Una nodrida representació de la CUP es va donar un bany de masses al passeig Lluís Companys, després que els seus quatre diputats ocupessin l'escó al Parlament abans d'ahir a la tarda. Al centre de la imatge, el veterà Carles Riera amb el puny alçat.\nFoto: Clara Esquena i Freixas.\n"Les rieres desborden els torrents"\nLlegit a Twitter el 30/01/2018.\nAl voltant de les tres, l'ambient era immillorable davant del parc de la Ciutadella, malgrat que des del matí ja se sabia que el ple d'investidura havia estat ajornat pel president del Parlament, Roger Torrent (ERC), la qual cosa no deixa de ser un èxit extraordinari de convocatòria. A mesura que arribaven els manifestants, convocats per l'ANC, Òmnium i els CDRs de diferents punts del territori, el bullici anava en augment, així com la diversitat d'opinions sobre aquella sorpresa de darrera hora -tot un clàssic pels soferts seguidors del procés-. Per alguns dels congregats, que receptaven unitat i paciència a dojo, es tractava d'un pas meditat en la bona direcció, mentre que per altres -la majoria, pel que modestament vaig poder observar- estàvem patint una nova estratègia dilatòria, que ens deixava en mans del poderós adversari. Que si això és un cop baix al president Puigdemont, que si d'aquests d'Esquerra què se'n pot esperar, si ja van rebutjar la llista unitària...\nAlgunes persones, no massa avesades al joc de la política, hi havien acudit bàsicament colpides per fets recents, com la brutalitat policial de l'u d'octubre. D'altres, amb una prodigiosa memòria d'elefant, eren vertaderes matrícules d'honor cum laude en tots els episodis presents, passats i potser futurs vinculats a la República en construcció. Entremig, un ampli ventall de ciutadans moguts per les més variades motivacions: antifeixistes, catalanistes, pro democràtiques, etcètera. Em fa mandra haver d'insistir en el caràcter festiu i cívic de les mobilitzacions, que només es caldegen en moments puntuals. Hem entrat en una espiral d'absurditat colossal, en la qual una simple escridassada o una tèbia reacció d'enfrontament amb els Mossos -absolutament esperables en el context involutiu actual- és resposta amb tota mena d'adjectius denigradors i consells paternalistes. Se suposa que cal abaixar el cap en senyal de contrició tot prometent que a partir d'ara serem bons minyons i no alçarem la veu més del compte. Ara mateix, sense moviments polítics clars, em sembla ben poc realista esperar tanta serenor en les files independentistes.\nAl meu entendre, la guerra soterrada entre els partits del bloc republicà també té el seu equivalent al carrer. En etapes anteriors era més senzill d'acordar estratègies conjuntes però ara prenen més protagonisme els partidaris que la desobediència -sí, pacífica, no pateixin- agafi múscul enfront de la implacable onada repressiva de l'Estat, la qual cosa no sembla compartida per les principals entitats sobiranistes. Quan van aparèixer els membres de la CUP al passeig Lluís Companys, un cop entomat el gerro d'aigua freda de la investidura fallida -Mireia Boya, Eulàlia Reguant, Natàlia Sànchez, Vidal Aragonés, etcètera- els allí presents els van rebre amb gran entusiasme, entre crits de "ni un pas enrere". La Gabriela Serra, molt amable i propera, explicava que no s'havia de menystenir mai l'oponent, ni tampoc els membres de les pròpies files que ens condueixen a escenaris incerts com l'actual. En la desigual partida d'escacs, més tard o més d'hora, caldrà decidir entre caixa o faixa. Desobeir o no, amb les dures conseqüències que cada decisió comporti. Aquesta és la qüestió.


Warning: "continue" targeting switch is equivalent to "break". Did you mean to use "continue 2"? in /usr/home/simbolics.cat/web/wp-content/plugins/wp-testing/vendor/flourish/flourish/fDatabase.php on line 1395 Autoestima i psicoteràpia - Simbòlics Psicoteràpia\nL’autoestima és un d’aquells grans conceptes que són transversals a la psicologia en general, i la psicoteràpia en concret. En aquest post us parlaré del seu significat, del seu procés de formació al llarg del desenvolupament infantil, i ja en l’etapa adulta, com s’expressa a través de diferents conflictes psicològics, concretament en la dependència emocional i el narcisisme.\nEtimològicament, la paraula autoestima es divideix en dos conceptes diferenciats:\n“Auto”(del grec “autos”, per sí mateix)\n“Estima” (del llatí “aestimare”, que significa avaluar, valorar, taxar). El verb llatí es referia a donar un valor monetari.\nAutoestima significa, doncs, valorar-se a sí mateix, estimar-se. Implica un component emocional, però també és un judici sobre la pròpia persona, i una actitud cap a sí mateixa. L’autoestima parla del present, quan valc en aquests moments, què em mereixo, quan potencial tinc… Està relacionada amb els propis drets, l’assertivitat, i amb la pròpia definició d’un mateix, o autoconcepte.\nL’autoestima està estretament vinculada a la motivació, i a l’estat d’ànim. Encara que no es tracta sempre d’una relació directa. Una baixa autoestima pot implicar una baixa motivació, així com sentiments de tristesa o desànim i apatia. O pot resultar tot el contrari, també pot alimentar motivacions de canvi, de superació personal. Molt sovint les persones acudeixen a teràpia precisament per tenir una molt baixa autoestima. Aquí cal prendre atenció a un aspecte imprescindible de l’autoestima: es basa en el ser, no en el fer o el tenir. És ontològica, incondicional, existencial. M’estimo perquè existeixo. Moltes persones cometen l’error de perseguir-la bolcant-se en fer mèrits socials o en el reconeixement interpersonal, que si bé influeixen i són en certa manera necessaris, no són per sí sols suficients. L’autoestima s’edifica des de i al voltant d’un mateix, en l’auto.\nVegem tot seguit quan es construeix, durant l’etapa de la infància, i quines condicions necessita per créixer i desenvolupar-se adequadament.\nL’autoestima en la primera infància\nEl naixement de l’autoestima té l’origen en la primera infància, en els cuidats que rep el nen, en l’atenció que se li presta, en la interacció i el vincle que es crea amb les figures d’aferrament. En aquesta etapa tant primerenca, propi de la psicologia perinatal, els adults ens dediquem a cobrir les necessitats del bebè, tant les necessitats de tipus material com les afectives. Perquè el bebè no sap encara què li passa, què necessita, ni sap identificar ni regular les emocions que sent. És un tot espontani, impulsiu, desbordant. La por pot passar a convertir-se en el pànic més terrorífic, la ràbia en odi destructiu, o l’alegria en una explosió desbordant que apassiona els que el rodegen. O quan sent gana, dolor, fred o calor… no sap què són, les expressa i ja està, esperant que màgicament s’apaivaguin.\nEs tracta d’un cuidat en relació a les condicions materials i a la vegada psicològiques. En aquest darrer aspecte, alguns progenitors no aconsegueixen establir amb els seus fills el vincle amorós que necessiten: els poden descuidar, per manca de temps, interès, o per manca d’habilitats. També els poden rebutjar, en el sentit emocional del terme, encara que per altra banda li proporcionin els millors cuidats materials. O bé els poden sobreprotegir, que seria també negatiu, donat que no els estarien legitimant en la seva pròpia capacitat d’afrontar les frustracions i les dificultats en general (Villegas, 2011). Finalment, també es pot produir un patró de cuidats que combini els mecanismes deficitaris anteriors: per exemple, progenitors que per manca de temps no atenen de forma adequada el seu fill, i que quan ho poden fer s’hi aboquen de forma sobreprotectora, com si volguessin compensar el temps perdut. Una polarització en el cuidat que també pot condicionar negativament la formació de l’autoestima.\nDe totes maneres, els anteriors factors no actuen com a condicionants directes, ni tenen un efecte mecànic. Hi ha molts altres factors implicats, sobretot els que es refereixen al mateix nen, el seu grau de maduració, possibles problemes de salut, sensibilitat sensorial, etc. A vegades no és tant el que fan els progenitors, com la forma com el nen experimenta aquestes mateixes accions de cuidat.\nEl fet és que la persona, en funció de tot plegat, acaba consolidant o no un nucli ontològic, fonamentat en l’autoestima. Es crea en aquesta primera infància, tot i que també són rellevants els esdeveniments que ocorren posteriorment al llarg del seu desenvolupament, tant si es mantenen els factors inicials com si es reverteixen.\nA la cerca de l’autoestima perduda\nCom ja hem advertit a l’inici del post, l’autoestima és dins de cadascú de nosaltres, és auto. No es pot trobar fora, o molt difícilment, ja que procedeix d’un mateix, i va de dins cap a fora. Moltes persones, en canvi, busquen desesperadament estimar-se a sí mateixes tot fent coses pels demés, o bé realitzen proeses per ser admirats, o ostenten per ser desitjats. Pensen que així es podran omplir, de fora cap endins. Però l’autoestima és tossuda i obstinada, i es resisteix a entrar. Perquè el seu recorregut natural és l’invers, va de dins cap enfora. És un foc interior, que necessita llenya de tant en tant, sí, però que crema dins. A l’interior de cadascú de nosaltres.\nTanmateix, hi ha un moment a les nostres vides que l’autoestima certament va de fora cap a dins. I aquest moment és la infància, els primers anys de vida i també posteriorment. I és que aquest foc que crema dins nostre va ser encès un dia (o molts dies) per un llumí que va venir de l’exterior. Per les nostres mares, els nostres pares, els avis, i els cuidadors en general. Primer ells ens van estimar, pel sol fet d’existir, i després vam aprendre nosaltres a estimar-nos. Per això tanta gent segueix buscant fora el que no va rebre de forma suficient quan eren petits, no ho van rebre o no els ho van saber transmetre. Segueixen cercant allà fora, però no s’adonen que allà fora no hi ha el que busquen. Que ara, de grans, els toca cercar dins seu. L’autoestima és un viatge interior. Però tornem a la infància, que encara queda molt per explicar…\nL’autoestima i la metàfora del mirall\nEl mirall, el seu reflex, ha estat utilitzat de forma recorrent per la psicologia per abordar els conceptes de la consciència, del jo, de l’autoconcepte, i també de l’autoestima. El psicoanalista Jacques Lacan fins i tot s’hi va referir de forma literal, quan va elaborar el concepte de “l‘estadi del mirall“. Segons aquesta teoria, el nen entre els 6 i els 18 mesos desenvolupa la capacitat de reconèixer-se al mirall, de forma completa, com una entitat pròpia i diferenciada dels demés. Fins aquest moment, el cos és percebut pel bebè com a una sèrie de sensacions fragmentades, inconnexes, que en l’estadi del mirall són integrades en una noció de completud. Una noció de completud corporal molt important que assenta les bases de la formació del jo. De totes maneres, a part d’aquesta mirada del propi bebè a través del mirall, hi ha una altra mirada tant o més important, més subjectiva, que és la mirada de l‘altre -la mare, el pare- que la dota de sentit, de significat.\nUna mirada externa que exerceix de mirall, i que va molt més enllà que qualsevol mirall físic que es pugui posar davant del nen. Es tracta d’un mirall simbòlic, subjectiu, que interpreta, que posa significat a les queixes del bebè, als seus somriures, als moviments del seu cos, a tot el seu ésser. I és així que ell es va formant com a subjecte, tot interioritzant aquestes mirades del seu entorn. Wilfred Bion ens parlava en certa manera d’aquest fenomen a través del concepte de la reverie, que va definir com la capacitat de la mare de retornar-li al nadó la seva experiència emocional directa, sense metabolitzar, en forma de pensaments o gestos que la contenien i podien ser incorporats pel seu fill.\nD’una forma o altra, doncs, es tracta sempre d’un retorn, o també un reflex, fruit de la mirada de l’altre. “Em miren, llavors existeixo”, digué Jean Paul Sartre a Els camins de la llibertat II (1945), esmenant la famosa màxima de Descartes. Som la mirada de l’altre, i tant! O si més no, en un moment de la nostra vida, quan érem petits, va ser sobretot així.\nQuan el mirall es trenca… Dependència i Narcisisme\nParlem de mirall, però com hem vist es tracta d’un mirall subjectiu. Que depèn de l’altre, de la seva mirada, les seves projeccions, interpretacions, del temps que hi dedica, també. Anem a veure algunes de les diferents possibilitats d’aquest reflex, i quina afectació pot tenir sobre l’autoestima:\nQuan el mirall no reflecteix, o ho fa amb poca intensitat. Els progenitors no tenen temps per interaccionar amb ell, es passa hores sol, o bé el cuidador principal passa per una depressió i no reacciona davant les demandes del petit. En aquests casos, el nen pot tenir dificultats per crear-se una imatge delimitada de sí mateix, un jo fort, i de construir una autoestima ontològica. Pot tenir dificultats de diferenciació, pot confondre’s amb els demés: l’alegria dels que el rodegen és la seva, també la tristesa, la por… De grans, aquestes persones poden manifestar dependència emocional. Pilar Mallor els anomena selenites (2008) , persones mancades de llum pròpia, que són el reflex -lunar- de les persones del seu entorn.\nQuan el mirall reflecteix, però ho fa de forma que deslegitima, invalida. Per exemple, quan es fa un retorn accentuat de les emocions negatives, en comptes d’atenuar-les. O quan resultat d’un somriure es fa un retorn d’enfadament o rebuig. En aquests casos, es dificulta també la formació de l’autoestima, encara que de forma diferent a l’anterior. El nen, veient un mirall que reflexa invalidant, quedarà enganxat a ell (el depenent renúncia al mirall), cercant un bon reflex. Un bon reflex que ja no serà incondicional, ontològic, sinó que quedarà condicionat. I la condició podrà variar, segons els valors familiars o situacionals on creixerà el nen: fama, riquesa, poder… Tan tens tant vals, o bé tant fas tant vals… Villegas i Mallor (2012) els anomenen narcisisme plutocràtic i meritocràtic respectivament.\nQuan el mirall reflecteix, però dóna una imatge exclusivament validada. Els progenitors són molt condescendents, reforcen invariablement tot allò que fa el nen petit, sense deixar espai a la frustració. En aquests casos es crearà un potent nucli d’autoestima, però que anirà associat a una greu dificultat de diferenciació. Mentre que la persona depenent confonia els altres amb sí mateix, en aquest cas serà a l’inrevés: hi haurà importants dificultats de descentrament, d’empatia, ja que la persona confondrà els propis pensament, sentiments, desitjos, amb els dels demés, es pensarà que ell són els altres. Parlem, en aquest cas, del narcisisme aristocràtic (Villegas i Mallor, 2012). Un narcisisme que sofrirà d’assetjament, reaccionant a la defensiva, veient la pròpia autoestima en perill constant, exposada inevitablement a les facticitats del món exterior.\nLa dependència emocional i el narcisisme, doncs, explicades des del concepte de l’autoestima. En el primer cas per absència d’una mirada, i en el segon per una mirada inadequada, o bé invalidant, o bé excessivament validadora. La qüestió és quin camí cal seguir per trobar aquesta autoestima perduda, o en perill immediat. Què fer quan, de cop i volta, ja ets gran i t’adones que el que tens és un bon problema amb l’autoestima? Els psicòlegs ens trobem constantment davant aquest repte. No tenim ocasió, aquí i ara, de seguir desenvolupant el punt. Serà en un altre post, i un altre dia.\nLacan, J. (1966). Le stade du miroir comme formeteur de la fonction du je,telle qu’elle nous est révélée dans l’expérience psychanalytique. Écrits. Paris.\nMallor, P. (2008). Relaciones de dependencia. ¿Cómo llenar un vacío existencial?. Revista de Psicoterapia, nº 68, pp. 65-87.\nVillegas, M., Mallor, P. (2012). El narcisismo y sus modalidades. Revista de Psicoterapia, nº 89, pp 59-108.\n← Joc simbòlic: el racó i les joguines\nEnvelliment i cultura de la mort →


Ràdio Cubelles lliura aquest divendres els premis del 21è Concurs literari Víctor Alari | Ràdio Cubelles\nRàdio Cubelles lliura aquest divendres els premis del 21è Concurs literari Víctor Alari\nLa gala es podrà escoltar en directe per Ràdio Cubelles, a partir de les 19h. Una lectura teatralitzada del conte “L’Straficalaris" de Vanesa López obrirà l'acte.\nEntrevista a Vanesa López, autora del conte "L'Straficalaris"\nEntrevista a Àngels Fuster, directora de Ràdio Cubelles\nAquest divendres tindrà lloc la gala de lliurament dels premis del 21è Concurs literari Víctor Alari, en reconeixement a qui fou el seu primer director. L'obertura de l’acte, que està inclòs en la programació de la Setmana Cultural de Cubelles, anirà a càrrec de Vanesa López que oferirà una lectura teatralitzada del conte “L’Straficalaris" del qual n'és l'autora. La lectura teatralitzada comptarà amb la col·laboració del Grup de Teatre del Casal de Cultura que també s'encarregrà de posar la veu als poemes guanyadors. Tot plegat serà a partir de les 19h, des de la sala socio cultural (gimnàs de l'escola Charlie Rivel). La gala es podrà escoltar en directe per Ràdio Cubelles, a partir de les 19h.\nEl certament, que té una dotació econòmica de 2.280 euros, ha incorporat enguany dos nous premis especials. Un d’ells, dedicat a la millor obra participant en reconeixement del paper de la dona i la igualtat de gènere, i l’altre premi, adreçat al relat de gènere negre (policíac, d’intriga o misteri). El concurs segueix mantenint les modalitats de narrativa en les categories infantil, juvenil i adult, així com els premis de poesia i el de guió radiofònic en categoria adult.\nEl cartell que promociona el 21è concurs ha estat obra d’Ainhora Ordóñez de 1r de l’ESO de l’institut Les Vinyes, que ha estat la guanyadora del III Concurs per al cartell dels Víctor Alari que s’organitza de manera interna des dels instituts INS Cubelles i Les Vinyes, i que té la col·laboració de Ràdio Cubelles.\nExposició al voltant de la figura d'en Víctor Alari\nLa sala sòcio cultural acollirà una exposició al voltant de la figura d'en Víctor Alari. La mostra es podrà veure durant la cerimònia del 21è Concurs literari que porta el nom de qui va ser el primer directors de l'emissora municipal, Ràdio Cubelles. Per tal d'aprofundir i donar a conèixer a les noves generacions la figura de Víctor Alari, l’escola Charlie Rivel va organitzar el curs passat 2015-2016, una mostra entorn a la seva figura, en motiu de la celebració del 20è aniversari del certamen “Concurs de Contes i Narració Breu Víctor Alari”. D'aquesta manera el centre va retre homenatge l'any passat a qui va ser també mestre de la seva escola. Es tracta d'una exposició itinerant que està en préstec per si és de l'interès d'algun centre el poder-la exposar a la seva escola. L'exposició, que conté 14 quadres de 40cm x 30cm, combina dibuixos, textos i fotografia de l'autor amb explicacions sobre la seva vida i obra artística. La seva obra va des de la poesia, passant per la narrativa, sense deixar de banda la seva faceta de dibuixant.\nPel que fa als premis Micròfon d'Or i Altaveu, enguany es lliuraran el divendres, 5 de maig en el marc del Dia Mundial de la LLibertat de Premsa. I és que el Dia Mundial de la Llibertat de Premsa va ser declarat per l'ONU el 3 de maig. La iniciativa per promoure aquest dia va partir de la UNESCO, que en un document publicat el 1991 titulat 'Foment de la Llibertat de Premsa al Món' havia reconegut que una premsa lliure, pluralista i independent era un component essencial de tota societat democràtica. La data s'havia elegit per commemorar la Declaració de Windhoek per al Foment d'una Premsa Africana Independent i Pluralista, aprovada el 3 de maig de 1991 pel Seminari per al Foment d'una Premsa Africana Independent i Pluralista, organitzat per la UNESCO iles Nacions Unides a Windhoek (Namíbia).\nEl termini de participació del 21è Concurs de Contes i Narració Breu Víctor Alari 2017 es tancarà el 17 de març


Sala de premsa d'Onada Edicions: Onada, referent de la novel·la actual del nord valencià\nOnada, referent de la novel·la actual del nord valencià\nEl crític literari Josep San Abdón ha fet a Saó una repassada a l'estat de la narrativa a les comarques castellonenques. A l'article "El nord del País Valencià en la novel·la actual", San Abdón exposa algunes de les darreres propostes narratives que apleguen d'aquest territori, les quals tenen en comú el fet de "recrear la memòria històrica d’un territori que ha guardat molts anys de silenci, i que ara un grup d’escriptors de la zona s’ha encarregat de situar en el mapa de la literatura contemporània."\nCom a editorial de referència, Onada Edicions hi és present amb dues de les obres relacionades. D'una banda, "Dimonis de la riera encesa" d'Enric Anyó, la qual "situa l’acció en el Maestrat dels segles XVI i XVII, i ens presenta una època plena de foscors i misteris, on la superstició i la religiositat sovint es confonen, i això dóna lloc a creences, pors i recances, on els mals de cos i esperit es materialitzen com a espectres o dimonis"; i d'altra, la novel·la de Josep Usó "L'any de l'herba sana", guanyadora del Premi Vila de Puçol, en la qual "ens conta com l’avarícia, la concupiscència i la revenja personal d’uns fan que, aprofitant el clima de sospita i terror generalitzat de les clavegueres del nou règim, es cree una espiral malèvola que acabarà en un doble assassina", en una història situada en la postguerra en un petit poble de la Plana.\nI encara que no hi figuren a l'article de Josep San Abdón, des d'Onada hem publicat altres novetats narratives provinents del nord valencià, com ara "Dotze campanades" del santmatevà Joan Besalduch, "Els fils de la memòria" dels vallers Nel·lo Navarro i Josep V. Font, "Xarxa prima" de la vinarossenca Amàlia Roig, o "D'ànimes, vençuts i altres romanços" del vilafamesí Josep-Joan Miralles. Al remat, un reflexe de l'esclat creatiu d'aquestes comarques septentrionals.\nPublicat per Onada Edicions a 19:31\nEtiquetes de comentaris: Dimonis de la riera encesa, Enric Anyó, Josep Usó, L'any de l'herba sana\nPresenten el jurat dels I Premis Literaris Ciutat ...


No hi ha acord per a la reforma de la PAC\nLamenten que no s'hagi arribat a un consens però confien que tirarà endavant al juny\nDesprés de concloure les negociacions entre el Parlament Europeu, el Consell i la Comissió sense que s'hagi arribat a un acord sobre la reforma de la Política Agrària Comuna (PAC) per al període 2023-2027, el grup socialista ha reiterat el seu compromís de lluitar per una PAC sostenible, que millori els drets socials, impulsi el desenvolupament econòmic dels agricultors i agricultores i de les comunitats rurals, i serveixi per combatre el canvi climàtic.\nClara Aguilera, portaveu socialista a la Comissió d'Agricultura de l'Eurocambra, ha expressat la seva decepció per la falta d'acord: "Les i els socialistes estem decebuts amb el resultat de les negociacions, però mantenim l'esperança d'aconseguir tancar un bon acord al juny".\nDesprés del fracàs en la que semblava que seria l'última ronda de negociacions en els diàlegs a tres de la PAC, ASAJA lamenta la falta de voluntat política per arribar a un acord satisfactori i espera que en les pròximes setmanes es puguin acostar posicions a un compromís que garanteixi l'estabilitat, la viabilitat i la competitivitat de les explotacions en els propers anys.\nCooperatives Agroalimentàries d'Espanya considera que les últimes peticions de la Comissió Europea i el Parlament Europeu sobre l'anomenada arquitectura verda han de tenir en compte la sostenibilitat del sector agrari europeu, no només mediambiental, sinó també des del punt de vista econòmic i social. Creiem que la Comissió Europea ha de jugar un paper de mediador entre les posicions del Consell i del Parlament i no intentar imposar posicions que van més enllà de la proposta que va fer el 2018.\nD'altra banda, la Coordinadora d'Organitzacions d'Agricultors i Ramaders (COAG) mostra el seu rebuig rotund rebuig a que es destinin un 25 % dels ajuts de la PAC als ecoesquemes perquè en la pràctica suposa una retallada encoberta per finançar polítiques verdes amb fons agraris. El secretari general de COAG, Miguel Blanco, ha estat molt crític amb el principi d'acord al qual han arribat l'Eurocambra, la Comissió i el Consell de Ministres d'Agricultura de la UE pel que fa a aquest punt durant les negociacions dutes a terme els últims tres dies per assolir un acord global de la nova PAC 2023-2027. Finalment, aquest acord s'ha endarrerit fins al pròxim consell del mes de juny\nAgricultura / Canvi climàtic / Ecoesquemes / PAC


Educació proposa canvis en l'orde de jornada contínua per a "millorar la seua implantació" GVAEDUCACIO\nLa Conselleria d'Educació proposarà la Mesa Sectorial d'este dijous un orde que modificarà la normativa anterior sobre jornada escolar contínua amb l'objectiu de "millorar la seua implantació i desenvolupament". Els canvis previstos afecten les activitats extraescolars i a l'autorització dels projectes, determinant un període de tres anys des de l'última votació tant si el resultat és positiu com si és negatiu.\nAixí, des del departament que dirigeix Vicent Marzà portaran a la taula de negociació amb els sindicats un esborrany per a modificar l'Orde 25/2016 de 13 de juny per la qual es regulen les condicions i el procediment de sol·licitud i d'autorització d'un pla específic d'organització de la jornada escolar en els centres sostinguts amb fons públics en centres d'Infantil, Primària i Educació Especial de la Comunitat Valenciana.\nEn el preàmbul del nou text, consultat per Europa Press, s'argumenta que, una vegada implementada l'orde de jornada contínua des del curs 2016-2017, es considera "necessari adequar el desenvolupament del pla específic d'organització de la jornada escolar en els centres sostinguts amb fons públics en determinats aspectes a fi de millorar la implantació i el desenvolupament".\nEn concret, es modifiquen els articles 2, 8 i 9 de l'Orde i s'afig un annex, la redacció del qual estableix que "les activitats extraescolars organitzades en la jornada d'escolar fora d'horari lectiu no tindran caràcter lucratiu, seran d'oferta obligada per al centre i voluntàries per a les famílies. La Conselleria d'Educació regularà les característiques bàsiques que han de complir estes activitats i establirà les mesures necessàries per a garantir que cap alumne quede exclòs per motius econòmics".\nAixí mateix, s'estableix que, una vegada finalitzat el procés d'informació a les famílies, se sotmetrà a consulta la proposta del possible adopció del pla específic d'organització de la jornada escolar i per a l'autorització corresponent serà necessari un mínim del 55% de vots favorables de la totalitat de possibles.\nIgualment, es diu que l'autorització definitiva s'estendrà per períodes de tres cursos acadèmics renovables sempre que els resultats s'ajusten als millores previstes en el pla. El resultat de la votació, tant si és favorable com si no, tindrà un validesa de tres cursos acadèmics. L'administració educativa podrà revocar l'autorització d'un centre escolar en el cas d'incompliment de les condicions establides en l'orde o si es constata que no està aplicant el pla tal com estava previst. També es podrà revocar la proposta raonada del consell escolar del centre.\n"RESTA AUTONOMIA A CENTRES"\nSobre esta proposta de la Conselleria, el sindicat ANPE l'ha rebutjat en considerar que "resta autonomia als centres". Així, ha criticat "el control que es pretén sobre la decisió de les comunitats educatives", al mateix temps que ha lamentat "la falta de confiança de la Conselleria cap als centres i el professorat".\nEsta entitat recorda que des que es va implantar la possibilitat de la jornada contínua en els centres valencians, quasi el 40% l'han aplicat "de manera reeixida i amb el beneplàcit de la seua comunitat educativa". Per açò, lamenten que "ara, la Conselleria pretén modificar este orde, dificultant a les comunitats educatives implantar la jornada contínua i prenent el control sobre la decisió d'estes".\nAixí, creuen que l'administració "pretén controlar les activitats extraescolars que els centres organitzen a les vesprades, restant així autonomia als centres, així com reservar-se el dret de revocar o modificar el projecte de jornada del centre, prenent així el control sobre la decisió de la comunitat educativa".\nTambé enlletgeixen que es vullga "negar la votació en aquells centres on no s'ha tingut el vot favorable per a eixe curs, prohibint la votació durant els següents tres anys" i "avançar el procés de planificació dels centres sobre este tipus de jornada, dificultant així el tràmit per a la seua obtenció".\nANPE avança que demanarà a la Direcció general competent una reunió urgent per a tractar de parar estes modificacions "que atempten contra l'autonomia dels centres i contra la voluntat de les comunitats educatives que aposten per este tipus de jornada i exigirà per contra facilitar el procediment per a poder establir una jornada contínua que complint amb l'establit, puga conciliar millor la vida laboral i familiar de tota la comunitat educativa".\nInsta a més els sindicats de la mesa sectorial que negociaran esta qüestió, que no permeten estes modificacions i que aposten per aquelles que faciliten la seua implantació.


Un quart jugador de l'Arandina, present el dia de la suposada violació, nega el relat dels fets de la víctima\nEl jove assegura que el que es va viure al pis aquell dia no té res a veure amb el que explica la menor\nper Redacció dimecres, 31 de gener 2018 - 14:48h | Actualitzat a 31/01/2018 17:52h\nJugadors de l'Arandina detinguts per presumpta agressió sexual a una menor de 15 anys| cedida\nTres jugadors de l'Arandina van ser detinguts fa uns mesos per la presumpta violació d'una menor de 15 anys. Ara un quart jugador de l'equip ha volgut parlar en favor dels seus companys negant que aquell dia es produís una agressió sexual a la noia, com afirma la suposada víctima. Segons informació de 'El Programa d'Ana Rosa', el noi no havia parlat del tema fins ara perquè no pensava que els fets dels quals es parlaven es produïssin el dia en què ell estava també present en el pis.\nD'aquesta forma, i després de saber que ell es trobava també amb ells, el futbolista ha afirmat que aquell dia va ser tot molt normal, motiu pel qual mai havia pensat que la noia parlés d'aquells moments quan es referia a la violació. «Me la presenten i ens fem dos petons i jo m'assec al sofà i ja està», explica el jove, segons ella això és part del que va passar.\nEl jugador ha explicat que ell dorm al pis, on suposadament van passar els fets, els dies que tenien partit, d'aquesta forma evitava haver d'anar fins a Valladolid, que és on realment viu.\nUna versió totalment diferent\nEl noi ha afirmat haver estat al pis en tot moment, explica que només va marxar de la sala d'estar uns moments, quan va anar a una de les habitacions per canviar-se de roba. «Hi ha un moment en el qual m'aixeco i vaig a l'habitació de Lucho per canviar-me allí perquè havíem quedat per anar a prendre unes cerveses».\nAssegura que van ser únicament uns quinze minuts com a molt i que un cop va tornar a la sala no semblava que allà hi hagués passat res estrany: «La noia havia marxat i vaig trobar al Viti estirat al sofà i al Lucho al de la dreta».\nAquella nit es van tornar a trobar\nUna de les confessions també importants del jove és que un cop van marxar del pis, van tornar a trobar-se amb la menor, de forma casual. Es trobaven tots a un bar amb una amiga, va ser llavors que van veure passar la noia. Explica que un dels seus companys va saludar-la i que amb total normalitat ella va tornar la salutació.\nA més a més confessa que de l'edat de la noia ni se'n va adonar perquè els seus companys van habitualment amb noies d'entre disset i dinou anys, així que va pensar que ella tindria també una edat semblant.


Enviada per francesc.koga el 31/Jul/2019 - 10:43\nEls propers dies 12, 13, 14 i 15 de novembre se celebrarà a Barcelona una nova edició del Linux App Summit 2019, concretament, al centre cívic Lleialtat Santenca, ubicat al barri de Sants.\nAmb el patrocini de les comunitats de GNOME i KDE, l'esdeveniment pretén ser un punt de trobada per a desenvolupadors GNU/Linux i per a qualsevol persona interessada en la temàtica. Té l'objectiu d'accelerar el creixement de l'ecosistema d'aplicacions i millorar l'experiència de l'usuari final.\nLa participació està oberta a qualsevol persona interessada que pugui proposar una xerrada informativa. Es tractaran temes diversos com ara la creació, l'empaquetat i la distribució, el disseny i la usabilitat, la comercialització, la comunitat d'usuaris, la plataforma i l'ecosistema d'aplicacions GNU/Linux\nTota la informació sobre aquest esdeveniment, a la pàgina oficial de Linux App Summit.\nPage 2 / 41 (6 - 10 of 203 Total)


Daniel Amokachi - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEverton FC 43 (10)\nBeşiktaş JK 77 (19)\nNigèria 44 (13)\nDaniel Owefin Amokachi (Kaduna, Nigèria, 30 de desembre del 1972) és un futbolista nigerià retirat dels anys 90. Jugava de davanter.\nLa seva potència i força li valgué el sobrenom del "brau negre". Començà a destacar internacionalment al Bruges belga. Les seves bones actuacions portaren que L'Everton el fitxés per 3 milions de lliures. Allí no acabà de donar el que s'esperava i finalment fou traspassat al Besiktas per poc més de la meitat del que va costar al club anglès. Jugà amb la selecció de futbol de Nigèria entre 1990 i 1999 un total de 42 partits, marcant 34 gols. Fou medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atlanta 1996 i participà en les fases finals de les copes del Món de 1994 i 1998. Una greu lesió va fer que abandonés el futbol el 1999.\nRanchers Bees: 1989-1990\nClub Brugge: 1990-1994, 81 partits (55 gols)\nEverton FC: 1994-1996, 43 (40)\nBesiktas: 1996-1999, 77 (42)\nNasarawa United: 2005\nNigerian Players (anglès)\nAmokachi just wants a club (BBC Africa) (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Daniel_Amokachi&oldid=21956475»


Bicman: “Res tornarà a ser el mateix després de l’1-O” Bicman: “Res tornarà a ser el mateix després de l’1-O” – El Món\nBicman: “Res tornarà a ser el mateix després de l’1-O”\nENTREVISTA a l’il·lustrador del llibre ‘L’independentisme en deu victòries’\nJordi Magrià | Jordi Borràs\nAbel Degà 08/04/2021 7:21 am\nSe’l coneix pels seus retrats. Es diu Jordi Magrià, però a Twitter tothom l’identifica com a Bicman. Des de fa temps, els seus dibuixos a punta de boli Bic sobre el Procés han corregut per les xarxes socials com la pòlvora. Té una qualitat immensa pel dibuix hiperrealista, i és per aquest motiu que l’editor del Grup el Món, Salvador Cot, va voler comptar amb ell per il·lustrar el seu darrer llibre: L’independentisme en deu victòries. En aquesta entrevista l’il·lustrador explica com ha sigut treballar amb el periodista i analitza què l’ha dut a ell, i a molta gent, a ser independentista.\n‘L’independentisme en deu victòries’ és el primer llibre que il·lustres?\nSí, ja havia sortit alguna il·lustració meva en algun llibre, però és el primer cop que em dedico a il·lustrat tot un llibre.\nI com ha sigut l’experiència? Fins ara havies anat recopilant alguns dibuixos i els havies exposat, però és la primera vegada que treballes per encàrrec.\nSí, es veu que va ser en Salvador Cot qui va donar el meu nom a l’editorial Bruguera. Ell em coneixia per la feina que penjo a les xarxes socials, però mai no havíem parlat entre nosaltres. Al veure la meva dedicació amb l’independentisme, va decidir proposar a l’editorial de posar-se en contacte amb mi. Quan m’ho van dir jo encara no sabia de què aniria el llibre, però igualment els vaig dir que sí, que endavant. És llavors quan em va trucar en Salvador i em va dir que el llibre el faria ell.\nCom ha sigut el procés de creació? Heu treballat conjuntament?\nSí, primer de tot vam quedar a Súmate, el lloc on tinc exposats els meus dibuixos. Allà vam estar analitzant cada tema del llibre. Vam intercanviar idees, jo li vaig donar les meves i ell les seves, i així vam decidir com podrien ser els dibuixos.\nLa majoria d’idees, però, són teves?\nSí, la majoria d’idees que vaig donar ja van ser bones. Ell em va rectificar en algun moment i també va fer alguna proposta, i entre els dos ens vam anar adaptant.\nAlguns dels dibuixos de Jordi Magrià que apareixen al llibre ‘L’independentisme en deu victòries’ | Jordi Borràs\nUn dels millors dibuixos del llibre és un en què apareixen tres jutges del Tribunal Constitucional, molt fantasmagòric.\nSí, aquest dibuix té molta història. Encara que pugui semblar mentida, ens han ficat tanta por al cos que va ser la mateixa editorial qui ens va recomanar de fer alguns canvis, perquè al principi sortien els tres jutges amb les seves respectives cares, però ens van dir que se’ls veia massa el rostre. Després vam decidir posar-los una vena als ulls, però encara era pitjor perquè semblava que els anessin a afusellar. Mica en mica, doncs, i a base d’anar provant coses, els vaig enviar unes cares en les quals no semblaven ells tres, però també es va negar aquesta possibilitat. Finalment vaig tenir la idea de treure’ls qualsevol tipus de cara o de cap i deixar-ho en els tres fantasmes del Constitucional.\nDibuix de Bicman amb els tres jutges del Tribunal Constitucional\nÉs el primer cop que t’apliques l’autocensura?\nNo. Tal com està la situació política, m’he hagut d’aplicar l’autocensura diverses vegades. De fet, qui més me l’aplica és la meva dona! A vegades dibuixo alguna cosa i ella em diu “ni et passi pel cap!”. Així que jo ja tinc la censuradora a casa. Un dels dibuixos que volia fer, per exemple, era la cara del Pablo Llarena amb alguns dards. I cada dard era una bandera de països com Bèlgica o Suïssa.\nEl llibre ‘L’independentisme en deu victòries’ | Jordi Borràs\nUn altre dibuix destacat és la de la mítica abraçada entre Artur Mas i David Fernández el 9-N. És una imatge que xoca bastant de veure, actualment, amb les pugnes que hi ha entre ERC i la CUP i JxCat.\nÉs que allò va ser una utopia. Va ser un gest que no ha portat enlloc. En aquell moment semblava que fins i tot podien haver grans enteses entre Junts pel Sí i la CUP, però ja s’ha vist que no és possible i que entre nosaltres ens fiquem bastons a les rodes. A mi com a independentista em costa molt de veure això. L’1-O, el dia que tothom va llevar-se a les cinc de la matinada per defensar els col·legis electorals, la gent que rebia bufetades no preguntava al del seu costat si era de dretes o d’esquerres. Tots anàvem a una. L’única manera d’aconseguir la independència és anar tots a una.\nActualment gairebé tothom porta un mòbil a la butxaca. Això vol dir que portem a sobre una càmera de fotos i de vídeo. En un moment així, segueix sent necessari que els moviments polítics tinguin uns dibuixants al seu darrere?\nNo ho sé, perquè amb el dibuix es pot fer molta sàtira. No obstant, aquest no és el meu cas, perquè jo faig retrats. Vaig començar a fer aquests dibuixos per donar suport i estar al costat dels polítics, i també perquè la gent a través de les meves il·lustracions es pogués implicar políticament.\nJordi Magrià dibuixant amb el seu característic boli Bic | Jordi Borràs\nAquest llibre, com indica el seu títol, parla de victòries. Quina ha estat per tu la gran victòria de l’independentisme fins a dia d’avui?\nEl referèndum de l’1-O, sense cap mena de dubte. Perquè hi ha un abans i un després d’aquest dia. Ja res tornarà a ser el mateix després de l’1-O. Pensa que hi ha molta gent que s’ha fet independentista a partir d’aquell dia, i molts que ja no poden fer marxa enrere perquè la repressió i el menyspreu que hem patit han estat tan grans que ja és impossible recular. Jo he estat sempre independentista, però va ser a partir del 2012 que vaig passar a ser-ho amb molta més intensitat. A mi no m’havia interessat gaire la política.\nPer què el 2012?\nVa ser, sobretot, arran de la manifestació independentista de l’Onze de Setembre. Jo no hi havia anat mai, però em vaig impregnar. Insisteixo que jo ja era independentista, però potser no tenia tanta convicció com a partir d’aquell dia.\nConfies que a l’independentisme encara li queden més victòries?\nLa veritat és que jo ara ho veig tot molt negre… no ho sé. Espero que sí, així ho desitjo, i que sigui la victòria definitiva, però el cert és que ho veig tot molt fotut.\nQuin és el missatge, però, que intentes enviar a través de les teves il·lustracions? No tens una visió optimista del moviment independentista quan dibuixes?\nRes del que jo dibuixo és alegre, perquè parlo de la repressió. Són dibuixos sobre la gent que està a la presó i a l’exili, i el missatge que vull donar és que no hem d’oblidar aquestes persones; hem de seguir allà, donant-los suport. Jo no dibuixo per aconseguir la independència, sinó per recordar els presos i fer país. Darrerament m’estic plantejant deixar de dibuixar sobre aquesta temàtica i començar a fer-ho sobre altres coses, com per exemple artistes catalans que siguin poc coneguts.\nPerò és gràcies al Procés que t’han anat sortint algunes coses, no? Com per exemple aquest llibre. Estàs segur que te’n vols desentendre?\nSi rebo encàrrecs, sí; però no vull seguir fent-ho de gratis com he anat fent fins ara. M’estimo més donar veu a artistes i gent de la cultura. També és una manera de fer país.\nLuisnomeacuerdo 09/04/2021 12:49 am\nVamos hay que promocionar el librito del jefe entre la parroquia de borreguetes grocñordos, otro catecismo más para el imaginario de los lazinazis.\nManel 08/04/2021 7:56 pm\nMassa baixades de pantalons,fa tuf i tot. No hi a per parlar de cap alegria i agradi o no tindrem AUTONOMISME per anys,fins a que tinguin co......de treure del calaix la declaració d'independència que varen amagar els que ens varen ensarronar. Bye. Bye\nRamon 08/04/2021 10:44 am\nNo hi ha poble més anticomunista que el que ha viscut en pròpia pell el comunisme i se n'ha alliberat. Amb la independència passa justament a l'inrevés: qui ho aconsegueix ja ni de conya vol deixar-ho de tenir. Tothom li troba el gust. Mai no passa que al cap d'un temps el país independitzat digui al que el tenia integrat o annexionat. "Mira, saps què, m'ho he repensat". Però, atenció, que Espanya maldarà per ser-ne l'excepció. I pensem que compta amb la colonització.\nEspanya ja va ser l'excepció 08/04/2021 9:44 pm\nLa República Dominicana es va independitzar d'Espanya en 1821. En 1861 Pedro Santana, primer president constitucional de la República Dominicana, va signar un pacte amb la Corona Espanyola (Isabel II) i va revertir la nació dominicana a l'estat colonial, l'únic país americà a fer-ho. La cosa va acabar en 1865 davant la guerra civil que els opositors a Santana van iniciar en 1863; Espanya es va anar definitivament de l'illa que temps abans s'havia anomenat "La Española".\nRamon 08/04/2021 11:52 pm\nSi ens en sortim, Espanya atiarà tensions "reunionistes". Per dues vies. Mobilitzant els colons espanyols. I armant-la, fomentant radicalismes, desordres, cercant que sectors catalans també es repensin la situació. Qui no ho vegi demostrarà no conèixer com són els espanyols. Necessitem un cosí de Zumosol no només per aconseguir la independència ara sinó també per mantenir-la després. Un cosí de Zumosol contra el que els espanyols s'ho facin a sobre.\nJohn Smith 08/04/2021 10:37 am\nAvui heu posat juntes a dues de les col·laboradores més "cenizas" , negatives i destructives que teniu (Bierge i Carracelas). Només faltaven Espot i Gafarot. I ara, Bicman, dient que ho veu tot negre. Si algú és capaç de llegir seguit a tots quatre i seguir després amb el Dèdeu i el Vila, es talla les venes directament. Podríeu posar algú que diguin allò de "al loro, que no estamos tan mal".\nRicard 08/04/2021 10:05 am\nL'agressió castellanista física (d'altres n'hi ha cada dia de l'any) col-lectiva de l'1 d'octubre és la primera del segle XXI. Però les agressions no deixen de repetir-se des de la unió de la corona espanyola al segle XV. No és cap casualitat que els catalans siguem atàvicament refrectaris als veïns de ponent. Els lligams familiars amb ells encolceixen els sentiments de manera natural, com és lògic. En tot cas esperem que no tinguin una altra oportunitat d'atacar-nos violentament, però alerta a l'agressió permanent sistemàtica, com la fiscalitat abusiva o la discriminació i repressió culturals de la que som objecte. Evitar-ho només depèn de nosaltres.\nStaendlerman 08/04/2021 10:00 am\nMis boligrafos son mejores.\nFerran 08/04/2021 9:43 am\n1-O : il-legal , tot furrufalla !!!!


Per a la jornada de demà les temperatures mínimes pujaran, les màximes a penes variaren i es produiran gelades febles en punts de l'interior\nEl cel de la Comunitat Valenciana estarà el dimecres buidat o poc nuvolós, tendint a partir de la vesprada a intervals nuvolosos en el litoral, les temperatures mínimes pujaran, les màximes a penes variaran i es produiran gelades febles en punts de l’interior.\nEl vent serà variable fluix tendint a la vesprada a component aquest, amb intervals de nord-est moderat en els litorals de València i d’Alacant, segons l’Agència Estatal de Meteorologia (Aemet).\nPer a aquest dimarts predominarà el cel buidat, amb intervals de núvols baixos i boires al matí en el litoral i possibles bancs de boira en zones de l’interior, el vent serà variable fluix, les temperatures no experimentaran canvis significatius i es produiran gelades febles en punts de l’interior.\nBaixada de les mínimes esta matinada\nCastelló 6 i 15 graus\nValència 5 i 14 graus\nAlacant 4 i 16 graus\nLes temperatures mínimes de la passada matinada han baixat lleugerament a les províncies de Castelló i Valenica i han pujat de forma lleugera en la d’Alacant, segons Aemet.\nA la província de Castelló s’ha mesurat 1 grau a Sogorb, 2 a Castellfort i 4 a Vinaròs; i en la de València s’han registrat 3 graus sota zero a Utiel, 1 a Manises, 3 a Xàtiva i a Polinyà del Xúquer i 4 a Oliva.\nA les comarques del sud, els termòmetres han arribat a un grau sota zero al Pinós, 4 a Xàbia i 5 a Rojals i en la pedania il·licitana de l’Altet.\nBoira i gelades per al cap de setmana després de “Gloria”\nGelades i temperatures mínimes sense canvis


Esglèsia Ortodoxa Espanyola - Patriarcat de Sèrbia\nOrtodoxia en Espanya\nParroquies en Espanya\nNostra Diócesi (Eparquía)\nAltres Diócesis (Eparquies)\nMapa amb les parroquies\nLa presència de cristians ortodoxos a l'Estat Espanyol va ser escassa la primera meitat del segle XX, limitant-se, amb alguna excepció, a l'existència de residents immigrants per aquell temps, però sense arribar a constituir-se com comunitats de forma estable i contínua.\nPosteriorment, a Madrid es va iniciar una incipient comunitat d'origen grec que va acollir a residents ortodoxs d'altres nacionalitats. En Barcelona, un petit grup d'origen grec era visitat en Nadal i Pasqua per un sacerdot itinerant. Més endavant un sacerdot romanès es va establir a Madrid, servint a un petit grup de fidels d'aquesta nacionalitat.\nFa exactament uns 42 anys es va establir a Barcelona una Comunitat estable, integrada per membres naturals del país i algunes famílies d'origen rus i romanès. Les edicions, publicacions, i les referències tradicionalment ortodoxes eren escasísimas per no dir inexistents i aquesta Comunitat va haver d'estrènyer vincles d'amistat i comunió amb “la Fraternité Orthodoxe en Europe Occidentale” i amb el “Institute de Theologie Orthodoxe Saint Serge de Paris”.\nAmb l'arribada dels successius moviments migratoris procedents de països tradicionalment i majoritàriament de confessió religiosa Ortodoxa, fidels cristians ortodoxos de totes les procedències es van acollir a aquesta, la nostra Comunitat, donant naixement a altres parròquies esteses en diverses zones de l'Estat.\nActualment, els diferents Patriarcats històrics s'han establert en el país, aglutinant les diferents procedències ètniques dels fidels, constituïdes en parròquies estables amb les seves organitzacions pertinents. En el conjunt de l'Estat es poden comptabilitzar en el dia d'avui, aproximadament, 1,5 milions de fidels ortodoxs repartits en unes dues-centes parròquies i missions, tenint en compte també el territori de l'Estat de Portugal. A pesar d'aquesta actual redistribució, fidels ortodoxs de diferent nacionalitat segueixen integrats com membres en les nostres comunitats perfectament integrats en les cultures i llengües diverses del nostre país, compartint la Fe comuna i els Sagraments.\nLa Comunitat Grega de Madrid i la Comunitat Ortodoxa de Barcelona, gaudeixen del “Notori Arrelament”, atorgat des de fa molts anys pel ministeri de Justícia. Recentment, aquest reconeixement ha estat fet extensiu a les altres Comunitats Ortodoxes canòniques existents en el territori espanyol.\nRecentment s'ha constituït l'Assemblea de Bisbes Ortodoxs d'Espanya i Portugal, òrgan d'interlocució amb l'Estat i referent de la plena Canonicitat de les Comunitats i Clergat existents.\nEn el moment actual, els Patriarcats de Sèrbia, Moscou, Bulgària, Romania, Geòrgia i Constantinoble posseïxen comunitats en el territori estatal amb els seus respectius Bisbes diocesans, alguns d'ells residents en el país.\nCreat per: Iglesia Ortodoxa Española © 2021\t| Avis legal


Genís Roca: “La tecnologia digital ha modificat la nostra relació amb la informació” – BARCELONADOT\nGenís Roca: “La tecnologia digital ha modificat la nostra relació amb la informació”\nCom un arqueòleg acaba convertint-se en un expert i un gurú del món digital i d’Internet?\nPerquè el que resulta difícil és treballar com a arqueòleg, i m’he hagut de buscar altres camins. Feia broma [somriu]. Un arqueòleg estudia l’evolució de l’activitat humana, i aquesta està marcada per la tecnologia. Tots els grans canvis d’era al llarg de la història estan condicionats per la tecnologia, i jo, a la meva manera, m’ho miro amb ulls d’arqueòleg i no d’informàtic o d’economista.\nQuina revolució ha estat més rellevant per a la humanitat: la industrial o la digital i tecnològica?\nLa que és més rellevant és la que et toca viure. Som fills de la revolució industrial i pares de la societat digital. Formem part d’una generació centenària que veiem el final del model marcat per la revolució industrial i l’inici del model digital. El problema que té la nostra generació és que veu com deixa de funcionar l’antic i com encara no funciona allò nou.\nPatiment, perquè avui encara hi ha gent que abraça el model antic marcat per la revolució industrial i hi ha gent que abraça sense embuts el model nou de l’era digital. I patim perquè ben bé res funciona.\nLa tecnologia digital ha modificat la nostra relació amb la informació?\nSí, perquè la informació s’ha massificat. Abans hi havia un cert volum d’informació i el generaven un cert nombre d’actors. Actualment, s’ha massificat el nombre d’actors que generen i reben informació. Per tant, reconsiderar la nostra relació amb la informació és reconsiderar la nostra relació amb el poder. I això és molt bèstia. Per això parlem de canvi social, i no només de canvi de model de negoci o productiu. Modificar la nostra relació amb la informació significa redissenyar el model social que ens manté junts. Ja veurem si en serem capaços….\nLee la noticia completa original en ESPAI MEDIA


Notus :: Applied Social Research – El projecte ISA ha finalitzat\nEl projecte ISA ha finalitzat el 31 de març, després de dos anys d’intenses activitats d’investigació i difusió.\nEl principal objectiu del projecte era promoure i reforçar la cooperació transnacional entre les autoritats i els agents socials interessats en el desplaçament de treballadors en el sector de la construcció. Amb aquesta finalitat, les diverses activitats de el projecte s’han orientat a promoure l’establiment d’acords d’intercanvi d’informació destinats a supervisar i facilitar el desplaçament de treballadors.\nTenint en compte aquest objectiu, el projecte ha elaborat informes nacionals que proporcionen informació contextual sobre les tendències i el debat sobre el desplaçament de treballadors. També ha elaborat directrius que il·lustren les característiques d’onze acords de cooperació transfronterera que mostren enfocaments i resultats interessants per a la cooperació administrativa en l’àmbit del desplaçament. A més, ha publicat un informe final que resumeix i compara les principals conclusions de el projecte, incloent alguns suggeriments per millorar la cooperació administrativa.\nTots els resultats de la recerca espanyola es poden consultar a la pàgina web de notus. A més, estan disponibles quatre articles de difusió sobre diferents aspectes de la temàtica del desplaçament de treballadors, que s’han publicat a la secció del web de el projecte, en revistes especialitzades (Liaisons Socials Europe), en butlletins sindicals (UGT-FICA, butlletí d’ocupació de treballadors estrangers) i al bloc d’una institució paritària de la construcció (Bloc Fundació Laboral de la construcció Astúries). A més, es pot consultar una entrevista realitzada al responsable de la nova Unitat de Coordinació Especial per a la Lluita contra el Frau Laboral Transnacional.


HI- Ottawa Jail Hostel Ottawa (ON) Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Unique place as a converted jail to hostel."\n75 Nicholas Street, Ottawa Est, Ottawa (ON), Canadà - Veure al mapa\nCel·la Individual (Single Cell Room)\nHabitació Doble Cel·la - 2 Llits (Twin Cell Room )\nHabitació Cel·la Doble (Double Cell Room)\nHabitació Cel·la Doble Històrica (Historic Double Cell Room)\nExcel·lent 9,0 (5203 comentaris)\nBarri Ottawa Est Ottawa Est Ottawa Est Ottawa Centre Ottawa Centre Ottawa Est\nMés informació sobre HI- Ottawa Jail Hostel\nAquest alberg està ubicat en una presó restaurada d'Ottawa, al costat del centre de convencions d'Ottawa i del Rideau Centre Mall. L'establiment ofereix habitacions amb WiFi gratuïta i un esmorzar continental diari. Les habitacions del Jail Hostel Ottawa tenen un estil únic, parquet i accés a un bany compartit. Cada matí se serveix un esmorzar amb fruita, cereals, bagels, llet, cafè, te i suc. El HI Hostel disposa d'armariets i tovalloles/llençols. A més, hi ha una sala comuna, TV per cable i una biblioteca. L'alberg es troba a 2 km de la Universitat d'Ottawa i el celler Château des Charmes i a 10 minuts amb cotxe del Casino du Lac Leamy.\nEn efectuar el registre d'entrada, cal presentar un document d'identitat amb fotografia i una targeta de crèdit vàlids. Les peticions especials s'ofereixen segons disponibilitat en efectuar el registre d'entrada, no es poden garantir i poden comportar suplements. Si no sou socis de Hostelling International (HI), haureu de pagar un suplement a més de l'import de l'habitació o fer-vos el carnet de soci en arribar. Les taxes per a les persones no sòcies són de 5 CAD addicionals per llit i de 10 CAD addicionals per habitació privada. Fer-se soci costa 28,25 CAD, impostos inclosos, per a tots els clients.\nComentaris de Booking.com (2159)Comentaris d'Agoda (27)\nTots els tipus de viatgers (27)Viatger de Negocis (1)Parelles (1)Viatgers en solitari (22)Famílies amb infants grans (2)Grups (1)\nJoonku, Corea del Sud


Confiança erosionada | Articles d'opinió | Plataforma per la Llengua\nDaniel Mundet Dimarts, 20 d'abril de 2010\nFa uns dies vam presentar públicament els resultats d'un estudi sobre l'etiquetatge dels productes ecològics catalans amb segell de qualitat del Consell Català de la Producció Agrària Ecològica (CCPAE).\nAquest estudi ens va permetre detectar que tres de cada quatre d'aquests productes incompleixen la normativa vigent en matèria d'etiquetatge. És una dada preocupant. El percentatge d'incompliment de la normativa legal és molt elevat. Sorprèn que això passi precisament en uns productes que tenen en els valors associats a la qualitat la seva principal divisa i carta de presentació. Seria igualment sorprenent que fos únicament en un aspecte tan important en el tracte amb el consumidor, com ho és en l'ús de la llengua pròpia del consumidor en les etiquetes, on no apliquessin el rigor legal i de qualitat que se suposa que apliquen en els altres moments de la producció. Com que aquest fet seria força impensable, a banda de no complir amb la normativa, tenim prou raons per posar sobre la taula interrogants sobre els estàndards relatius als productes que tenen el segell de qualitat del CCPAE.\nDes de la Plataforma per la Llengua esperem que els resultats detalladament recollits en el nostre estudi (que es pot consultar íntegrament a la nostra pàgina web www.plataforma-llengua.cat), i que s'han fet arribar al CCPAE, tinguin la consideració que es mereixen.\nSi s'incompleix clarament un aspecte de la normativa, potser és que se n'incompleixen d'altres amb la mateixa lleugeresa o laxitud que hem detectat. Això més que possiblement pot afectar la relació de confiança entre els productors i els clients. A la vegada, un altre efecte d'aquesta situació és la funció i responsabilitat de l'administració pública de vetllar pels interessos dels ciutadans. Cal que disposi de tots els elements jurídics i materials per poder realitzar correctament les seves funcions i fer ús de les competències de què disposa a tots els efectes. Només en la mesura que nosaltres, la societat civil, ho sapiguem exigir i l'administració ho pugui fer i demostrar contribuirem al desenvolupament del nostre autogovern i a la qualitat del nostre sistema democràtic. Altrament estarem erosionant la confiança en les empreses i en les institucions.


2 de febrer: Assemblea General Extraordinària de la CMO\nEl proper 2 de febrer a les 16:30 hores en primera convocatòria o les 17 hores en segona, la Sala d’Actes de la Comunitat Minera Olesana celebrarà l’Assemblea General Extraordinària de la cooperativa amb els seus socis.\nLa primera part de la jornada tractarà punts de l’ordre del dia com l’exposició de l’estudi per la determinació de les tarifes de 2019; l’aprovació del pressupost d’explotació, les inversions, objectius i valor del títol per al 2019; l’avanç del tancament de l’any 2018; la proposta de modificació del l’article 54 dels Estatuts o l’entrega de l’esborrany del nou reglament intern.\nA la segona part de l’Assemblea es celebraran les eleccions per a la renovació de 5 membres del Consell Rector, un interventor de comptes, quatre membres del Comitè de Recursos i sis del Consell de Consumidors.\nEn aquest sentit, tots els socis i sòcies que es vulguin presentar a la renovació del Consell Rector, interventor de comptes o comitè de recursos, han de passar per l’oficina de la CMO per rebre la informació corresponent. A partir del proper 28 de gener, tots els socis i sòcies tindran a la seva disposició la documentació de l’Assemblea del 2 de febrer.\nEs tracta, per tant, d’una Assemblea rellevant per al present i el futur de la cooperativa que arriba, encara, emmarcada dins del 150è aniversari de la CMO.


La Guàrdia Civil rescata a un Guacamai valorat en 2.000 euros en Quatretonda - Portal de Xàtiva\nInicio Sucesos Guardia Civil La Guàrdia Civil rescata a un Guacamai valorat en 2.000 euros en...\nLa Guàrdia Civil rescata a un Guacamai valorat en 2.000 euros en Quatretonda\nLa Guàrdia Civil de Benigànim juntament amb l'equip del Seprona d'Ontinyent recuperen un Guacamai que se li escapà al seu propietari\nEl passat dia 01 de maig quan agents de la Guàrdia Civil de Benigànim realitzaven un control en la localitat de Quatretonda per a vigilar el compliment de les mesures dictades en l’estat d’alarma, van rebre l’avís d’un veí de la localitat. Aquest veí els informà que hi havia una persona tirant pedres al carrer per darrere d’unes naus abandonades.\nEn personar-se els agents es trobaren amb una persona, que explicà que portava des de les 10 del matí en aqueix lloc, ja que se li havia escapat un Guacamai de la seua propietat al qual li tenia molta estima, i que es trobava extraviat per les pinedes de la partida Camí Serra de Quatretonda. Aquest home tenia un altre guacamai que estava utilitzant com a reclam.\nQuan els Guàrdies Civils van veure al guacamai, aquest es trobava a un arbre dins d’una zona escarpada amb pins de 12 metres d’altura amb la zona abrupta del terreny, i fer qualsevol maniobra per a acostar-se simplement a l’arbre era una labor complexa. Per això, se li va suggerir al propietari de l’animal que tractara de buscar pals, canyes o un altre tipus d’utensilis similars, per a poder accedir des de l’alt d’un terraplé, fins a la branca on es trobava el Guacamai. La patrulla va continuar prestant servei fins que aquesta persona es fera amb més elements per a poder iniciar les maniobres.\nUna hora més tard, quan l’amo de l’animal ja tenia utensilis per a intentar la captura es va iniciar el procés, on es va unir un veí de la mateixa localitat en el rescat. Després de diversos intents d’arribar fins a la branca on es trobava el guacamai, aquests resulten infructuosos.\nEn un moment determinat, l’animal es posa a volar i es va desplaçar fins a una zona més plana i de més fàcil accés. I després de diversos intents s’aconsegueix interceptar a l’animal, el qual estava molt nerviós.\nDesprés d’una maniobra lenta per a poder baixar de l’arbre amb l’animal, els agents el van resguardar en el vehicle oficial fins a l’arribada del seu propietari al lloc.\nL’amo va agrair la labor dels agents, ja que va pensar per moments que el guacamai ja no tornaria al seu costat.\nEls agents de Benigànim juntament amb el Seprona d’Ontinyent, van practicar una inspecció al CONVENI CITES de tres guacamais que l’amo tenia en propietat. Els tres animals tenien tota la documentació correcta i es trobaven en perfectes condicions.\nLocalitzen el cos sense vida de Waffa Sebbah a un pou de La Pobla Llarga\nDues dones ferides en un accident de trànsit a l’autovia A-7 de Xàtiva


La líder opositora ucraïnesa Iúlia Timoixenko accepta acabar la vaga de fam que mantenia a la presó\nLa líder opositora ucraïnesa Iúlia Timoixenko ha acceptat posar fi a la vaga de fam que manté des de fa 20 dies a la presó com a protesta pels maltractaments dels funcionaris penitenciaris. Les autoritats han acceptat la seva condició que la tracti un metge independent al règim, i en concret un alemany, i aquest dimecres al matí ha estat traslladada des del centre penitenciari a l'hospital per començar el tractament.\nRedacció 09/05/2012 - 09.48 Actualitzat 09/05/2012 - 11.00\nTimoixenko compleix una condemna de 7 anys de presó per abús de poder. L'exprimera ministra sempre va denunciar el seu procés com una venjança personal de l'actual president, Víktor Ianukóvitx.\nLa protesta de Timoixenko ja ha tingut efecte, perquè ha obligat el president a ajornar la cimera centreuropea de final de setmana. Ho ha hagut de fer pel boicot de diversos països, que critiquen el tracte dispensat a la líder opositora.\nTimoixenko, de 51 anys, es va declarar en vaga de fam després de denunciar que va ser agredida el 20 de març per uns funcionaris de presons durant el trasllat forçós a una clínica fora de la presó per al tractament de la seva hèrnia discal.


Un estudi situa Barcelona com a "ciutat líder" en mobilitat urbana\nL'informe col·loca la capital catalana en sisena posició d'entre una cinquantena analitzada\n1 min. Barcelona 27/06/2018 17:37\n651x366 El serveis públics garanteixen Urgències i un terç del transport / B. MARRE El serveis públics garanteixen Urgències i un terç del transport / B. MARRE\nEl sistema tarifari integrat i les superilles situen Barcelona com a ciutat referència pel que fa a mobilitat urbana. Ho recull un estudi de la consultora Deloitte, que situa la capital catalana en sisena posició d'entre 47 centres urbans analitzats arreu del planeta.\nEl Deloitte City Mobility Index situa en sisena posició Barcelona entre 47 ciutats, per darrere de Singapur, Berlín, Londres, Hèlsinki i Tòquio. L'informe, que valorava positivament l'accessibilitat, la cobertura geogràfica del transport públic i les polítiques de creació de més espai per als vianants, destaca també els 15 milions d'usuaris de transport públic, i ho situa com una "dada reveladora de l'alta satisfacció".\nEntre els reptes a superar, ha proposat la identificació de plans per provar vehicles autònoms compactes adequats per al dens teixit urbà, reforçar la ciberseguretat dels sistemes i convertir estructures urbanes en espais verds.\nL'informe conclou que són "diverses" les claus per aconseguir un ecosistema eficient de mobilitat urbana, entre les quals l'aplicació de les noves tecnologies, la integració de la xarxa de transport, les mesures per reduir la contaminació i la superació de "barreres culturals que reforcen la percepció positiva del cotxe davant de l'ús del transport públic".\nVint minuts extra en un bus a la Diagonal... veient passar el tramvia\nL'AMB vol unificar el model de distribució urbana de mercaderies


Tzuba Hotel Jerusalem Israel - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKibbutz Tzuba, Oest de la Muntanya, Jerusalem, Israel, 9087000 - Veure al mapa\nBarri Oest de la Muntanya Centre Centre Centre Mamilla / Rei David Centre Jerusalem Est Centre Mamilla / Rei David Colònia Alemanya\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Tzuba Hotel es troba a la zona de Oest de la Muntanya de la ciutat de Jerusalem. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 13 km, i normalment només es triga 30 minuts per arribar a l'aeroport. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nA Tzuba Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'allotjament ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, botiga de conveniència, servei de neteja diari, servei postal, santuari per garantir el màxim confort possible.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, aire condicionat, calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com senders per fer excursionisme, parc temàtic, piscina exterior, piscina coberta, parc infantil. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Tzuba Hotel no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (67) Parelles (9) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (50) Famílies amb infants grans (2) Grups (5)


FOAP2020 Administració (*)\nTELEFORMACIÓ QUIM1 - Riscos i manipulació productes químics. Operacions bàsiques de planta química\nRiscos Químics (10 h).\nManipulació de productes químics (15 h).\nDescriure dels diferents riscos de caràcter químic que poden estar implicats en els llocs de treball del sector adobats, així com els diferents elements a tenir en compte per a la seva prevenció i control.\n1. Classificació dels productes\n1.2. Perillositat característica\n2.2. Aspectes importants\n3. La fitxa de seguretat\n3.2. Aspectes importants\n4. Efectes dels contaminants i vies d'entrada en l'organisme\n5. Transport i emmagatzematge\n5.3. Seguretat en el maneig.\nManipulació de productes químics (15)\n• 15 Hores.\nConèixer els principals perills relacionats amb la manipulació de productes químics per a una manipulació segura i responsable. Objectius específics:\nIdentificar els productes contaminants químics.\nConèixer i controlar les reaccions i els processos dels productes químics.\nPrendre les mesures de seguretat corresponents en cada cas per a la seva manipulació.\n2.4. Interacció producte -treballador.\n3.6. Incompatibilitats d'emmagatzematge\n7. Accidents greus .\nDesenvolupar correctament els diferents processos de planta i fabricació en planta química.\nConsolidar coneixements bàsics dels processos que es desenvolupen en una planta química i afavorir la comprensió de la feina de forma integral.\nConèixer els processos implicats en la preparació i tractament de matèries primeres i productes químics.\nIdentificar les matèries primeres.\nSaber abordar els serveis auxiliars del procés químic.\nControlar les operacions del procés a la planta química.\nSaber posar en marxa i aturar equips, així com controlar les funcions intermèdies.\nConèixer i saber posar en pràctica normes de seguretat i higiene mediambientals en una planta química.\n1. Productes, processos i serveis.\n1.1 Preparació i tractament de matèries primeres i productes químics\n1.2 Identificació i transport de productes químics.\n1.3 Emmagatzematge de productes químics.\n1.4 Identificació i control de matèries químiques\n1.5 Assegurament de la qualitat.\n1.6 Sistemes de gestió de la qualitat.\n1.7 Inspeccions i assajos per al control de la qualitat.\n1.8 Mostreig per al control de la qualitat.\n2. Processament de materials sòlids.\n3. Processament de materials líquids i gasos.\n4. Serveis auxiliars de procés químic.\n4.1 Preparació i posada a punt d'instal·lacions i equips auxiliars.\n4.2 Operacions bàsiques de manteniment dels equips i instal·lacions.\n5. Operacions de procés en planta química\n5.1 Característiques dels processos de producció químics industrials.\n5.2 Operacions necessàries per a la preparació de màquines i equips.\n5.3 Distribució de materials.\n5.4 Conducció del procés de producció.\n5.5 Envasat de matèries químiques i productes.\n6. Instrumentació i control\n6.1 Posada en marxa i parada d'equips.\n6.2 Paràmetres de control d'un procés químic industrial.\n6.3 Equips de mesura.\n6.4 Contingut de les fitxes de seguretat.\nTELEF-QUIM1 Teleformació QUÍMICA - Riscos i manipulació productes químics. Operacions bàsiques en planta química 26/05/2020 29/07/2020


Núria Sauquillo Guerra - L’Íbex blinda l’oportunitat per avançar cap a un nou model energètic | Pallars Digital\n«No podem deixar el canvi en mans de la classe política, cal que nosaltres siguem part activa per recuperar la plena sobirania energètica»\nper Núria Sauquillo Guerra, 22 de desembre de 2021 a les 09:55 |\nEncetem la setmana de festes i el preu de l’electricitat torna a tocar sostre, en un context d’escalada constant, arribant a ser fins a 7 vegades superior al de l’any passat, i que comparativament amb el salari mitjà actual representa un empobriment constant de les butxaques de les treballadores.\nUna situació orquestrada per l’oligopoli energètic, on poques empreses dominen i controlen com volen el mercat elèctric espanyol, sense que la classe política actuï en la veritable arrel del problema i només posi pedaços rebaixant els impostos sobre la factura elèctrica. Potser perquè aquestes són les mateixes corporacions que actuen com a portes giratòries d’aquests polítics? Alguns d’ells ben coneguts a casa nostra com Josep Borrell (PSOE) a ACCIONA o Miquel Roca (CDC) a ENDESA, només per posar-ne alguns exemples.\nMentre ells s’asseguren el seu futur, cobrant sous milionaris, el sistema fomenta una pobresa energètica que fa augmentar l’endeutament de les famílies, talls de subministrament i riscos en infrahabitatges que massa sovint acaben desencadenant accidents mortals.\nL’electricitat és un dret bàsic i no una mera mercaderia per a fer-ne negoci i enriquir les butxaques d’unes quantes (poques), per això és necessari i urgent garantir aquest dret a tota la població.\nI és que l’energia és un dels sectors estratègics que, si volem assolir la nostra plena sobirania política com a poble, cal que comencem a treballar per a controlar-la. Un control que ha de passar a mans de la ciutadania, democratitzant-la i fent-la universal i garantista per blindar-la del mercadeig. I es pot fer: països europeus propers no permeten que els seus sectors estratègics estiguin en mans privades, conservant-ne més del 50% de la titularitat pública.\nDes de principis de s. XX, el Pirineu som un territori productor d’energia renovable gràcies a l’electricitat produïda per a la força de l’aigua, un bé comú, que és de totes però que les grans empreses elèctriques han privatitzat. Perquè en aquest país es privatitza allò que genera beneficis i es nacionalitza el què genera pèrdues! Per explotar l’aigua cal una concessió pública, regulada per llei, que no pot anar més enllà dels 75 anys. Però si fem quatre números ràpidament veiem com nombroses centrals hidroelèctriques de les nostres comarques ja superen amb escreix aquests anys i continuen essent explotades per les mateixes empreses privades tot i tenir les concessions exhaurides, fet que es tradueix en beneficis milionaris que no es reverteixen al territori. Un frau de llei que es permet i aquí no passa res. Tanmateix, des de la vall de que va il·luminar Catalunya amb la primera central de l’estat, la Vall Fosca, s’ha iniciat la lluita perquè les centrals passin a mans públiques i perquè es depurin responsabilitats dels polítics, directius i tècnics que estan perpetuant aquesta situació. Poc a poc la gota d’aigua es va fent més gran: s’ha constituït la Plataforma per Recuperar l’Energia i fa pocs dies l’equip del Sense Ficció era guardonat amb el Premi Ramon Barnils pel reportatge Kilowats d’aigua. El negoci del segle.\nNo oblidem els contractes històrics on es va pactar un preu del kilowat a canvi de cedir terrenys comunals per construir aquestes hidroelèctriques que, malauradament, estan acabant amb paper mullat gràcies, cal dir-ho clar, a la connivència de molts polítics locals, que sembla que juguin el partit a favor de les multinacionals que s’enriqueixen explotant els nostres recursos naturals i que ens fan pagar la llum a preu d’or, que no en defensa dels drets històrics de la gent que habita una terra que s’està despoblant i envellint.\nCal afegir que la producció comporta tenir un paisatge cosit per línies de Molt Alta Tensió (MATs) que transporten l’energia produïda al Pirineu cap a les grans ciutats, els grans centres consumidors. I a dia d’avui, determinades zones de les nostres comarques es troben en greu perill d’albergar encara més autopistes elèctriques, privades, que pretenen evacuar l’energia produïda a les macrocentrals eòliques i fotovoltaiques de l’Aragó. Aquesta situació posa de manifest una qüestió que darrerament s’està reivindicant molt des de les entitats que defensen el lema Renovables SÍ, però NO així!, la descentralització en la producció.\nSabem, tot i que potser no en som conscients, que estem immerses en una situació d’emergència climàtica, oficialment declarada pel Govern de la Generalitat el 2019 (seguint els preceptes de la Llei de Canvi Climàtic del 2017), per la qual cosa és tant necessari com urgent iniciar una transició energètica que aposti per la descarbonització, la desnuclearització i les energies renovables. Aquesta hauria de ser l’oportunitat real de canvi del nostre model energètic, per fer la transició cap a les renovables de forma planificada i no a corre-cuita i a expenses de la patronal eòlica i solar i pendents dels ajuts Next Generation. I és que Govern ha aprovat recentment un nou el decret llei de regulació de les renovables, però el mateix dia que era ratificat pel ple del Parlament, els mateixos partits de govern que l’impulsaven registraven esmenes a la llei d’acompanyament dels pressupostos per rebaixar-ne encara més els seus preceptes, en contra del què reclamen les comarques afectades.\nAterrant la situació a la realitat propera, àrees com el sud del Pallars Jussà corren el risc de canviar les terres agrícoles per grans centrals solars, una nova especulació de la terra que es concentra en zones que ja sobrepassen la quota productora de renovables en escreix i perpetua el mateix model energètic sota el green whashing de les mateixes empreses de sempre.\nÉs evident, doncs, que no podem deixar el canvi en mans de la classe política, cal que nosaltres siguem part activa per recuperar la plena sobirania energètica, teixint propostes locals i col·laboratives que passin per l’autoorganització de la gent: comunitats i cooperatives energètiques locals, línies de distribució públiques, recuperar centrals hidroelèctriques i fer-les públiques (municipals allà on es pugui), crear xarxa intermunicpal en la distribució, etc. Pressionant perquè una energètica pública catalana sigui possible i treballi realment per un nou model energètic, transparent, popular, sobirà i descentralitzat per fer de l’energia un veritable dret universal.


» Constitució La nova frontera\nLes taules del 155: Inútil intent d’enfonsar una nació\nAfegit a Catalunya cap a una Nova Frontera. Data: nov. 30th, 2017 Comentaris tancats a Les taules del 155: Inútil intent d’enfonsar una nació\nProtagonista gens bo. Dolent, ineficaç. Una pèrdua de temps que es cobrarà uns interessos quantiosos. Signe d’un poder absolut i autoritari que, des de fa sis anys, no escolta ni treballa pel diàleg i l’enteniment. El Govern central, centralista, anti autonomista, nacionalista espanyol i amb poder absolut del Partido Popular, ho ha desfet tot. Catalunya, immemorial […]\n‘Barracons-làndia’, injustícia i patiment\nAfegit a JUSTÍCIA SOCIAL Data: juny 21st, 2016 Comentaris tancats a ‘Barracons-làndia’, injustícia i patiment\nGairebé un miler de barracons ofereixen acollida a les nenes i nens que viuen a la nació catalana. Allà realitzen les classes acompanyats pels seus mestres. Nou-cents noranta-sis barracons (996), per allò de filar prim. Cada vegada, i són nombroses i constants, les ocasions en què el president espanyol en funcions, Mariano Rajoy, (‘Partido Popular’) fa […]


Coberta de 'La meva llengua, la meva vida'. Eix\nSens dubte no s’han fet les coses bé. Com en tantes coses en la nostra ínfima vida democràtica d’ençà el règim de 1978\nEntre els anys 2018-19 vaig escriure La meva llengua, la meva vida (Voliana, 2020), amoïnada per la salut de la llengua catalana. És un llibre d’anticipació que mai no hauria volgut escriure. La llengua pròpia del lloc mai no hauria de ser un problema, però per desgràcia ho ha estat en el passat amb prohibicions del seu ús i aprenentatge. En l’actualitat és un problema que creix cada dia que passa.\nSens dubte no s’han fet les coses bé. Com en tantes coses en la nostra ínfima vida democràtica d’ençà el règim de 1978, ens hem enganyat per manca de vista no només intel·lectual sinó pràctica: per més que s’aprengui a l’escola –hi vam posar tanta esperança!-, ningú no fa servir una llengua que no necessita per viure en la Catalunya d’avui. Aquest fet porta com a conseqüència no facilitar als catalans que la parlen viure en la seva pròpia llengua a Catalunya, sobretot en les mitjanes i grans ciutats, als pobles és una altra cosa.\nEl problema del magre ús de la llengua catalana és tan alarmant en els nostres dies que fins i tot institucions i partits polítics que tan poc s’han interessat en aquest tema per no ferir les sensibilitats (però no tenint cap problema en ferir la sensibilitat dels catalanoparlants), ara sembla que se’n vulguin fer ressò. Cosa que no vol dir res, pura retòrica si no s’acompanya de polítiques que treguin el malalt de l’UCI.\nQuè s’havia d’haver fet? Fer necessària la llengua catalana, no només fer-la visible en els rètols. És una evidència davant dels tristos resultats obtinguts amb la bona fe, amb la confiança que és un deure cívic aprendre la llengua del lloc, i més quan ha estat tan perseguida fins a voler-ne l’extinció. No s’han obtingut complicitats. De manera majoritària i per solidaritat ens apuntem a salvar tantes causes humanitàries menys aquesta. Caldria preguntar-nos per què som tan pocs a defensar la llengua catalana, tan maltractada.\nHem de fer amable la llengua, és clar, per incentivar l’aprenentatge, seduir amb la indubtable bellesa de la parla i amb una literatura de nivell de les més antigues d’Europa. Però des de la primera lliçó de pedagogia se sap que no s’educa ningú només amb manyagueries sinó sent assertius. Ningú no aprèn res nou, no fa l’esforç, sinó en té necessitat. No hi ha cap dicotomia, com s’ha pretès, entre seduir i convèncer, són com les dues cames que aguanten el cos. Només cal tenir empatia per la llengua del lloc i respecte pels seus parlants que, tot parlant la llengua ofereixen una cultura. Que hores d’ara hàgim d’escriure coses tan elementals és trist, decebedor i fins i tot indignant. És un deure moral defensar la llengua catalana a Catalunya i a la resta de llocs on es parla. I més ara, que es troba en hores tan baixes. Qui amb un sentit de responsabilitat pel patrimoni cultural heretat o adoptat no ho faria.


Els projectes de la Fundació FCB a l'abast de tothom al Festival de la Infància - Fundació FCB\nHomeActualitatNotíciesEls projectes de la Fundació FCB a l'abast de tothom al Festival de la Infància\nEls projectes de la Fundació FCB a l'abast de tothom al Festival de la Infància\nAquesta cita lúdica obre les portes aquest 27 de desembre i es podrà visitar fins el dia 4 de gener A l'estand de la Fundació s'hi pot jugar a 'FutbolNet', conéixer d'on provenen les fruites amb 'Som el que mengem' i jugar amb els e-learnings de 'Barçakids'\nEl president Mas i l'alcalde Trias, acompanyats dels infants que han visitat l'estand de la Fundació. FOTO: FC BARCELONA / GERMÁN PARGA\nEstand de la Fundació al Festival de la Infància. FOTO: FC BARCELONA / GERMÁN PARGA\nLa Fundació FC Barcelona té des d’aquest divendres un espai al Festival de la Infància de Barcelona en el qual dóna a conèixer a tots els visitants els seus projectes. L'estand està situat al Pavelló número 1 del recinte firal de Montjuïc i l'horari d'obertura és d'11 a 20 hores, ininterrompudament, del 27 de desembre al 4 de gener. Enguany la Fundació ofereix en aquesta emblemàtica cita lúdica un tast dels projectes ‘Barçakids’, ‘FutbolNet’ i ‘Som el que mengem’.\nEl Festival, que enguany compleix 50 anys d’existència, ha estat inaugurat aquest divendres pel president de la Generalitat, Artur Mas, i per l’alcalde de Barcelona, Xavier Trias, entre altres personalitats. El president i l’alcalde han fet una visita inaugural pel recinte amb una parada a l’estand de la Fundació, on han pogut saludar els patrons Lola Bou, Enric Roca i Josep Maldonado. Mas i Trias han compartit també una estona de joc amb els infants que en aquell moment estaven en aquest espai.\nActivitats de futbol i tallers d’alimentació\nEn un minicamp de futbol s’ofereix la possibilitat de posar en pràctica el programa ‘FutbolNet’, la metodologia de foment de valors a través del futbol que s’aplica durant el curs escolar a diverses localitats catalanes i també al Pròxim Orient i al Brasil.\nTambé es pot participar en el taller “Aquests són els meus colors” de ‘Som el que mengem’, que ensenya als infants la importància de menjar fruita variada. En aquesta activitat els infants poden veure reproduccions encunyades d’arbres fruiters com el plataner, el pomer o el perer, entre d’altres, i se’ls convida a preparar unes broquetes de fruites amb les seves peces predilectes.


El vídeo de Minyons: el pas a pas fins a la xarxa - Diari de Terrassa\nAniol Ramon, l'actor del vídeo, i Roc Busom, el realitzador. Alberto Tallón\nAniol Ramon, l'actor del vídeo, i Roc Busom, el realitzador.\nEl vídeo de Minyons: el pas a pas fins a la xarxa\nE. G. 20.03.2021 | 04:00\nEl vídeo sobre els signes d'identitat egarencs "penjat" dimecres a les xarxes per Minyons de Terrassa com a part d'una campanya de captació de socis, s'ha convertit en viral. Ahir a la nit, ja acumulava més de 2.100 visualitzacions a Youtube.\nPerò com va sorgir la idea de versionar, nomenant la llista d'icones egarenques, l'anunci d'Estrella Damm de l'any 2011 que glossava els motius d'orgull de ser catalans? I quan i com es va gravar aquest pla seqüència que en 124 segons dona bones i variades raons per estar contents de ser de Terrassa?\n"Teníem al cap crear una campanya vinculada a la ciutat i, en la comissió de socis de Minyons va sorgir la idea de la versió", explica Jaume Maeso, president de la colla, que busca suport entre els egarencs ja que els ingressos de l'entitat han caigut un 60% per la Covid.\n"Entre diversos socis vam començar a pensar en quins eren els signes d'identitat de Terrassa -explica en Roc Busom, realitzador del vídeo-. Al principi ens van sortir símbols com per gravar tres minuts de vídeo! Vam haver de retallar-ne".\nDesprés del guionatge va arribar la recerca de la indumentària. "L'Esbart Egarenc ens va deixar els vestits per ballar 'l'Estapera'; de capgròs en tenim un a la colla, on també hi ha qui juga al hockey, així que obtenir cert material va ser fàcil".\nEl pas següent va ser triar la localització, en un vídeo que comença al frankfurt del carrer dels Gavatxons i acaba a la Plaça Vella. "Era l'emplaçament ideal, ja que els grans castells dels Minyons s'han alçat a la Vella", considera Busom, productor audiovisual de professió.\nDesprés de dues jornades d'assajos per part de l'equip, el dia finalment escollit per al rodatge va ser el dissabte 6 de març i la gravació, feta amb una càmera Red Raven de resolució d'imatge 4,5K, va durar de 9 del matí fins a quarts de 3 de la tarda. Una vintena llarga de persones van participar en el rodatge, entre actors, extres i els qui vigilaven cada tram del recorregut.\nTots ells són membres de Minyons. Tots, menys l'Enrique Padilla, el cambrer de 59 anys que formula una pregunta clau d'on parteix la ja famosa llista d'orgulls egarencs: "Què tenim?". "Tampoc va ser massa complicat, només havia de dir aquestes paraules i de servir un frankfurt", recorda l'Enrique.\nQui rep l'entrepà és l'Aniol Ramon, l'actor principal del vídeo, de 26 anys, mestre de professió i també membre de la colla. "A la diada de Minyons de fa dos anys, vaig pujar a l'escenari i devien veure que m'hi desenvolupava bé, perquè em van proposar d'aparèixer al vídeo", comenta. No havia fet mai res com actor, però l'experiència ha estat molt positiva, encara que vam haver de gravar 13 o 14 vegades".\nEn un pla seqüència com el "penjat" a les xarxes, la càmera no deixa de rodar durant un període més o menys llarg de temps, "així que ha de sortir tot bé per donar-ho per bo, cosa que no és fàcil", indica en Roc Busom, realitzador.\nEl resultat de tot plegat és visible a YouTube, Facebook, Instagram i Twitter. "Estem molt contents de la rebuda que ha tingut la campanya", assegura en Jaume Maeso, president de l'entitat. "Amb tot, no hem de perdre de vista quin és l'objectiu del vídeo -conclou-; que els egarencs s'animin a convertir-se en socis de Minyons; serà una bona manera de 'fer Terrassa'".


COMARCA DE LA VERA - VALL DE JARTE | Viatges Mestres\nCOMARCA DE LA VERA – VALL DE JARTE\n5 dies – del 28 de Març a l’1 d’Abril 2022\n– Totes les visites detallades i activitats especificades a l’itinerari\nL’Agència es reserva el dret a alterar o modificar qualsevol dels itineraris compresos en aquest circuit. Preu subjecte a un mínim de grup. Al fer la reserva es cobrarà el 25%.El preu total del viatge haurà d´esser totalment abonat 15 dies abans de la sortida.Condicions segons contracte. Subjecte a condicions canviants Covid. Evidentment, no podem garantir veure els camps florits.\nTERMINALS – PLASENCIA\nSortida a primeres hores del matí de les nostres terminals direcció Saragossa, Madrid. Dinar en ruta. Continuació fins a la provincia de Cáceres. Arribada a Plasencia, al nord de la comunitat d’Extremadura. Acomodació a l’hotel. Temps lliure, sopar i allotjament.\nPARC NACIONAL DE MONFRAGÜE – PLASENCIA\nEsmorzar a l’hotel. Durant el matí visitarem el Parc Nacional de Monfragüe. Aquí podrem admirar la flora i fauna mediterrània, amb boscos d’alzines, alzines sureres, matolls, rierols, rius i pantans, així com aus rapinyaires, cérvols, porcs senglars, linxs… juntament a la ramaderia autòctona. També veurem l’exterior del seu castell àrab.\nEn acabat tornarem a Plasencia, on dinarem en un restaurant típic. A la tarda la dedicarem a fer una completa visita de la ciutat, on trobem: la muralla que és el gran element monumental de la població.\nTambé destaquem l'aqüeducte medieval, la Catedral, carrers empedrats plens d’esglésies i convents. Acabarem a la Plaza Mayor, transitada antigament per cristians, jueus i mozàrabs, on tindrem temps lliure.\nEsmorzar a l’hotel i sortida cap a l’espectacular Vall del Jerte.\nLa primera parada serà a la Cascada del Caozo i la seva passarel.la, natura en estat pur. A continuació tindrem el privilegi de visitar una autèntica finca de cirerers, per a comprovar de primera mà l’evolució i creixement d’aquests fruits que tanta fama donen a la zona. Abans de dinar visitarem un dels pobles més representatius de l’arquitectura popular de la zona, Cabezuela, on farem un passeig guiat i coneixerem el seu centre d’interpretació de l’aigua.\nDinar en un restaurant de cuina típica de la vall, de cuina tradicional extremenya. A la tarda visitarem el poble que dóna nom a la vall, Jerte. Passejarem pels seus carrerons gaudint de construccions amb el típic entramat de fusta.\nDe tornada a l’hotel farem una parada a El Trono per a gaudir d’una espectacular vista panoràmica de la vall.\nEsmorzar a l’hotel. Dia dedicat a conèixer la Vall de la Vera, la primera parada serà a Jaraiz, on ens mostraran el procés d’elaboració d’un dels recursos més preuats d’aquesta zona, el Pimentón de la Vera.\nA continuació ens dirigirem a Cuacos de Yuste, capital de la vall amb un encantador casc històric. A continuació, rodejat de gorges naturals i ponts medievals trobarem el poble de Jarandilla. També farem una interessant parada per a visitar Garganta de la Olla, poble de referència de la comarca. Dinar en un restaurant de la zona. Dinar en un restaurant de la zona.\nA la tarda farem una visita guiada al Monestir de Yuste, casa palau on es va allotjar i va morir Carlos I. Trasllat a Plasencia, acomodació, sopar i allotjament.\nPLASENCIA – TERMINALS\nEsmorzar a l’hotel i sortida per emprendre el camí de retorn a les nostres terminals. Dinar en ruta.\nComarca de la Vera: Plasencia, Parc Nacional de Monfragüe, Vall de Jarte, Vall de la Vera


Prades | Prades acull un any més la Festa de la Patata amb novetats el proper cap de setmana\n3 de September de 2019 Prades acull un any més la Festa de la Patata amb novetats el proper cap de setmana\nPosted at 12:25h in Festes, Notes de premsa\tby\tprades\nUn dels actes estrelles a més dels tradicionals serà la conferència a càrrec de Carme Ruscalleda\nLa festa d’inici de la campanya de recollida de la patata a Prades es celebra sempre el diumenge següent a l’11 de setembre des de fa vint-i-nou edicions. Enguany com a novetat, la festa es realitzarà tant dissabte 14 com diumenge 15. En aquesta edició trobarem nous actes com el I concurs de pelar trumfos (patates) i tast de cerveses el dissabte. S’afegeix un acte destacat diumenge amb conferència a càrrec de Carme Ruscalleda, reconeguda xef a nivell mundial i primera dona que assoleix set estrelles Michelin. L’acte serà un bon complement dels tradicionals actes d’aquell dia com el concurs de truites i guisats amb degustació per part dels assistents. La patata de Prades és un producte d’una qualitat especial que li ha valgut la denominació IGP (Indicació Geogràfica Protegida). Per la festa de la patata es consumeixen 350kg de patata IGP Prades.\nLa festa comença dissabte 14 de setembre a les sis de la tarda amb la primera edició del concurs de pelar patates a la Plaça Major amb prèvia inscripció a l’Oficina de Turisme. De set a nou serà el torn del tast de cerveses al Jardí del Rector a càrrec dels Joves de Prades. Diumenge 15 de setembre seguirà la festa amb l’esmorzar popular a la Plaça Major on els assistents podran tastar patates de Prades al forn, arengada amb raïm moscatell i llonganissa de Prades acompanyat de vi de la cooperativa del Masroig. Tot seguit, s’iniciarà la 25ena exposició de productes amb denominació d’origen i mostra d’artesania. A les deu es farà missa solemne a l’església de Santa Maria la Major i a dos quarts d’onze es podrà realitzar visita guiada amenitzada per a tota la família per 7€ adults, 4€ nens de 7 a 13 anys i menors gratuït. Cal reservar a l’Oficina de Turisme. A dos quarts de dotze serà el torn de la conferència “La patata a la cuina catalana” a càrrec de Carme Ruscalleda al Centre Cívic. A la una del migdia, la xaranga Buskant el To amenitzarà la passejada dels visitants. El toc final i més original de la festa serà el concurs de truita de patates, guisats i altres receptes amb patata, que es degusten un cop lliurats els premis als guanyadors d’aquesta mostra culinària. A dos quarts de dues es notificarà i es lliuraran els premis als guanyadors del concurs de truites i a les dues es podran degustar a la Plaça Major. El certamen compta cada any amb la presència de propostes originals com truites de patata amb la forma de la font de prades, tractors o els planetes del Sistema Solar l’any passat fent referència al projecte de Parc Astronòmic Muntanyes de Prades. Els interessats a participar en el concurs podran recollir els ingredients a la sala d’actes de l’Ajuntament el dissabte dia 14 de setembre de 19 a 20 hores.\nLa festa està organitzada i patrocinada per l’Ajuntament de Prades, el Consell Regulador IGP Patates de Prades i la Cooperativa Agrícola Prades. L’esmorzar té un preu de 3€; la degustació i el plat, de 4€; i l’esmorzar, degustació i plat, 6€.\nEl conreu d’aquesta patata es produeix a la serralada de Prades a uns 1000 metres d’altitud. Aquesta ubicació comporta un terreny de conreu i una climatologia que afavoreixen una qualitat i unes propietats específiques que la distingeixen. La Patata de Prades és un conreu tradicional de la localitat, hi és present a la zona almenys des del segle XIX, i, a més, és bastant conegut i apreciat en terres catalanes. Actualment la Patata de Prades, és de la varietat Kennebec de producció poc elevada, en comparació amb d’altres, però d’una excel·lent qualitat. Carn de color blanquinós, de textura consistent, gust dolç i persistent i lleugera olor de castanya.\nMés info a https://prades.cat/notes-de-premsa/xxix-festa-de-la-patata-2019/


El CaixaForum somia pel·lícules\nL'exposició 'L'efecte del cine' explora el vessant més oníric del setè art\nUna mostra del potencial evocador i fantasiós de les imatges cinematogràfiques es pot resseguir des d'avui al CaixaForum a l'exposició L'efecte del cine. Il·lusió, realitat i imatge en moviment: somni.\nANTONI RIBAS TUR Barcelona. Actualitzada el 18/05/2011 00:00\n260x366 El CaixaForum somia pel·lícules El CaixaForum somia pel·lícules\nPer emular els espectadors de les primeres pel·lícules, a partir d'avui el CaixaForum proposa recuperar la incredulitat i deixar-se sorprendre. A través d'una dotzena d'obres d'artistes com Andy Warhol, Douglas Gordon, Rodney Graham i Tacita Dean, entre altres, l'exposició L'efecte del cine. Il·lusió, realitat i imatge en moviment: somni explora el poder que té el cinema per transportar-nos a altres dimensions i per conduir-nos pels racons menys transitats de la nostra consciència. El cinema s'ha convertit en un element cabdal per entendre la cultura contemporània, i mitjançant les imatges cinematogràfiques s'evoquen també records, desitjos i pors. Alguns dels treballs exposats posen de manifest, a més, la fragilitat de la nostra percepció: es pot dir que a vegades no calen gaires recursos per revelar aspectes desconeguts de la realitat més pròxima.\nLes dues obres que serveixen per començar l'exposició ja són tota una declaració d'intencions. A Sleep , una pel·lícula d'Andy Warhol de la qual se'n pot veure un extracte -l'original dura més de cinc hores-, l'artista convida a adoptar davant de l'obra d'art el mateix paper somiador que el protagonista de la pel·lícula. Durant una setmana, Warhol va filmar les hores de son de John Giorno, el seu amant, per fer una obra de la mateix durada que el son d'una nit. Douglas Gordon, en canvi, converteix l'espectador en actor involuntari de la instal·lació Off screen . Aquesta peça consisteix en la projecció d'un teló damunt d'una lona semblant a una pantalla de cinema, i quan la travessem la nostra ombra adquireix un curiós efecte gairebé tridimensional. Al segle XXI, les ombres de la caverna de Plató són ben vigents. El treball de Tacita Dean, que va filmar els reflexos que es projectaven damunt les façanes de vidre de la seu abandonada del govern de la República Democràtica Alemanya, i el de Wolfgang Staehle, que va gravar un hipnòtic pla fix de les cascades del Niàgara, revelen que cal poc més que la mirada de l'artista per extreure nous significats d'una realitat que està a la vista de tothom. El canadenc Bruce Crooner i l'alemany Christoph Girardet treballen amb mecanismes semblants, però a partir de la manipulació del metratge d'altres pel·lícules.\nJa de ple en el terreny de la fantasia, el nord-americà Michael Bell-Smith proposa un seguit de paisatges de videojocs despullats dels personatges que els habiten, i la canadenca Kelly Richardson fa ploure foc damunt d'un paisatge idíl·lic en què se sent cantar ocells. Queda per a l'espectador interpretar a què es deu aquesta pluja de flames.\nI encara entre altres obres trobem la protagonista de l'obra de Teresa Hubbard i Alexander Birchler, una nena que no arriba a tastar el pastís del seu vuitè aniversari i que recorda l'Alícia de la novel·la de Lewis Carroll.\nL'efecte del cine. Il·lusió, realitat i imatge en moviment: somni , organitzada pel Hirshhorn Museum i la Fundació la Caixa arriba a Barcelona coincidint amb el festival de videoart Loop.


La banda de l'Escola de Música i Dansa d'Esparreguera ofereix un concert a la Seu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La banda de l'Escola de Música i Dansa d'Esparreguera ofereix un concert a la Seu\nConcert de Som Banda! a la Seu d'Urgell\nAquest dissabte, dia 11, la banda de l’Escola Municipal de Música i Dansa d’Esparreguera (Som Banda!) oferirà un concert a la Seu d'Urgell. L'actuació es podrà veure a les 6 de la tarda al pati de la Biblioteca Sant Agustí, en el marc d'una estada de cap de setmana que aquesta agrupació farà a la capital de l'Alt Urgell. Diumenge faran un altre concert, en aquest cas a Andorra.\nSom Banda!, nascuda el curs 2016-2017, està formada per més de trenta joves d’entre 12 i 18 anys, estudiants de música d’instruments de vent i percussió. La seva raó de ser és purament pedagògica, com un complement a la formació dels seus components, introduint-los en un dels objectius de la pràctica instrumental: la pertinença a una formació instrumental de grans dimensions.\nUn requisit important per a l’assoliment d’aquesta fita són les interpretacions públiques en forma de concerts i altres tipus d’actuacions, com ara la participació en espectacles, cercaviles i trobades, davant de públics el més diversos possible. També organitzen activitats destinades a incentivar la cohesió del grup i la bona relació de tots els seus membres a través d’intercanvis i d’estades de cap de setmana.\nFins ara han fet actuacions tant a la seva escola de música com en actes culturals d'Esparreguera com són el Concert Nadalenc de la Fira de Santa Llúcia, l’acompanyament a la Cavalcada de Reis o bé l’espectacle musical de la Festa Major 2018, La Sala de Ball. També ha participat en la Trobada de Bandes d’Abrera, el juny del 2017, i han fet un intercanvi amb la Marienlyst Skoles Musikkorps d’Oslo, que els va permetre participar en la gran desfilada de la Diada Nacional de Noruega, el 17 de maig de 2017. Els professors responsables Som Banda! són David Parras (trombó i tuba) i Miquel Duran (flauta i llenguatge musical).