L'escàndol dels Minyons de Terrassa\nAssumpte: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dt Maig 26, 2009 3:57 pm\nText que ens han enviat on hi ha la informació per tal d'enviar comentaris de suport. Ho necessiten:\n""Els "Minyons de Terrassa", colla castellera d'aquesta ciutat, ha participat en el festival de cultures mediterrànies d'Akko (San Joan d'Acre), a Israel, després d'haver patit el setge i la bruta presió de es plataformes "pro-palestines". De fet, aquesta pressió segueix contra ells, i són objecte d'una campanya deslegitimadora per haver acceptat representar la cultura catalana a Israel.\nEs per això que demanem a aquelles persones compromeses i que no comparteixen la idea de què Israel és només una guerra, que contribueixin a un "contra-mailing" a aquesta formació, que està rebent centenars de postals editades per la plataforma "Pro-Palestina".\nDemanem que envieu un mail de suport, en castellà, català, anglès, rus,..., bo i felicitant-los per la seva valentia i independència, i per la seva contribució real i desinteressada en conèixer, sobre el terreny, què és Israel, enviant el vostre mail a la següent direcció:\nGràcies per la vostra col.laboració"\nEl que diu la Pilar Rahola\nCom ho diu TV3\nEl que diuen els que boicotegen, insulten i provoquen\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dt Maig 26, 2009 4:31 pm\nGràcies per la informació, Mila. Acabo d'enviar-li un email de suport als Minyons de Terrassa.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dt Maig 26, 2009 9:15 pm\nJo també ho acabo de fer!!!!!\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dt Maig 26, 2009 10:13 pm\nL'esdeveniment explicat com cal a The Jerusalem Post\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Ds Jun 06, 2009 12:17 am\nNo entenc com podeu dir en certs missatges que aquestes organitzacions pro-palestines són de terroristes, Israel és un dels estats més poderosos del món, tenen els palestins controlats per terra, mar i aire, a sobre que han ocupat les seves terres, el govern israelià es dedica a cometre genocidis contra els palestins, no contra grups terroristes sinó contra palestins civils, condemno qualsevol tipus de violència, per suposat també la de qualsevol grup terrorista "palestí", però trobo molt fort que mitjançant la legalitat un govern es dediqui a cometre genocidis bé per racisme o bé per beneficis propis. De les vergonyes més grans que aquests assassins que governen es dediquin a això, espero que algún dia acabin a la presó, però amb el poder mundial que tenen ho dubto molt.\nPer cert molt pobre l'argument de que si Israel és un país civilitzat que si la gent està alfabetitzada i és l'únic país de pròxim orient que té una cultura semblant a la europea, una cosa no té res a veure amb l'altra. Jo també espero que la majoria de països musulmans avancin en aquest aspecte.\nVisca Catalunya i Palestina Lliures.\nAssumpte: val la pena? Ds Jun 06, 2009 11:26 am\nNo sé si val la pena intentar explicar-te res perquè per poder entendre les coses cal tenir una ment oberta i fugir de dogmatismes ...i no sé si és el teu cas. Malgrat tot t'indico les errades de base que comets en el teu post.\n"Palestina lliure" (Free Palestina) ja era el que els jueus de Palestina cridaven als ocupants britànics. El nom de "Palestina" ha estat apropiat pels àrabs en les darreres dècades.\nQuan parles de "palestins" en referència únicament als àrabs comets una greu errada (intencionada, això sí).\nAixí, quan dius\na sobre que han ocupat les seves terres\nparteixes de la base que aquestes terres eren dels àrabs palestins, afirmació incorrecte. Cerca als llibres d'història i digues on trobes un referent a Palestina com a país, nació, estat,...No la trobaràs, no ha existit mai. I encara menys com a estat àrab. En canvi sí la trobaràs com a terra dels jueus.\nEn definitiva, la teva base de partida és: a Palestina hi vivia tranquilament una gent (els palestins, àrabs musulmans evidentment) i van arrivar una gent que es creuen els amos del món i van dir "aquí mateix, aquesta terra és rica, aquí ens quedem, fem fora aquests desgraciats". I no contents amb això, es dediquen a fer-los la vida impossible per caprici.\nI amb aquesta falàcia com a base et dediques a acusar de genocides a qui només vol viure en pau i es defensa de terroristes. Sí, terroristes. Perquè qui posa bombes en un autobús públic o un restaurant amb la intenció de matar tothom és un terrorista (encara que mentre sigui jueu, tant se val, oi?)\nQuan alucino és quan dius\nJo també espero que la majoria de països musulmans avancin en aquest aspecte.\nvols que segueixin l'exemple d'Israel? és això un reconeixement implícit dels avenços dels israelians? Ves al tanto no sigui que t'acusin de projueu!\nSi de veritat creus això hauries de saber que els bojos de Hamas que defenses van en sentit contrari aplicant la sharia i tornant a un món medieval. Aquests, que és a qui Israel ha atacat recentment, han aprofitat per carregar-se molts membres de partits d'esquerra (àrabs-palestins), ha situat punts de defensa en cases de membres de Fatah de forma que fossin aquests qui rebessin els atacs israelians i han fet servir de forma generalitzada la població civil (preferiblement la de diferent tendència política) com a escuts humans. El primer dia de l'ofensiva israeliana el president de l'ANP ja va dir que era culpa de Hamas per no respectar l'alto el foc.\nPer acabar, pensa que si els àrabs haguessin volgut tenir un estat propi ja l'haguessin tingut el mateix any que es va crear Israel. Però no és el que volen. El que volen és la destrucció d'Israel. Perquè? Fes-te la pregunta!!\nBé, no continuaré. Hi ha més gent per aquí que et podria contestar millor. Per la meva part, si estas interessat en un diàleg constructiu estic disposat a continuar parlant.\nVisca Israel i visca Catalunya.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Ds Jun 06, 2009 3:14 pm\n"Jo també espero que la majoria de països musulmans avancin en aquest aspecte."\nI què fas al respecte? Has anat a manifestacions per demanar que no es lapidin les dones pretesament "adúlteres"? Has anat a manifestacions per demanar llibertat de vot, d'expressió i, en definitiva, totes les llibertats elementals que els musulmans àrabs no gaudeixen en els seus països, i on sí que tenen a Israel i els països de tall occidental?\nHas escrit a les ambaixades àrabs per demanar-los que respectin els drets humans dels seus súbdits? Has escrit als principals diaris per reclamar que en els països musulmans hi regni l'imperi de la llei que respecti la llibertat individual?\nT'has barallat amb els teus amics pro-palestins per exigir que Hamas i Fatah tracti la gent que viu als seus territoris com a persones i no com a carn de canó, i deixi d'utilitzar-los, al seu caprici i voluntat, com a moneda de canvi pels seus propis interessos, menyspreant la vida de tots ells, qual vulgar sàtrapa oriental, i deixin també d'amagar-se darrera les faldilles de les dones i dels cotxets dels nadons?\nT'has preguntat per què a Gaza, tot i haver-ne marxat els jueus, els àrabs han estat incapaços de governar-se i de construir un país? T'has revoltat quan has sabut que Egipte manté la seva frontera amb Gaza tancada amb pany i forrellat, on no hi pot entrar ni el pèl d'una gamba ni tan sols per raons humanitàries?\nHas exigit mai als qui tu anomenes com a palestins, que reconeguin l'Estat d'Israel i que Hamas esborri de la seva acta fundacional la seva pretensió d'esborrar Israel del mapa?\nEspero que vegis i entenguis que, mentre mantinguis la postura de la doble vara de mesurar, estàs entrant en el perillós joc de l'antisemitisme, disfressat d'amistat amb el poble palestí.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dg Jun 07, 2009 1:56 am\nQuan es fa servir la paraula "genocidi" de forma tan lleugera s'impossibilita poder parlar de qualsevol cosa amb un mínim de seny.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dg Jun 07, 2009 6:14 pm\nTerrasenc? o simplement integrant de l'esquerra revolucionària, ves a votar als teus amics batasunos d'II-SP i deixa als catalans en pau.\nGenocidi? més respecte!\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dg Jun 07, 2009 9:02 pm\n"Palestina lliure"? des de quan, els "palestins" volen bastir un estat independent?\nEspero que us agradi el meu article, publicat a EL punt amb algunes modificacions per tal de no ferir susceptibilitats ni censures...\n“Visca Palestina Lliure”\nA “Palestina” hi ha dues guerres. La qui tothom veu i només vol veure, les suposades agressions d’Israel al poble teòricament indefens i, la invisible, la que no surt als mitjans de comunicació, la que no interessa perquè l’”agressor” no és Israel. Human Rights Watch ha emès un comunicat aquesta setmana acusant a Hamas de practicar la tortura, les detencions il•legals i fins i tot l’assassinat extrajudicial i la mutilació, emparant-se en que eren suposats col•laboradors d’Israel o a membres oposictors, de l’anterior equip de govern expulsat del poder: al-Fatah.\nTothom amb qui em vaig topar durant les operacions que Israel va dur a terme entre el desembre i gener passat, em deien que Israel no podia fer fora del poder a un govern escollit democràticament, però tots sabem, vaja hipocresia, que en el país més democràtic del planeta, sí que se’l pot acusar, i sobretot a certs dirigents, de practicar “neteja ètnica” o “crims de guerra” a les autoritats judicials de tercers països. Israel no pot defensar-se perquè ni tan sols té dret d’existir, però els palestins poden cometre atrocitats entre ells perquè no hi ha cap mitjà de comunicació que els en faci la propaganda que es mereixen. Dit d’una altra manera: Els informes de Human Rights Watch referents a Israel sonen amplificats per libels judeofobs de les televions públiques –i privades- del nostre país, però les matances, mutilacions, assassinats sumaríssims sense judici, tortures, etc., només basant-se amb conjectures personals o dels serveis de “seguretat” palestins, són mudes.\nA YouTube es poden veure com membres de Hamas, d’aquell partit que va guanyar les eleccions i que no es pot tocar, dispara a suposats militants del partit opositor, arrenglerats i de boca terrosa.. A mi tant em fa que es matin, per ells anirà el pollastre o el futur estat que volen bastir, si és això el que volen, però l’escena em feu recordar “El Pianista” on quan un nazi va passant i d’un tret, va executant als jueus estirats. Per afegir més morbo a les imatges, els “milicians” anaven encaputxats: no és una indumentària que només usarien els terroristes?\nA l’altra cara de la moneda o de la violència, hi ha les venjances d’Al-Fatah a Judea i Samària o allà on ells anomenen Cisjordània. Al Fatah vol esporgar al “seu” territori de membres de Hamas. Ambdós estan decidits a eliminar-se per posseir un tros més ampli de pastís de poder, de subvencions econòmiques, de llàstima internacional.\nPerò el que més em pesa és que aquesta institució que representa ser tant imparcial Human Rights Wacht en l’escena internacional dels drets humans s’està quedant muda i invisible. Només em queda pensar que la comunitat internacional tant interessada i valenta pel dret dels palestins, pel seu dret a tenir estat i altres conyes antiimperialistes, girin la cara cap a un altre costat. També estic sorpresa com les entitats palestines de drets humans no s’han involucrat perquè els mitjans de comunicació internacionals coneguessin la situació en que es troben molts ciutadans palestins. Ho comprenc. Israel no hi està al darrera. I com em va dir un educador palestí a qui no vaig voler fer cas, Mohamed Shbeyta, “els dirigents polítics palestins només es mouen per afany de poder i econòmic; el conflicte existeix mentre existeixin dòlars al seu darrere”. Són els senyors de la guerra, els kapos de la mort.\nAra em ve al cap aquell acudit tan suat sobre la presumpta garreperia dels catalans: com fer que 100 catalans s’entaforin dintre un 600? Tirant-hi un euro. En versió palestina: Com eliminar membres de Hamas i Al-FAtah?... Visca la “Palestina lliure”!, de Palestins...\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dl Jun 08, 2009 11:15 am\nSi realment ets amic dels àrabs, has de saber que aquests començaran a ser lliures quan reconeguin el dret a existir de l'estat d'Israel. Fins que això no passi, quedarà patent que el seu objectiu no és conviure en pau amb Israel, i la seva llibertat serà impossible perque s'estaran condemnant a viure en societats opressives que mantenen la seva pervivència a través de fomentar l'odi a un suposat enemic exterior, ja sigui Israel, o alguna altra entitat política o religiosa.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa Dt Jun 16, 2009 11:06 pm\nJa ho ha dit en Mubarak Qu NINGÚ RECONEIX NI RECONEIXERÀ L'ESTAT D'ISRAEL. No sé perquè perden tan el temps, els israelians....semblen els nostres polítics fent-se comprendre a Madrid.\nAssumpte: Re: L'escàndol dels Minyons de Terrassa


El Col·legi de Pedagogs i Educaweb signen un acord - educaweb.cat\nEl Col·legi de Pedagogs i Educaweb signen un acord per impulsar la Pedagogia i l'orientació acadèmica i professional\nLes relacions entre el Col·legi de Pedagogs de Catalunya (COPEC) i Educaweb són freqüents des de fa anys, ja que totes dues institucions comparteixen una profunda vocació psicopedagògica. Des de finals de juliol aquesta col·laboració s'ha consolidat amb la signatura d'un acord per part de la presidenta del col·legi, Rosa Rodríguez, i la directora d'Educaweb, Montserrat Oliveras.\nLa signatura de l'acord s'ha realitzat a la seu d'Educaweb.\nEl nucli del conveni consisteix en que cadascuna de les parts informi als seus respectius públics de les activitats organitzades per l'altra, per tal que aquests puguin beneficiar-se del seu coneixement. D'una banda, COPEC es compromet a difondre la convocatòria dels Premis Educaweb, que tenen com a finalitat reconèixer i posar en valor l'orientació acadèmica i professional. D'altra banda, Educaweb difondrà les activitats organitzades per el COPEC, inclourà la seva oferta formativa en el seu cercador de cursos i convidarà de manera preferent als membres del col·legi a participar en les publicacions especials o monogràfics que tracten sobre temes vinculats a la Pedagogia.\nL'acord també compta amb altres avantatges per als beneficiaris de les dues entitats. Així, els col·legiats de COPEC podran gaudir d'un descompte del 30% en els serveis publicitaris d'Educaweb.com, i els usuaris d'Educaweb comptaran amb ofertes en les activitats organitzades per COPEC.


La transformació digital en la Generalitat redueix la despesa energètica\nLa transformació digital impulsada per la Generalitat ha reduït a la meitat la despesa energètica en impressió i el 32% d’emissions de CO2 derivades, amb un estalvi de 6,4 milions d’euros, segons ha explicat el conseller d’Hisenda i Model Econòmic, Vicent Soler, que ha presentat els resultats de l’acord marc d’impressió, còpia i escaneig.\nEl Consell va adjudicar el setembre de 2016 l’acord marc per a la contractació centralitzada de l’arrendament i la gestió de dispositius d’impressió, còpia i escaneig per a la Generalitat, les seues entitats autònomes i ens del sector públic empresarial i fundacional.\nEl projecte ha suposat unes millors condicions de preu per compra agregada, una racionalització de la infraestructura d’impressió i la implantació d’una plataforma programari de gestió de la impressió, còpia i escaneig.\nSegons ha explicat el conseller, la plataforma de gestió ha suposat “una millora substancial en la seguretat i la confidencialitat de la documentació impresa, així com una major comoditat i facilitat d’ús, ja que amb una targeta identificativa i intransferible es pot imprimir o escanejar en multitud de dispositius”.\nDins de l’acord marc, la Direcció General de Tecnologies de la Informació i les Comunicacions (DGTIC) ha posat en marxa des de 2016 un total de 102 contractes en els diferents departaments i ha substituït més de 7.500 impressores per prop de 4.000 equips multifuncionals, que destaquen per la seua eficiència energètica, qualitat d’impressió, facilitat d’ús, productivitat i seguretat.\n“En aquests tres anys, els resultats han sigut molt positius, ja que hem duplicat les previsions d’estalvi”, ha destacat el conseller. El projecte de renovació del parc d’impressió “ens ha permés estalviar un 45% en costos directes, la qual cosa ha suposat reduir la despesa dels 14 als 7,6 milions, amb un estalvi de 6,4 milions d’euros”.\nA més, “amb la centralització de la contractació s’han agilitat les compres públiques i s’han reduït els terminis de compra i lliurament però, sobretot, hem millorat l’experiència dels nostres empleats i hem beneficiat als ciutadans que ara gaudeixen d’una Administració més àgil i digital”, ha afegit Soler.\nEl responsable d’Hisenda ha destacat que “polítiques com aquestes són fonamentals en la lluita contra el canvi climàtic, ja que amb alguns gestos es poden realitzar grans canvis, necessaris en tots els aspectes de la nostra societat en una època d’emergència climàtica”.\nAmb la centralització de la impressió, ha continuat, s’ha aconseguit reduir en un 32% les pàgines impreses, passant dels 107 milions de pàgines anuals a 73 milions. Això ha suposat un estalvi energètic del 45%, gràcies al fet que s’ha reduït també un 48% el nombre de dispositius que utilitzem que, al seu torn, han sigut substituïts per equips més moderns, intel·ligents i eficients energèticament.\nA més, “hem reduït un 32% el consum de paper en imprimir menys i la renovació dels equips ens ha portat a reduir també les emissions de CO2 en un altre 32%, en retallar el consum elèctric”, ha conclòs Soler.\nMompó promet un PP fort, unit i orgullós per a guanyar en 2023: "Tornarem a ser el que vam ser"


Abacus col·labora amb Kimo Kap i els nens malalts de càncer - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nAbacus col·labora amb Kimo Kap i els nens malalts de càncer\nAbacus i Ràdio Nova s’han donat la mà per col·laborar plegats en el projecte solidari de Kimo Kap que consisteix en la confecció de mocadors de cap per als nens malalts de càncer. El passat mes de maig, Kimo Kap va fer un taller de costura solidària al Centre Cívic del barri La Pau dirigit per Núria Corrons, delegada de Catalunya de l’entitat, en què es van confeccionar una vintena de mocadors, estampats amb els temes que la quitxalla els sol demanar.\nEn una entrevista a Ràdio Nova, Corrons va explicar la idea d’un nou projecte de Kimo Kap, que consistia en la confecció de mocadors de cotó de color blanc perquè els nens i nenes se’ls poguessin personalitzar. Però la idea només es podia portar a terme, va explicar Núria Corrons, si es trobava un còmplice que pogués aportar, de manera altruista, les pintures tèxtils necessàries per fer-ho.\nDes de Ràdio Nova ens vam posar en contacte amb ABACUS per implicar-los en el projecte i la resposta va ser molt positiva. Aquest dijous, la delegada de Kimo Kap Catalunya i la directora de Ràdio Nova, Marissa Martínez, van anar a la factoria d’Abacus a Vilanova del Camí per recollir quatre caixes de material. Joan Dosrius, responsable de Logística de Distribució d’Abacus, expressava la seva satisfacció per poder compartir i formar part d’aquest projecte solidari.\nVisiblement emocionada, Núria Corrons, va agrair la col·laboració d’Abacus que els ha proporcionat una gran quantitat de retoladors, ceres i temperes sòlides que repartiran properament en diferents hospitals catalans i a la casa dels Xuclis, de Barcelona.\nDilluns, una part dels mocadors confeccionats a Vilanova del Camí, un bon grapat de mocadors blancs i un bon paquet de pintures cedides per Abacus viatjaran fins a l’hospital de la Vall d’Hebron de Barcelona per vestir els capets dels nens malalts de càncer.\nEtiquetes: kimo kapsolidaritat abacus\nGEDEN obsequiarà amb un detall els participants a la sortida naturalista de dissabte\nEs publiquen les subvencions per a la creació de treball i l’emprenedoria


Museu de Ciències Naturals Institut Lluís Vives. València: 2014\nPlanxes de gravat de l'article “Contribución al estudio de los cuarzos cristalizados españoles”\nPlanxes de gravat\nData: cap al 1928\nLa revisió del material de laboratori i dels exemplars de llibres i revistes de la biblioteca històrica de l'institut no fa mes que oferir contínues sorpreses. L'última ha sigut la troballa de tres noves planxes de gravat de fotografies dels articles publicats en els annals de l'institut. Corresponen l'article “Contribución al estudio de los cuarzos cristalizados españoles” publicat per Rafael Candel Vila, en 1928, en el tom XVI dels annals.\nLes tres presenten signes d'alteració a la superfície.\nIgual que les anteriorment descrites es troben muntades sobre base de fusta de 2 cm de grossària.\nPublicat per IES Lluís Vives, C. Naturals a 14:30 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Annals, Cristalls, Geologia, Gravat, Història Natural, Planxes\nPlanxes de gravat de l'article “Contribución al es...


IB3 | L’Hospital de Son Espases participa en un estudi per conèixer les diferents seqüències de les soques del coronavirus\nPortada > Ciència i tecnologia > L’Hospital de Son Espases participa en un estudi per conèixer les diferents seqüències de les soques del coronavirus\nL’hospital Son Espases participa en un estudi a escala nacional per conèixer les diferents seqüències de les soques del coronavirus i com han afectat els pacients. És fonamental per definir les línies genètiques del virus, i per saber si muta o és més o manco virulent. Tota la informació després es compara en àmbit internacional.\nLa investigació no atura, als laboratoris de Son Espases a tota hora hi ha personal fent feina, han hagut d’augmentar els torns. És fonamental conèixer al màxim al coronavirus per cercar-ne una vacuna i ara disposen de material de darrera tecnologia. Un aparell que realitza el seguiment a la seqüència de la COVID-19. Ja tenen totes les dades dels 100 primers pacients contagiats.\nAquesta investigació engloba tot el país i tot el món. Son Espases forma part d’un estudi nacional que pretén conèixer les diferents línies genètiques del virus, les similituds entre els casos diagnosticats a les illes i a la península. Una eina fonamental per aprendre i esbrinar si apareixen noves variants amb l’arribada dels turistes. L’objectiu principal és trobar un vaccí, però abans cal conèixer el virus i veure’n les mutacions. Totes les dades que s’obtenen i la informació s’han de compartir en àmbit internacional també. Perquè com més sàpiguen els investigadors, abans trobaran una cura per frenar la COVID-19.\nComprovar l'eficació de les transfusions de plasma i el paper de la genètica en la transmissió de la malaltia són...


Venda de Purple Cherry Popper de Elev8 Seeds\nPurple Cheery Popper del banc de llavors Elev8 Seeds és una nova genètica de marihuana creada amb dos esqueixos elit de gran qualitat i reconeixement com són Runtz i Purple Cherry Cookies, obtenint com a resultat una genètica d'espectacular característiques les quals seran molt apreciades pels amants de les plantes extra resines. Aquest cep crea tones de tricomes que aporten un sabor cítric tropical amb base a galetes de cirera barreja dels seus ancestres.\nAncestres de Purple Cheerry Popper, Runtz i Purple Cherry Cookies\nUn dels ancestres és l'aclamada Runtz, una genètica que està trencant tots els motlles a USA i que a poc a poc està copant el mercat internacional, res estrany tenint en compte la qualitat d'aquesta planta de marihuana que conté un gran elegant sabor i gran potència psicoactiva. És un encreuament entre les més que reconegudes Zkittlez i Gelato33 dues soques que ja han travessat fronteres i han estat reconegudes a tot el món per aportar una gamma terpénica diferent al que es podia trobar a Europa fins fa uns anys enrere.\nA l'altre costat de l'encreuament trobem a Purple Cherry Cookies, un clon obtingut per Elev8, una planta amb vigor, de vistosos colors com un purpura intens amb tons vermellosos i gran quantitat de resina que sembla gebre.\nCultiu de Purple Cherry Popper\nPurple Cherry Popper és una planta vigorosa, aportat per la seva ancestre Purple Cherry Galetes. Els seus colors poden tendir a l'morat segons fenotip donant una elegant vistositat a l'cultiu. Pot ser conreada tant en interior com en exterior així com en els diferents mètodes i tècniques de cultiu destacant el topping com a mètode de poda per incrementar el nombre de puntes per planta.\nEl període de floració de Purple Cherry Cookes és 9 setmanes amb una bona producció d'entre 450 i 600gr per m2 segons tècniques de cultiu aplicades. En exterior Purple Cherry Popper creix amb vigor aconseguint grans altures i elevades produccions que poden arriba en condicions òptimes més de 800gr per planta.\nLes olors i sabors destaquen per contenir una base afruitada procedent de Runtz a la qual se sumen tocs de galetes de cirera una veritable festa de terpens al paladar que no deixa a ningú indiferent.\nL'efecte de Purple Cherry Pooper és potent i contundent així com de llarga durada, efecte actiu, eufòric amb un rerefons índic relaxant ideal per socialitzar o relaxar-se davant d'una bona sèrie o pel·lícula.\nCaracterístiques de Purple Cherry Popper de Elev8 Seeds\nNom: Purple Cherry Popper\nGenètica: Runtz x Purple Cherry Cookies\nPropietats de Purple Cherry Popper\nLlavors Feminitzades Sabor Afruitat Productives Indica Sativa Efecte estimulant Efecte relaxant Scrog Sog Genètica Purple Alt THC Gelato Genètica Cookies Genètiques U.S.A. Varietats per a extraccions\nOpinions de Purple Cherry Popper i preguntes\nVols donar la teva opinió sobre Purple Cherry Popper o preguntar sobre aquest producte?\nhttps://www.alchimiaweb.com/purple-cherry-popper-product-14678.php 14678 Purple Cherry Popper Purple Cheery Popper del banco de semillas Elev8 Seeds es una nueva genética de marihuana creada con dos esquejes élite de gran calidad y reconocimiento como son Runtz y Purple Cherry Cookies, obteniendo como resultado una genética de espectacular características las cuales serán muy apreciadas por los amantes de las https://www.alchimiaweb.com/images/s/purple-cherry-popper_14678_1_20210322134502_.jpg https://www.alchimiaweb.com/images/s/purple-cherry-popper_14678_1_20210322134502_.jpg OutOfStock 95 95 0 0 /Bancos de semillas de marihuana/Elev8 Seeds Semillas Feminizadas Sabor Afrutado Productivas Indica Sativa Efecto estimulante Efecto relajante SCROG o Screen of Green SOG o Sea Of Green Genética Purple Alto THC Genética Gelato Genética Cookies Genéticas U.S.A. Variedades para extracciones 13864 13371 14196 13358 13662 13398 2021-06-25T00:00:00Z 6 Semillas


Brexit i la llegenda del Rei Artús | EL CINÈFIL\nCrítica de pel·lículesNostàlgia 15 de Març de 2019 Ylenia Cañadas 0\nJoe Cornish torna a dirigir un film d'aventures protagonitzat per joves\nAl 2011 el cineasta Joe Cornish va estrenar el film Attack the Block, el qual va ser projectat a diversos festivals amb gran èxit, com va ser el cas del Festival de Sitges, guanyant el Premi del Públic i millor BSO. La pel·lícula tractava de joves que s’havien d’enfrontar als aliens. Enguany, torna a la fantasia recuperant la llegenda artúrica amb The Kid Who Would Be King.\nLa història se centra en l’Àlex, un nen britànic de 12 anys que ha de deixar en un segon pla els problemes del dia a dia, quan de casualitat descobreix la mítica espasa Excalibur. Amb el poder d’ella a les seves mans, s’haurà d’enfrontar a una antiga malvada de l’època Medieval anomenada Morgana. El noi començarà una aventura èpica per Anglaterra junt amb els seus amics per a evitar la imminent fi del món.\nEs tracta d’una pel·lícula enfocada al públic juvenil, malgrat que els adults la podran gaudir per la nostàlgia que desprèn, no només per les referències a clàssics de culte d’aventures dels anys 80, com The Goonies o The Princess Bride, també per recuperar la llegenda del Rei Artús i l’espasa Excalibur.\nMostra valors com l’amistat, la innocència, el bullying a les escoles, però també un tema d’actualitat mundial com el Brexit, d’una manera molt subtil es van donant pinzellades de la situació que s’està vivint a Anglaterra i que acaba afectant a la resta del món. Així com les vicissituds polítiques que s’estan vivint dia rere dia que evoquen la fi del món al film.\nCom a punts negatius estaria la llarga durada, ja que són 120 minuts i podria haver-se explicat en menys. En concret la part road-trip per la Bretanya s’extèn més del compte. Les actuacions de dos actors de renom com Patrick Stewart i Rebecca Ferguson queden en un segon pla, per donar protagonisme a l’elenc juvenil. Malgrat que els nens fan molt bon paper (en especial Angus Imrie que interpreta al jove Merlí, podria haver-se aprofitat més la presència d’aquests actors, sobretot perquè interpreten a personatges molt importants de la llegenda com són el propi mag Merlí i la malvada Morgana.\nCal destacar l’escena en la que lluiten els menors vestits amb l’uniforme de l’escola i armadures a sobre, una barreja molt notable. També està molt ben triat l’humor i els acudits que s’hi mostren de tant en tant, sense abusar.\nEl millor: L’humor i l’originalitat de combinar la llegenda artúrica amb l’actualitat.\nEl pitjor: Actors de renom queden en un segon pla i l’excés de metratge que amb menys explicaria el mateix.


DebatAlbert Medrán | Albert Medrán\nPosts Tagged ‘debat’\tArticle\nSi vols el meu vot, ensenya els gràfics\nAlbert Medrán, 7 novembre, 2011\nTornarem a veure moments com aquest en el debat d’aquesta nit. Tornaran les dades, les pàgines de diari i els gràfics tornaran a ser els florets en aquest particular duel. Els gràfics en un debat són d’un gran valor: les dades, les idees i les abstraccions, de cop, es poden tocar. Però… D’on vénen aquestes dades?\nL’ús de gràfics en un debat té un perquè. També ho té la manera de presentar-los. És fàcil que un debat com el que viurem aquesta nit es perdi en la immensitat de xifres que no arribem a comprendre o imaginar. Per això, la necessitat de representar-les i tocar-les exigeix el seu ús. Però no només això: el seu ús ha de ser compatible amb la velocitat de la televisió i amb els plans de càmera. Algú des de casa ha d’identificar d’una ullada que el que el candidat defensa, es comprova en els gràfics.\nLes opcions de frau o de no representar fidelment la realitat estan a l’abast dels equips de campanya. Un gràfic extremadament generós en l’escala, la generalització de les dades o l’empara del poc temps en què un document està en pantalla pot induir a creure a ulls clucs el que un candidat mostra. Especialment perquè creiem que aquests gràfics són una prova veraç. Però… I si no ho és? Per això, el repte que va crear Jesús Encinar a Actuable cobra una importància especial.\nEncinar va demanar als candidats que es comprometessin a publicar a internet els gràfics que usessin en el debat. Pots llegir més sobre això en aquest post d’Actuable. I tots dos candidats van respondre afirmativament -i amb molta rapidesa- a la proposta del fundador de idealista.com. En els seus canals de Twitter van afirmar que publicarien els gràfics que avui faran servir en el debat (Rajoy i Rubalcaba).\nÉs una cosa necessària. Sa. Vital. Els ciutadans i ciutadanes hem de poder comprovar les dades. Conèixer la font. Cercar les dades originals. Comparar. La nostra democràcia, que no està en els seus millors moments, necessita d’accions com aquesta. I aquí, el poder de la xarxa és clau. Ens permet arribar a més informació i contrastar -per molt que alguns polítics segueixin pensant que això no passa- i ens permet fer arribar les nostres inquietuds als nostres representants. El cas d’aquest victoriós repte, n’és una prova.\nLeave a Comment →\tFiled under: Eleccions Generals 2012, Política 2.0\nUn debat amb Rajoy\nAlbert Medrán, 26 abril, 2011\n“Senyor Rajoy, l’emplaço a debatre en un cara a cara les seves propostes per a Espanya”. El candidat o candidata que triïn els militants del PSOE hauria de pronunciar una frase semblant a aquesta, sinó en la nit electoral, en la primera setmana de campanya. Rubalcaba o Chacón podrien treure avantatge en un eventual cara a cara amb el líder de l’oposició. I per a això, haurien d’aconseguir un compromís abans que les enquestes puguin desaconsellar, especialment a Génova 13.\nRajoy va acceptar debatre amb el president del Govern en dues ocasions durant els dies previs a les eleccions de 2008. No es produïa un debat d’aquestes característiques des de 1993. En un país on els debats electorals són l’excepció i no la norma, el component estratègic del cara a cara té molta rellevància. I aquí, a priori, el PSOE sortiria amb avantatge.\nL’estratègia de debats del PP el 2008 no va tenir l’efecte desitjat. Ni el debat de Pizarro amb Solbes ni els dos de Rajoy amb Zapatero ajudar a convèncer el acotat sector de l’electorat que decideix el vot gràcies a aquest tipus de cara a cara. De tots ells, només Rajoy repetirà com a candidat.\nSi el candidat o candidata socialista demana debatre i el PP es nega, tindran en això un argument de campanya per atacar el candidat que va al capdavant. Si Rajoy accepta debatre i segueix l’estela de 2008, podran atestat un cop important. El PSOE ho necessita.\nDos debats interessants\nSi prenem als dos candidats que es creu poden guanyar les primàries, Rubalcaba i Chacón, els debats amb el líder de l’oposició mostrarien matisos molt interessants. Un debat amb Rubalcaba donaria peu a un enfrontament intens. El socialista és un dels millors oradors de la política espanyola i ho demostra en les seves intervencions a les Corts.\nChacón, però, podria donar pas a una imatge molt semblant a la del debat de Ségolène Royal amb Sarkozy el 2007. La diferència principal és que Sarkozy va ser molt millor en aquest debat que Rajoy en els cara a cara amb Zapatero el 2008. En tot cas, els dos debats mostrarien dos tipus de candidats molt diferents i, a priori, superiors al candidat del Partit Popular.\nLa decisió de Rajoy\nSi el candidat o candidata socialista li demana un debat, què ha de fer Rajoy? Declinar la invitació pot ser arriscat, però més pot ser-ho exposar-se als pobres resultats del 2008. Si no té la seguretat de poder millorar, anunciar la seva decisió sense embuts i tornar a centrar la campanya en els seus temes és el més aconsellable.\nNo obstant, Rajoy pot fer de la necessitat, virtut. Qualsevol anàlisi de debilitats constata les seves dificultats en un cara a cara. Per això, una bona preparació i una bona estratègia de debat podria tenir bons resultats. En el seu partit té precedents: el primer cara a cara d’Aznar amb González va mostrar com un bon joc d’expectatives i una preparació intensa decantar la balança cap al conservador. Estarà preparat per a això?\nEls debats com a tema de campanya\nLa campanya de les eleccions catalanes de 2010 és un clar exemple de com els debats es poden convertir en un tema de campanya. PSC i CiU no van arribar a un acord per a la celebració de debats cara a cara entre José Montilla i Artur Mas. L’oferta del PSC incloïa un debat en castellà i en una televisió privada. L’acord no va ser possible. Durant el debat a sis celebrat a TV3, Montilla ha retret a Mas que no s’hagués celebrat el cara a cara i, en el seu tancament del debat, va emplaçar Mas a celebrar-ho. El moderador del debat, Josep Cuní, es va oferir a celebrar en aquest mateix moment i la discussió entre els candidats després del debat va deixar una imatge per al record.\nEls dies posteriors al debat a sis, el cara a cara estava en l’aire. Les anàlisis sobre aquest tema desviar l’atenció del que realment havia passat en el debat celebrat -res afavoridor per a Montilla- i va deixar que aquest tema dominés l’agenda de dos dies sencers de campanya.\nEls debats, com els clàssics de futbol entre Barça i Madrid es comencen a jugar molt abans del xiulet de l’àrbitre. Rajoy ho sap. I el futur candidat o candidata del PSOE també. Un debat amb Rajoy pot ser el tema.\nLeave a Comment →\tFiled under: Eleccions Generals 2012\nAlbert Medrán, 24 novembre, 2010\nAixò del cara a cara m’ha recordat a la pel·lícula “El penalti más largo del mundo”. Aquella en la que Fernando Tejero acaba sent el porter que ha de parar un penal d’un partit determinant que acaben suspenent. Al cap d’uns dies el partit es celebra i entre un partit i un altre es munta un sidral. Això del cara a cara entre Mas i Montilla, una cosa semblant.\nNo hi va haver debat. Diuen els altres partits de l’arc parlamentari que aquest debat atemptava contra la pluralitat. Diu la Junta que aquests debats s’han de demanar amb cinc dies d’antelació. Diu Montilla que ell porta demanant-los tota la campanya. I diu el Grup Godó que ells oferien les seves cadenes. Fins i tot la consellera Geli proposava fer-ho a Andorra. Sí, aquest oasi electoral que és una cosa així com les aigües internacionals de la política catalana. Només falta que els directors de pistes d’esquí casin pactes post-electorals.\nEsperpèntica espera. Terrible xou. Dos dies de campanya perduts, diuen alguns. Perduts? Sí? Segur? Dos dies molt ben aprofitats pel PSC i CiU. Dos dies de protagonisme absolut dels grans. Al final resultarà que d’haver dit sí al debat i organitzar-lo com cal hagués estat el millor per als petits. S’han quedat amb menys aire que si s’hagués celebrat. Perquè a hores d’ara… qui recorda les bones actuacions dels tercers en discòrdia?\nAquestes hores passaran a la història com l’exemple paradigmàtic que els debats són, sobretot, l’abans i el després. La teoria i la pràctica del després, dels spin doctors “contaminant” l’opinió pública, del poder del que va guanyar… la coneixem de sobres. La del abans és més estranya. I aquest cas, un rara avis. Un debat que no es va celebrar que tindrà tant protagonisme (o fins i tot més) que els matamoros del segle XXI i les veus contra els oblidadissos en això de pagar impostos.\nD’aquesta penal més llarg del món, en versió catalana i amb vots pel mig, em quedo amb la trucada que vaig tenir fa una estona de la meva mare. Debat en l’aire, menys d’una hora i mitja per a la seva virtual celebració. “De quin debat em parles?”. Aquí tenen la clau. Molt soroll per no res. Atents a l’abstenció de diumenge.\n2 Comments →\tFiled under: Comunicació política, Eleccions al Parlament de Catalunya 2010\nCom guanyar el cara a cara?\nAlbert Medrán, 23 novembre, 2010\nSi la Junta Electoral Central no diu el contrari, aquesta nit Catalunya presenciarà el primer cara a cara entre els líders dels dos partits majoritaris. Mai s’ha celebrat un debat similar des que el 1980 van tenir lloc les primeres eleccions autonòmiques. Si el debat té lloc, estarem davant d’un fet històric.\nPer què hem arribat a aquest punt? Com el 1993, quan es va donar el primer cara a cara entre Felipe González i José María Aznar, es donen les circumstàncies perquè els dos líders s’enfrontin en un debat a dos:\nArribem al cara a cara perquè Montilla ho vol. No és habitual que qui ostenta el càrrec cedeixi a debatre amb qui el vol, però la situació del PSC a les enquestes fa que Montilla només pugui guanyar en aquest debat.\nArtur Mas és un bon orador. Encara que té més a perdre que Montilla, té la seguretat que pot sortir airos d’un cos a cos.\nLa més elemental: els dos volen. Les negociacions es van trencar davant la formula que proposava el PSC, però Montilla va posar a Mas en la tessitura d’acceptar el cara a cara … però si debaten és perquè volen fer-ho.\nDavant el debat, són múltiples els aspectes que han de tenir cura. Sens dubte, el fet de repetir davant les càmeres en 48 hores permetrà que els dos líders tinguin encara en la memòria els consells dels seus assessors per fer un bon cara a cara. Però per si els falla en l’últim moment, proposem tres consells per a cada un dels candidats.\nTres consells per Artur Mas:\nTenir cura del llenguatge no verbal: en el debat a sis va ser més fàcil cedir protagonisme a altres, però en un cara a cara les càmeres captaran tots els detalls. Mas ha de procurar no aparèixer altiu, ni sobrat ni confiat.\nSer més directe en les respostes: Mas és un bon orador però quan li fan una pregunta complicada dóna voltes per argumentar-la. Ho vam veure en el dinar amb blocaires. Però a la televisió les frases curtes i memorables valen el seu preu en or. Hauria d’anar per aquest camí.\nMostrar interès en tot moment: Mas no ha de deixar que un detall sigui usat per mostrar una imatge d’ell com una persona despreocupada o irrespectuosa amb el president. Ha de lluitar per no ser caçat distret.\nEl president Montilla, en canvi, hauria d’atendre a aquests tres consells:\nMés somriures: Montilla hauria de fer un esforç per comunicar amb el seu cos. Ha de posar tot el seu afany a acompanyar el seu missatge amb un llenguatge no verbal adequat.\nSorprendre: les expectatives sobre la seva capacitat per guanyar el cara a cara són baixes. Per això, té camp per poder créixer i sorprendre el votant. Hi té molt a veure la gestió de les expectatives durant les hores prèvies.\nDeixar de banda les notes i ser més natural: Montilla guanya molt al natural. Quan no té una càmera davant, es deixa anar i diu les coses com les pensa. Si aquesta nit deixés les notes a banda i es comuniqués directament amb l’espectador, tindria molt de guanyat. Després de setmanes de campanya, els missatges estan més que interioritzats. No li seria massa difícil.\nAquests són els consells per als candidats. Encara que, si m’ho permeten, afegiria un per als dos: anar al debat amb corbates millors a les que van portar en l’anterior debat. Pot semblar una frivolitat, però la manera de vestir comunica molt de nosaltres. Ni la corbata d’un vermell estrany del president ni les estovalles de pícnic de Mas van estar a l’altura del que volien expressar. I si aquest consell no ho prenen els candidats, que algun membre de l’equip es plantegi fer el que va fer la Abigail Bartlet…\nFoto d’Andreu Dalmau (EFE)\n1 Comment →\tFiled under: Comunicació política, Eleccions al Parlament de Catalunya 2010\nEl zoom, Iniesta i un cara a cara. Crònica d’un debat\nAlbert Medrán, 22 novembre, 2010\nVa ser en l’últim minut, com Iniesta a Stanford Bridge. En els últims sospirs del debat. Aquí es va jugar tot i es va decidir el resultat. Un últim minut -si us plau, no s’ho prenguin al peu de la lletra- d’infart que va començar amb la tensió per veure si Montilla era capaç de despertar d’una vegada per totes després d’un debat gris. El president es va posar el barret sureny i va reptar al seu contrincant. Ni blanques ni a l’alba, va deixar l’elecció dels detalls del duel en mans d’Artur Mas.\nVa seguir aquest minut final d’infart. Aquest minut de més de seixanta segons. Mas va parlar als catalans i el realitzador de TV3 va començar un lent zoom que ens apropava a la seva mirada. Semblava parlar directe a tots. No necessitava el zoom durant la seva última intervenció en el debat electoral per guanyar. Però no li va venir malament. Tracte de favor? Potser, però el dramatisme del moment serà recordat durant anys. I just aquí, Mas va triar armes, lloc i hora. Va acceptar el repte i es va treure un altre as de la màniga. Debatre aquí, en aquest moment. El presentador estava atònit. Com ho estaven els espectadors a casa seva.\nAquesta és l’escena clau del debat. Guanyar el post-debat des d’ell. La pobra presència de Montilla es veu eclipsada pel seu repte. La gran actuació de Mas, l’avantsala d’un cara a cara que es produirà demà. Diuen avui alguns que els debats ni es guanyen ni es perden. Mas el va guanyar ahir no hi ha dubte d’això. Però Montilla va marcar un gol valuós pel partit de tornada. D’aquests en camp contrari.\nMés endavant tornarem al cara a cara. Seguim amb el debat coral a sis en què tots van fer moltes coses que potser no haurien d’haver estat en la seva actuació, però aquí quedaran. Albert Rivera va començar bé, sabent que podia ser el Nick Clegg de la política catalana. Però no va entendre l’etiqueta de la festa. Agressiu i desmesurat, va interrompre sense miraments. En un debat així, perdre les formes no és el més adequat. Tindrà sort d’una societat tan fastiguejada de polítics que fins i tot veuran amb gràcia que falti al respecte a un contrincant.\nSánchez-Camacho va fer bé en dur un objecte al debat. Mai oblidarem com un carnet del PSC va poder servir per embastar una resposta -maldestre, d’altra banda- a la qüestió lingüística. Ni el mateix Pedro J. podria haver imaginat una història millor que la del militant socialista que es dóna de baixa del partit perquè la seva filla li diu que han de parlar en català perquè el castellà està prohibit. Un objecte que no ha aconseguit eclipsar debilitats en el seu discurs. En el terreny econòmic la va guanyar Mas. En el lingüístic, Rivera. Joan Herrera ho va resumir gràficament en la seva resposta a Sánchez-Camacho: “Per què em parles en castellà si sempre ho fas en català?”.\nHerrera va dirigir el missatge a una bossa de vots molt determinada. Es va notar en les argumentacions i en els atacs que va dirigir. Va tenir els seus debats paral·lels amb Mas i Sánchez-Camacho i va anar a alternant l’atac i el suport a un Montilla desaparegut. Joan Puigcercós va donar la primera estocada a Artur Mas a compte de l’oferiment d’un pacte per anar junts a pel concert … i el compromís que si això fallava, Mas recolzaria un referèndum d’independència. Mas va titubejar. No va ser l’únic pacte ofert a Mas.\nMas va fer un pas més per poder ser el nou Molt Honorable. El partit d’anada va ser rotund. Montilla va marcar aquest gol important i demà a la tornada veurem si tot forma part d’una estratègia o si el resultat pot ser encara pitjor per al president. Qüestió d’expectatives que allunyen o acosten a un o altre a Palau com aquest zoom al candidat de CiU, en l’últim minut.\nAlbert Medrán, 16 octubre, 2010\nMolt bé, els polítics i els partits s’han llençat a la xarxa Alguns amb nota. D’altres ho intenten. Alguns des de fa molts mesos, altres just aterren. Sigui com sigui, la qüestió d’Internet i la campanya planeja com un dels punts d’anàlisi més interessants d’aquesta contesa electoral. La Vanguardia ho va analitzar el passat diumenge i va comptar amb les opinions d’Antoni Gutiérrez-Rubí, Xavier Peytibí i Edgar Rovira, entre d’altres. Conclusió? Estan, però suspenen en interacció.\nEl president Montilla s’ha convertit en un súper heroi. Però és un súper heroi diferent … és un súper home normal. Així ho han cregut en la Joventut Socialista de Catalunya, que no han dubtat a centrar la seva campanya en la figura del president com un líder normal. Una persona normal. La JSC ja va sortir en les passades eleccions amb un vídeo basat en les campanyes publicitàries d’una famosa crema de cacau, avellanes i sucre. La campanya ha estat molt comentada a la Xarxa i el hashtag usat, #homenormal es va omplir de comentaris a favor i en contra. Artur Mas, prefereix no comentar sobre “Superman”.\nQue és necessari escenificar la ruptura entre els socis d’un govern en coalició és evident. És una cosa més que previsible a mesura que s’acosten les eleccions. I aquesta setmana hem vist un episodi més en el distanciament entre PSC i ERC. Si primer va ser el PSC qui va semblar descobrir que els seus socis d’Esquerra eren independentistes, ara Montilla desautoritza el conseller Ausàs pel seu suport a la consulta sobre la independència a Barcelona.\nLes declaracions de Felip Puig, dures i a judici del PSC, insultants, va portar a aquest últim a trencar les negociacions sobre els debats electorals. El tema de la llengua d’un dels dos cara a cara proposats ha estat un tema de campanya. Arma entre els dos partits. Em quedo amb la reflexió de Pilar Rahola… i a l’espera de saber què passa amb els primers cara a cara que podrien donar-se entre els dos candidats dels partits més votats.\nDimecres vaig poder participar en la prova de l’eina twittervistic amb la qual Stic.cat realitzarà la twittervista als candidats dels 6 partits amb representació parlamentària. Us deixo enllaç a la crònica que va fer Pau Canaleta.\n1 Comment →\tFiled under: Comunicació 2.0, Comunicació política, Eleccions al Parlament de Catalunya 2010\nLes eleccions catalanes en 5 enllaços (2 d’octubre)\nAlbert Medrán, 2 octubre, 2010\nLes coses segueixen més o menys tranquil·les a l’oasi català. A 56 dies per a les eleccions del 28 de novembre, el més destacat/curiós/interessant de la setmana en aquests cinc enllaços:\n1. Esquerra va presentar aquesta setmana el seu nou vídeo de precampanya centrat en les persones valentes que formen la societat catalana i que aspiren a representar. Un bon vídeo, equilibri entre el polític i l’emocional. I el més important: reivindicació d’allò quotidià, l’habitual… el normal. Molt coherent amb el gir del propi partit i de l’independentisme que representen.\n2. Rac1, la cadena de ràdio privada líder en català i que lidera les audiències matutanes, torna amb el seu particular seguiment demoscòpic de les eleccions. El Racòmetre, que el 2006 ja es va aproximar molt al resultat final de les eleccions, torna a oferir-nos des de fa dos dilluns fins a les eleccions el pols del que opinen els catalans. El segon mostra el que ens diuen moltes enquestes: CiU és a les portes de la majoria absoluta, el tripartit no suma i ERC es descalabra. Laporta i Ciutadans, presents en el Parlament.\n3. El PSC vol dos debats cara a cara entre Mes i Montilla. Un en català i un altre en castellà. Aquesta ha estat la polèmica més encesa entre socialistes i convergents aquesta setmana. Els primers, esperen que la llengua no sigui una barrera per a la celebració d’aquest debat. Els segons, continuen preguntant-se perquè un debat entre dos candidats a la presidència de la Generalitat s’ha de fer en castellà i per a tot Espanya.\n4. Potser a Iniciativa esperaven que la vaga general del 29 de setembre fos una ocasió única per treure pit davant del seu electorat més ideologitzat. Potser ho van aconseguir. El problema el van tenir amb els més moderats: la premsa i l’oposició no han dubtat d’apuntar al fet que el número dos de la conselleria d’Interior, que està a les mans dels ecosocialistes, estava manifestant-se per la vaga -i de vaga mentre a Barcelona els antisistema destrossaven el centre de la ciutat.\n5. Antoni Gutiérrez-Rubí presentava aquesta setmana un widget amb tota la informació necessària per seguir la campanya i entendre qui forma, què fa i com funciona el Parlament de Catalunya. Una gran iniciativa\nBrasil duu el debat electoral a la xarxa\nAlbert Medrán, 25 agost, 2010\nNo és país per a debats. Per molt que s’entestin alguns, Espanya no és un país donat als debats. La història democràtica espanyola ens mostra els quatre debats a les eleccions generals com una anècdota més que una norma. Així, no és estrany que en alguna cosa sí que s’han posat d’acord els dos grans partits espanyols és, precisament, en no regular aquest punt. Seguirem a mercè de la voluntat dels candidats. Millor, de les necessitats de l’estratègia de cada partit.\nAixí, mentre Espanya segueix sense dotar-se d’un consell que els organitzi, d’un acord majoritari per promoure’ls; observem amb atenció -i per què no, certa enveja- les experiències en d’altres països que fan del debat electoral una oportunitat d’or per conèixer com raonen, com reaccionen, què pensen i què proposen els líders polítics.\nI en aquest nou mapa dels debats electorals, Internet és ja una part destacada del nou escenari. Si els debats són bàsics en una democràcia, que aquests recorrin a la Xarxa per fer-los més oberts és una excel·lent notícia. Ho vam veure als Estats Units durant la campanya presidencial, però l’última experiència al Brasil és, senzillament, impressionant.\nSi durant la campanya als Estats Units YouTube va facilitar a molts ciutadans posar preguntes sobre la taula, el recent debat a la xarxa entre els candidats a succeir Lula da Silva va arribar a registrar més d’un milió de connexions, sense tenir en compte el soroll generat en altres espais. I la cosa té el seu què, perquè el mercat potencial de seguidors al Brasil arriba als 66 milions d’usuaris.\nEl debat es va retransmetre en directe per la xarxa -una cosa semblant al que el viceprimer ministre britànic va fer aquesta setmana- durant una hora i mitja, i va poder seguir a la pàgina de Folha -el mitjà organitzador-, Twitter i Facebook. Va tenir sis blocs diferenciats. Al final de l’acte, diversos usuaris van poder posar les seves preguntes en el centre del debat. I els comentaris de periodistes enriquir l’anàlisi.\nL’experiència no és simple i té un punt interessant. No ja per la novetat que resulta que, una cosa tan important com un debat electoral en unes eleccions transcendentals, es doni en un mitjà que no és el tradicional, sinó també per la possibilitat que aquest debat es faci més ric, més plural i més perllongat en el temps gràcies a la pròpia conversa.\nCada vegada són més aquest tipus d’experiències, la capacitat d’arribar a noves audiències a la xarxa i fer que aquestes mateixes persones puguin participar, no ja amb les preguntes als candidats, sinó en els debats paral·lels que augmenten l’impacte desitjat. Però sobretot, augmenten la participació ciutadana en els assumptes públics.\nArribarem a debats similars a les properes conteses electorals a casa?\nLeave a Comment →\tFiled under: Comunicació 2.0, Comunicació política, Política 2.0\nRajoy no és Iniesta. Ni Zapatero, Casillas\nAlbert Medrán, 15 juliol, 2010\nLa vida té aquestes coses: un dia estàs a dalt i l’altre a baix. És una muntanya russa, i tantes altres imatges que constitueixen llocs comuns quan parlem d’aquesta inestabilitat de les coses. D’aquesta velocitat del canvi. De l’èxit al fracàs en qüestió de segons. De l’eufòria a la trista realitat en menys del que canta un gall. Espanya no és diferent. La celebració per l’èxit de la Roja ha donat pas a la constatació del lideratge absent del país.\nNi Zapatero va convèncer ni Rajoy va arrasar. Tots dos van desaprofitar les seves oportunitats. El president podria haver fet de la seva intervenció un acte de sinceritat, de desgranar el perquè de tantes decisions, errors i improvisacions. No ho va fer. Al contrari, el seu discurs no va acabar d’entusiasmar encara que el va estructurar, preparar i fins i tot es va permetre el luxe de donar-se a la poesia i a la motivació. Però no va convèncer (serà que el problema és el missatger?).\nRajoy va calcular malament el discurs. No va saber gestionar les expectatives i es va enfonsar amb la seva errònia estratègia. El seu discurs va ser duríssim. Fins i tot convincent, especialment entre totes aquelles persones que creuen que Zapatero és un llast per al país. Però no va golejar com avui titula La Razón. Va pecar d’ingenu. Potser a Génova creien que Zapatero seria el líder gris i abatut que ha aparegut a la tribuna del Congrés en els últims i transcendentals debats. I segurament van anar a dinar amb aquesta idea després de veure el president. Però el cara a cara entre Rajoy i Zapatero, d’una extrema duresa, va mostrar que l’envit -que no el debat- el va guanyar el president. No es poden demanar eleccions sense postular-se com a alternativa. Rajoy no la va presentar i Zapatero el va posar contra les cordes.\nPerò això no compta. A hores d’ara del partit la societat espanyola no està per l’enèsima baralla infantil entre el president i el líder de l’oposició. La societat demanda lideratge i cap d’ells està en condicions d’oferir-lo. Ahir només es excitar les bancades. I per això, va perdre Espanya. Es va constatar una vegada més que ni PSOE ni PP tenen una visió clara de què fer. El president es va comprometre a prendre totes les decisions que siguin necessàries, encara que siguin difícils. I el líder de l’oposició a no recolzar-les, encara que siguin les que teòricament defensa. Tot en mans d’una convocatòria d’eleccions anticipada o una moció de censura que no arribarà. Aquesta és la trista realitat del debat.\nPerò com això és una muntanya russa, la realitat és que tampoc és per tant. La situació política evidenciada al Congrés deixa pas a una societat espanyola que encara està de ressaca -Forges ho broda amb la vinyeta que il·lustra aquest post-, de vacances … i fins i tot de festival de música -curiós que El País doni més rellevància al FIB que al debat-. I per això, les conseqüències d’aquesta no victòria de cap d’ells tampoc és tan rellevant. Perquè aquest debat és el més semblant a un debat electoral a l’ús: molts ho veuen -prendrem el molts per un sensible augment d’audiència respecte als debats ordinaris-, però molts són ja convençuts. Els populars van veure molt bé a Rajoy i els socialistes, la resurrecció del seu líder. Però poques percepcions s’hauran mogut entre els indecisos.\nAhir es va complir amb un tràmit. Aquesta és la sensació. Ni es va guanyar ni es va golejar. Rajoy no és Iniesta. Ni Zapatero, Casillas. La fúria de la Roja va deixar pas a la trista realitat d’una política espanyola sense rumb, per molt que els dos capitans diguin ser al timó. Si no van saber portar el seu propi discurs al seu port, com pretenen dur el país a bon port? 2 Comments →\tFiled under: Comunicació política\nRetallada de credibilitat\nAlbert Medrán, 12 maig, 2010\nNo, la causa del suïcidi polític de Zapatero no és la trucada d’Obama. Si més no, no d’aquesta. La retallada plantejada no es concep en una tarda -encara que ja sabem que per al president, això de l’economia són dues tardes- i és fruit d’una major planificació. Però per a la majoria dels ciutadans, la idea és aquesta. Zapatero es replega als postulats de l’oposició i ho fa per la trucada del líder del món lliure.\nAquesta és una situació que tots podem comprendre: tots hem estat alumnes. I tots hem arribat a un examen sense la suficient preparació. Sabem el que se sent quan el mestre et crida l’atenció. Quan no has fet els deures. Quan acabes assumint que això de “t’ho vaig dir”, és una realitat. I això és el que ha passat aquest matí al Congrés dels Diputats.\nNo sóc economista i desconec si la retallada del dèficit a costa de nivells de protecció social serà o no efectiu. El seu suïcidi polític ve per haver perdut la batalla de les percepcions. D’aquesta percepció en particular d’alumne díscol. Però no ho oblidem, són altres les idees sobre el president que nodreixen el rebuig a la seva gestió del 75% dels espanyols. Com per pensar si cal seguir o no.\nAquestes idees s’han anat alimentant al llarg dels dos últims anys amb paraules i fets. Però sobretot, per no complir la paraula donada. Del “Zapatero no ens fallis” a la pujada d’impostos indirectes com l’IVA. De prometre la plena ocupació i negar la crisi, al 20% d’atur.\nPerò sobretot, aquesta idea d’improvisació que tot ho cobreix. I fins i tot de la ganduleria de l’exemple de l’alumne que esmentàvem abans. Per què aquestes mesures avui i no fa uns mesos? Per què la retallada ara i no quan el món prenia mesures? Aquesta és la gran pregunta que ha de respondre Zapatero. I les seves paraules no han donat respostes a això.\nFa un any, el PSOE parlava de brots verds. Fa unes hores, Zapatero ha acceptat que la crisi va seguir el seu curs i són el motiu de les mesures preses avui. Uns brots verds semblants a la sensació d’eufòria que es va viure només unes hores enrere en les files socialistes a compte de l’empat en intenció de vot. Potser aquests brots tornin a enterrar-se a compte de l’harakiri de Zapatero i d’un Rajoy que, tot i no oferir sortides a la crisi, ha actuat com el mestre rondinaire i, com Obama, li ha dit “t’ho vaig dir”.\nLes mesures afecten a bases electorals del PSOE: funcionaris, pensionistes i soccer mums. Però sobretot, decep el seu electorat per abraçar el programa de l’oposició. Encara que alguns dels seus seguidors vegin en el gest valentia i sentit d’Estat.\nLa clau, com sempre, en els que s’allunyen dels fanatismes. En els del mig, els del centre. Els que decideixen eleccions. Els que segurament estan farts de Zapatero i de Rajoy, però que, vist el què hi ha, potser es plantegin un canvi.\nEncara que la política és l’únic lloc des d’on els morts ressusciten, no pinta un bon panorama per al president. El líder que, per a molts ha actuat tard i malament. La persona que va prometre no mentir i va acabar caient en el parany.


El Ple vota dijous la creació d'una comissió d'investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran i quatre decrets llei relacionats amb la Covid-19 - Parlament de Catalunya\nEl Ple vota dijous la creació d'una comissió d'investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran i quatre decrets llei relacionats amb la Covid-19\nLa cambra elegirà una nova senadora, i el president de la Generalitat compareixerà per explicar el canvi de conseller d'Acció Exterior\nDimarts, 19 de maig de 2020. Barcelona\nUna imatge del ple del 24 d'abril\nParlament de Catalunya (Job Vermeulen). 2020\nEl Ple debatrà i votarà dijous una proposta de resolució, presentada per Cs, el PSC-Units, CatECP, la CUP i el PPC, per crear una comissió d'investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran durant la crisi de la Covid-19. La cambra farà també els debats i les votacions per validar o derogar quatre decrets llei amb mesures per pal·liar els efectes de la pandèmia.\nEl ple començarà a les nou del matí amb la sessió de control al Govern i al president de la Generalitat, Quim Torra, que a més compareixerà per explicar la modificació en la composició del Govern després del nomenament de Bernat Solé com a conseller d'Acció Exterior. Durant la sessió la cambra també farà el debat i la votació de la liquidació del pressupost del Parlament corresponent al 2019. Al matí també es farà una sessió específica per elegir Assumpció Castellví nova senadora en representació de la Generalitat.\nCom ja es va fer el 24 d'abril, el Ple es reunirà en format reduït, amb vint-i-un diputats a l'hemicicle. La resta seguiran la sessió pel Canal Parlament i podran votar per delegació o telemàticament.\nLes votacions per a l'elecció de la senadora, la liquidació del pressupost i la del primer decret es faran al final de la reunió del Ple del matí, mentre que les votacions dels altres tres decrets i de la proposta per crear una comissió d'investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran s'acumularan al final de la reunió de la tarda.\nLa sessió començarà a les nou del matí amb les preguntes als consellers primer i al president de la Generalitat després.\nEls consellers respondran preguntes sobre: la situació del sistema educatiu i de l'economia arran de la crisi de la Covid-19 (Cs); la situació del teixit productiu català; la reactivació econòmica i l'agenda verda com a factor clau; el paper de les polítiques digitals en la reactivació econòmica (JxCat); les polítiques actives d'ocupació; les mesures per fer front a les crisis econòmica i social causades per la pandèmia (ERC); la gestió sanitària de la Covid-19 (PSC-Units); les mesures per garantir la funció social de l'escola (CatECP); la finalització del curs escolar i l'inici del proper (CUP); les prioritats del Departamenr d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència en la lluita contra la Covid-19, i la reconstrucció social i econòmica de Catalunya (PPC).\nEl president de la Generalitat respondrà les preguntes que li formulin els caps de fila dels grups i subgrups parlamentaris sobre l'actualitat política.\nLiquidació del pressupost del Parlament del 2019\nDesprés de la sessió de control, la cambra rebrà la comunicació dels canvis en les meses de diverses comissions i votarà el dictamen de la de l'Estatut dels Diputats sobre la situació de compatibilitat d'alguns diputats.\nTot seguit, el Ple debatrà i votarà l'informe de la Mesa Ampliada sobre la liquidació del pressupost del Parlament del 2019. El romanent d'aquest exercici és de 2.014.232,08 euros, que la Mesa ja va aprovar el 20 d'abril donar-los al Govern perquè es destinin a la lluita contra el coronavirus. El diputat interventor Antonio Espinosa presentarà la liquidació dels comptes.\nCap a les onze del matí començarà la compareixença del president de la Generalitat per donar compte de la modificació en la composició del Govern, després que Bernat Solé prengués possessió com a conseller d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència en un acte telemàtic el 21 de març en substitució d'Alfred Bosch, que va dimitir el 9 de març per la seva actuació davant un presumpte cas d'assetjament sexual al seu departament. La compareixença del president de la Generalitat davant el Ple és preceptiva quan hi ha canvis a l'executiu.\nEn la compareixença, intervindrà primer el president de la Generalitat, sense límit de temps. A continuació, els representants dels grups i subgrups parlamentaris prendran la paraula per un temps màxim de deu minuts per fixar posicions, formular preguntes o fer observacions, i ho faran seguint l'ordre de major a menor representació, començant per Cs i acabant, però, per JxCat i ERC, els dos grups que donen suport al Govern. El president els respondrà individualment o conjuntament, novament sense límit de temps, i llavors els grups i subgrups podran replicar per un temps de cinc minuts. Cada vegada que el president faci una contrarèplica, el grup o subgrup corresponent podrà intervenir novament per un temps idèntic a l'emprat pel president.\nA continuació, el Ple farà el debat per validar o derogar el primer dels quatre decrets llei amb mesures per pal·liar els efectes del coronavirus. El vicepresident del Govern i conseller d'Economia i Hisenda, Pere Aragonès, presentarà tots quatre decrets.\nEl primer, l'11/2020, del 7 d'abril, pel qual s'adopten mesures econòmiques, socials i administratives per pal·liar els efectes de la pandèmia generada per la Covid-19 i altres de complementàries, conté diverses mesures relacionades amb el compliment d'obligacions tributàries amb bonificacions i nous terminis o reduccions per a diversos tipus de gravàmens, com el cànon de l'aigua o els impostos de successions o de begudes ensucrades. També crea una prestació per a l'acolliment familiar d'urgència d'infants en guarda de la Generalitat, regula el règim jurídic de les donacions que s'efectuïn a favor de l'Administració per atendre la pandèmia i dedica un capítol a mesures de personal.\nA la tarda, la sessió es reprendrà amb el debat conjunt dels decrets 12/2020, del 10 d'abril, pel qual s'adopten mesures pressupostàries en relació amb el Sistema sanitari integral d'utilització pública de Catalunya, en l'àmbit tributari i en l'estructura de l'Administració de la Generalitat per pal·liar els efectes de la pandèmia generada per la Covid-19, i 13/2020, del 21 d'abril, pel qual s'adopten mesures urgents de caràcter estructural i organitzatiu, així com mesures en l'àmbit de les entitats del sector públic de l'Administració de la Generalitat.\nEl 12/2020 atorga al Departament de Salut les competències per al control de la Covid-19 a les residències per a gent gran, i inclou mesures per dotar d'estabilitat econòmica les entitats del sistema de salut, una ampliació del fons de contingència per atendre la despesa extraordinària derivada de la pandèmia i la reducció del cànon de l'aigua que paguen els càmpings i els hotels.\nEl 13/2020 conté mesures complementàries del decret anterior i determina les competències que assumeix el Departament de Salut i les que manté el de Treball, Afers Socials i Famílies en diversos centres residencials. En l'àmbit del sector públic, amplia fins al final d'any el termini per al dipòsit de fiances dels contractes d'arrendaments urbans, i també inclou mesures en el sector de la producció i la gestió de residus.\nA l'últim, el Decret 14/2020, del 28 d'abril, pel qual s'adopten mesures amb relació al Sistema sanitari integral d'utilització pública de Catalunya en l'àmbit tributari i social, crea una prestació extraordinària de dos-cents euros destinada a subministraments bàsics per a persones i famílies en situació de vulnerabilitat arran de la Covid-19, ajorna el pagament de l'impost sobre les emissions de CO2 dels vehicles de tracció mecànica i autoritza l'Agència Catalana de Turisme, entre altres coses, a contractar una campanya publicitària destinada al turisme domèstic amb la finalitat de revitalitzar el sector.\nSi algun grup o subgrup sol·licita que, un cop validat, algun d'aquests decrets es tramiti com a projecte de llei, el Ple haurà de votar també aquest supòsit. Per ser validats, els decrets del Govern requereixen la majoria simple dels vots.\nDesprés de debatre el primer decret començarà la sessió específica per elegir, a proposta de JxCat, Assumpció Castellví senadora de designació autonòmica, després que dijous mateix, abans del ple, la comissió de l'Estatut dels Diputats dictamini sobre la seva elegibilitat.\nCastellví, regidora i portaveu de JxCat a Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, cobrirà la vacant de Marta Pascal, que va renunciar a l'acta de senadora en representació de la Generalitat l'1 de març. Aquesta designació és fa habitualment pel sistema de votació electrònica i secreta.\nA la tarda la sessió es reprendrà amb el debat dels altres tres decrets, i, a l'últim, cap a les sis, començarà el de la proposta de resolució de Cs, el PSC-Units, CatECP, la CUP i el PPC per crear una comissió que investigui la gestió de les residències per a gent gran durant la crisi sanitàtia. Els grups tenen fins dimecres a les sis de la tarda per presentar per a presentar esmenes a la proposta, que s'ha demanat que es tramiti pel procediment d'urgència extraordinària.\nL'objectiu de la comissió, segons que s'exposa al pla de treball de la proposta, és radiografiar les formes de gestió de les residències i veure'n els resultats respecte a la seva finalitat de garantir i mantenir una vida digna per a la gent gran; analitzar les causes que han portat al col·lapse d'algunes residències i a la mort de persones grans i si aquestes morts s'haurien pogut evitar; identificar quins elements materials i organitzatius haurien estat útils; determinar les persones físiques i els responsables polítics i administratius amb relació a la titularitat i la gestió de les residències i les responsabilitats de cada una d'aquestes persones; configurar un mapa que permeti conèixer al detall les morts, els positius de Covid-19 i les residències més afectades per la pandèmia, i identificar mesures de reparació per a les famílies de les víctimes i mecanismes perquè aquests fets no es repeteixin.\nControl de compliment del pressupost del Parlament del 2019\nDecret llei 11/2020, del 7 d'abril, pel qual s'adopten mesures econòmiques, socials i administratives per pal·liar els efectes de la pandèmia generada per la Covid-19 i altres de complementàries\nDecret 12/2020, del 10 d'abril, pel qual s'adopten mesures pressupostàries en relació amb el sistema sanitari integral d'utilització pública de Catalunya, en l'àmbit tributari i en l'estructura de l'Administració de la Generalitat\nDecret llei 13/2020, del 21 d'abril, pel qual s'adopten mesures urgents de caràcter estructural i organitzatiu, així com mesures en l'àmbit de les entitats del sector públic de l'Administració de la Generalitat\nDecret llei 14/2020, del 28 d'abril, pel qual s'adopten mesures en relació amb el Sistema sanitari integral d'utilització pública de Catalunya, en l'àmbit tributari i social, per pal·liar els efectes de la pandèmia generada per la Covid-19, i d'adopció d'altres mesures urgents amb el mateix objectiu\nProposta de resolució per crear una comissió d'investigació sobre la gestió de les residències per a gent gran


De Síria a Tarragona: Jocs Mediterranis que clamen per la pau | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nPla obert del ring de boxa en l’instant en què es proclama campió un atleta de Síria als Jocs Mediterranis. Foto: ACN\nLa delegació siriana s’allotja, una part, als hotels de Port Aventura, configurats com a Vila Mediterrània. L’altra meitat dorm a Barcelona, on poden dur a terme també els entrenaments i on competeixen en hípica. L’experiència d’aquests dies a Tarragona està sent molt bona. “Estem molt contents de participar en una gran competició com aquesta, amb tres continents participant-hi, i de veure com els espanyols ens han rebut tan bé”, ha explicat Harba.\nA més de la delegació siriana, l’esdeveniment també compta amb la participació de Líbia, que, malgrat el conflicte, participa als Jocs amb una trentena d’atletes. Amb tot, encara no hi ha hagut cap esportista de la delegació que hagi pogut pujar al pòdium d’aquesta XVIII edició, fins ara.


El col·lectiu Caminant reuneix 200 entitats a València per a manifestar-se contra les polítiques neoliberals - Diari La Veu\nEscriba el número 861605\n23 febrer 2019 19:44h\nLa manifestació ha recorregut el trajecte entre la plaça de l'Ajuntament i la Delegació del Govern espanyol. CAMINANT VALÈNCIA\nVALÈNCIA. Aquest dissabte, l'espai Caminant València –que aplega 200 col·lectius diversos– ha reunit a la ciutat centenars de persones, segons han assenyalat els convocants en un comunicat, per a exigir "igualtat, drets i llibertats". La marxa ha recorregut, durant aquesta vesprada de dissabte, el trajecte que separa la plaça de l'Ajuntament fins a la Delegació del Govern espanyol.\nLes marees, xarxes, plataformes, organitzacions socials, sindicals i polítiques han convoct aquesta manifestació a València –que s'ha fet paral·lelament a altres mobilitzacions unitàries a diverses ciutats valencianes i de l'Estat– sota el lema 'Igualtat, drets i llibertats contra el colp a la democràcia. Si ens movem, ho canviem tot'. "Sense igualtat real, no hi ha democràcia, i sense democràcia social, no hi ha democràcia", apunten els organitzadors.\nL'espai Caminant agrupa més de 200 entitats d'arreu de l'Estat i nombroses entitats valencianes que opinen que és necessària la màxima unitat d'acció contra les polítiques neoliberals que, segons apunten, "estan afectant molt negativament les treballadores i treballadors, els sectors socials més desfavorits i el conjunt de la societat". Per aquest motiu fan aquesta crida per a eixir al carrer i manifestar-se el proper 6 d’abril a Madrid "per a defensar els nostres drets socials, laborals i econòmics".\nSegons han llegit en el manifest davant la Delegació del Govern espanyol, "les polítiques que han imposat els governs, amb l'excusa de la crisi, han suposat un atac als drets de les treballadores i treballadors i de la població; l'augment de la temporalitat i la precarització del treball i de la vida; l'augment de les desigualtats socials; el saqueig als sectors populars; la pobresa energètica i l'emergència per la pobresa residencial; l'atac als serveis públics; l'augment de la repressió social i sindical; l'espoli dels recursos i de la natura, i la vulneració de drets que han imposat les elits econòmiques i polítiques amb la crisi com a excusa".\n"A més, apareix en l'escena l'extrema dreta, la qual cosa comporta no solament el discurs de l'odi, sinó també un aprofundiment de les polítiques neoliberals i d'atacs als moviments populars, que són les autèntiques eines d'oposició a les mateixes, començant pel moviment feminista", han continuat. "Atacant les legítimes aspiracions de les dones, del 50% de la població, es tracta de condemnar-les a la resignació enfront de la violència, la sobreexplotació i la desigualtat crònica, a major glòria del sistema capitalista i patriarcal. Caminant dona total suport al moviment feminista i a la convocatòria de vaga laboral, de consum, cures i estudiantil que ha convocat per al proper 8 de març", han afegit.\nDavant això, reivindiquen redistribuir la riquesa, conquerir drets socials, recuperar el planeta i garantir una vida digna al conjunt de la població. En eixe sentit, han demanat la derogació de les reformes laborals de 2010 i 2012, les reformes de les pensions de 2011 i 2013, l'article 135 de la Constitució i la Llei Mordassa.\nEl col·lectiu Caminant València està integrat per Acontracorrent, Alternativa Socialista, ATTAC PV, CEDSALA, CGT, Coordinadora de Estibadores Portuarios de València, Coordinadora de Professorat Interí, Coordinadora Valenciana per la Defensa del Sistema Públic de Pensions, Ecologistes en Acció València, Economía del Bien Común de Valencia, Élite Taxi Valencia, Espai Alternatiu, Esquerra Unida del País Valencià, Iaiofalutas València, Iaioflautes valencians, Intersindical Jove, Intersindical Valenciana, Joves de CCOO-PV, No + Precarietat, PAH València, PCPV, Plataforma Educadores d'Educació Especial i Infantil, Plataforma Fem València Habitable, Plataforma por la Dignidad en Geriatria, Podem, Riders per Drets València, RSP Buñol i UJCE.\nEscriba el número 782448


Instructor de tir mort a Arizona – 9mm Parabellum\n@recarrega.netResponsabilitats, Armes, Curiositats, Vídeos Add comments\nSegur que aquesta notícia ho és pel simple fet que ha sortit a la llum; a youtube es pot veure el vídeo (tallat en el moment més escabrós, no us espanteu ni us feu il·lusions…), les xarxes socials en van plenes i els diaris locals i nacionals americans se n’han fet ressó (fins-hi tot l’Ara!!). Hi ha molts punts a discutir sobre el perquè s’ha produït aquest fet tant lamentable.\nPerò per aquells que encara no sabeu de què parlo, perdoneu, us en faig cinc cèntims: Una família novaiorquesa (a Manhattan està prohibida qualsevol relació amb les armes de foc si no formes part de l’exèrcit o de la policia, i encara) en una estada a Arizona, terra àrida i bressol de pistolers per excel·lència (amb perdó de l’estat de Texas) ha decidit fer una parada a Last Stop, una espècie de cau refugi enmig del no res on s’hi pot menjar, gaudir d’excel·lents vistes al desert i… practicar el tir amb armes absolutament prohibides al 99% dels països del món. No hem malinterpreteu, jo sóc el primer que pagaria una quantitat raonable per poder disparar amb aquestes armes, per poder sentir la sensació de tenir-les entre les mans. Però allà no hi deu haver cap mena de limitació, ja que pel que sembla els infants menors d’edat també poden disparar, després de passar per caixa. I això és el que ha fet aquesta família de Nova York. La seva filla de 9 anys ha volgut provar les armes que tantes vegades es veuen a les pel·lícules, i concretament el vídeo que us he linkat més amunt mostra com un instructor de tir del mateix camp dóna instruccions a la nena.\nLa desgràcia succeeix quan aquesta nena, suposadament inexperta en el maneig de les armes, no només es limita a disparar trets de manera intermitent sinó que manté el dit apretant de manera constant el gallet. L’arma, una Mini-uzi (o micro-uzi, no n’estic segur) totalment automàtica, fa reaccionar la nena com marquen les lleis de la física, i és que perd totalment el control, elevant l’arma i desplaçant-se cap a la seva esquerra, amb la mala sort que l’instructor no té temps de corregir res, i rep com a mínim un impacte directe al cap.\nJa he comentat que el vídeo no mostra el moment precís de l’impacte, i certament no tinc cap necessitat de veure’l.\nPodem extreure de bones a primeres algunes conclusions, d’aquelles tant fàcils de convenir quan coneixem tota la història i estem tranquil·lament assentats darrera la pantalla de l’ordinador.\nPrimerament, són armes amb un poder destructor colossal. Així com no hi ha cap inconvenient en disparar qualsevol tipus d’arma sempre que estigui en un terreny absolutament controlat i minimitzem els riscos de prendre mal, tant de l’usuari com de qualsevol passavolant que pogués interferir inadvertidament en la línia de tir.\nPerò és força arriscat deixar que un menor pugui interactuar amb elles. Estaríem d’acord que sota la supervisió d’un adult responsable no hi hauria d’haver problema, però els fets demostren que els accidents es poden produir en qualsevol circumstància, per molt controlat que estigui tot plegat. En aquest cas, s’ha unit un tipus d’arma força lleugera, la seva capacitat de tir en mode automàtic i la inexperiència i poca força física de la nena. Potser l’instructor podia haver previst la situació i col·locar-se darrera la nena per corregir la trajectòria de l’arma, però tot passa tant depressa que no hi ha temps de res.\nSuposo que aquest fet tant luctuós servirà per encendre més els ànims dels 2 bàndols enfrontats per les armes que hi ha en aquelles contrades. Descansi en pau, i que la nena i els seus pares pugin d’alguna manera superar aquest mal tràngol que han hagut de protagonitzar.\nPosted by jaume at 18:40\tTagged with: accidents, americanades, Armes, infants\n3 Responses to “Instructor de tir mort a Arizona”\nIvan M14 says:\n7 de novembre de 2014 at 16:46\nJa feia temps que no seguia el teu interessant blog de les armes en català, i com que avui hi torno, m’agradaria fer un comentari sobre aquest succès, amb el teu permís.\nEl tema de les armes als EEUU em sembla que en moltes ocasions se’ls escapa de les mans als propis ianquis, sobretot en quan a reglamentació i legislació, i ja se que el govern no en pot fer més per estar fortament pressionat i condicionat per la gran indústria armamentística d’aquell país, la NRA, i companyia, però com a mínim les normes bàsiques de seguretat i sentit comú haurien de ser molt més restrictives, doncs veig una barrabassada molt gran que els nens puguin fer anar armes considerades de guerra en la majoria de països del món.\nIgual que per poder beure alcohol a la majoria dels estats cal ser major de 21 anys, doncs també haurien de fer el mateix per l’ùs i la tinença d’armes, establir-hi per llei una edat mínima. I estaràs d’acord amb mi que és una irresponsabilitat molt gran donar-li una arma de foc a un nen, i molt més si aquesta arma és automàtica com és el cas que ens ocupa. Així mateix també trobo massa irresponsable llogar una arma automàtica a qualsevol, com si es tractés d’un simple scooter o potser una bicicleta. No entenc com poden estar tant segurs que una persona que pugui tenir un possible transtorn mental, etc., no pugui arribar a obrir foc contra tot el que es mou en un lloc d’aquests de “Bullets & Burgers” per posar un exemple. Simplement perque la seva 2a esmena els permet tenir armes, les tenen, les fan servir sense saber-ne, i pateixen els accidents mortals que cada any s’enduen milers de persones als EUA.\nVeig totalment necessari revisar les lleis sobre armes als EUA, però sobretot la obligació d’assistir a un curs de seguretat i funcionament de les armes de foc per a tots els nous compradors d’armes, i així evitar aquest alt índex d’accidents al cap de l’any.\nI per últim recordar que els hem d’agrair precisament als ianquis, que en la majoria d’armes de foc hi hagi el típic grabat de “Warning: Read the manual before use” i que els disparadors de les mateixes vinguin de fàbrica amb una duresa a prova d’idiotes, qüestió que va fer perdre nombrosos pleits a la indústria de les armes per accidents protagonitzats per ignorants o idiotes, que fan servir les armes com el que fa servir una sabata…\n21 de novembre de 2014 at 17:44\nÉs un tema espinós. L’Obama prou que s’hi ha volgut enfrontar però hi ha un lobby massa poderós amb uns interessos econòmics brutals que no li ho han permès. Des de la nostra mentalitat europea és fàcil veure com una animalada que hi hagin un accés tan directe a les armes. Però és clar, és que hi ha un sector molt important de la població que no vol ni sentir a parlar d’una reglamentació! No deu ser fàcil, vistes les reaccions d’uns i altres. Per una banda sovint penso que tenen molta sort de poder viure amb una llibertat tan gran, però quan surten tots aquests tiroteigs en indrets públics com universitats o la mateixa cursa de Boston… buff. Potser estem massa acomodats, però prefereixo acostumar-me a portar les armes en una caixeta al cotxe i descarregades que portar-la al cinturó i estar pensant a cada instant si aquell que s’atansa pel costat et traurà una arma com la teva i us haureu d’enfrontar a trets…!\n21 de novembre de 2014 at 19:45\nTotalment d’acord, Jaume. Deu ser vertaderament esgarrifós no poder anar pel carrer amb la tranquil·litat amb la que estem acostumats als països europeus, tota l’estona pensant si et sortirà un sonat i et buidarà el carregador al cotxe o sobre la teva familia… El control sobre les armes és necessari, però les comparacions entre Europa i els EUA sobre les respectives normatives és radicalment oposat. Que per cert, voldria comentar que una nova llei espanyola amenaça els aficionats a les armes antigues i/o de pòlvora negra, doncs els de “verd” (Men in Green :D) pretenen pul·lir-se l’autorització tipus ‘AE’ de manera fulminant, o sigui que com no fotem el camp de les Espanyes, als catalans ens la fotran encara més amb l’afició de les armes… Esperem que quan declarem la independència podrem gaudir d’una normativa més permisiva, i anar a comprar a Andorra de manera més legal… jeje! 🙂\nJo sempre somio amb el reglament suís, però és clar, potser és somiar massa… 🙂\nAmerican Rifleman, una nova revista en pdf! Diferents tipus de tiradors…


TOOR - HockeyTeam\nULTIMA UNITAT DISPONIBLE EN TALLA...\nBotes Toor Falcon (37-42)\nBota de gama mitja/amateur.La puntera exterior de la bota és en pell i la resta de les parts en microfibres i amb respiradore laterals. Bota de gama mitja/amateur.La puntera exterior de la bota és en pell i la resta de les...\nBotes Toor Falcon (28-36)\nBota de gama mitja/amateur Puntera interior reforçada. Puntera exterior en pell. Resta de la bota età fabricada en microfibres Respiradors als laterals i a la sola Bota de gama mitja/amateur Puntera interior reforçada. Puntera exterior en pell. Resta...


L’alzheimer no destrueix la música | Ciència | EL PAÍS Catalunya\nL'àrea cerebral que allotja els records musicals es veu menys perjudicada per la malaltia\n26 JUN 2015 - 07:04\tCEST\nEl gràfic mostra (en vermell, a dalt) la circumvolució del cíngol anterior, on s'emmagatzemen els records musicals. Més avall, visió bilateral de tres biomarcadors d'alzheimer, en vermell les més afectades. MPI f. Human Cognitive and Brain Sciences\nSense saber molt bé per què, la música és una de les poques armes que tenen els terapeutes per combatre l’avançament de l'alzheimer. Malgrat la devastació que provoca aquesta malaltia en el cervell i, en particular, en la memòria, una gran part dels malalts conserven els records musicals tot i en les fases més avançades. Ara, un estudi assenyala les possibles causes d'aquest fenomen: la música la guardem en àrees cerebrals diferents de les de la resta dels records.\nEl lòbul temporal, la part del cervell que va des de la templa fins a la zona posterior de l'orella és, entre altres coses, la discoteca dels humans. Aquí es gestiona la nostra memòria auditiva, cançons incloses. Estudis amb lesionats cerebrals donen suport a la idea que guardem la música en una xarxa centrada en aquesta zona. No obstant això, el lòbul temporal també és el que sofreix abans els estralls de l'alzheimer. Com s'explica llavors que molts malalts no sàpiguen ni el seu nom ni com tornar a casa però reconeguin aquella cançó que els va emocionar dècades enrere? Com pot ser que alguns pacients siguin incapaços d'articular cap paraula i, no obstant això, arriben a taral·lejar temes que van triomfar quan ells encara podien recordar?\nPer intentar respondre a aquestes preguntes, investigadors de diversos països europeus liderats per neurocientífics de l’Institut Max Planck de Neurociència i Cognició Humana de Leipzig (Alemanya) van dur a terme un doble experiment. D'una banda, van buscar quines zones del cervell s'activen quan escoltem cançons. De l’altra, una vegada localitzades, van analitzar si, en els malalts d'alzheimer, aquestes àrees cerebrals presentaven algun signe d'atròfia o, per contra, resistien millor a la malaltia.\nPer localitzar on guarda el cervell la música, els investigadors van fer escoltar a una trentena d'individus sans 40 trios de cançons. Cada trio estava format per un tema molt conegut extret de les llistes d'èxits des del 1977, cançons de bressol i música tradicional alemanya. Les altres dues cançons eren, per estil, to, ritme o estat d'ànim, semblants a la primera, però les van seleccionar d'entre els fracassos musicals, que no fossin conegudes.\nMolts malalts no saben ni el seu nom però reconeixen les cançons que els van emocionar\nTal com expliquen en la revista Brain, el disseny de l'experiment es basava en la hipòtesi que l'experiència de sentir música és, per al cervell, diferent de la de recordar-la i en els dos processos intervenen xarxes cerebrals diferents. Durant les sessions, l'activitat cerebral dels voluntaris va ser enregistrada mitjançant la tècnica d'imatge per ressonància magnètica funcional (RMf). Van comprovar que la música s'allotja en zones del cervell diferents de les àrees on es guarden els altres records.\n"Almenys, els aspectes crucials de la memòria musical són processats en àrees cerebrals que no són les que habitualment s'associen amb la memòria episòdica, la semàntica o l'autobiogràfica", diu el neurocientífic del Max Planck i coautor de l'estudi, Jörn-Henrik Jacobsen. "Però cal ser molt cautelós quan volem afirmar una cosa tan absoluta com aquesta", afegeix prudent. En concret, les zones que van mostrar més activació en recordar les cançons van ser la circumvolució del cíngol anterior, situada a la zona mitjana del cervell, i l'àrea motora presuplementària, situada al lòbul frontal.\nPart d'aquesta prudència pot procedir de la metodologia que han seguit per fer la segona part de la investigació. Hauria estat ideal poder estudiar la ubicació dels records musicals directament en els malalts d’alzheimer i no en la població sana. Però, com assenyala Jacobsen, no és senzill aconseguir que un nombre significatiu de pacients participi en un treball com aquest. A més, hi ha el problema que molts dels afectats podrien recordar la cançó però no verbalitzar aquest record. Per això, van fer un segon experiment per veure si les zones on es guarda la música es veuen igual o menys afectades per la malaltia de l'oblit.\nEl cervell processa en zones diferents l’experiència d’escoltar música i els records musicals\nAmb aquest objectiu, van estudiar 20 pacients amb alzheimer i van comparar els seus resultats amb una trentena més d'individus sans, els dos grups amb una mitjana d'edat de 68 anys. Volien veure en quin estat es trobaven les àrees musicals en comparació amb la resta del cervell. En el diagnòstic i seguiment de la malaltia s'usen principalment tres biomarcadors: el grau de deposició del pèptid β-amiloide, una molècula que tendeix a acumular-se i formar plaques en les fases inicials de la malaltia. Una altra pista és l'alteració del metabolisme de la glucosa en el cervell. I, finalment, atròfia cortical, un procés natural a mesura que s'envelleix però que en l'alzheimer és més acusat.\nEls mesuraments van mostrar que els nivells de deposició de beta amiloide no presentaven grans diferències. Però, a les àrees musicals dels malalts, el metabolisme de la glucosa entrava en els nivells normals i l'atròfia cortical era fins a 50 vegades menor que en altres zones del cervell. Per Jacobsen, "que mostrin menys hipometabolisme i atròfia cortical en comparació amb les altres zones cerebrals significa que no es veuen tan afectades en el curs de la malaltia". I afegeix: "Però això només pot ser observat, crec que ningú pot explicar per què és així. No obstant això, la circumvolució del cíngol anterior mostra una connectivitat augmentada en els malalts d'alzheimer, cosa que podria significar fins i tot que funciona com una regió que compensa la pèrdua de funcionalitat de les altres".\nEls records que més perduren són els lligats a una vivència emocional intensa, i la música està molt unida a les emocions”\n"Els records que més perduren són els que estan lligats a una vivència emocional intensa i justament la música amb el que està més lligat és amb les emocions i l'emoció és una porta al record", diu la musicoterapeuta de la Fundació Alzheimer Espanya, Fátima Pérez-Robledo. Els resultats de l'estudi vénen a confirmar la seva afirmació. "Molts dels malalts potser no recorden el nom d'un familiar però sí la lletra d'una cançó", assegura.\nEn el seu treball diari, Pérez-Robledo ha de fer moltes vegades de punxadiscos. Si el malalt està en una fase inicial, ell mateix suggereix els temes que el van marcar. "Rebusquem en la seva història musical, les cançons de la seva infantesa, de la seva adolescència, per evocar records. L'escolten, la ballen o la canten", explica la terapeuta. Quan el pacient ja no pot dir quina musica estimava, proven amb les cançons que més sonaven quan era petit o, en molts casos, és la parella la que tria aquella cançó que sonava quan es van conèixer.\nDocument: 'Why musical memory ca be preserved in advanced Alzheimer’s disease'


EL TRASTERO AZUL: 10 junio 2018 Regió 7 (opinió)\nL'exsecretari general del PSOE, Alfredo Pérez Rubalcaba, va assenyalar ahir que el final de la banda terrorista ETA no ha arribat fins que, acorralada per la policia, s'ha vist aïllada pels sectors socials i polítics amb els quals, segons va assenyalar, havia comptat al llarg de la seva història, i que van permetre'n la pervivència durant mig segle.\nRubalcaba va remarcar la data del 20 d'octubre del 2011, quan la banda va deixar de matar, fer xantatge i extorquir. No obstant això, va reconèixer que havia hagut d'esperar anys perquè desapareguessin del tot. A més, va apuntar que sempre explica als seus alumnes de la Universitat Complutense de Madrid que un grup terrorista va poder existir 50 anys a Espanya, 40 dels quals en democràcia, perquè tenia suport social i polític. Rubalcaba va fer aquestes declaracions a Badajoz en una trobada per parlar de la fi d’ETA.\nSense dir res en contra del que ha dit el exministre Rubalcaba, me agradaria fer una breu reflexió. Hi ha qui diu que actualment la banda terrorista ETA, malgrat haber plegat, encara te suport polític… Aixa doncs, en que quedem? Continuen tenin suport polític o ja no el tenen? Que els que miraven a un altre costat mentre ETA actuaba ara facin política, es bo o no? es cert o no?


21/10/2020 - 12.18\nAhir, TV3 va tornar a ser la cadena més vista a Catalunya, amb una quota del 16,5%, a 5,4 punts de la segona. Els cinc espais més vistos del rànquing van ser de la cadena, amb el "TN vespre", que presenta Toni Cruanyes, en primer lloc, amb 628.000 espectadors i un 24,1% de quota. El "TN migdia", amb Raquel Sans i Xavi Coral, va ser segon i va fer el rècord de la temporada, amb 619.000 espectadors i un 33,2% de quota.\nL'"Està passant", el programa d'humor del vespre que condueix Toni Soler, amb una quota del 20,7% i 455.000 espectadors, va ser tercer i va igualar el millor resultat de la temporada. El quart va ser el "TN comarques", amb Núria Solé, amb una quota del 24,3% i 369.000 espectadors. EI va seguir el "Cuines", en què Marc Ribas va fer una coca d'oli i aromàtiques, que van veure 339.000 espectadors i va fer un 20,2% de quota.\nTambé, en el rànquing dels més vistos, el novè lloc va ser per al "Sense ficció", amb "1944: Cal bombardejar Auschwitz?", amb una quota del 10,9% i 276.000 espectadors;\nel "Com si fos ahir", la sèrie de la sobretaula, amb una quota del 16,8% i 263.000 espectadors, i el "Tot es mou", amb Helena Garcia Melero i Lluís Marquina, va fer el rècord de la temporada, amb 227.000 espectadors i un 15,2% de quota.\nA Esport3 destaca el bon resultat del "Zona champions", amb un 2,4% de quota.


Aprovació inicial del Projecte d'arranjament de l'avinguda Verge de Montserrat, entre carrer Marina i carrer Sarajevo. - iPUC.cat\nAprovació inicial del Projecte d’arranjament de l’avinguda Verge de Montserrat, entre carrer Marina i carrer Sarajevo.\n31 de maig de 2016 Aprovació definitiva del projecte executiu d’arranjament de l’avinguda Verge de Montserrat entre la carretera de la Marina i el carrer Sarajevo. Clica per a veure la publicació oficial..\n18 de abril de 2016 Licitació per a l’execució del Projecte executiu d’arranjament de l’avinguda Verge de Montserrat, entre carrer Marina i carrer Sarajevo. Clica per a veure la publicació oficial..\n27 de maig de 2016 EDICTE sobre aprovació definitiva del Projecte executiu d’arranjament de l’avinguda Verge de Montserrat entre la carretera de la Marina i el carrer Sarajevo. Clica per a veure la publicació oficial.\n6 de juliol de 2016 Formalització del contracte per a l’execució del Projecte executiu d’arranjament de l’avinguda Verge de Montserrat, entre carrer Marina i carrer Sarajevo. Clica per a veure la publicació oficial..\n20 de juliol de 2016 EDICTE sobre aprovació definitiva del Projecte d’execució de reordenació de serveis i pavimentació de voreres de l’avinguda de la Verge de Montserrat entre els carrers de Jaume Casanovas i de la carretera de la Marina. Clica per a veure la publicació oficial.


Walter Benjamin: temptatives sobre el present (Online) | Institut d'Humanitats de Barcelona\nWalter Benjamin: temptatives sobre el present (Online)\nAdd to Calendar 2021-01-21 01:00:00 2021-03-11 01:00:00 Walter Benjamin: temptatives sobre el present (Online): Filòsof, traductor, crític literari, col·leccionista, són algunes de les maneres de referir-se a Walter Benjamin; el romanticisme, el marxisme o la teologia, algunes de les seves diverses influències. Ja en aquesta pluralitat s’hi inscriu la dificultat de definir-lo, però s’hi expressa, sobretot, la singularitat de la seva obra, caracteritzada per l’exigència d’actualitat i una mirada visionària summament original sobre fenòmens centrals del món contemporani: el capitalisme com a religió, l’impacte de les formes d’expressió visual, la ciutat com a escenari, el feixisme o la cara obscura de la il·lustració. En aquest curs revisarem alguns dels aspectes clau del pensament i l’obra benjaminiana, en una lectura a contrapèl que ens desvetllarà també matisos i temes poc explorats, i que ens permetrà actualitzar el seu llegat per tal de confrontar-lo críticament a les problemàtiques del nostre propi temps. Institut d'Humanitats de Barcelona [email protected] Europe/Madrid public