Llirianismes: El viatge dels parents - La Veu de Llíria\nLlirianismes: El viatge dels parents\nLi demanem a...\nLi demanem a...Revista\nfotos: Mateu Sanchis\nLa Mort. Allò que és amb certesa. El fet inevitable. Hi ha una sentència que diu «En aquesta vida tot és mentida, excepte la mort».\nPerò. ¿Que és la mort? ¿És la fi? ¿És la mort una fase més de la vida? No ho sabem, cap que ha travessat el llindar no ha tornat.\nEl que és cert és que, la mort, com a fenomen i com a identitat, ha estat sempre present entre nosaltres des de l’albor de la humanitat.\nEl dia de hui, i des de fa dècades, els processos lligats a l’evolució d’una societat, encadenada a un sistema materialista que s’ha anat estenent amb la globalització, ha fet que desapareguen els lligams que ens unien a una cosa tan quotidiana i tan humana com la mort.\nFins fa relativament poc, abans que la mort també fóra absorbida pel capitalisme, la mort esdevenia un àmbit domèstic.\nLa mort formava part de la vida, de la comunitat. Era la família la que acompanyava fins a l’últim alé el difunt, era la família la que amortallava el finat i comunicava la seua mort, la que vetlava en la seua pròpia casa, en un clar eixample de binomi vital, al difunt.\nFoto: Mateu Sanchis\nEl negoci de la mort, sempre ha estat present. Sempre hi han hagut enterradors i fabricants de taüts. Però hui en dia això també ha canviat, ja ningú vol saber res de la mort, és un ambient que, per a nosaltres, s’ha tornat estrany, un fet del qual volem fugir. És molt trist, abandonem als nostres en el temps del seu trànsit, els deixem en llocs allunyats, en magatzems de fred, hem perdut la connexió existent que s’ha mantingut durant mil·lennis. Hem transformat als difunts en negoci, hem materialitzat el fet sagrat, hem venut la mort.\nAmb aquesta reflexió vàrem començar la segona edició del Viatge dels Parents, que vàrem iniciar als Mausoleus Romans, continuant amb l’església de l’Assumpció, i que va concloure al Fossar Vell i l’església de la Sang, un viatge a través del temps, amb la intenció de conéixer com vivien els nostres avantpassats, llirians i llirianes, com tu i com nosaltres, amb la quotidiana Mort.\nLlei de les XII Taules\nAllò que sabem dels romans ho coneguem gràcies a la seua conscient i meticulosa passió per deixar-ho tot escrit.\nLa mateixa legislació romana primigènia escrita, les Lleis de les XII Taules, establia la prohibició de qualsevol pràctica funerària a l’interior del «pomerium», és a dir, dintre dels límits de la ciutat. I ho feien per dos motius, un i funcional: evitar la propagació de malalties i males olors que els difunts despenien, ja fossen cremats a les pires funeràries o inhumats.\nLa segona causa, i principal, per evitar per tots els mitjans que la mort, pròpia de deus de l’avern, els déus negres i obscurs, afectaren la venturosa tranquil·litat de la ciutat, evitant entrar en conflicte amb els déus i la possible fugida de la divinitat protectora de la ciutat.\nLes necròpolis, ciutats dels morts, devien ser els escenaris de les pràctiques i rituals funeraris, llocs propis de divinitats infernals, allunyades de les ciutats.\nLa cerimònia funerària\nLes cerimònies funeràries romanes eren heretades de generació en generació, procurant sempre no equivocar-se en la seva praxi. Una errada podia esdevenir fatal en la vida dels familiars del finat. La por i la superstició eren la tònica dominant en aquests ritus funeraris.\nCada membre de la família era l’encarregat d’una part i al paterfamilias pertoca tota la responsabilitat d’efectuar les pompes funeràries de manera correcta. Si el finat era el paterfamilias , aquesta responsabilitat era del primogènit. En tot cas, els ritus devien portar-se a la pràctica de manera òptima perquè el difunt passara a convertir-se en un benefactor de la família, en un dels déus domèstics, anomenats Divinitats Manes.\nAl contrari, si no s’oferien els ritus amb correcció esdevenia, fins a la reparació, un esperit inquiet, que els romans anomenaven Lèmurs.\nAl moment de la mort, en l’últim sospir el moribund rebrà un bes d’acomiadament als llavis per part d’un membre d’un ésser estimat que n’era l’encarregat de donar-lo. Després, ja finat el moribund, se li cridarà tres voltes i se li tancaran els ulls.\nEs netejarà, es perfumarà i s’amortallarà el cadàver, que s’exposarà sobre un túmul, la família col·locarà branques de xiprer a la porta que anunciaran la mort.\nDurant tres dies el difunt rebrà la visita de familiars, amics, i si s’escau, clients. Al tercer dia el cos recorrerà els principals carrers del pomerium en processó, entre planys, de vegades llançats de manera teatralitzada per ploraneres per demostrar la gran estima i el dolor per la pèrdua. El seguici, més o menys complex, sempre depenent de l’estatus social del finat, acabara al fòrum, des d’on es dirigira al lloc on s’afrontarà el moment més dolorós, la cremació a la pira funerària.\nEl cos es consumirà i des d’eixe moment iniciarà el viatge cap a l’inframón i la llacuna Estígia, on s’hi ajudarà amb el petit cresol que la família col·locarà a la tomba per enllumenar el trànsit per la foscor, al costat de unes monedes per pagar el barquer Caront.\nA partir d’eixe moment caldrà tenir cura per a mantenir el nou esperit tranquil, feliç, a l’altre món.\nCal alimentar-lo amb sacrificis, rituals, perquè ajude els vius, o almenys no els faça malbé la vida a la terra. Aquests rituals són nombrosos, nosaltres descriurem els més coneguts: les Parentàlia, les Lemuria i les Rosàlia o Violària.\nLes Parentàlia, celebrades en honor dels morts, dels avantpassats convertits en manes, en esperits protectors de la família, sempre que es facen els sacrificis corresponents. Es duien a cap entre els dies 13 i 21 febrer, més funest per excel·lència al món romà, més fosc, al cor de l’hivern, idoni per celebracions relacionades amb el món funerari, i més encara a una societat tan supersticiosa com la romana clàssica.\nLa festa començava amb el ritu oferit per una verge vestal a Roma, a la tomba de la verge vestal Tarpeia, de caràcter públic, es tancaven els temples, no es recomanava dur a cap activitats, com per eixample casar-se, ja que eixos dies eren considerats funestos i carregats de mals auguris.\nA partir d’eixe moment, la festa adquiria un caire privat, es visitaven les tombes, on es col·locaven garlandes de flors, amb roses, violetes, també corones de llorer, no ho oblidem, signe de victòria, en aquest cas mitjançant la continuació de la vida terrenal una vegada superada la mort i tot el que açó significava.\nEs feien ofrenes d’aliments a les tombes, els manes demanaven sang per no esdevenir esperits inquiets al món d’ultratomba, en un moment s’oferia sang dels gladiadors, amb el temps, i per diversos motius, entre ells econòmics, es va substituir per vi.\nLlet, mel, les fruites preferides, també es feien ofrenes a les vies, als camins, amb blat, sal, violetes, tot posat sobre una teula, per tranquil·litzar les ànimes dels manes inquiets.\nL’últim dia de les Parentàlia, la Feràlia, era el més terrible, segons Ovidi, dones velles considerades com a bruixes duien a cap ritual d’exorcisme, un dels quals consistia a introduir una rata, els dies previs a la celebració, a la a l’interior del llindar d’una porta, on per suposat, aquesta moria.\nLa bruixa és s’asseia en cercle amb diverses xiques a l’exterior de la casa, bevent vi a discreció, sobre tot la vella, aquesta cremava encens sobre el brancal del llindar on es trobava la rata morta.\nAl temps arrossega 7 faves negres que escopirà, empalarà el cap d’un peix cobert de brea i dirà; «he lligat llengües ranconoses i boques poc amistoses».\nLa vella al finalitzar haurà consumit tal quantitat de vi, que els romans van anomenar aquestes dones simplement com a «Vella Borratxa».\nAl mes de maig es celebraven altres festes en honor dels morts, les Lemúria, en aquest cas per la tranquil·litat de les ànimes inquietes. Es tornaven a tancar els temples i no s’hi recomanaven els casaments, com a les Parentàlia.\nDuraven tres dies, no seguits, 9, 11, i 13 de maig, durant la nit d’aquests dies, el paterfamilias s’alçava a mitjanit, es rentava les mans i caminava descalç per les diverses estances de la casa, en tant anava arrossegant diverses faves negres que després anirà escopint sense mirar enrere. Després invitarà els esperits a anar-se de la llar amb la frase «amb aquestes faves em lliure jo i els meus, manes eixiu de la llar», que calia repetir 9 vegades, al mateix temps que es feien sonar els envasos dene metall de la casa.\nJa finalitzant, en diverses dates entre el mes de maig juliol, es celebraven les Rosalies o Violaries, on es duien roses i violetes a les tombes. Garlandes i corones s’oferiran als avantpassats, tal com fem nosaltres durant els soterrars. Els cementiris dels romans esdevindran jardins magnífics on destacaran algunes plantes que ja hem nomenat; els rosers i les violetes, els primers si faran servir com a representació de la bellesa, de l’amor, la tornada a una vida tranquil·la després de la mort, recordem ací el mite d’Afrodita i Adonis, Afrodita es va ferir quan anava a salvar Adonis, que agonitzava després de ser ferit per un senglar, de la sang d’Afrodita van brotar roses roges, que seran per al món clàssic, ,tal com ja hem indicat, representació de l’amor i la bellesa.\nLes violetes tindran un altre significat, en el món romà són les llàgrimes d’alegria dels déus quan finalitzen la creació de les estacions de l’any, quan veuen brotar la primavera després de foragitar\nLes neus de l’hivern, veuran brotar les violetes, seran símbol d’el fet primerenc. Al món funerari representaran les portes de l’inframón, el que primer es veu al creuar d’una vida a l’altra.\nAmb aquest últim paràgraf finalitzem la primera part del nostre treball sobre els continguts de «El Viatge dels Parents» que per diverses circumstàncies hem hagut de publicar en dues entregues. En el següent article descriurem la part de la visita guiada corresponent al món funerari cristià, que vàrem dur a cap a l’església de l’Assumpció, carrer Juan Izquierdo, Fossar Vell i església de la Sang, amb sorpresa final en forma de simfonia dedicada, amb la qual vàrem tancar per aquest any el nostre «Viatge dels Parents”.\nLlirianismes: Manolo Sánchez i Carles Asensi\nPor LaVeudeLliria 17 noviembre, 2019


Countrycat - Música i ball country a Catalunya: Al Ras Festival 2014. Un luxe a tocar de casa.\nAl Ras Festival 2014. Un luxe a tocar de casa.\nSensacional. El vespre de dissabte a Mollet va ser extraordinari. L'Al Ras hi va tornar!\nPer tretzè any el festival Al Ras de Mollet va presentar el bo i millor de la música bluegrass i ol' time, consolidant-se com el festival més important d'aquest estil al nostre país. L'Al Ras té una gran virtut, i és que ofereix un ventall molt ampli d'estils de manera que qui més qui menys s'hi pot sentir atret. Si ho combinem amb una colla de músics de primer nivell, uns bons professionals al so i una organització detallista i eficient, el resultat només pot ser fantàstic.\nUn festival on la música era el centre. On no calia cap altra activitat que la d'uns músics dalt l'escenari perquè la sala quedés atapeïda. Amb uns horaris que permetien que l'ambient fos familiar. Amb molta gent col·laborant perquè fos possible. Amb les orelles obertes a diferents tendències musicals dins d'uns mateixos estils. Amb classe i estil. Amb la modèstia del qui vol anar creixent sense estirar més el braç que la màniga. Amb complicitats d'artistes nacionals i internacionals. Amb la col·laboració i implicació de l'ajuntament de Mollet. Amb una localització propera a grans nuclis de població. Amb 12 edicions a l'esquena per aprendre cada any dels errors. I amb il·lusió del primer any. De vegades els aficionats al Country ens hem preguntat perquè no tenim festivals de música country a casa nostra. Doncs a l'Al Ras hi tenim un referent majúscul.\nLlarga vida a l'Al Ras! Un autèntic luxe.\nPodeu veure les imatges que vam fer durant el festival a la galeria de Countrycat a Flickr. Si hi sortiu i voleu que us enviem la fotografia, només cal que contacteu amb nosaltres al mail countrycat@gmail.com\nPublicat per Countrycat Bojos pel Country a 4:11 p. m.


Begur posa punt i final a la Festa Major amb un gran tobogan d'aigua\nCom cada 29 de juny, amb la celebració de la Festivitat de Sant Pere, la Festa Major arriba al poble de Begur. Enguany, per concloure-la es va optar per una original manera d'encarar la recta final, i mai més ben dit, de les celebracions locals: un tobogan urbà d'aigua.\nTot fent ús de dues veritats irrefutables (per una banda, que Begur té molt de pendent; per l'altra, que la llei de la gravetat no acostuma a fallar mai) l'organització de la Festa Major va sorprendre aquest diumenge a begurencs i turistes amb un llarg tobogan d'aigua d'un centenar de metres que baixava per l'Avinguda Onze de Setembre.\nMés llarga que el mateix trajecte de l'atracció va ser la cua per participar-hi, i és que desenes de nens i d'altres no tan nens, amb l'ajuda de planxes, inflables, o del seu propi cos, van voler baixar lliscant per un espai que habitualment recorren a peu o amb cotxe.\nAmb aquesta divertida forma d'acomiadar la Festa Major es va començar a posar punt i final a un complet programa d'activitats al llarg de més d'una setmana en el que, entre d'altres, a Begur s'hi han pogut fer una marxa popular, divertir-se a la Fira d'Atraccions, menjar en sopars populars, ballar al ritme de l'orquestra, participar en concursos de paella, veure representacions de teatre popular, o assistir a una festa de l'escuma nocturna i un festival Holy. A més a més, el dissabte al Parc de l'Arbreda hi va haver una Nit Jove amenitzada amb els concerts de Festucs i Coverplay.


La mostra, -que forma part de les activitats de l’any Espriu i commemora el centenari del naixement del poeta-, està composta per 33 obres inspirades en l’obra poètica “El caminant i el mur” de Salvador Espriu.\nManuel Cusachs (Mataró 1933) va treballar durant 10 anys (1979-1989) aquest conjunt de peces. És, sense cap mena de dubte, un dels més destacats treballs de l’escultor afincat a Òrrius.\nL’exposició consta de tres parts clarament diferenciades. A la primera es pot veure els dibuixos preparatoris per treballar després els bronzes. A la segona es poden visualitzar les escultures de la sèrie “Cançons de la roda del temps” acompanyades de música d’en Raimon.\nLa tercera part inclou el bust d’Espriu, les vuit escultures relacionades amb els poemes d’“El Minotaure i Teseu” i un vídeo de l’autor d’Espriu recitant “Assaig de càntic al temple”. Les peces de la mostra es complementen amb poemes d’Espriu.\nSense cap mena de dubte Manuel Cusachs és un dels artistes que millor ha entès i comunicat l’esperit d’Espriu. Sempre amb un treball proper a les arrels i sobretot dotat de sensibilitat.


Què és Piabeli – WEB ESPAI NATURA\nF a ja 15 anys que Espai Natura va apostar per Piabeli , quan encara era completament desconeguda, i la nostra feina, des de llavors, per donar a conèixer les virtuts d’aquesta potent gamma de productes, ha estat incansable, tant en forma de xerrades, com mitjançant la nostra revista Espai de Llum i les sessions de flaix de bellesa a la cabina Cleopatra. Però la veritat és que continuem sorprenent-nos de la seva eficàcia i de la seva creixent llista d’aplicacions.\nMés enllà d’una cosmètica... Piabeli , és la marca per la que ens coneix més gent. Molt més que una cosmètica – per cert, d’una qualitat excel·lent i amb uns resultats sorprenents – és la primera elecció quan ens trobem davant de problemes de pell sovint qualificats com crònics o incurables.\nNeteja i condiciona els porus, per aconseguir una bona oxigenació i activar el rec sanguini. D’aquesta manera “dóna vida” a la pell i estimula la seva renovació cel·lular.\nEl ventall d’aplicacions de Piabeli, per diferent tipus d’afectacions de la pell, és ample, i la seva eficàcia sorprenent. A part de les diferents línies (link a línies) segons la problemàtica, hi ha sobre tot tres productes que destaquen per la seva eficàcia i amplia aplicació.\nMés informació sobre Piabeli\nCom podem tractar una dermatitis atòpica?\nSolució de l’acne amb Piabeli


🔵 ESCOLA DEL TREBALL - FUNDACIÓ EDUARD SOLER ➤ Expojove 2022\nFP (Formació Professional)\nIdiomes – CNL\nIFEs (Itineraris Formatius Específics)\nReferents d’Ocupació Juvenil\n– FUNDACIÓ EDUARD SOLER\nL’escola de formació professional de la Fundació Eduard Soler és considerat un centre de referència per la qualitat dels seus estudis tècnics que ofereix en formació professional reglada i amb l’àmplia oferta de cursos de formació continua de temàtica tecnològica i industrial.\nEl Cicle Formatiu de Grau Superior en Robòtica, Automatització i Mecatrònica combina l’estudi de la tecnologia mecànica, l’electrònica, els sistemes de control, la informàtica i les comunicacions industrials de forma integrada.\nEn canvi, el Cicle Formatiu de Grau Superior en Disseny i Programació en Fabricació Avançada es combina l’estudi de l’ús de tecnologies de fabricació convencional; tècniques CNC i CAM i de disseny de productes mecànics, amb fabricació additiva, tractament d’imatges, simulació i processos de fabricació avançats.\nEl projecte educatiu del centre aposta per oferir una atenció personalitzada i una formació de qualitat amb aprenentatge pràctic a partir de la Formació Dual, basada en el propi model del centre “Estudia i Treballa” que proporciona un perfil professional als alumnes adaptat a les necessitats actuals i altament valorat per a les empreses del sector.\nEl centre compta amb unes aules altament equipades i actualitzades (sistemes automàtics, fabricació flexible, comunicacions industrials, PLC i robots, CAD-CAM, CNC, simuladors, fabricació additiva, scanner 3D) i un ampli taller amb torns, centres de mecanitzat i cabines de soldadura, amb la tecnologia necessària per facilitar l’aprenentatge dels alumnes. A més disposa d’allotjament compartit pels estudiants que viuen a les afores de la comarca.\nDíptic CFGS en Robòtica automatització i mecatrònica\nDíptic CFGA en Disseny i Programació\nAv. Eduard Soler,1, 17500 Ripoll, Girona\nTelèfon: 972 701 131\nCorreu electrònic: info@fes.cat\nTornar a l'inici de la fira


Saco – Banc de Memòria Digital de Bordils\n1920_00_00_d_ el Saco 1_000494\nJugadors de saco davant la paret del campanar. D’esquerra a dreta : Josep Batlle”El Carreter”, Josep Mitjà, Josep Casas, Narcís Costa “El Xaxu” i desconegut\nEl saco, sense por d’equivocar-nos, podríem dir que, suposadament, és l’activitat esportiva més antiga de les que s’han “jugat” a Bordils. Dècada dels anys 20.\nEl Saco és aquest joc que consisteix a enviar la pilota, picada amb la mà, o antigament també amb una pala, a la paret del campanar que dóna a la plaça del Poble, sempre mirant que toqui per sobre de la ratlla marcada a la paret i quan aquesta rebota, l’equip contrari l’ha de tornar sense que faci més d’un bot. Guanya el primer que arriba a 21 punts. Es pot jugar individual(1×1) o en parelles(2×2).


Tota la filosofia kantiana no és altra cosa que un llarg esforç per respondre una pregunta: "Què pot assolir legítimament la raó?" Aquesta qüestió es subdivideix en tres qüestions que contenen com diu ell mateix "tot l'interès de la meva raó, tant especulativa com pràctica". Les qüestions són: "Què puc conèixer?", Què he de fer?" i "Què m'és permès d'esperar?". La primera pregunta és la de la "Crítica de la Raó pura" (1781) i les altres dues apareixen sobretot als "Fonaments de la metafísica dels costums" (1785) i a la "Crítica de la Raó pràctica" (1788).\nAquestes tres qüestions mútuament implicades -i no només la primera- constitueixen el problema de la raó. La primera pregunta és teòrica, la segona és pràctica i la tercera resulta, al mateix temps, teòrica i pràctica. El fet que es responguin en textos diferents no ha de fer oblidar la unitat de la recerca que mena Kant. Per a ell la raó és una i única, tot i que s'expressi en dos aspectes: especulatiu (o raó teòrica) i pràctic (moral). La primera Crítica posa les bases que fan necessària la moralitat i la segona resulta incomprensible sense la prèvia refutació de tota metafísica dogmàtica.\nA l'engròs hom pot dir que la primera Crítica tracta de la raó sota l'aspecte de la intel·ligència, la segona sota l'aspecte de la voluntat i encara la tercera -la Crítica de la Facultat de Jutjar- es refereix a la raó sota l'aspecte del sentiment que uneix intel·ligència i voluntat. La finalitat última del projecte kantià és retornar a la raó tota la seva extensió.\nEl racionalisme tradicional havia reduït la raó al nivell teòric o especulatiu. La filosofia esdevenia així una mena de joc teòric, que permetia dir-ho tot sense comprometre's a res. Però Kant és un home de la Il·lustració i creu que la veritable filosofia ha d'estar implicada en la vida. I per tant raó pura i raó pràctica es necessiten i s'impliquen mútuament. El projecte kantià és incomprensible si no s'assumeix que la teoria del coneixement mena a l'ètica.\nSovint es dóna una imatge un xic ridícula de Kant: el filòsof solter, tímid i maniàtic que mai no havia sortit de la petita ciutat bàltica de Königsberg, l'home que vivia d'abstraccions. Però això és un error greu: coneixia molt bé la filosofia europea del seu temps (era amic d'una família de comerciants anglesos instal·lats a Königsberg, que li feien arribar les darreres publicacions de Londres) i tenia corresponsals arreu del món germànic. El seu projecte filosòfic no s'entén si no es comprèn que Kant és un il·lustrat i un cosmopolita. Si vol fer una crítica de la Raó és perquè precisament el seu segle, el de les Llums, es considera a si mateix el segle racional per excel·lència i perquè la racionalitat és, estrictament la marca de l'humà. La raó i l'home són estrictament el mateix. Per això la tasca de clarificar la racionalitat és tant com la tasca de posar en clar la humanitat.\nA la "Lògica" del 1800, Kant declara que les tres preguntes en el fons es poden resumir en una mateixa qüestió: "què és l'home?". I òbviament l'home és un ésser inevitablement i inseparable dotat de racionalitat i de llibertat. Una crítica de la raó ha de ser amatent a tots dos elements.\nEl paper de la crítica de la raó pura\nA la Crítica de la Raó pura, la recerca kantiana s'adreça a la possibilitat i a l'estatut de la metafísica en tant què ciència (val a dir: en tant que saber rigorós i demostratiu). Aquesta recerca té plena justificació per l'estat d'aquesta disciplina al llarg dels segles i específicament al llarg dels segle XVIIIè on dues maneres diferents i contradictòries de comprendre la racionalitat (la cartesiana-leibniziana i l'empirista) pugnen entre elles. Un segle que s'anomena a sí mateix "de la Raó" no pot acceptar que dos models contraposats de racionalitat competeixin entre sí. El projecte kantià pretén al mateix temps establir la validesa del coneixement i la impossibilitat de la metafísica, que és incompatible amb la idea de ciència vigent després de Newton.\nMentre que la ciència amb Newton ha arribat a un estat de majoria d'edat i de certesa objectiva, la metafísica continua essent el regne de l'anarquia, un guirigall, on les opinions es contradiuen sense que ningú no convenci ningú i oscil·lant del dogmatisme (cartesià) a l'escepticisme (humeà). Els científics es posen d'acord i la ciència física progressa; en canvi el més absolut desfici regna al camp de la filosofia on es continuen debatent les mateixes qüestions que ja discutien Plató i Aristòtil fa milers d'anys. Es com si la filosofia visqués en una mena d'estat de natura, on tot s'hi val.\nL'esforç de Kant consistirà, precisament, a convertir aquest estat de natura en un estat jurídic, legislatiu, on la raó tingui una estructura, un ordre i una valor objectiu. La racionalitat necessita un estatut que no sigui arbitrari (com ho és el dret positiu i contingent) sinó que arreli en les coses, com el dret natural. L'actitud kantiana no és mai la de preguntar "Quid factis?" sinó "Quid juris?". D'aquí una noció central en Kant: la de "tribunal de la crítica". Tota la Raó pura podria llegir-se com els "considerants" d'un judici.\nPer tant la investigació kantiana no té mai un caire psicològic. Es vol, al contrari, estrictament lògica. No té la pretensió d'explicar com apareixen o desapareixen les representacions en la consciència, sinó quin valor tenen les impressions i les idees des del punt de vista de la veritat. El problema que interessa Kant no és el de la causa, sinó el del fonament dels judicis. Kant no estudia cap objecte en particular, sinó la possibilitat que té la raó de pensar un objecte. Li interessa el "com", la forma -o la manera- en què raonem, i el límit que hi ha implícitament o explícita en la nostra capacitat de raonament.\nLa racionalitat humana ha de tenir una estructura i uns límits i la tasca de la filosofia és clarificar-los. Si tinguéssim un coneixement absolut (el que Kant anomenarà un "coneixement noümènic") i il·limitat, ja no seriem humans. Intuir que aquest absolut existeix és ja una conquesta suficient de la racionalitat humana. Es tracta d'anar fins al límit del que la racionalitat pot esbrinar, però no pas de traspassar-lo perquè, en aquest cas, cauríem en la mística o en la manca de sentit però seriem infidels a la raó.\nNo es pot comprendre el kantisme sense acceptar aquesta idea de limitació pròpia de la racionalitat. Som éssers finits, amb coneixements limitats: la tasca de la filosofia és clarificar-los.\nHi ha hagut una filosofia que, abans del criticisme kantià, ha caigut en l'error de creure que hom podria assolir un coneixement absolut. Es tracta del dogmatisme (cartesià), que Kant considera com un veritable despotisme perquè a partir d'un primer principi (el cogito) pensava que podria donar un fonament universalment vàlid a tots els coneixements possibles. Kant admirava l'intent cartesià de construir un coneixement universal i a priori, però aquest intent ha fet fallida per dogmàtic.\nPer l'altra banda els empristes també han comès l'error simètric contrari: creure que mai no seria possible saber res de cert i que tot sempre serien suposicions i meres hipòtesis provisionals. No és estrany que davant d'aquest desgavell de la raó, els pre-romànics acabessin dient que la raó era quelcom contradictori i que només la subjectivitat i la imaginació ens podien explicar el món. El projecte kantià és, doncs, el de repensar la racionalitat, (la seva estructura, les seves funcions, els seus límits i la seva legitimitat) de soca-rel.\nPerò alhora la Crítica prohibeix tota especulació: qualsevol afirmació que no està ben fonamentada i justificada per la determinació de les condicions del raonament ha de ser eliminada: no hi ha lloc en la racionalitat per a la subjectivitat i el sentimentalisme. La filosofia de Descartes pretén explicar "tot" el món: Això seria tant com fer una filosofia des del punt de vista de Déu. Però com a il·lustrat, Kant vol bastir una filosofia des del punt de vista de l'home, que és un ésser fet de racionalitat. Necessitem una filosofia que no ens humiliï dient que no podem saber res de cert (com pretén l'escepticisme de Hume), però que no ens deixi en mans de la subjectivitat i l'emotivisme més delirant (com el preromanticisme) i que tampoc no caigui en el dogmatisme de les idees innates (com el racionalisme cartesià i leibnizià).\nEl kantisme, a diferència de les filosofies de Descartes i Hume, no es limita a ser una filosofia del "jo" que té la pretensió de conèixer. Es més aviat un esforç per posar en relació el jo, el món i la capacitat de coneixement (actiu i passiu). Mentre Descartes defensa un "jo" que podríem considerar "fort" (que domina el món, que pot deduir qualsevol veritat des de la universalitat del cogito) i Hume postula un jo "feble" (un "feix d'impressions i sensacions diferents", un "teatre filosòfic"), per a Kant, el jo, el món i la capacitat "passiva" de la raó que percep són tan importants com l'activitat constructiva de la racionalitat. Kant sap que el pensar és infinitament més valuós que conèixer. I ell tria analitzar el pensament ordenat, coherent, sotmès a regles... Allò que no podem conèixer (el noümen, la cosa en si) pot ser tal vegada pensat, potser com una ombra, malgrat -per usar un "dictum" de Wittgenstein-no pugui ser dit, ni expressat d'una manera significativa.\nEn definitiva, el paper de la Crítica de la raó pura serà anar més enllà del dogmatisme (racionalista), de l'escepticisme (empirista) i de l'emotivisme (preromàntic) sense trair l'objectivitat racional d'un pensament que es vol legislador, és a dir, universalista i il·lustrat.\nEl "lema" de la Crítica de la raó pura i el sentit del projecte kantià.\nLa Crítica de la Raó pura en la segona edició ve precedida d'un paràgraf en llatí que recull un text de la "Instauratio magna", el llibre de teoria de la ciència del canceller renaixentista Francis Bacon que sovint s'esmenta com antecedent de Kant. El text que comença amb la famosa frase "De nobis ipsis silemus" ["De nosaltres mateixos callem"] és prou curt i mereix ser recollit íntegrament. Amb paraules de Bacon, Kant resumeix el seu propi projecte:\n"De nosaltres mateixos callem. Desitgem, però, que la qüestió aquí tractada no sigui considerada com una mera opinió, sinó com una obra i que es tingui per cert que no assentem les bases de cap secta o de cap idea ocasional, sinó les de la utilitat i la dignitat humanes. Desitgem, doncs, que, en interès propi, ... es pensi en l'interès general ... i es participi a la tasca. De la mateixa manera, que no s'esperi de la nostra instauració que sigui quelcom infinit o sobrehumà, perquè en realitat és el termini adient i la fi d'un error inacabable".\nSi s'observa el text, ens adonem que a la primera frase ja es nega que l'obra sigui quelcom purament subjectiu: No es tracta de dir allò que jo (personalment) penso, sinó allò que constitueix l'estructura mateixa de la racionalitat -més enllà de la "mera opinió", purament circumstancial i sectària.\nI es tracta de fer-ho no pas d'una manera especulativa, sinó en pro de "la utilitat i la dignitat humanes". Analitzar la raó és tant com analitzar l'home. I es tracta de fer-ho posant "termini adient" a l'error inacabable que representen el dogmatisme i l'escepticisme. No és una tasca sobrehumana (perquè ningú no sabrà mai que hi ha més enllà de l'humà, en el nivell de l'absolut noümènic. Allò que es pretén en la crítica és, parafrasejant Foix "en mig d'orats i savis, raonar".\nKant contra Hume?\nKant, com tots els filòsofs del seu moment, va començar essent un filòsof racionalista (a l'Alemanya del seu temps era obligatori, per llei, ensenyar filosofia comentant un manual escrit per Wolff, un deixeble de Leibniz). El propi Kant va dir que descobrir Hume havia estat per ell "despertar del somni dogmàtic" [del cartesanisme]. Però també la posició filosòfica de Hume se li va acabar per fer insostenible. L'escepticisme radical no té resposta a la pregunta sobre per què les coses continuaran previsiblement essent tal com són. Per al filòsof escocès no hi ha diferència entre que un fet vingui després d'un altre i que un fet sigui causat per un altre. La causalitat no és més que un "costum" sense més garantia que el fet que (psicològicament) ens hi hem anat acostumant per una repetició constant.\nSegons Hume, més enllà dels raonaments abstractes sobre quantitats i nombre (geometria i matemàtica) o de raonaments experimentals sobre qüestions de fet i d'existència, només hi ha sofismes i il·lusions. La metafísica és quelcom que s'ha de llençar al foc, tal com conclou la "Investigació sobre l'enteniment humà".\nLa posició de Hume arruïna, òbviament, qualsevol possibilitat de coneixement. Si el coneixement consisteix exclusivament en el que està donat en l'experiència -i no en res més!- llavors es produiria la fallida de tots els conceptes no-empírics que necessàriament hem d'emprar per parlar sobre la realitat i per comprendre-la. Recordem que per a Hume conceptes com "substància", "causa" o "jo" no tenen sentit. Kant s'oposa aquí a Hume d'una manera prou clara: tota la crítica de la Raó pura serà un intent de refermar que hi ha coneixement (és a dir es pot saber coses segures i certes més enllà del coneixement provinent de les impressions sensibles sense, tanmateix, caure en el cul-de-sac de les idees innates.\nEn la Crítica kantiana, Descartes té raó en un cert aspecte (hi ha idees a priori), tot i que no el tingui en d'altres (les idees innates no serveixen si no s'apliquen a la percepció sensible, en l'espai i en el temps) i Hume té també raó en un cert aspecte (el coneixement s'origina en la sensibilitat) tot i que no en tingui en un altre (a més de la sensibilitat passiva ens cal l'enteniment actiu). El projecte kantià és, doncs, el de superar les limitacions dels conceptes de raó que proposaven racionalisme i empirisme i posar amb la Crítica el fonament d'una racionalitat pròpiament il·lustrada.\nKant i Newton.\nUna influència fonamental en Kant és la de Newton, la física del qual va conèixer a través del seu mestre Martin Knutzen. Així com el cartesianisme és difícilment comprensible sense la petja de Galileu, Kant està molt influït per l'obra (i pel mètode de Newton). La força de gravetat i la llei matemàtica que la descriu (proporcional al producte de les masses i inversament proporcional al quadrat de la distància que els separa) permeten explicar coses tan diverses com la caiguda dels cossos, el moviment dels planetes i dels cometes, les marees i l'aplanament de la Terra pels pols.\nEl mètode i els descobriments de Newton se situen als antípodes de les demostracions a priori de la física geomètrica cartesiana. Newton no és un deductivista, com Descartes, sinó que el seu mètode és ferrenyament inductiu. Com dirà Newton al principi del llibre III dels "Principis matemàtics": "les qualitats dels cossos només són conegudes per experiències".\nPerò allò que Kant creu haver entès -i el que li servirà per a comprendre com funciona la raó- a partir del model conceptual que significa l'obra newtoniana és que els conceptes matemàtics no designen allò que les coses són en elles mateixes sinó tan sols la manera de la seva representació, que ens permet relligar tots els fenòmens d'una manera coherent. Newton al "Prefaci" dels "Principis matemàtics de la filosofia natural (maig, 1687) diu que: "Tota la dificultat de la filosofia [física] sembla consistir a buscar les forces de la natura a partir dels fenòmens dels moviments que produeixen i a demostrar, a continuació, altres fenòmens a partir d'aquestes forces". La idea és que, en Newton, les matemàtiques permeten donar una expressió regular del comportament dels cossos, però no ens forneixen una explicació de les seves propietats. Sempre en Newton el punt de partida és l'observació dels fenòmens.\nKant recollirà dues grans intuïcions a partir de l'obra newtoniana.\n· La idea que l'observació i la raó han de col·laborar (i que la raó no és res sense observació empírica), que serà un dels nuclis del mètode kantià.\n· La idea que no hi ha ordre, legalitat, "raó" com una regla anterior als fenòmens concebible i expressable a priori. Sense experiència no podrem mai copsar a priori la raó dels fenòmens i el seu encadenament.\nPer a Kant el veritable mètode del coneixement metafísic seria, en el fons, el mateix que Newton ha introduït en física: recercar mitjançant experiències segures les regles a través de les quals es produeixen determinats fenòmens de la natura. Experiència i regla han de col·laborar i no es pot pensar que la regla sigui útil per a res mancada de l'experiència.\nLa clau del misteri: la "Dissertació" del 1770\nUn text important a l'hora d'introduir-se en l'obra de Kant és la "Dissertació" del 1770 en què analitza el desacord -la discordància- que es produeix entre la nostra facultat sensible i la nostra facultat intel·lectual. El problema que se li planteja és la fallida de la tradició cartesiana (Leibniz, Wolf...) que ha volgut intel·lectualitzar els fenòmens, sotmetent-los a un sistema conceptual, sense adonar-se que les coses tenen també una forma sensible que cal respectar.\nKant es veu obligat a diferenciar entre:\n.- Per una banda el principi de la forma del món sensible, que conté la raó del lligam universal de totes les coses considerades com a fenòmens, és a dir, en relació a la sensibilitat pròpia de l'esperit humà.\n.- Per l'altra el principi de la forma del món intel·ligible, a través del qual, es relliguen totes les coses, tal com existeixen en si, i no com se'ns presenten.\nEls principis que donen forma al món sensible són per a nosaltres l'espai i el temps. Espai i temps constitueixen les coordenades a través de les quals la nostra intuïció copsa la unitat del món sensible. Espai i temps són condicions subjectives; no indiquen per a res la "manera de ser" de les coses, sinó la nostra forma de conèixer-les.\nFaltaria, doncs, trobar un principi formal del món intel·ligible. Si per la sensibilitat ("en" l'espai i "en" el temps) copsem un món d'objectes contingents, resulta -però- que el principi que ens permet comprendre la coordinació dels objectes que ens arriben pels sentits no pot ser entès sense un fonament comú (metafísic) que faci possible la coordinació i la comprensió unitària d'allò que la sensibilitat ens mostra com a dispers i contradictori.\nEn una carta a Marcus Herz (21 febrer 1772) Kant diu que "la clau de tot el misteri de la metafísica" és el de trobar el lligam entre les nostres representacions (el que tenim a la ment) i els objectes als quals es vinculen. En altres paraules, la contradicció entre racionalisme dogmàtic i empirisme escèptic rau en la dificultat d'explicar com és possible que una representació (la consciència d'una impressió sensible...) pugui representar alguna cosa i correspondre a un objecte exterior a mi.\nLa resposta kantiana a aquesta dificultat consisteix a desplaçar la qüestió de la sensibilitat. Afirma que mai no coneixem les coses "tal com són", sinó que les coneixem "tal com les percebem", és a dir, com a "fenòmens". Però cal fer atenció: el fenomen no serà per a Kant allò que apareix, sinó la forma en què alguna cosa se'ns fa present. En altres paraules: no sabem -ni podrem saber- com són les coses en elles mateixes (d'això en dirà: noümens), sinó que allò sobre el que podem tenir coneixement és de la manera com ens apareix.\nD'una manera més tècnica, podem dir que el problema de la Crítica kantiana és el de l'aplicació de les nostres representacions intel·lectuals a les representacions sensibles. Una cosa es pot entendre, doncs, en dos sentits diferents: la cosa com se m'apareix (fenomen) i la cosa com és en ella mateixa (noümen). Com repetirà a la Crítica de la Raó Pura, els objectes "en sí" no poden ser coneguts sinó és en el fenomen, val a dir en la intuïció sensible.\nAmb una sola i important excepció -els fins bons en moral- el nostre enteniment no és la causa dels objectes. En el camp de la moralitat quan vull el bé, la simple representació sensible d'aquest bé produeix una determinació real de la meva voluntat; però quan em represento, per exemple, una relació causa-efecte això no provoca cap encadenament dels fenòmens.


Arrossegall Cuc Goki - Abacus Online\nArrossegall Cuc Goki\nCuc de fusta massissa i colors cridaners. Tira d'ell amb la corda i veuràs com es mou amb el seu pas inconfusible i l'alegre joc de colors de les seves rodes. A més, cadascun dels seus membres pot unir-se en forma de piràmide i l'eruga pot seguir endavant sense límits. Acompanya i estimula els primers passos del bebè alhora que desperta la imaginació i la manifestació d'afectes i emocions.\nTipus de producte: Arrossegall\nLlargària: 330 mm\nReferència Abacus: 1287870.48


De Canàries al Palau | FCBarcelona.cat\nDe Canàries al Palau\nEl Regal Barça ja és a casa després de superar els quarts de final contra el Gran Canària 2014. L’expedició blaugrana ha arribat a les instal•lacions del club al vespre i ja pensen en el pròxim repte, les semifinals contra l’Unicaja.\nEl primer equip de bàsquet ha sortit volant des de Las Palmas tot just acabar el partit. El retorn del Regal Barça ha estat en vol regular que ha aterrat a l’aeroport del Prat a dos quarts de set de la tarda. Entre que els blaugranes han recollit l’equipatge, l’equip ha arribat al Camp Nou una mica abans a les 20.00 h.\nEls jugadors han tancat una etapa amb èxit. “La idea era el 2-0 i intentar jugar el menor nombre de partits possibles”, ha reconegut Boniface Ndong, molt content pel triomf d’aquest migdia al Centro Insular de Deportes ( 47-65 ), que ha donat l’accés a les semifinals de la Lliga ACB.\nNdong: el rival que volia\nA la següent eliminatòria el Regal Barça se les haurà amb l’Unicaja. “És l’equip que esperava. Qui no vol enfrontar-se al seu equip equip!”, ha explicat amb el seu somriure característic Boni, i ha continuat relatant que l’Unicaja està jugant molt bé i que “serà una sèrie difícil”.\nEl Regal Barça ha arribat a les instal·lacions blaugranes cap a les 20.00 h.\nXavi Pascual ha convocat els seus homes a la feina ja demà, dilluns. Això sí, en sessió voluntària a les 18.30 h.\n“Ara hem de treballar i entrenar perquè queda molt poc per endavant i ens hem de preparar molt bé”, ha assegurat Ndong.


CURS online: CODI ESTRUCTURAL\nDes del Col·legi s'ha organitzat un curs online que es durà a terme el proper 31 de Març de 16.30 a 19.30h: El control de qualitat en les estructures segons el Codi Estructural.\nCONSEJO GENERAL - CURS DIRECCIÓ EXECUCIÓ D'OBRES\nEl Consejo General ha organitzat un curs ideal per a nous col·legiats, però no menys important per als més experimentats per refrescar conceptes. Totalment online, preparat per fer-ho en 20 hores i tens tres mesos per concloure-ho, per fer-ho al teu ritme. I totalment gratuït per a col·legiats.\nA més, si estàs pendent de puntuar en el DPC (Desarrollo Profesional Continuo) que emet el CGATE, puntua en 1.5, més info.\nEl temari està pensat per:\nRecomanacions de bones pràctiques en les diferents fases de la Direcció d'Execució d'Obra\nRecomanacions sobre la gestió dels documents necessaris en obra\nConscienciació sobre les aptituds que facilitaran la nostra feina\nFacilitar informació pel començament de l'activitat per als nou col·legiats\nRecolzament pel desenvolupament com a Direcció d'Execució d'Obres\nEls professors del curs són, arquitectes tècnics experimentats en diferents temes. Persones referents en el món de l'arquitectura tècnica, com són:\nMUSAAT - NOU TIPUS D'INTERVENCIÓ 7.10\nMUSAAT i el Consejo General han creat un nou codi a l'apartat d'informes de la taula de codificació de tipus d'intervenció professional, el codi 7.10 Llibre de l'Edifici Existent. Aquesta novetat respon a l'aprovació, el 5 d'Octubre passat, del Reial Decret 853/2021 que regula els programes d'ajudes en matèria de rehabilitació residencial i habitatge social. Entre ells, hi ha el programa d'ajudes a l'elaboració del llibre de l'edifici existent per a la rehabilitació i la redacció de projectes de rehabilitació. Es tracta d'un pla que pretén impulsar la implantació i la generalització d'aquest tipus d'informe mitjançant una subvenció que cobreixi parts de les despeses d'honoraris professionals per a la seva emissió.\nCONSEJO GENERAL - TAULA RODONA\nEl proper 10 de Març a les 12h, el Consejo General de la Arquitectura Técnica de España, ha organitzat amb motiu de la celebració del Dia Internacional de la Dona una taula rodona online per abordar l'evolució de les dones en l'exercici de la professió de l'arquitectura tècnica.\nAquesta iniciativa es desenvolupa en el marc de les accions dutes a terme per l'Observatori de Gènere i professió del CGATE, organisme promogut per la Corporació per ajudar a conèixer la situació real de la dona dins de la professió i fomentar la igualtat de gènere al sector de la construcció a Espanya.\nPrograma, taula rodona online, el passat i present de la dona a l'Arquitectura Tècnica\nGravació de la taula rodona\nFORMACIÓ PER A L'ARQUITECTURA TÈCNICA - NEWSLETTER #4\nAquí teniu la nova Newsletter #4 2022 amb els cursos de la Plataforma de Formació per a l'Arquitectura Tècnica.\nEls dies 12 i 13 de Maig es celebra a Toledo la Convenció Internacional de l'Arquitectura Tècnica, CONTART 2022.\nAquest any el Col·legi finançarà una part als Col·legiats que vulguin assistir a l'esdeveniment. Si és el teu cas, ens ho has de comunicar abans de dia 10 de Març.


Calafell ja té a punt pels Jocs Mediterranis el Camp de Futbol Juan Ríos\nCalafell ja té a punt l'estadi Juan Ríos, que serà la seu del campionat de futbol dels Jocs Mediterranis de Tarragona, que se celebren aquest estiu. El camp ha tingut una remodelació que ha costat 2,5 milions d'euros, i que ha suposat un canvi important per l'estadi situat al passeig de la Unió. Aquest divendres s'ha publicat un vídeo on es mostren les característiques principals del camp.\nEntre les millores que s'han fet destaquen la substitució de la gespa artificial per una de nova de qualitat superior a la requerida en el projecte, l'equipament interior dels vestidors, l'equipament esportiu del camp (porteries de futbol 11 i 7, banquetes jugadors i àrbitre, banderins), i el condicionament de la zona d'escalfament també amb la nova gespa artificial.\nGairebé 800 localitats\nEl camp té un total de 777 localitats, totes assegudes, ha eliminat les barreres arquitectòniques i inclou també tres camps de futbol 7. En ell s'hi entrenaran i hi jugaran més de 700 esportistes dels clubs locals. En el vídeo que s'ha presentat avui divendres, des del consistori s'ha volgut posar èmfasi en el fet que es tracta «d'un camp per a tothom». La competició de futbol començarà pels voltants de Sant Joan, el mes de juny.\nEl Vendrell també serà seu dels Jocs Mediterranis, en aquest cas acollint la competició d'handbol femení. A la capital del Baix Penedès s'està treballant a corre-cuita per tenir llest el pavelló a principis de juny, de manera que els entrenaments puguin començar a mitjans de mes. La remodelació, en aquest cas, inclou un canvi de la coberta i una ampliació de les grades.\n#CALAFELL #CAMP DE FUTBOL #JOCS MEDITERRANIS


Thanlyin - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n16° 46′ 07″ N, 96° 14′ 42″ E / 16.768611111111°N,96.245°E / 16.768611111111; 96.245\nRegió Divisió de Yangon\n135,324 sq mi (350,49 km2)\nThanlyin (en birmà: သန်လျင်မြို့; antigament Syriam) és un port important de Birmània (Myanmar) situat creuant el riu Bago des de la ciutat de Yangon. Es troba al districte de Yangon Sud, i és capital del township del mateix nom amb 17 seccions i 28 pobles. El seu port, Thilawa, és el més gran del país: La població el 1979 era de 102.200 que probablement es refereix al township, i que el 1996 eren 122.255. A aquesta darrera mateixa font la població de la ciutat s'assenyala com 10.794 a una mitjana de 5 membres per família rondaria (1996) els 50.000 habitants.\nLa tradició diu que fou fundada el 587 aC per Ze-ya-the-na i va agafar el nom de Thanlyin uns 50 anys després d'un usurpador del tron que va destronar al fill de Ze-ya-the-na. Després no se'mn torna a parlar fins al segle XV quan va destacar com a port principal del regne d'Hanthawadi per substituir al port de Pegu que s'havia omplert d'arena. El 1539 va passar al regne de Taungoo.\nAprofitant les lluites entre els reis de Taungto, Ava i Pegu (aquesta darrera fou destruïda per la primera), el 1599 la ciutat fou ocupada per les forces arakaneses dirigides pel mercenari portuguès Felipe de Brito Nicote que fou nomenat governador de la ciutat. Poc després De Brito es va fer independent (1603) va derrotar l'exèrcit arakanès enviat contra ell per mar (1604 i 1605) i va establir el govern portuguès com a dependència del virrei de Goa. Finalment el 1613 el rei Anaukpetlun d'Ava va conquerir la ciutat i va executar a De Brito (que fou empalat) i els portuguesos capturats vius foren enviats a la capital com esclaus. El 1631 els holandesos van establir una factòria a la ciutat que van conservar fins al 1677 segons Valentyn; però Dalrymple diu que la factoria holandesa i l'anglesa foren eliminades uns anys abans d'aquesta data (la data de la fundació de la factoria anglesa no es coneix). El 1698 els anglesos van restablir la seva factoria sota direcció de Bowyear.\nVa restar com a port principal del regne de Taungoo fins a la meitat del segle XVIII. Poc després de 1740 fou convertida en base de la Companyia Francesa de les Índies Orientals per cessió del rei mon, a canvi de l'ajut donat pel restabliment del regne; els anglesos van conservar la seva factoria. El 1743 els birmans la van recuperar durant tres dies però els talaings la van reconquerir i van cremar la factoria anglesa. L'acord amb els francesos va durar fins al 1756 quan el rei Alaungpaya (Alompra) de la dinastia de Konbaung va capturar la ciutat. En aquest temps la importància va passar a Yangon fundada per Alaungpaya el 1757. El 1824 era governador (myouk) Maung Sat, la germana del qual estava casada a Badun Min, quart fill d'Alompra, i després de la conquesta de Rangoon pels britànics, va fortificar Thanlyin i va erigir una fortalesa a l'entrada del riu; el 4 d'agost de 1824 un cos de 600 homes fou enviat contra la guarnició birmana que va evacuar el fort; els britànics van entrar a la ciutat però la van evacuar després i el desembre de 1824 els birmans la van recuperar; però l'11 de febrer de 1825 fou altre cop ocupada pels britànics. Després del tractat de Yandabu de febrer de 1826 els talaings van intentar recuperar el seu antic regne i se'ls van unir els karens i el seu líder el Myo-uk de Than-lyin, va agafar el títol de rei; els britànics van romandre neutrals; després d'algunes lluites a la regió, va arribar un exèrcit des d'Ava i els peguans es van retirar de Rangoon cap a Than-lyin i finalment el 1827 els líders de la revolta es van escapar a Tenasserim (domini britànic).\nThanlyin va esdevenir britànica el 1852 en la segona Guerra Anglo-birmana. Els britànics hi van establir una refineria de petroli que fou destruïda a la Segona Guerra Mundial, sent reconstruïda el 1957 i el 1979 va començar la seva expansió amb ajut japonès. Un oleoducte es va construir entre Syrian i Mann. El 1993 fou connectada a Yangon per carretera a través d'un pont.\n↑ Hutchinson Enciclopaedia\nCoord.: 16° 45′ 57″ N, 96° 14′ 52″ E / 16.76583°N,96.24778°E / 16.76583; 96.24778\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Thanlyin\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Thanlyin&oldid=20890001»


El Bàsquet Girona suma la segona victòria seguida a la fase d'ascens a LEB Or - Empordà\n?L'equip d'Àlex Formento guanya a la pista de l'Estela i a dues jornades per al final encara té un fil d'esperança d'atrapar el «play-off», a un triomf\nEl Bàsquet Girona suma la segona victòria seguida a la fase d'ascens a LEB Or L'Empordá\nEl Bàsquet Girona continua viu amb algunes opcions d'aconseguir entrar entre els cinc primers classificats de la fase d'ascens a LEB Or, i disputar els play-off definitius, després de guanyar a la pista de l'Estela (74-81). Quan manquen dos partits per acabar la fase, els gironins tenen a només un triomf la cinquena plaça i la setmana que ve reben un rival directe com és el Zamora. Tancaran la fase a la pista del Jurasti, ja sense opcions d'ascens.\nEls de Formento van fer un partit molt seriós i van aconseguir capgirar els 8 punts de diferència a dos minuts per acabar el segon període (40-32) i a l'inici del tercer (52-44) per posar-se al capdavant, definitivament, en l'equador del tercer quart (52-53). Un tercer període en què els de Fontajau van aconseguir un parcial de 19-30. Els visitants van arribar a tenir un avantatge de 12 punts (68-80) i d'aquesta manera van segellar la segona victòria seguida, la tercera en aquesta fase, per 7 punts de marge (74-81).


Grifols compra la unitat de diagnòstic de Novartis per 1.675 milions de dòlars | Biocat\nHome > Actualitat > Notícies > Grifols compra la unitat de diagnòstic de Novartis per 1.675 milions de dòlars\nGrifols compra la unitat de diagnòstic de Novartis per 1.675 milions de dòlars\nLa Divisió Diagnostic de Grifols representarà més del 20% del volum de negoci respecte el 4% actual.\nGrifols ha anunciat un acord amb Novartis per adquirir la seva divisió de diagnòstic relacionada amb la medicina transfusional i la immunologia per un import de 1.675 milions de dòlars (1.240 milions d'euros). L'operació, que es preveu tancar durant el primer semestre del 2014, forma part de l'estratègia de creixement del grup biotecnològic català basada en potenciar altres àrees de negoci complementàries a la de proteïnes del plasma.\nEntre els actius adquirits s'inclouen la tecnologia NAT (Anàlisi d'Amplificació de l'Àcid Nucleic) —una de les més innovadores del mercat—, instrumentació i equips d'anàlisi per a proves, programari específic i reactius. També, la planta de producció d'Emeryville (Califòrnia, Estats Units) i oficines comercials als Estats Units, Suïssa i Hong Kong.\nDesprés del tancament de la compra, Grifols estima que els ingressos anuals de la seva Divisió Diagnostic se situaran en uns 1.000 milions de dòlars (740 milions d'euros) la qual cosa representarà més del 20% dels ingressos totals del grup respecte el 4% que suposen en l'actualitat. Les altres dues divisions de la companyia són Bioscience i Hospital. El 2012 les vendes van superar els 2.620 milions d'euros. Les accions ordinàries (classe A) de Grifols cotitzen al Mercat Continu Espanyol i formen part de l'Ibex-35, mentre que les accions sense vot (classe B) també cotitzen al Mercat Continu i en el nord-americà Nasdaq.\nVíctor Grifols, president i conseller delegat de la companyia, ha declarat a través d'un comunicat de premsa que "és un pas més de la nostra visió com a competidor a nivell mundial també en el camp del diagnòstic. Per a això, és fonamental comptar amb una presència molt significativa als Estats Units". Aquest procés es va iniciar el 2003 a través de la Divisió Bioscience amb l'adquisició d'actius d'Alpha Therapeutic Corporation i amb la compra de Talecris el 2011.\nGrifols incorporarà als professionals d'aquesta àrea de Novartis a la plantilla, que incrementarà aproximadament en 550 persones. Avui dóna feina a més d'11.000 professionals a tot el món.\nMés informació als webs de Grifols i Novartis.\nVíctor Grifols, president i conseller delegat de la companyia.


Il Cottage Delle Farfalle Ameglia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Cristoforo Colombo 84, Ameglia, Ameglia, Itàlia, 19031 - Veure al mapa\nMés informació sobre Il Cottage Delle Farfalle\nDissenyat tant per oci com per negoci, Il Cottage Delle Farfalle està situat idealment a Ameglia; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Il Cottage Delle Farfalle és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana, nevera, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Il Cottage Delle Farfalle la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ameglia.\nTots els tipus de viatgers (20) Parelles (18) Famílies amb infants grans (1) Grups (1)


Projecte Azahar - Biotecnologia contra l'Alzheimer\n05/09/2017 | SCP\nLa Universitat Jaume I de Castelló (UJI), amb la col·laboració de l'Associació Provincial de Familiars de persones amb la malaltia d'Alzheimer i altres demències de Castelló (AFACastelló) i la Fundació Alzheimer Salomé Moliner, van a engegar el Projecte Azahar - Biotecnologia contra l'Alzheimer que permetrà un estudi de la Facultat de Ciències de la Salut de l'UJI l'objectiu del qual és frenar la malaltia d'Alzheimer mitjançant tècniques de biotecnologia.\nAquest projecte inicia una línia de recerca nova des del punt de vista tècnic i conceptual, ja que planteja «la fabricació de partícules víriques no nocives mitjançant tècniques biotecnològiques per a estudiar la mort neuronal en els estadis inicials de la malaltia d'Alzheimer i restaurar les proteïnes danyades per a frenar el seu curs», segons la professora d'Anatomia del Grau en Medicina de l'UJI.\nAquest projecte s'integrarà en les línies de recerca que desenvolupa el grup de Neurobiotecnologia de l'UJI, liderat per la Dra. Sánchez, la missió de la qual és contribuir al coneixement del funcionament òptim cerebral i les conseqüències que es deriven de processos crònics inflamatoris. De fet, els seus objectius són transversals i, en conseqüència, aplicables a altres malalties i alteracions neurològiques i psiquiàtriques de caràcter inflamatori.\nLa UJI, AFA Castelló i la Fundació Alzheimer Salomé Moliner, conviden a persones i entitats de la societat castellonenca a recolzar aquest projecte de recerca mitjançant el "Bonus Recerca Alzheimer", que implica una contribució mínima de 1.000 € per al projecte de recerca, i permetrà a les persones i entitats col·laboradores formar part de la comissió de seguiment del projecte , que es reunirà periòdicament, i rebre informació de l'evolució i avanços del mateix. La sol·licitud de col·laboració pot realitzar-se a través d'AFA o de la Fundació, o directament a la UJI a través del correu electrònic neurobiotec@uji.es


La mascletà de pirotècnia Crespo inicia la setmana - Infoguiavalencia.com\nLa mascletà de pirotècnia Crespo inicia la setmana\nNotícies de València » Falles » La mascletà de pirotècnia Crespo inicia la setmana\nEste dilluns la pirotècnia Crespo, dirigida per Vicente Rodríguez, ha sigut l’encarregada de sorprendre en la mascletà de la plaça de l’Ajuntament.\nEl protagonisme de hui ha sigut per a les persones amb lesió medul·lar i diversitat funcional, presents a peu de plaça d’esta mascletà, amb la companyia de l’alcalde de la ciutat, Joan Ribó, i membres del consistori valencià.\nEsta empresa pirotècnica té dos Rècord Guinness per la fabricació, muntatge i dispar de la traca més llarga del món. I és que va ser en 2015 quan a Alzira van aconseguir muntar 22.500 metres. L’anterior rècord estava en possessió de la mateixa empresa des de 1991 amb 13.500 metres aconseguits a Carcaixent.\nAssistents de hui a la mascletà de Crespo\nCom cada dia, deu ciutadans i ciutadanes, triades per sorteig, han presenciat des del balcó de l’Ajuntament la mascletà. I al seu costat, també com cada dia, les Falleres Majors, Consuelo Llobell i Carla García, i les seues corts d’honor.\nA més, també hi ha estat presents el president de les Corts, Enric Morera; el conseller d’Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, Rafael Climent; el club de rugbi valencià CAU; les Cases Regionals; ASPAYM (Associació Provincial de Lesionats Medul·lars i Grans Discapacitats); i representants de les falles General Llorens, Plaza Mercat de Montolivet, Camí de Barcelona-Trav. Camí Montcada, Quart Extramurs-Velàzquez, Sèneca-Iecla, Mestre Aguilar-Maties Perelló i Ferran el Catòlic-Erudit Orellana.\nCom hem dit adés, l’alcalde, Joan Ribó, acompanyat pels regidors de Cultura Festiva, Carlos Galiana, i de Mobilitat Sostenible, Giuseppe Grezzi, han seguit esta mascletà a peu de plaça, al costat de les persones amb mobilitat reduïda d’ASPAYM.


Deixar el niu | Traduquímica et al.\n1 Agost 2012 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n9 febrer 2012 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n7 Desembre 2011 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n19 Octubre 2011 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n11 Desembre 2010 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n25 Octubre 2010 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n14 Octubre 2010 in Deixar el niu, Miscel·lània.\n8 Juny 2010 in Deixar el niu, Miscel·lània.


Monistrol de Calders clou la Festa Major d’Hivern amb èxit | Ona Moianès\nMonistrol de Calders clou la Festa Major d’Hivern amb èxit\nfebrer 18th, 2019 Pol Estrada Cultura, General, Moianès, Monistrol de Calders, Notícies, Ona Moianès 0 comments\nEl programa d’algunes activitats on hi participaven animals, com el Tomb Monistrolenc, va ser alterat per manca de participants\nAquest cap de setmana s’ha celebrat la Festa Major d’Hivern de Monistrol de Calders i, per aquest motiu, s’han organitzat diverses activitats per a tots els públics i edats. Com ja és habitual des de fa edicions, la celebració ha estat marcada per dues altres festivitats; la Festa de Carnestoltes i la Festa de Sant Antoni Abat. La combinació de tot plegat ha fet que, un altre any, els monistrolencs hagin participat a les activitats amb entusiasme i hagin omplert els carrers.\nL’alcalde del municipi, Arturo Argelaguer, se’n mostra satisfet, sobretot després que es decidís canviar el programa d’algunes activitats on hi participaven animals, com el Tomb Monistrolenc, per manca de participants: “Ha estat un cap de setmana de festa al poble que ha estat lleugerament diferent a les edicions d’altres anys. El fet de no haver-hi animals ha fet que la celebració s’hagués de pensar de manera diferent. De totes maneres, ha estat una festa lluïda i molt maca”.\nEls actes van començar la tarda de dissabte, amb la rua de Carnestoltes pels carrers de la vila i una xocolatada solidària acompanyada de jocs infantils. Ahir diumenge hi va haver actes organitzats durant tot el dia, la majoria d’ells condicionats per la Festa de Sant Antoni Abat. La benedicció dels animals i la Fira artesanal de Sant Antoni en són alguns exemples. Tanmateix, també hi va haver altres divertiments, com la Festa Castellera amb els castellers de Sant Joan de Mediona o l’espectacle teatral E.R, de Josep Maria Benet i Jornet.\nNext article Leonardo de Armas obsequia L’Estany amb un retrat fílmic del municipi\nPrevious article El cap de llista d'Esquerra Republicana a Monistrol de Calders deixa el govern


coses de la vida: octubre 2012\nHi ha coses que encara que no vulgui em causen repel·lència!\nDissabte llegia "La Contra" de La Vanguardia. La feien a Erik Sprague un home que va tatuat de llangardaix per tot el cos.\nA mi, en un primer moment, aquests animals em causen una mica de "repelús", per tant, em costa imaginar tenir assegut a algú a la vora amb aquesta mena de tatuatges. Vaig llegir per curiositat, per veure si en alguna pregunta li diria a que el va motivar a fer-ho, i sí, la pregunta es va donar, i la resposta no va ser gaire originar, ja que el més normar era respondre, per ser diferent.\nA l'anar llegint, li pregunta com és això de tenir la llengua dividida, com els animals, i va respondre que li preguntessin a la seva dona. En aquest moment, la meva imaginació va començar a funcionar i a pensar que potser tenia raó que havia de ser interessant.\nI vaig continuar llegint! Però, si algun punt d'excitació havia passat pel meu cos, va desaparèixer en un moment, en llegir que en la part no visible del seu cos hi duia un pírcing i part de tatuatge!!! ... en fi, que ens haurem de conformar i de bon grat, amb simplement fer anar la imaginació.\nEnviat per laura sarri a 19:17 No hay comentarios:\nDiumenge vaig anar a veure aquesta pel·lícula, amb la perspectiva de que em podria trobar, ja que segons deien feia plorar, inclús podia produir algun desmai.\nLa veritat és que la pel·lícula està ben feta, i arriba i transmet el patiment, el dolor, les pors, les inquietuds dels personatges, que imagino era el que el director volia plasmar.\nEmociona? sí, és una història emotiva i força dura, encara que si em poso a pensar que es troba ambientada amb el tsunami d'un país on la pobresa és el seu problema doncs per emotivitat, només està relatant una història d'una família benestant, sense en cap moment tractar com es va quedar el país o com està ara.\nPer desmaiar-se? no, i ara!!! A menys que t'agafi una baixada de pressió que també et podria passar veient James Bond. Clar que es veu sang, i patiment, però que t'esperes d'un lloc on el mar s'ho ha endut tot?\nEn fi, que és una pel·lícula que està molt bé, però res més que això!\nFa molt temps que hauria d'haver pres una decisió, saps com em costa i sobretot és perquè no se el que vull, tinc pors a moltes coses i acotem la solució més fàcil que és no fer res, i que el temps aporti les seves solucions.\nTu i jo sabem que això no funciona així, el temps només ho allarga i ens distancia, i la distància és el que ens fereix més. Ja són molts anys, moltes coses viscudes i no es fàcil acceptar que tot té un final.\nPenso en com seria viure sense tu i no m'ho puc imaginar, però a la vegada necessito estar sense tu. Em crees una angoixa que cada vegada costa més de dur, i fredament penso si tot plegat té cap sentit, però crec que no faré res,\nEnviat per laura sarri a 19:33 No hay comentarios:\nHi ha dates i dates!\nEls 65 marquen una línia, o més ben dit, l'estat et marca una línia en la qual et diu que pots deixar de treballar. Però crec que res es tant fàcil, fer anys tampoc ho és, has d'acceptar que el teu cos ja no respon com abans, que fas unes coses diferents, ... i pensar en la mort, tema tant tabú en la nostra societat.\nA vegades la gent del voltant, tampoc ajudem a tot això, també tenim les nostres pors i temors, que no gestionem d'una forma correcta, i creiem que si no pensem en allò, allò no existeix, i això es la mentida més gran que la societat s'ha inventat.\nEns fem grans, i podem dir que per sort ens fem grans, fer anys hauria de ser viscut com un goig, hauríem de saber disfrutar-ho per tota aquella gent que ja no hi és, que no han pogut arribar a la nostra edat, per aquells que ens envolten i sobretot per nosaltres mateixos ... tenim la sort de poder fer anys!!\ni aquests són els 65 del meu pare ...\nEtiquetes de comentaris: 65, edat\nEstimat bloc, Fa molt temps que hauria d'haver pre...


Cap Vermell - Fent memòria... / Amb motiu de l'estrena a Capdepera de "1898: Los últimos de Filipinas"\nFent memòria... / Amb motiu de l'estrena a Capdepera de "1898: Los últimos de Filipinas"\nEl centenari Gabriel Reus Veny, es patró Biel, supervivent de Filipines\nEl dia de Nadal, el propvinent diumenge, s’estrena a Capdepera, al Teatre Municipal, l’aclamada pel·lícula: “1898: Los últimos de Filipinas”. Motiu, idò, per parlar del patró Biel, el nostre supervivent, centenari de Cala Rajada.\nEn diverses ocasions, qui això signa, va entrevistar, en vida, a Gabriel Reus. Per haver rebut l’homenatge com a mariner més veterà, també a les celebracions de la seva onomàstica i aniversaris –especialment quan va complir els cent anys– per haver-li concedit la Medalla d’Or al Treball pel mig segle llarg com a pescador, i perquè ens contàs vivències com a combatent a la guerra de les Filipines, d’on sortí amb bon nom, sa i estalvi. A Cala Rajada es posà el seu nom al carrer de la casa on, aquest ancià, un dels més vells de Mallorca, va passar la major part de la seva vida.\nGABRIEL REUS VENY, “es Patró Biel Ferrer” (Ferrer, de malnom) va néixer a Capdepera, en el carrer del Bosc, el 15 de gener de 1875. El darrer mallorquí viu dels que anaren a Filipines comptava amb una prodigiosa memòria que l’acompanyà fins als 102 anys, edat en què li férem la darrera de les nostres entrevistes. Als 20 anys el sortejaren per fer “la mili”, ingressant a l’exèrcit al 1895. Primer fou destinat a la Mola (Maó) i desprès passà 3 triatges per partir cap a Cuba i no va sortir. Finalment, li va tocà el sorteig per a Filipines.\n– El 17 de setembre de 1896, als 21 anys, vaig embarcar cap a Filipines. En aquelles circumstàncies –ens deia el patró–, d’entrada, aquell lloc no em va suposar cap impressió especial. Ens donaren l’armament i sortírem cap a la mar. Desembarcàrem de nit a una platja i caminàrem fins que va sortir el sol. Férem una emboscada, els enfrontaments foren atroços, amb grans mortaldats per cada bàndol de contendents.\n– Gràcies a Déu, en les moltes ocasions en què vaig participar mai no em varen ferir, podent eludir descàrregues terribles. Una vegada em passà una bala per davall l’aixella i una altra va topar a la gruixada sivella del cinturó; si no hagués anat així, de ben segur hagués mort”.\n– Em vaig posar malalt i m’internaren tres mesos a un hospital de Flor de Isabela. Quan vaig estar bé em traslladaren a Cavite Viejo, juntament amb altres dos companys, de Felanitx i d’Inca. Des del 23 d’agost de 1898 al 10 de desembre de 1899 –época que narra la pel·lícula– em varen fer presoner, desprès d’haver lluitat a diferents fronts de batalla. Trobant-me en aquesta situació, el general Primo de Rivera decretà la pau. El 20 de gener de 1900 vaig poder tornar a Espanya, havent deixat a Filipines molts de companys, per sempre.\n– En aquella guerra teníem poc temps per a la diversió, però allà tot era molt bonic, les al·lotes filipines eren molt guapes i simpàtiques, em record molt d’elles, i d’una, especialment”.\nPodríem estendre'ns versant la vasta biografia del patró Biel, però no és aquest el cas, si no fer recordança, tal volta breu, d’aquell estimat personatge mariner del nostre port que avui ressorgeix degut a l'esdeveniment cinematogràfic que rememora les vicissituds d’aquells darrers homes de Filipines, entre els quals el nostre paisà també es trobà.


L’STEPV convoca una manifestació per exigir la consolidació del professorat interí - À Punt\nL’STEPV convoca una manifestació per exigir la consolidació del professorat interí\nEl sindicat ha abandonat la mesa en què s'abordava la convocatòria d'oposicions docents.\n24 de gener 2019 - 18:29\nEl Sindicat de Treballadores i Treballadors de l'Ensenyament del País Valencià (STEPV) ha abandonat la mesa sectorial en la qual s'abordava la convocatòria d'oposicions docents. A més, ha decidit convocar una manifestació per al pròxim 9 de febrer amb la finalitat "d’exigir la consolidació i l'estabilitat del professorat interí i un canvi del model d'ingrés a la funció pública".\nL’STEPV ha explicat, en un comunicat, que ha abandonat la reunió de la mesa sectorial en la qual es continuava negociant la convocatòria d'oposicions perquè la Conselleria d'Educació "no ha donat una resposta completa a les prèvies que havia plantejat el sindicat per a fer que el procediment siga el més garantista, just i transparent possible".\nEn aquest sentit, a l'entitat volia negociar amb Educació els següents punts: que la ràtio màxima de persones aspirants siga d'un màxim de 50 en cada tribunal, que els candidats tinguen el dret a la revisió de les proves per a conéixer en quines han fallat, que les proves pràctiques siguen "ajustades a la realitat de l'aula" i que les proves teòriques i pràctiques siguen anònimes.\nIgualment, des del sindicat han advocat per fer una referència explícita a les condicions laborals dels tribunals i limitar l'horari de dedicació durant la jornada, ja que "no poden estar des de les 08.00 fins a les 20.00 hores avaluant persones que es juguen el seu futur laboral".\nD'altra banda, STEPV ha lamentat haver d'abandonar la mesa sectorial però ho justifica en el fet que "no pot participar en una negociació tan important sense un mínim de garanties per als milers de persones que participaran en les oposicions”.\n"És per això que el sindicat convoca una manifestació el pròxim 9 de febrer per a exigir la consolidació i l'estabilitat del professorat interí i un canvi del model d'ingrés a la funció pública docent", han manifestat des del sindicat.


IB3 | El 12% de les empreses de les Illes han hagut de tancar\nPortada > economia > El 12% de les empreses de les Illes han hagut de tancar\nEl 12% de les empreses de les Illes han hagut de tancar\nAssociacions d'autònoms i empresaris de sales de concerts reclamen ajudes a les institucions per sobreviure\nEls autònoms associats a PIMEM fan un balanç molt negatiu de l’any. Representen un 21 per cent de la població activa i es consideren un dels col·lectius més afectats per la crisi sanitària. Molts de negocis, asseguren, s’han vist obligats a tancar, o han vist reduïts els seus ingressos d’una manera dràstica. Es queixen que les ajudes que han rebut han estat totalment insuficients, i asseguren que s’ha anteposat la burocràcia abans que les persones. En total, calculen que el 12% de les empreses de Balears ha hagut de tancar.\nMolta preocupació també entre el sector de les sales de concerts i teatres, que qualifiquen la situació de dramàtica. Foren pràcticament els primers que hagueren de tancar, sostenen, i els darrers a recuperar l’activitat. Creuen que les perspectives per l’any que ve, si no es soluciona prest la crisi sanitària, no són gens bones.\nMillor perspectiva la que mostra l’associació Construïm, que representen les indústries fabricants de materials de construcció. Al sector confien que les inversions procedents de la Unió Europea per invertir en economies verdes, que suposaran realitzar rehabilitacions energètiques d’edificis. Això podria significar una oportunitat de negoci per a aquest tipus d’empreses.\nAixí és la residència de capellans de Palma on s’ha colat el Bisbe de Mallorca per vacunar-se\nEl degà de la Seu, Teodor Suau: “El senyor Bisbe no ha comès cap irregularitat”\nFormentera demanarà el Nivell 4 reforçat si les xifres sanitàries empitjoren\nEl Consell de Ministres també aprovarà aquest dimarts la pròrroga dels ERTO\nEl Govern autoritza la inversió de 9 milions d’euros per reformar el port de Fornells\nEl projecte tira endavant sense el suport del PP i l'Entesa, la nova majoria de la Junta Local\nL’ajuda especial per a fixos discontinus es prolonga fins al 31 de maig\nL'executiu manté que l'allargament dels ajuts no impedeix que la temporada turística comenci abans\n2020, l’any negre dels hotelers de les Illes: les pernoctacions es desplomen un 90%\nBalears ha rebut 1.372.715 viatgers en 12 mesos, un 87,02% menys que l'any anterior. S'estima que aquest desembre hi havia...


Vilatenim clama contra l'abocament de restes de conreu de marihuana - Diari de Girona\nVilatenim clama contra l'abocament de restes de conreu de marihuana\nEls veïns demanen més neteja i vigilància per evitar l'incivisme a l'antic poble annexionat a Figueres el 1975\nempordà.info 25.03.2021 | 13:05\nRestes abocades en un camí de Vilatenim. Empordà.info\nRestes abocades en un camí de Vilatenim.\nLa presència reiterada de tota mena de brossa i deixalles en els camins i camps agrícoles de l'antic nucli de Vilatenim, annexionat a Figueres el 1975, ha generat el malestar dels veïns, especialment després de l'aparició de nombrosos sacs de plàstic negre amb restes de presumptes plantacions de marihuana. Els veïns demanen "més vigilància i més neteja" per part de l'Ajuntament figuerenc i deploren "que una zona agrícola històrica estigui tan deixada per culpa d'uns quants que no respecten res".\nEls veïns estan units en un grup propi a les xarxes socials i comenten constantment les incidències que troben en els carrers i camins de l'antic poble. "D'escombraries, brossa i restes d'embolcalls de menjar ràpid, en trobem constantmet i creiem que fa falta alguna acció que ho aturi", opinen. També esperen que "l'Ajuntament actuï davant les evidències d'aquesta situació d'incivisme, ja que resoldre-la ens beneficiaria a tots".\nPer a frenar els actes d'incivisme, l'Ajuntament va actualitzar recentment l'Ordenança que regula aquest tipus de situacions, amb els abocaments incontrolats a la via pública entre els fets més habituals a la capital empordanesa.


Cop de calor en gats, consells per protegir-los | Consumer\nCop de calor en gats, consells per protegir-los\nEls gats també poden sofrir un perillós cop de calor a l'estiu, amb el risc de provocar la seva defunció\nL’estiu comporta perills per al gat, entre ells, el risc de sofrir un cop de calor, un col·lapse que li pot resultar mortal. El felino no es refrigera a la mateixa velocitat que les persones, per la qual cosa és més vulnerable a les pujades del termòmetre. En aquest article s’explica per què les altes temperatures són una amenaça per al gat, com suen els felinos, de quina manera protegir-los i què fer en cas d’un temut cop de calor.\nCop de calor en gats, un perill que arriba a l’estiu\nL’estiu no solament és perillós per a les persones. Gats i gossos també són susceptibles de sofrir un perillós cop de calor. “Els felinos poden patir un cop de calor de la mateixa manera que els gossos, la qual cosa suposa un risc per a la seva salut”, explica Ió Sustatxa, veterinari i autor del blog Amores gossos… i gats.\nEls gats sofreixen cops de calor a l’estiu, com els gossos, un col·lapse del seu cos que pot prevenir-se\nEl cop de calor es produeix quan el cos del felino sofreix un col·lapse a causa de l’increment excessiu de la seva temperatura. L’exposició a una calor extrema impedeix a l’animal respirar i refrigerar-se amb normalitat, per la qual cosa els seus òrgans vitals perillen. En el pitjor dels casos, el gat pot morir.\nFelinos i persones no som iguals. I aquestes diferències inclouen a la temperatura normal dels nostres cossos, que en humans oscil·la entre els 35 i els 37 ºC. La temperatura dels gats és alguna cosa superior, ja que ronda els 39 ºC, però la seva capacitat per perdre calor és molt inferior. Per això, el punt crític pels felinos són els 40 ºC, que és quan apareix el risc per a ells”, adverteix Sustatxa.\nEls col·lapses en gats són més habituals del que pogués semblar. “L’arribada de l’estiu porta amenaces pels felinos, com el cop de calor, un perill que per desgràcia és massa freqüent i molt difícil de tractar”, afirma, per la seva banda, el veterinari Maureen McMichael, en un estudi realitzat per a la Universitat d’Illinois.\nCop de calor en gats, per què es produeix?\nLes persones podem desfer-nos dels nostres abrics hivernals, abillar-nos amb pantalons curts, chancletas i fins a amb viseres quan arriben els mesos d’estiu. Però això no és tot: els humans disposem, a més, d’un important mecanisme que ens fa més resistents al cop de calor: la sudoració.\nEls gats no suen tant com les persones, però l’aigua abundant els ajuda a perdre calor a través de la seva llengua\nAixò significa que gats i gossos no suen? En realitat no, però ho fan a un ritme molt inferior al nostre. Els felinos sí transpiran, encara que no són capaços de trencar a suar, com sí fem les persones quan la calor és excessiva o ens exercitem.\nEl cos del pelut amic, a més, no compta amb glàndules sudoríparas repartides per tot el seu cos, com sí tenim els humans. Aquestes cèl·lules especialitzades a expulsar vapor d’aigua es concentren en els coixinets de les potes del gat i les seves aixelles. Per això, no són tan eficients en la tasca de refrigerar-se quan la calor constreny.\nLlavors, com suen els gats? El felino té una mica més de capacitat de transpiració que el gos, un alliberament de calor que realitzen a través dels coixinets de les seves potes i de les seves aixelles, però en molta menor quantitat. Per això, aquestes zones es mullen quan el mercuri puja.\n“Però la major pèrdua de calor en els gats es produeix a través de la boca”, aclareix Sustatxa. Els felinos expulsen l’excés de temperatura a través de la seva llengua felina. Aquest mecanisme, per desgràcia, no és tan ràpid com el nostre, que sí som capaços de trencar a suar (i mullar la samarreta). Per això, els felinos són més vulnerables a les pujades de temperatura durant l’estiu.\nCom protegir al gat del cop de calor? Sis consells\nLa salut dels gats depèn en bona mesura de les cures que reben de nosaltres. Per això, la prevenció és el primer pas per evitar que el felino sofreixi un cop de calor.\nA continuació es recullen alguns consells per protegir als peluts inquilins de la casa durant l’estiu.\nEl gat ha de poder refugiar-se de la calor. Les situacions diàries que impliquen un risc per als amics de quatre potes inclouen les exposicions al sol en hora punta i els jocs excessius del felino durant les hores de màximes temperatures. Aquests escenaris cal evitar-los, i exercitar al gat durant la nit, una vegada que el sol hagi caigut.\nAigua, aigua i més aigua pel felino. ja que el gat es refrigera a través de la seva boca i llengua, tenir a prop sempre un bol d’aigua neta i fresca li animarà a beure i, amb això, a perdre temperatura. Els recipients amb líquid han de col·locar-se en diferents punts de la llar, sempre a l’ombra, i reemplaçar l’aigua almenys dues vegades al dia.\nMullar les potes del gat. Les glàndules sudoríparas de l’animal es concentren en els coixinets de les seves potes. Per això, mullar-les amb regularitat li ajudarà a mantenir-se més fresc.\nEl raspallat del gat elimina els pèls morts del seu pelatge, que bloquegen l’expulsió de calor a través del cos. Aquest senzill gest, repetit cada dia, contribueix al fet que es mantingui més fresc.\nCures especials per felinos camusos o majors. Els braquicéfalos, de nas aixafat, així com els animals més majors, tenen més dificultats per refrigerar-se. Per aquest motiu, resulten més sensibles al cop de calor.\nEl cotxe a l’estiu és perillós per al gat. Encara que els felinos no solen viatjar o sortir de passeig amb cotxe tant com els gossos, convé recordar que l’automòbil és un lloc que concentra la calor i eleva la temperatura en pocs minuts. La recomanació és no deixar a l’animal sol en el cotxe, i que el vehicle romangui a l’ombra en les parades i ben refrigerat.\nEl meu gat sofreix un cop de calor, què faig?\nLa millor forma d’evitar un perillós cop de calor en el gat és prevenir-ho. És a dir, no exercitar al felino a ple sol a l’estiu, oferir-li aigua fresca, així com una ombra adequada.\nPerò, què fer si el panteix del gat es torna excessiu, i l’animal corre seriós risc de sofrir un col·lapse a causa de l’augment de les temperatures?\nEl gat ha de ser traslladat a un altre lloc, fresc, airejat, on la temperatura sigui inferior.\nAnimar al felino al fet que begui aigua, sense forçar-li. El contacte del líquid amb la llengua i la seva boca col·laborarà al fet que l’amic de quatre potes perdi l’excés de calor.\nMullar les seves potes, amb la finalitat de xopar els seus coixinets, per recolzar la seva transpiració.\nCridar al veterinari, que podrà acudir a casa, i seguir les seves indicacions.\nmascotes animals consells estiu felinos gatos-ca golpe de calor en gatos-ca golpe de calor-ca salut temperatures trucs


Manifest 25N: Volem ser lliures de violències masclistes, a la feina i a tot arreu! - La Intersindical\n22 de novembre de 2021 Intersindical-CSC Intersindical-CSC, Portada 0\nUn any més, La Intersindical posem de manifest que la lluita sindical des d’una perspectiva feminista és clau per a erradicar tota mena de violència masclista originada pel patriarcat i el capital en els centres de treball.\nSón moltes les formes que pren la violència masclista en el nostre entorn i és important prendre consciència per poder-les prevenir, detectar, abordar i finalment erradicar. Els centres de treball són espais on hi passem gran part del nostre temps i com en les altres esferes de la nostra vida, les dones patim violències masclistes en forma d’assetjaments de caràcter sexual, per raó de sexe i per opció sexual, identitat o expressió de gènere. I altres formes de violències com l’econòmica i la institucional, que deriven en pobresa i desprotecció enfront dels abusos i discriminacions.\nCal intervenir permanentment en els centres de treball per denunciar i aturar aquestes violències quotidianes. Des de La Intersindical lluitarem per:\nDenunciar les violències i exigir mecanismes de prevenció.\nGarantir Plans d’Igualtat a totes les empreses de més de 50 treballadors i pressionar a aquelles que tenen menys de 50 perquè els implementin. Plans d’Igualtat no per cobrir l’expedient. Lluitem i volem ser-hi per garantir Plans útils per a les treballadores i entre elles, les més precàries. Plans que continguin mesures eficaces per a eliminar la bretxa de gènere, garantir condicions de treball justes, un entorn de treball segur i erradicar les violències masclistes.\nExigir Protocols de prevenció, detecció i abordatge de les violències masclistes en clau transformadora, i que garanteixin un enfocament reparador vers les dones i contundent vers els agressors.\nAlhora, La Intersindical denunciem un cop més les violències que patim les dones a la resta d’esferes de la nostra vida. Violència quan no se’ns reconeix ni econòmicament, ni social, les tasques de cura i sostenibilitat de la vida. Violència quan reformen les pensions que ens fan cada dia més pobres. Violència quan ens agredeixen sexualment. Violència quan se’ns cosifica; Violència quan ens assassinen…Violència, violència, violència per ser dones.\nEnfront d’aquestes agressions cal una resposta social i política de tolerància zero. D’acord amb el nostre compromís per construir la República catalana independent i feminista de la classe treballadora, La Intersindical ens aliem amb el moviment feminista per construir una societat lliure de violències masclistes. Des del nostre àmbit d’intervenció sociopolítica lluitem per garantir un marc de relacions laborals propi i exigir la implementació de polítiques públiques feministes que tinguin com a objectiu eliminar les violències masclistes a la feina i a tot arreu.\nCONTRA LES VIOLÈNCIES MASCLISTES: AUTODEFENSA FEMINISTA. A LA FEINA I A TOT ARREU.\nLa Intersindical crida a manifestar-se a les diferents convocatòries del moviment feminista arreu del territori.\nManifest (pdf) descarrega’l\nCartell (pdf) descarrega’l\nImatge per instagram descarrega-te-la\nImatge per twitter descarrega-te-la\nTargetons amb lemes descarrega’ls\nEnllaç a Novembre Feminista\nEl Secretariat de la sectorial d’Administracions Locals és reuneix amb la Directora General d’Administració Local de la Generalitat de Catalunya


Els caputxins de Pompeia i la parròquia de Sant Francesc de Sales, entre les Medalles d’Honor de Barcelona | Catalunya Religió\nEls caputxins de Pompeia i la parròquia de Sant Francesc de Sales, entre les Medalles d’Honor de Barcelona\nPer Catalunya Religió. Dij, 25/11/2010\nAquest dimecres es va celebrar el lliurament de les Medalles d’Honor de la Ciutat de Barcelona al Saló de Cent. Entre els 25 distingits hi ha els Caputxins de Pompeia i la parròquia de Sant Francesc de Sales.\nA la comunitat cristiana dels Caputxins de Pompeia se’ls reconeix, en ocasió del centenari del convent-santuari, com a “centre religiós destacat per la seva vocació de servei a la societat, concretada en una àmplia activitat social, cultural, assistencial, formativa i de lleure”. En el cas de la parròquia de Sant Francesc de Sales, es premia, en ocasió dels 125 anys de la inauguració del temple del Passeig de Sant Joan,”un dels edificis més originals i atractius de Barcelona, obra destacada de l’arquitecte Joan Martorell”.\nLes Medalles d’Honor reconeixen a aquelles persones i entitats els mèrits en els àmbits de l’ensenyament i l’educació, les arts i la cultura, l’esport i el lleure, la promoció social i econòmica, la millora de l’entorn o de les condicions de vida. Un màxim de 5 medalles s’atorguen a proposta del Consell Plenari, i un màxim de dos per cada districtes de la ciutat.\nEntre les 25 medalles d’aquest any també hi ha el Centre Sant Pere Apòstol, pel seu compromís amb la promoció de l’associacionisme als barris de Sant Pere i Santa Caterina; l’Associació de Famílies Nombroses de Catalunya (FANOC) en el seu vintè aniversari, el Centre d’Acollida Assís, pel treball assistencial realitzat en favor de les persones sense llar; i la Hermandad de Nuestra Señora del Rocío de Barcelona, per la tasca de conservació i difusió de les tradicions relacionades amb la cultura mariana.\nSant Francesc de Sales, Pompeia, caputxins, Barcelona, Ajuntament


Un jubilat relata la brutalitat del CNP: “Em van agafar p...\nPere Font, en un moment del seu testimoni\nUn jubilat relata la brutalitat del CNP: “Em van agafar pels testicles i em van arrossegar"\nTambé denuncia que una dona policia li va pegar un cop de puny a la cara\nper Quico Sallés Tribunal Suprem. 07 de maig de 2019 11:35\nEl sisè testimoni de la jornada al judici del procés d’aquest matí ha estat colpidor i punyent pel Tribunal. En Pere Font, un enginyer de telecomunicacions jubilat que estava al col·legi Víctor Català de Nou Barris. El testimoni ha relatat que en veure les furgonetes del Cos Nacional de Policia van decidir deixar les portes obertes. Es van quedar davant de l’aula on hi havien les urnes.\nConcretament, es va quedar assegut. “Va venir un policia amb una massa, i es va posar sobre meu, però no la va utilitzar perquè la porta era oberta”, ha detallat. “Estàvem quiets a l’aula”, ha insistit. “Em van agafar pels testicles i em van arrossegar fins al carrer, a un altre company per les orelles”, ha ressaltat. Un cop a fora li vaig dir a un policia que no hi havia dret a de tractar així a la gent gran. “Aleshores va venir una dona policia i en va donar un cop de puny a la cara”, ha reblat.\nEl testimoni ha aguantat bé les envestides de les acusacions que s’han vist desbordades per un testimoni desacomplexat. “La policia no ens va dir res i va començar a pegar”, ha assegurat. L’home va quedar ferit del braç i va denunciar la policia al jutjat 7 de Barcelona.


Apinelo Hostel & Apartments Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPetrova 42, Bacvice, Split, Croàcia - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apinelo Hostel & Apartments\nConvenientment situat a Split, Apinelo Hostel & Apartments és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Agencia de Viatges i Turisme, Bačvice, Viatges Split donen a aquest hotel un encant especial.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apinelo Hostel & Apartments és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes, Zones públiques amb Wi-Fi.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apinelo Hostel & Apartments és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Split.


El pavelló 4 de Fira de Lleida s’estrena com a mesquita | Lleida.com NOTÍCIES\nEl pavelló 4 de Fira de Lleida s’estrena com a mesquita\nLa comunitat islàmica de Lleida ja ha estrenat el pavelló 4 dels Camps Elisis com a mesquita, que utilitzarà durant tot aquest mes a l’allotjar el Palau de Vidre diferents actes festius, com la Fira d’Abril, les Festes de Maig i l’Aplec del Caragol. En els últims anys, els musulmans instal·laven al maig una carpa a la zona de l’antiga hípica, al costat del camí de Grenyana a Cappont, però aquest any la Fira de Lleida els ha llogat el pavelló 4. “És un lloc còmode i net. Aquí estem bé, millor que a la carpa i també millor que al Palau de Vidre”, va indicar ahir Abdellatif Láatabi, portaveu de la comunitat islàmica. No obstant això, al juny tornaran a l’emplaçament on resen des del 2012, després que la Paeria clausurés la mesquita del carrer Nord.\nEls musulmans accedeixen al pavelló 4 pel Camí de Picos (per un lateral) i just davant hi ha una esplanada que s’utilitza com a aparcament, de manera que no entorpeixen les activitats festives que acullen els Camps Elisis. Per exemple, ahir el rés islàmic va coincidir gairebé a la mateixa hora amb una missa rociera de la Feria d’Abril que s’oficiava al pavelló 3 i totes dos activitats es van desenvolupar sense problemes. “Cada un anem a la nostra”, va apuntar Láatabi.\nDe fet, el cap de setmana de l’Aplec del Caragol, del 26 al 28 d’aquest mes, coincideix amb l’inici del ramadà, el mes sant dels islàmics, i la Federació de Colles va demanar garanties que l’ús del pavelló 4 com a mesquita no afectarà la festa.\nD’altra banda, el portaveu de la comunitat islàmica va afirmar que continuen buscant un espai per ubicar una mesquita, després que la Paeria hagi rebutjat les seues dos últimes propostes d’emplaçaments a l’entorn de l’avinguda del Segre i la rambla Ferran, al·legant incompliments de la normativa catalana vigent, atesa la proximitat amb altres centres de culte.\nDemanen classe de religió islàmica en instituts per evitar radicalismes\nLa Comissió Islàmica d’Espanya demana al Govern i a les comunitats autònomes que s’imparteixin classes de religió musulmana en els instituts perquè els joves coneguin el veritable islam i no busquin altres “propostes”, prevenint així una possible radicalització. “Crec que a l’edat de 12 a 16 anys és molt important que tinguin una formació adequada religiosament parlant”, va indicar el president de l’entitat, Riay Tatary.\nBalaguer ‘descobreix’ la seua comunitat musulmana


La salut i el sistema - Quepo | Comunicació per a la transformació social\nPosted 31 març, 2020\nIn Comunicació transformadora, Equip Quepo, Pensament\nLa salut i el sistema2020-03-312020-04-06http://www.quepo.org/wp-content/uploads/2017/05/logo_cabecera_positivo.pngQuepo | Comunicació per a la transformació socialhttps://www.quepo.org/wp-content/uploads/2020/03/euy_gbmwaaatorz.jpeg200px200px\nAquest post obre una sèrie de reflexions i propostes entorn al dret a la salut, en el context del procés Salut, Drets, Acció. Des d’enguany, el projecte es reconverteix en un procés d’acompanyament als moviments socials vinculats al dret a la salut, per a enfortir-los i impulsar accions de sensibilització i d’incidència.\nLa salut sempre ha estat el pilar de la vida. Però tot i així no ha estat mai el protagonista del sistema. Serà perquè el sistema no ha considerat mai la vida una prioritat.\nEn canvi, un huracà ha posat de sobte, inesperadament, la salut al centre del sistema. I tots els mecanismes del sistema han començat a donar voltes entorn de la salut: quedant més despullats que mai davant la mirada atònita de totes. Mostrant la seva violència, les seves imperfeccions i la seva insuficiència. I també de sobte han mostrat en primer pla la tasca imprescindible, sacrificada, generosa, de les professionals, de les persones, que construeixen la salut en el dia a dia. Les que ens salven sempre, les que ens cuiden sempre.\nAvui, el capitalisme intenta salvar-se aferrant-se a la salut. Tots els seus instruments hi graviten. Les representants del poder que van tractar de destruir la sanitat pública en nom del negoci i el benefici empresarial, avui preguen als seus professionals que els sostinguin de peu. Les forces armades destinades a garantir el manteniment de l’status quo, desigual i violent amb qui menys té, pugen a l’escenari perquè quedi clar que no hi ha alternativa: que es farà el que sigui perquè la salut faci el paper que elles necessiten que es faci: salvar-los. I tots els poders econòmics que durant tant de\ntemps han fet el possible per no alimentar el sistema públic –evadint impostos, generant xarxa per obtenir beneficis fiscals i legals-, avui tracten de mostrar-se disponibles (no diríem sacrificar-se) perquè, si no, sembla que la xarxa extractiva se’ls enfonsa.\nI amb tota aquesta escenificació, brutal i patosa, ha quedat clar que el capitalisme no en té ni idea, de la vida. Ha mostrat en primer pla una comunitat perfectament organitzada i capacitada per a sostenir les necessitats de la salut, amb valors i entrega profunds, que en canvi el sistema té en permanent estat de sobresaturació i estrés, a punt de descarrilar. I quan hi ha posat tot l’interès, hem vist com encara es sobrecalenta més la resistència de la comunitat i amenaça amb cremar-los fins l’última gota.\n(Fernando Simón en compareixença amb l’acompanyament de l’exèrcit espanyol)\nI d’altra banda, amb la voluntat de protegir la salut, ha comès la torpesa de només posar l’ull sobre el sistema hospitalari i els seus professionals, a més de sobre el sistema econòmic.\nHa oblidat que qui cuida en el dia a dia les ciutadanes és l’atenció primària, que coneix els seus pacients, els recomforta i aconsella perquè se sentin acompanyades en allò que senten dels seus cossos. Ha oblidat que existeix la salut mental i que això no casa bé amb tancar-se a casa de forma permanent. Ha oblidat que la salut és relacionar-se amb altres persones, fer exercici, poder somriure. I ha oblidat que qui construeixen la salut i el benestar en primera instància són els veïns, les ciutadanes, en el seu dia a dia: mares i pares amb les seves filles i fills, les cuidadores amb les persones a qui cuiden, els avis i les àvies amb els seus néts; amigues, amics, companyes dels espais comunitaris.\nPer salvar la salut, ha escapçat de nou les condicions que faciliten la salut.\nSí, hi ha una emergència i totes ho hem entès. Entenem que al capdavant del sistema també hi ha algunes persones amb bona voluntat, que malden per trobar solucions, que ho fan tan bé com saben i poden. Totes ens prestem amb totes les nostres forces i bones voluntats. Però el sistema és cec i no reconeix els valors i necessitats elementals. Perquè, de nou, no formen part del seu interès. Però sí que formen part del nostre.\nI avui ha quedat més clar que mai que el sistema depèn de nosaltres.\nEl sistema ha deixat, per cert, patrullant pels carrers deserts les seves forces de coerció, i sense multituds que en tapin les seves accions, està quedant despullat com abusen de la seva capacitat de repressió, en funció dels seus desitjos o ideologies. A totes ens van ensenyar, a l’escola i els nostres pares, que quan no t’agrada algú no l’apallisses. Però els garants del sistema apallissen a qui els provoca.\nEn fi, el sistema tracta de salvar-se a través nostre i això el fa quedar en evidència en totes les seves costures.\nI en canvi, a nosaltres, ens queden, lluïnt davant dels ulls, les persones sacrificades i sàbies que tracten d’ajudar-nos a sobreviure, que ens cuiden, que ens salven quan donen a l’abast. Ens queda el reconeixement als petits, ens queda l’amor per totes les mares i pares que fan el millor perquè aquest periode excepcional sigui una experiència bonica i de creixement amb els seus fills i filles. Ens queden totes les persones que, estant sanes i podent-ho fer, aixequen la mà i posen tot el seu enginy per poder continuar cuidant desconegudes i desconeguts: visitant, portant menjar, fabricant mascaretes, fent classes per internet, inventant cures de tota mena.\nQuan sortim d’aquí ens abraçarem. Ens abraçarem bé dient-nos que ens estimem perquè aquesta és la base de la salut.\nI si el sistema no ens estima o no ens permet estimar-nos, haurem de canviar de sistema.\nFotoperiodisme i coronavirus\nLa fotografia de capçalera mostra la iniciativa Panaro Solidale, a Itàlia, i l’ha compartit el periodista Rossend Domenech (@rossenddom).\n#SalutDretsAcció, Coronavirus, dret a la salut\nEstem confinades, però la primavera no s’atura!En obert, Equip Quepo\nSembla que tot hagi acabat, però tot just comença: spot per la mediació al lloguerCampanyes de sensibilització, Comunicació transformadora, Vídeo sensibilització, Vídeo social