival, la representació del déu amb cap d'elefant abandona l'envelat i pren camí del riu, llac o platja on acabarà dipositat. L'acompanya una marea de gent que canta antiquíssims himnes vèdics (Oh, nostre senyor, tornarà l'any que ve), toca instruments i fins i tot llancen petards o polsim de vius colors. Un cop s'arriba a peu de platja, o vora riu, els devots realitzen una última cerimònia que inclou el foc, encens, l'aigua de coco i dolços. Tot termina amb la sagrada i permanent submersió de Ghanesa, que vol simbolitzar el seu retorn a la morada dels déus després de la seua anual visita, emportant-se amb ell totes les desgràcies que capfiquen els seus devots, simbolitzant la roda de la vida.\nLa gran popularitat d'aquesta tradició genera no pocs problemes de contaminació, al ser especialment nocives la presència a rius i platges de milers de figures de guix rícament pintades.\nUbicació Chowpatty, Bombai a 23:57\nEpístola Vèdica XVIII\nUna de les icones més recognoscibles de Mumbai és la mesquita i tomba de Haji Ali, un antic comerciant musulmà elevat a categoria de sant per mil i una llegendes populars. El temple es troba a un illot situat al bell mig d'una de les badies de la ciutat, i resta connectat a terra ferma a través d'una passarel·la que, els més dies, pateix la ferocitat de la mar, sent pràcticament impossible arribar-hi sense patir la mossegada d'una brava ona monsònica.\nEls divendres, sobretot, el monument rep la visita de milers i milers de persones, i no només dels creients de Mahoma; el sincretisme local permet a la totalitat de les religions acostar-se a retre homenatge a la santa i recordada figura. L'Índia és un dels pocs països amb gran població musulmana on és permès l'accés dels no creients a les places sagrades. Sens dubte, la convivència entre religions ha permès el desenvolupament d'una oberta pedagogia religiosa desconeguda en altres confins.\nUbicació Haji Ali Dargah, Índia a 23:57\nEpístola Vèdica XVII\nLa reaparició de la mar; el mar quatricolor que canta Raimon, o bé la mar de Hierro, sempre tan enaltida al graó més alt de l'existència metafilosòfica. Torna a emergir ací la mar, aràbiga i marronosa, com si portara l'estigma terrosa dels deserts de l'altra riba. Mar enfurida, revolta, gronsada per la irracionalitat del monsó, que colpeja ressentida la terra, amb escopinyades calentes i salades que arriben fins als carrers, on esguiten taxis i cotxes de cavalls. El rencontre amb la mar després d'un llarg viatge de planúries enfebrades, de llargs rius, d'ombra d'arbres a la vesprada. I ara ací, novament, la mar, perquè tots els viatges tard o d'hora arriben a la seua destinació final. La Mar de Mumbai, ací, una vesprada de començaments de setembre.\nUbicació Gateway of India, Apollo Bandar, Bombai, Maharashtra, Índia a 08:33\nEpístola Vèdica XVI\nUna de les imatges més belles del subcontinent indi la trobem en la combinació de la ciutat blava del Rajasthan, Jodhpur, amb la joia que corona el seu gran turó, el fort de Mehrangarh. Just després de passar la Lohapol (la porta de ferro), la tercera impenetrable defensa del castell, a mà esquerra trobem uns misteriosos senyals. Es tracta d'unes petites empremtes cobertes de pols roig, que per la forma reconstruïda identifiquem com a mans. Aquest petit racó de devoció és l'últim vestigi d'un antic ritual afortunadament extingit en el temps.\nSegons s'explica, les sati, les viudes del maharajà Man Singh, mort el 1843, van ser les últimes en deixar ací les seues marques. Fou el dia del funeral del rei quan, després d'escenificar les llargues cerimònies mortuòries, acompanyaren el fèretre per al seu darrer viatge, la incineració. Les sati, aleshores, respectant la subordinació que existia entre elles, observaven atentament la reacció de la gran vídua, la mare dels prínceps i primera esposa del maharajà.\nLlavors, a l'instant propici i estipulat, al moment més àlgid del foc, quan el cadàver de l'antic rei es consumia a gran velocitat, la gran reina va donar el senyal definitiu precipitant-se vers les flames. Després la seguiren tota la resta, perfectament subordinades. Totes les sati van llançar-se una a una a la pira funerària del rei, entrant a les flames com es deia que els guerrers rajputs entraven en la batalla.\nUbicació Jodhpur, Rajasthan, Índia a 23:57\nETIQUETES: Índia, Mort, Viatges\nEpístola Vèdica XV\n"Abans de marxar, vull demorar-me un moment, amb el peu\na l'estrep, per acabar la melodia que he vingut a tocar".\nTagore, L'últim viatge.


La sisena edició del Circuit de Curses Populars de Benicarló aposta per la continuïtat – La Calamanda\nInici Express\tLa sisena edició del Circuit de Curses Populars de Benicarló aposta per la continuïtat\nLa sisena edició del Circuit de Curses Populars de Benicarló aposta per la continuïtat\nper Alicia Coscollano Masip 09/08/2019\nEl calendari comença el 28 de setembre amb el 5k i finalitzarà el 17 de maig amb el Trail de Benicarló\nLes inscripcions s’obriran en els pròxims dies per a tot el circuit en general o per a cada prova en particular.\n«És un plaer poder donar continuïtat i consolidar el Circuit de Curses Populars en aquesta sisena edició», ha afirmat el regidor. Jovaní ha destacat que «el circuit té una vessant competitiva, però han de ser les vessants educatives i de participació les que ens incentiven a què el circuit vaja a més». «Vull agrair el treball dels clubs implicats i de la Penya l’Arjup, perquè sense ells no seria possible organitzar el circuit», ha finalitzat. Tant el regidor com els representants dels clubs també han volgut agrair el treball dels voluntaris que col·laboren en el bon funcionament de les curses.\nEl Chiringuito de Pepito guanya el sorteig de la campanya estival d’Ecovidrio\nFinalitzen les obres de la segona fase d’ampliació del cementeri de Benicarló\nLa lista de espera en el hospital de...\nLes obres del Jardí del Mucbe s’adjudiquen a...


Els pacients d'UCI de Can Misses ja no tenen covid-19 | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Coronavirus Els pacients d’UCI de Can Misses ja no tenen covid-19\nL’accés a l’UCI de Can Misses.\nEls tres pacients que estan ingressats a la Unitat de Cures Intensives de l’Hospital de Can Misses ja han donat negatiu en proves separades per una setmana de covid-19. Ja fa una setmana d’aquesta circumstància per la qual cosa l’UCI de l’Hospital Can Misses ja està “neta”, segons informa l’IbSalut. Tot i això, es manté un box d’aïllats davant la possibilitat d’algun nou ingrés per covid-19.\nJa fa 51 dies que no es produeix cap ingrés a UCI. No obstant això, aquests tres pacients romanen en cures intensives, ja que encara que estiguin lliures de virus segueixen la seva recuperació, i es troben estables dins de la gravetat. Aquests tres pacients d’UCI van ingressar el 24 i el 27 de març i l’últim d’ells el 7 d’abril. D’aquests només un roman amb ventilació mecànica.\nLa pandèmia a Formentera i Eivissa\nFormentera compta amb dos casos actius de covid-19, es tracta d’una gestant asimptomàtica ingressada a l’Hospital Can Misses i un pacient que presenta símptomes lleus i resta aïllat a casa i atès per la UVAC. D’ençà de l’inici de la pandèmia s’han diagnosticat nou positius de Formentera. A més, dels dos casos esmentats, sis pacients ja s’han recuperat i han rebut l’alta i s’ha produït una defunció,\nEn el conjunt de les Pitiüses s’han detectat 173 casos d’ençà que començà la pandèmia. D’aquests, queden 20 casos actius, havent descomptat 141 persones recuperades que han obtingut l’alta i 12 defuncions.\nEntre l’Hospital de Can Misses i Can Vilàs hi ha 17 persones hospitalitzades per coronavirus. Així mateix, altres tres persones, dos a Eivissa i una a Formentera, reben atenció de les UVAC en els seus respectius domicilis. A les Pitiüses hi ha un professional sanitari infectat i altres cinc sotmesos a vigilància.\nEl 81,5% dels pacients pitiüsos s’ha curat i s’arriba als 51 dies sense nous ingressos a l’UCI.


Detinguts set homes per la seva presumpta implicació en l'assalt a un mas de Rubió\nDetinguts set homes per la seva presumpta implicació en l’assalt a un mas de Rubió\nAgents de la Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra de la Divisió d’Investigació Criminal (DIC) de la Regió Policial Central han detingut sis persones per la seva presumpta implicació en un robatori violent en un mas de Rubió.\nEls fets es remunten a l’1 de gener quan els Mossos van tenir coneixement que s’havia produït un robatori violent en un mas de la localitat de Rubió. Un grup de diverses persones van accedir per la força al mas i van immobilitzar i agredir violentament els ocupants, un home i una dona, als quals van obligar a obrir la caixa forta.\nEls assaltants després de sostreure els diners de la caixa i diversos objectes de valor van fugir del lloc ràpidament en diferents vehicles. L’home va poder deslligar-se i amb una arma llarga de la seva propietat va disparar contra un dels vehicles dels assaltants, el qual només va poder continuar la marxa uns quilòmetres i va possibilitar que una patrulla dels Mossos detingués el conductor i únic ocupant. La resta d’assaltants va aconseguir marxar del lloc.\nLa DIC va iniciar una investigació per tal d’identificar i detenir els autors del robatori. Fruit de les indagacions policies, els mossos van poder identificar una part del grup de lladres els quals formaven part d’un grup criminal que dies després de l’assalt de Rubió va protagonitzar diferents intents de robatoris violents, un d’ells a Sant Andreu de la Barca.\nDavant d’aquests fets el dia 15 de març es va establir un operatiu policial que va permetre detenir altres sis membres del grup i realitzar l’entrada i perquisició als domicilis que els detinguts tenien a Barcelona i l’Hospitalet de Llobregat. Als domicilis els agents van localitzar una arma curta simulada i municions, així com joies i altres objectes que vinculaven els arrestats amb el robatori al mas.\nArticle anteriorEl discurs de la presidenta\nPròxim articleVallbona fa una crida per recollir imatges antigues de la festa del Roser


Magnífica casa amb excel·lents vistes al mar a Sant Feliu de Guíxols\nSuperfície total 4.359,38 sqft\nEspectacular casa unifamiliar de luxe amb vistes al mar, situada a tan sols 750 metres de la platja de Sant Feliu de Guíxols i del centre, amb magnífics restaurants, botigues i tota mena d'oci.\nLa planta principal consta d'un ampli menjador amb llar de foc, una terrassa amb precioses vistes al mar, una cuina totalment equipada, una suite per convidats o pel personal de servei, i una oficina que també pot ser una habitació doble. La planta superior consta d'una fantàstica suite amb vestidor i una gran terrassa amb espectaculars vistes al mar, i dues habitacions dobles que comparteixen un bany complet.\nA la planta soterrani trobem un gran garatge per a 3 cotxes, un traster, una sala multi ús, un celler i una àmplia zona de spa amb piscina interior climatitzada, sauna i bany turc, un gimnàs, i un bany amb dutxa.\nA l'exterior gaudim d'una esplèndida piscina envoltada de tarima de fusta, terrasses, jardí, pati pavimentat i zona de barbacoa.\nLes portes i finestres estan fetes amb fusta tropical d'alta densitat i terres de parquet. Espaiosos interiors dissenyats d'una manera càlida i confortable, acabats d’alta gama.\nZona de spa, calefacció central, aire condicionat, llicència turística, celler, gimnàs, garatge, traster, terrassa, piscina, i jardí.\nMagnífica vila a la prestigiosa urbanització de Les Bateries\nFantàstica casa d'estil mediterrani a Sant Feliu de Guíxols\nEstupenda casa amb vistes panoràmiques a Sant Feliu de Guíxols