Llei d’espais agraris: Els camins (3)\nel dia 4.9.19\nL’article 19 de la Llei d’Espais agraris regula el tema dels camins rurals.\nAquest és un gran tema, sobre el qual hi ha molta literatura jurídica i lleis i reglaments que al llarg de la història molts expert juristes hi han dit la seva. És sorprenent que la llei d’espais agraris ho tracti solament en un sol article davant la complexitat.\nÉs clar que al cap i a la fi allò que prescriu és la conveniència de fer un inventari dels camins de Catalunya, un fet que fins ara ha estat una il·lusió, perquè la Llei 9/1995 sobre l’accés al medi natural, vigent, encarregava als Consells Comarcals fer aquesta tasca, i avui solament algunes comarques han pogut desenvolupar aquest encàrrec, com és el cas de les comarques del Baix Ebre, el Vallès Occidental, el Bages, el Garraf, la Garrotxa i l’Alt Camp i potser alguna més.\nAquest fet de determinar els camins existents porta implícit el fet de fixar qui en té la titularitat i les característiques de cadascun. Aquí hi ha molt a dir per part dels ajuntaments, en aquest cas els ajuntaments dels espais rurals, que acostumen a no disposar de recursos per a poder fer front a aquest ingent feina que això genera, atès que cal mirar registres de la propietat, escriptures i documents de tota mena per a determinar la titularitat, com a mínim, i en molts casos cal parlar i parlamentar amb els habitants de la zona.\nUna altra qüestió a considerar és l’ús dels camins i la vinculació amb qui és el titular, cosa encara més difusa. No cal que entrem en el problema dels partionaments de finques o de termes municipals que utilitzen els camins com a fita de terme, i en cas de necessitar fer la plataforma més ampla, sovint es genera un conflicte d’interessos entre els titulars d’un costat i de l’altre.\nSolament mirant el que diu la llei d’accés al medi natural, ja ens surten set classes de camins que anomena de la manera següent: Camins forestals, pistes forestals, pistes de desembosc, camins rurals, camins ramaders (amb una legislació específica, estatal, molt exigent -Llei de Vies pecuàries 3/1995, BOE 24 de març); camins d’abast, corriols i senders. Cal afegir els camins de sagrament, una ocupació temporal del camí per a un servei amb vincle religiós.\nA part de la qüestió del nom que tingui el camí, cal determinar les afectacions que té aquesta infraestructura viària, com l’amplada, les servituds, el tancament, l’ús públic o l’ús privat exclusiu per la propietat, la senyalística... Sense haver dit res del Registre de la propietat i del corresponent apunt en el cadastre. Pel que fa a aquest apartat, no és menor la qüestió, atès que hi ha una vinculació sobre si es paguen impostos pel terreny que ocupa el camí en qüestió, en funció de la seva titularitat, però aquesta és una qüestió que la Llei d’Espais agraris no hi entra.\nLa llei d’espais agraris diu que “s’entén per camí rural la via, pavimentada o no, que no forma part de la xarxa de carreteres, però que n’és complementària i contribueix a la vertebració del territori rural, i que, en particular, dona accés a nuclis rurals o a masies habitades o els comunica amb una carretera o un vial d’ordre superior; permet d’accedir a les explotacions agràries i facilita els treballs necessaris que s’han de fer per a la producció agrària i la comunicació amb punts d’interès turístic, cultural o patrimonial.”\nCrec que és bo observar que la llei en aquest apartat vol aportar valor a aquestes infraestructures de comunicació vial quan diu: “... la comunicació amb punts d’interès turístic, cultural o patrimonial.” És allò de l’aplicació de la multifuncionalitat al medi agrari. Interessant i convenient, sempre que es determini en el corresponent reglament de la Llei, qui és cuida de mantenir el camí en qüestió, ja que en funció del servei que desenvolupi tindrà unes obligacions o unes altres qui se n’hagi d’encarregar. La multifuncionalitat acostuma a tenir repercussions econòmiques positives per al sector terciari i menys per al sector agrari.\nL’ús d’un camí, per si mateix, no pressuposa titularitat pública. Coexisteixen altres factors complementaris per a determinar la personalitat jurídica d’un camí. En primer lloc, per l’adscripció del camí al domini de l’ús públic ha de tenir un caràcter immemorial. Cosa difícil de justificar en molts casos. Altra cosa és la propietat del camí i la seva gestió. No hem d’oblidar la figura jurídica de l’usucapió, que es defineix (Viquipèdia) com el “mecanisme legal mitjançant el qual una persona pot esdevenir titular d'un bé o dret pel decurs del temps, per simple ocupació o utilització.”\nFinalment, remarquem que la Llei d’Espais agraris ha passat a ser un tema de gran interès, i els legisladors s’han atrevit a definir el concepte “Camí rural” diferentment del que diu el Decret 166/1998, de 8 de juliol, de regulació de l'accés motoritzat al medi natural, que fa el desplegament normatiu de la Llei 9/1995, de 27 de juliol, de regulació de l'accés motoritzat al medi natura, que en el seu article 2 diu: “Camins rurals, les vies pavimentades, o de terra, de circulació permanent, construïdes per a la millora de les infraestructures agrícoles, ramaderes i forestals, d’unió entre infraestructures agrícoles, ramaderes i forestals, d’unió entre localitats o d’accés a cases o nuclis de població situats en zones rurals”.\nAmb tot això, ja es pot veure la importància dels camins primaris, secundaris i terciaris que explicita la Llei d’Espais agraris.\nLlarga vida a la Llei d’Espais Agraris i que el seu Reglament sigui excel·lent.\n(1) Decret 166/1998, de 8 de juliol (DOGC 17.7.1998)\nEl Decret català 166/1998, de 8 de juliol, que desenvolupa la Llei 9/1995, de 27 de juliol, sobre accés motoritzat al medi natural, conceptualitza diverses classes de camins que pot ser-nos força útil. Als efectes d’aquest Decret s’entén per:\nCamins forestals: les vies de terra o pavimentades de circulació permanent que serveixen per a la gestió, la vigilància i la defensa de les forests, amb una amplada mitjana de plataforma de 4 metres, i que formen la xarxa forestal bàsica.\nPistes forestals: les vies de terra o pavimentades connectades amb les anteriors i de característiques similars, construïdes primordialment per al transport dels aprofitaments forestals, amb una amplada mitjana de plataforma de 3 metres, que formen la xarxa forestal secundària.\nPistes de desembosc: les vies de terra i de circulació temporal exclusivament construïdes per al transport d’aprofitaments forestals, amb una amplada mitjana de plataforma de 2,5 metres (vinculades amb l’article 62 de la Llei 6/1998, Forestal de Catalunya).\nCamins rurals: les vies pavimentades, o de terra, de circulació permanent, construïdes per a la millora de les infraestructures agrícoles, ramaderes i forestals, d’unió entre infraestructures agrícoles, ramaderes i forestals, d’unió entre localitats o d’accés a cases o nuclis de població situats en zones rurals.\nCamins ramaders: els camins seguits tradicionalment pel bestiar transhumant en els seus desplaçaments periòdics per a l’aprofitament de les pastures naturals.\nCamins de bast: els antics camins aptes per al pas d’animals de càrrega i no aptes actualment per a la circulació de vehicles de quatre rodes.\nCorriols i senders: vials únicament aptes per al pas de vianants.\nCamins de sagrament: camí utilitzat per anar a administrar els auxilis espirituals, per a la conducció de difunts als enterraments o bé en les antigues processons rurals.\nImatge: Camins. Camí de la Plana. Ciuret (Bisaura), Foto de Lluís Vilardell\nNo es aplicable la usucapió per adquirir la titularitat o el dret de pas per un camí ja que l'ús del vial es considera una servitud discontinua\nL'assignatura pendent és encara assignar la titularitat i les normes d'ús de la gran longitud de vials que són usats de forma general però que realment i paradoxalment son propietat en els seus diferents trams del propietari dels terrenys per on discorren


Abertis invertirà a Argentina per allargar la concessió\nLa companyia destinarà 430 milions de dòlars a canvi d'ampliar la duració del contracte fins al 2030\nper Europa Press Barcelona. 21 d’agost de 2017 12:03\nAbertis amplia el negoci a Argentina\nAbertis ha acordat amb Argentina noves inversions per un import de 430 milions de dòlars (uns 366 milions d'euros) a Autopistas del Sol (Ausol), societat del grup al país llatinoamericà, a canvi d'ampliar la duració de la concessió de 2020 fins al 2030.\nAquesta extensió, segons ha informat la companyia a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV), suposa un reconeixement dels reequilibris pendents i contempla un pla d'inversió addicional per millorar la xarxa viària actual, que es finançarà completament amb els ingressos futurs de la concessió.\nAusol, juntament amb la Dirección Nacional de Vialidad, depenent del Ministeri de Transport d'Argentina, han subscrit l'acta que dóna inici al procés d'extensió de la concessió. Tot i així, el procés requereix encara altres aprovacions legals i governamentals.\nA mitjans del mes de juny, Abertis ja va arribar a un acord similar amb Argentina respecte a la seva altra concessionària al país, GCO, en el qual es contempla també un pla d'inversions de 250 milions de dòlars i l'ampliació de la concessió del 2018 al 2030.\nAbertis té una participació del 31,59% (el 49% dels drets de vot) a Ausol, la concessionària encarregada de la construcció, manteniment, administració i explotació de l'accés nord a la ciutat de Buenos Aires. A més, la companyia també compta amb la concessió de l'autopista de circumval·lació General Paz i és present a Argentina a través de la concessionària GCO, en la qual posseeix una participació del 48,6%.\nEl negoci d'Abertis a Argentina ha aportat al grup 189 milions d'euros en ingressos i 56 milions d'euros d'Ebdita el 2016.\nLa bona noticia del dia Gran empresa


Una quarantena de persones participen en una jornada telemàtica sobre energies renovables |\n← Càpsula informativa del mes de març 2021\nCàpsula informativa del mes d’abril 2021 →\nPublicat el 15 d'abril de 2021 per admin\nLa trobada ha estat organitzada per Pallars Actiu i l’Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i Aran\nCaptura d’una part dels assistents a la jornada | Pallars Actiu\nPallars ActiuUna quarantena de persones han participat en una jornada telemàtica sobre energies renovables organitzada per Pallars Actiu i l’Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i Aran. La sessió, titulada A l’Alt Pirineu i Aran apostem per les energies sostenibles i renovables, s’ha realitzat aquest dimecres amb més d’una quarantena d’assistents provinents dels sectors públic i privat del Pirineu. Durant la jornada s’han presentat projectes que ja s’estan treballant al territori pirinenc, així com casos d’èxit que s’estan donant arreu del territori català.\nHi han intervingut diferents empreses privades del sector de l’energia compromeses amb la transició energètica com PEUSA, que ha presentat el projecte Compirena per fer edificis intel·ligents. També hi ha participat Factor Energia, que ha exposat les possibilitats reals amb l’autoconsum fotovoltaic, així com l’empresa KM0 Energy, que ha posat l’accent en les comunitats d’energies renovables, possibles i factibles a dia d’avui.\nA banda, també han intervingut Ignasi Herms, cap de l’àrea de recursos geològics de l’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (ICGC), que ha exposat les possibilitats que brinda la geotèrmia a Catalunya. Des del hub Hèpic del Conselh Generau d’Aran, Guillem Piris ha presentat el projecte que s’està desenvolupant a Vielha per posar en funcionament una comunitat energètica perquè els edificis públics puguin fer ús de la geotèrmia, amb la combinació d’altres energies renovables com la biomassa.\nLa jornada ha transmès a tots els assistents, públics i privats, que s’han de trobar solucions per desenvolupar les energies renovables i que cada territori ha de trobar el seu model més adequat. Pallars Actiu, conjuntament amb l’Ateneu Cooperatiu de l’Alt Pirineu i Aran, ha manifestat la seva intenció de continuar promovent aquest tipus de jornades perquè el territori “pugui fer aquesta transició energètica tan necessària i inevitable”.


Registre de visitants – Peldaño\nBenvingut al sistema de registre per a visitants de Security Forum 2019.\nSecurity Forum – Visitant CA\n¡Gratis! Sol·licitar Entrada\nAquesta entrada et dóna accés lliure i sense restriccions a tots els Congressos, Espais de Conferències, Espais Expositius, Tallers, Zones de Networking i Àrees de Lleure que es celebren tant a Contact Fòrum, com a Security Forum i TecnoHotel Fòrum.\nSecurity Forum – Visitant + Premis CA\n60,00€ Sol·licitar Entrada\nAccés al congrés. Accés al sopar i al lliurament de premis de SF del dia 29/05/2019. Amb aquesta entrada tindràs accés als dos dies de congrés (Global Day i Ciber Day), al sopar i lliurament de premis, a l'àrea d'exposició, a les exhibicions del vestíbul i a les interessants xerrades del panel d’experts.\nAJUDA I TERMES\nCodi de descompte: si vostè és membre d’alguna de les entitats col·laboradores de Security Forum, en la següent pàgina podrà facilitar el codi de descompte que li ha proporcionat la seva entitat. Prem sobre l’opció «Inscriure’s» i, al final de la pàgina, usa aquest codi.\nConsulta el programa del congrés: https://www.securityforum.es/#programa.\nL’aforament del congrés i el sopar és limitat. Les reserves de realitzaran per rigorós ordre d’inscripció.L\nNo s’acceptarà la cancel·lació d’entrades per al congrés i el sopar amb menys de 72 hores d’antelació.


Residenza Roma Centro Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Lucullo, 11, Via Veneto, Roma, Itàlia, 00184 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Residenza Roma Centro?\nBarri Via Veneto Trevi Roma Est Eur i Garbatella Trastevere Nomentano\nMés informació sobre Residenza Roma Centro\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Roma, no busqui més enllà de Residenza Roma Centro. Situat només a 0.1 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Ambaixada de Cap Verd, Chiesa di Santa Maria della Vittoria, Ambaixada dels Estats Units donen a aquest hotel un encant especial.\nResidenza Roma Centro també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Roma. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei d'habitacions 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport són només algunes de les comoditats que fan que Residenza Roma Centro sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nEls clients poden triar d'entre 5 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Residenza Roma Centro no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (20)Viatger de Negocis (1)Parelles (15)Viatgers en solitari (1)Famílies amb infants petits (2)Famílies amb infants grans (1)\nCobi, Nova Zelanda\nKimly, Estats Units


El PSM considera fonamental que la consellera Castillo expliqui l’adjudicació de l’hospital de Son Espases\nMascaró assegura que “el vot particular de dos membres del Consell Consultiu amb el qual denuncien l’existència de sospites de manca de transparència i neutralitat són motiu més que suficients perquè la consellera comparegui davant el Parlament i aclareixi tot el procediment d’adjudicació”.\nEl PSM considera fonamental que la consellera de Salut i Consum, Ana Maria Castillo, expliqui l’adjudicació de l’hospital de Son Espases. Joana Lluïsa Mascaró, diputada del PSM al Parlament de les Illes Balears, assegura que “el vot particular de dos membres del Consell Consultiu amb el qual denuncien l’existència de sospites de manca de transparència i neutralitat són motiu més que suficients perquè la consellera comparegui davant el Parlament i aclareixi tot el procediment d’adjudicació”.\nLa diputada nacionalista afirma que “des del començament el projecte de Son Espases ha estat un cúmul de continus despropòsits que no han suposat altre cosa que retardar la possibilitat de comptar amb un nou hospital nou, a la vegada que incrementar les sospites que el canvi d’ubicació del nou hospital només responia a interessos urbanístics i especulatius”.\nMascaró recorda que el Grup Parlamentari del PSM ha demanat la convocatòria de la Comissió no Permanent de Salut i la compareixença de la consellera Castillo per tal de debatre el procés d’adjudicació i construcció del nou hospital. Els nacionalistes també han sol·licitat el dictamen del Consell Consultiu. En aquest sentit, la diputada del PSM explica que “volen tenir aquest informe abans de la compareixença de la consellera per poder demanar-li aclariments”.\nFinalment, Joana Lluïsa Mascaró demana al Govern que no perdi més temps, retiri definitivament el projecte de Son Espases i recuperi urgentment la construcció del nou Hospital de referència a Son Dureta. “El Partit Popular va prometre un nou hospital, però no va dir a on: per tant és hora de recuperar el projecte iniciat pel Sr. Rodrigo de Santos i fer el nou hospital a Son Dureta per no privar més temps als ciutadans d’aquestes de les Illes Balears d’un hospital modern i amb les condicions necessàries. Ja duen un retràs de més de dos anys!. És hora que el Govern i el Partit Popular recuperin el seny i un mínim de dignitat política, i això ara ja només ho poden fer apostant per la construcció del projecte inicial a Son Dureta”, ha afirmat Mascaró.


Escola d'Adults de Benetússer: 2017\nCom ja vam comentar la setmana passada, ahir vam estar visitant el Palau Ducal dels Borja a Gandia. El guia ens va contar la vida i miracles d'aquesta família i vam descobrir coses que no sabíem d'ells. La vesprada va estar molt agradable. Ací teniu una mostra de les fotos que hi vam fer.\nPublicat per Fani Ferrer a 15:40 Cap comentari:\nLa propera setmana del 5 al 10 de juny realitzarem les activitats de final de curs i seran estes:\n- El dilluns 5 visitarem el Palau Ducal de Gandia.\n- El dimarts 6 anirem a l'Hemisfèric i vorem "America Wild: Parques Naturales".\n- El dimecres 7 tindrem l'esperat campionat de parxís que finalitzarem amb un bon berenar.\n- El dijous 8 ens reunirem tota l'Escola al pati per gaudir del sopar de final de curs.\n- El dissabte 10 anirem d'excursió a Alcoi.\nPublicat per Fani Ferrer a 19:06 Cap comentari:\nAcabem el projecte de la pintura abstracta\nHui hem acabat el projecte de Pintura Abstracta per aquest curs. L'últim pintor que hem treballar ha estat Alexander Calder però abans d'aquest estudiàrem a Ted Harrison. Ací us deixem el treball.\nPublicat per Fani Ferrer a 19:31 Cap comentari:\nVolem compartir amb vosaltres el Projecte de Pintura Abstracta que està arribant a la fi. Als pintors que ja hem mostrat s'han unit:\nPollock i Kusama, i amb aquesta última hem donat un nou pas i l'hem treballada amb un llenç. Ací teniu el resultat.\nPublicat per Fani Ferrer a 11:53 Cap comentari:\nHola, bon dia, ací estem de nou!\nEsta vegada volem mostrar-vos el projecte que aquest últim trimestre hem treballat: "Recetas para 1".\nPrimerament tinguerem una classe teórica per a aprendre a confeccionar un text d'una recepta de cuina.\nSeguidament cadascú dels i les alumnes varen escriure la seua recepta, la premisa era que totes havíen de ser per a una persona (màxim 2), ja que molta gent viu sola.\nFérem la correcció a classe.\nEs va passar a l'ordinador i es feren còpies per a tots i totes.\nPer últim preparàrem la portada. I ens ha quedat molt lluïdor, i si no jutgeu vosaltres.\nPublicat per Fani Ferrer a 11:44 Cap comentari:\nL' ASCENSOR FUNCIONA!!!!!! ACÍ ESTÀ LA PROVA.\nPublicat per Fani Ferrer a 12:26 Cap comentari:\nAhir 6 d'abril vam anar al Teatre Talia on vam veure l'obra "El retorn de la cotorra del mercat" i gaudírem d'un espectacle ple de música que igual ens enviava cap a la València antiga que ens retornava a la València actual. Una eixida cultural de tant en tant ens carrega les piles i ens trau de la monotonia. A més a més, la primavera ens estava animant a eixir de les aules. Ahir erem un bon grup i animeu-vos que açò no ha fet més que començar.\nPublicat per Fani Ferrer a 12:20 Cap comentari:\nEl dimecres 29 vam fer una visita guiada pel Centre d'Educació Ambiental de la Comunitat Valenciana que es troba a Sagunt. El Centre ofereix els seus recursos a fi de contribuir a un major coneixement i comprensió del medi ambient i a la utilització sostenible dels recursos naturals. Sols l'Alqueria ja paga la pena visitar-la ja que s'ha fet una bona restauració, mantenint l'esència de la construcció. Però a més a més la visita a l'Hort Històric és molt educativa (malgrat la plaga de mosquits que estan sofrint en aquest moment).\nNo us perdeu la visita en quan pogueu. Gaudireu, a l'igual que nosaltres ho vam fer.\nAl pati estudiant les energies sostenibles\nA l' hort\nPublicat per Fani Ferrer a 12:34 Cap comentari:\nHola de nou! Amb la panxa plena de bunyols i xocolate, anirem a veure aquest any les falles. Ací teniu una mostra de la festa que hem celebrat hui a l' Escola amb globotada inclosa.\nPublicat per Fani Ferrer a 20:00 Cap comentari:\nDurant estos dies de febrer, a la classe hem confeccionat un "photocall" per poder-se fer fotos de l' amistat; amb totes elles hem fet un mural que ací us mostrem.\nPublicat per Fani Ferrer a 10:56 Cap comentari:\nXino-xano hem arribat a febrer, i el nostre projecte de la Pintura Abstracta ha avançat un poc. Hem afegit a Miró i Kandinski, Mondrian i Klee. Ací us mostrem el treball.\nPublicat per Fani Ferrer a 20:14 Cap comentari:\nDe nou us saludem per mostrar-vos com de bé s'ho p...\nCom ja vam comentar la setmana passada, ahir vam e...\nLa propera setmana del 5 al 10 de juny real...\nEUREKA! L' ASCENSOR FUNCIONA!!!!!! ACÍ ESTÀ LA...


«Retorn a Killybegs», de Sorj Chalandon | El blog d'Edicions de 1984\n«Retorn a Killybegs», de Sorj Chalandon\nPublicat el 13 gener 2014 per edicions1984\nLa història d’un home atrapat primer per la misèria, després per la guerra i finalment per la pau.\nLa història d’un país, d’una vida i d’una traïció.\n«Ara que s’ha descobert tot, els altres parlaran per mi. L’IRA, els anglesos, la família, els coneguts, alguns periodistes que no he vist mai. N’hi haurà que s’atreviran a explicar-vos per què i com he traït. Potser s’escriuran llibres sobre mi. […] No feu cas del que diguin. No us fieu dels meus enemics, i encara menys dels meus amics. Eviteu els qui pretenguin haver-me conegut. Ningú no ha estat mai dins la meva pell. Ningú. Si ara parlo, ho faig perquè sóc l’únic que pot dir la veritat. Perquè, després de mi, espero el silenci.»\nAquesta extraordinària novel•la, guanyadora del Gran Premi de Novel•la de l’Acadèmia Francesa 2011, escrita en un to directe i personalíssim, ens parla d’un tema sensible: les circumstàncies d’extrema duresa que van haver de viure durant anys els independentistes irlandesos de Belfast. Retorn a Killybegs és la història d’un traïdor a la seva comunitat, però també el relat del balanç d’una vida que retorna als orígens. L’estil directe i sense concessions al sentimentalisme, aferrat sempre a la veritat per dura que aquesta sigui, i una història d’una potència que fa estralls, fan que la lectura d’aquesta novel•la esdevingui urgent, poderosa, inajornable. Difícil, per no dir impossible, deixar-la per a demà.\nSorj Chalandon, nascut el 1952, va ser durant molt de temps periodista al diari Libération abans d’incorporar-se a Le Canard enchaîné. Amb els seus reportatges sobre Irlanda del Nord, el 1988 va guanyar el premi Albert Londres. Ha publicat diverses novel·les, entre les quals destaquem Une promesse (2006, premi Médicis), Mon traître (2008) i Le quatrième mur (2013, premi Goncourt dels Instituts).\nHistòria d’una novel·la\nL’any 1988, Sorj Chalandon, periodista aleshores del Libération, va rebre el premi Albert Londres per la seva cobertura del conflicte d’Irlanda del Nord. Tenia 35 anys. Arran d’aquella sèrie d’articles i reportatges, va fer d’Irlanda el país del seu cor i de la seva lluita, fins a fer amistat amb certs caps de l’estat major de l’IRA, com Denis Donaldson, qui el 2005 va confessar haver estat vint anys actuant com a espia dels serveis secrets britànics. El seu amic, el seu mentor, era un traïdor a la causa. Un any més tard, Donaldson va ser assassinat per membres dissidents de l’IRA que no acceptaven el curs del procés de pau. Tot això va tenir un gran impacte en Chalandon. Retorn a Killybegs és la història novel•lada de la injustícia i la resistència, d’una lluita ferotge i cruel, la història de la misèria dels carrers catòlics de Belfast, de les clavegueres de l’Estat i de les ombres de la clandestinitat i, finalment, dels dolorosos però necessaris sacrificis que menen a la pau. I la història d’una amistat. I d’una traïció.\nExplicar la vida de Denis Donaldson és feina del Chalandon periodista. Imaginar i comprendre la vida d’un heroi i d’un traïdor al mateix temps, donar-li una segona vida de ficció sota el nom de Tyrone Meeham, fan de Chalandon un gran escriptor.\nL'entrada va ser publicada el Novetats editorials i etiquetada Sorj Chalandon per edicions1984. Guarda l'enllaç permanent.


Elter, el portal d'Osona - Joan Tena i Pep Poblet encetaran un cap de setmana del «Viu Manlleu!» ple de concerts\nAlbert Vilella | dimarts 4 de agost de 2020 10:56h\nLes actuacions de Matthew McDaid i de la companyia CobosMika portaran folk i dansa\nEls concerts es repartiran entre la Plaça Fra Bernadí, l'Embarcador del Ter i el Prat del rocòdrom | elter.net\nManlleu, | A les portes de la Festa Major, el “Viu Manlleu!” continua amb la seva programació. La Plaça Fra Bernadí, l’Embarcador del Ter i el Prat del rocòdrom acolliran els concerts de Joan Tena i Pep Poblet, de Matthew McDaid i de la companyia CobosMika. L’outlet que havia d’organitzar el MAB Manlleu per aquest divendres, ha quedat anul·lat.\nJoan Tena i Pep Poblet encetaran el cap de setmana musical a la Plaça Fra Bernadí. El duet presentarà a Manlleu una actuació que reinterpretarà grans temes catalans dels últims anys. Es tracta d’una primícia, mai abans s’ha portat a terme.\nTena i Poblet han agafat uns quinze temes de grups com Sopa de Cabra, Oques Grasses o Manel i els han adaptat al seu propi estil, amb guitarra i saxo. El format d’aquest concert s’assimilarà al que tenia el programa matinal de televisió de La Xarxa, “Ben trobats”: música i història. Entre cançó i cançó s’explicaran curiositats, anècdotes i vivències relacionades amb el tema que anirà a continuació.\nPep Poblet explica que està “encantat de tornar” a la seva ciutat, que sempre li ha obert les portes per presentar els seus projectes. El saxofonista manlleuenc també fa valdre la feina realitzada per l’Ajuntament, “Manlleu és dels llocs on més s’ha programat activitats culturals, malgrat la situació de pandèmia”. “Prova d’això”, afegeix, “és el Viu Manlleu!”.\nL’artista també afegeix que té pendent un seguit d’actuacions per celebrar els seus 40 anys en el món de la música, que té intenció de realitzar de cara l’any que ve.\nDe moment, aquest dissabte a les 22 h, Joan Tena i Pep Poblet actuaran a l’escenari situat a la Plaça Fra Bernadí.\nEls concerts de Matthew McDaid i la companyia CobosMika tancaran la setmana. A les 12 del migdia, envoltat de l’ambient relaxat del vermut de l’Embarcador del Ter, tindrà lloc l’actuació del músic Matthew McDaid. Acompanyat del so de la seva guitarra, l’artista interpretarà temes del seu últim disc anomenat “Off the Beaten Track”.\nA les 7 de la tarda al Prat del rocòdrom, serà el torn de la companyia CobosMika, que portaran a Manlleu un dels seus espectacles més exitosos, “scRakeja’t 2.0”. L’actuació fusiona la dansa contemporània i les danses urbanes a través d’una “battle”, un combat dansat.


Solució pionera a Silla al problema dels animals abandonats, ferits o malalts - Notícies - Ajuntament de Silla\nPortada > Actualitat > Notícies > Solució pionera a Silla al problema dels animals abandonats, ferits o malalts\nSolució pionera a Silla al problema dels animals abandonats, ferits o malalts\nL'Ajuntament de Silla, l'Hospital Veterinario Valencia Sur, Stiching Let's Adopt International i la Sociedad Protectora de Animales y Plantas de Silla (SPAPS) han acordat un protocol d'actuació pioner a seguir davant d'un animal abandonat, ferit o malalt a Silla i que dóna solució a aquest problema.\nEs tracta d’un acord molt important ja que implica a tots els agents existents al municipi que poden actuar en benefici dels animals que es troben en aquesta situació d’indefensió, alhora que defineix la responsabilitat de cadascun d’ells i reconeix la important tasca altruista que desenvolupen tant les entitats com les persones voluntàries al municipi en favor del benestar animal.\nQualsevol persona que detecte la presència d’un animal abandonat, ferit o malalt a Silla únicament ha de telefonar a la Policia Local al 961211718 i aquest protocol es posarà en marxa immediatament.\nLa Policia Local comprovarà si l’animal disposa de microxip identificatiu i, en cas afirmatiu, requerirà al seu propietari o propietària perquè es faça responsable de l’atenció de l’animal, sense perjudici de les possibles actuacions que se’n deriven d’acord amb la normativa vigent.\nEn el cas que l’animal no dispose de microxip, la Policia Local avisarà a l’Hospital Veterinario Valencia Sur, a la Sociedad Protectora de Animales y Plantas de Silla i a l’empresa concessionària del servei de recollida d’animals perquè el traslladen a les instal·lacions de l’hospital veterinari. Els responsables de l’hospital valoraran l’estat de l’animal.\nSi el seu estat és greu, les despeses de la intervenció i cura seran assumides per l’Hospital Veterinario Valencia Sur i Stiching Let’s Adopt International i aquesta última gestionarà la seua adopció.\nSi l’estat de l’animal requerira només una intervenció lleu, les despeses de la intervenció i cura seran assumides per l’Hospital Veterinario Valencia Sur i després d’uns dies de recuperació, lliurarà l’animal a la Sociedad Protectora de Animales y Plantas de Silla. Paral·lelament, per tal de previndre aquestes situacions, a Silla es realitzarà una campanya de conscienciació a favor de l’adopció i es crearà una base de dades amb les persones que estiguen disposades a acollir o adoptar els animals.\nEs realitzaran els informes i el seguiment de tots i cascun dels casos que es produïsquen al municipi a partir de la seua aprovació i la corresponent campanya de conscienciació i sensibilització de la societat en la prevenció de l’abandonament i a favor de l’adopció i el respecte dels drets dels animals.\nAquest protocol és únic ja que fins ara no s’havia aconseguit un acord d’aquestes característiques en cap altre municipi i és un reflex de la política del govern local per convertir Silla en una ciutat amiga dels animals.


El llibre solidari de Francesc Jover, disponible a llibreries de Cocentaina, Muro, Alcoi, Ibi i Biar | ARA Multimèdia\nEl llibre solidari de Francesc Jover, disponible a llibreries de Cocentaina, Muro, Alcoi, Ibi i Biar\nPresentació al Palau Comtal / Projecte Somriures\nDestinat al Projecte Somriures\nEscrit per Rubén Lledó 26 octubre 2020\n'Cançons i Romanços del Comtat' és el nou llibre de Francesc Jover que ha sigut presentat al Pati d'Armes del Palau Comtal de Cocentaina. Ja es pot adquirir a llibreries de les nostres comarques. Cal destacar que la recaptació íntegra de la compra del llibre va destinat al Projecte Somriures, una associació de famílies que lluita cada dia pels seus fills amb diversitat funcional.\nLa publicació de Francesc Jover recull la història i la cultura del País Valencià comprant aquest llibre que és un gran recull folklòric, no sols de cançons i romanços, sinó també de rondalles, versos, contes, jocs i costums, en un ingent treball de camp que recorre diferents pobles de la comarca del Comtat.\nLa presentació a Cocentaina ha estat organitzada conjuntament la Garbera Cultural El Guaret i la Regidoria de Cultura i que va amenitzar la Colla de Dolçaines i Tabals Mal Passet. Aquests són els comerços on es pot adquirir el llibre:


single,single-portfolio_page,postid-50881,qode-core-1.0.1,ajax_fade,page_not_loaded,,capri-ver-1.5, vertical_menu_with_scroll,smooth_scroll,fade_push_text_top,transparent_content,blog_installed,wpb-js-composer js-comp-ver-4.12,vc_responsive\nApp MACBA és una aplicació per a dispositius mòbils (iOs i Android) amb realitat augmentada pel Museu d’Art Contemporani de Barcelona\nAplicació multilingüe per a dispositius iOs i Android, que incorpora mecanismes de realitat augmentada, i permet experimentar la visita al Museu d’una forma diferent. L’aplicació inclou informació bàsica d’accés al museu, les exposicions, l’agenda d’activitats i continguts multimèdia sobre algunes obres de la Col·lecció MACBA.\nAquesta informació va canviant periòdicament, oferint a l’usuari noves maneres d’acostar-se a les obres a través de rutes i continguts exclusius, accessibles a través del reconeixement directe per realitat augmentada. En aquest sentit, s’ha incorporat una secció anomenada “MACBA a través” que permet “veure per un forat” tot allò que normalment no es visible del Museu. Els visitants que trobin i enfoquin les icones amb forma d’ull amagades per l’edifici, podran donar una ullada a aquest MACBA desconegut i rebran un obsequi si són capaços de completar tot el recorregut.\nEl disseny de l’aplicació és totalment responsive, adaptant-se a tot tipus de mòbils i tauletes iOs i Android. Incorpora un sistema d’actualitzacions online que fa possible mantenir al dia els continguts sense necessitat d’actualitzar via market, i integra un sistema de notificacions push per tal d’enviar avisos als usuaris sobre novetats, la inclusió de nous continguts o esdeveniments destacats.


Sant Cugat Creix - Notícia El Junior FC afronta les semifinals de la Final a 4 de la Lliga Iberdrola al camp del Club de Campo\nDesprés de penjar-se una històrica medalla de bronze en l'Euro Hockey League (EHL), la màxima competició europea de clubs, el primer equip femení d'hoquei sobre herba del Junior FC afronta aquest dissabte, 7 de maig, a les 11 hores, les semifinals de la Lliga Iberdrola. Ho farà contra el Club de Campo de Madrid, a les seves instal·lacions. El partit es podrà seguir en directe per Teledeporte. L'altra semifinal la jugaran, a les 13 hores, Sanse Complutense (2n, amb 41 punts) i RC Polo (3r, amb 37 punts).\nL'entrenador del Junior FC, Marcel Malgosa, ha assenyalat que "som dos equips que ens coneixem molt, i serà un partit amb molta pressió".\nEn les últimes 5 edicions de la Lliga Iberdrola, el Junior FC ha estat subcampió de lliga, mentre que el Club de Campo ha guanyat 4 de les 5 edicions. La temporada 2017-2018, el campió va ser la Real Sociedad.\nFOTO: Federació Espanyola de Hockey.\n< El Junior FC es penja una històrica medalla de bronze en el seu debut en la màxima competició europea de clubs, l'EHL\nEl Junior FC perd les semifinals de la Final a 4 de la Lliga Iberdrola amb el Club de Campo, campió en 4 de les últimes 5 edicions >


Pedro Sánchez està "temptejant" a Carles Puigdemont de cara a la investidura del primer, i per això s'han reunit aquest dimarts. O així, almenys, ho creu el portaveu adjunt del PP català al Parlament, Santi Rodríguez, que sembla no comprendre que altres facin el que el seu partit no ha fet en els últims dos anys.\n"Ha vingut per veure si pot tenir el suport de CDC i ERC per intentar de nou" aconseguir els suports suficients per ser el nou president del Govern, ha destacat Rodríguez en roda de premsa al Parlament després de la trobada, després del qual Sánchez ha assegurat que no ha parlat amb Puigdemont sobre la seva investidura.\nHa criticat que Sánchez hagi acudit al Palau de la Generalitat "com si representés al Govern d'Espanya", i li ha recordat que ni tan sols és candidat a la investidura.\nTambé ha lamentat que de la reunió no hagin sortit "massa acords, més enllà de criticar el Govern del PP ia Mariano Rajoy", i ha aplaudit que Sánchez hagi advocat pel diàleg institucional dins de la legalitat.\n"Si la conclusió que ha tret és que és bo que hi hagi diàleg dins dels límits de la Constitució, des del PP li donem la benvinguda a la conclusió" que ha d'haver una relació sense límits sempre que no se surti de la legalitat.\nTambé ha celebrat que Sánchez hagi demanat que es reactivi la comissió bilateral Estat-Generalitat després que "el Govern ajornés unilateralment l'última, el 30 de juliol de 2012".\nDes de llavors, "hi ha hagut reunions de segon nivell, però el plantejament del Govern des de 2012 no apel·la al diàleg sincer", sinó que vol imposar els seus plantejaments sobiranistes, ha destacat.\n"Hi ha un problema de posicionament de màxims absolutament inflexible per part dels partits que donen suport al Govern", cosa que topa amb els límits de la legalitat, ha afegit.\nSobre els 12 compareixents que aquest dimarts ha aprovat citar la Comissió d'estudi de Procés Constituent, Rodríguez ha destacat que han estat "una cacicada de l'alçada d'un campanar" perquè, segons ell, han estat negociats d'esquena al PP.\n"S'ho han arreglat entre ells i s'han repartit la proposta de compareixents un minut abans de començar la comissió", sense que el PP les hagués conegut abans, ha criticat.\nPer Rodríguez, aquesta comissió "és més pròpia de països no democràtics" i perjudica el parlamentarisme, però el PP va per deixar constància que una part de la societat catalana no comparteix l'objecte de debat.\nSalut sotmet a cribratges massius a diversos municipis del Baix...


Transparència activa i informació sobre la corporació municipal — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Govern Obert › Transparència › indicadors de transparència › ITA › Transparència activa i informació sobre la corporació municipal\nÍndex de transparència 2017. Indicadors del Bloc A. Ajuntament de Tarragona\n1. Les dades biogràfiques de l'Alcalde/sa i dels consellers/eres de l'Ajuntament, especificant com a mínim el nom i cognoms, càrrec actual, foto, ressenya biogràfica (mínim quatre línies cada un) o el seu CV, així com les seves adreces electròniques. A l'apartat Ajuntament, Govern, Consistori\n2. L'agenda institucional de l'Alcalde/sa, amb indicació i detall de les activitats ja celebrades com d'aquelles programades per a la seva pròxima realització (data, hora, lloc, descripció de l'activitat i principals participants). A l'apartat Ajuntament, Govern, Alcalde, Agenda de l'Alcalde\n3. Es publiquen de manera detallada i individualitzada les despeses de viatge de l'Alcalde/sa, i dels altres càrrecs electes de l'Ajuntament.\nEs publica en format de dades obertes a partir d'octubre de 2018\n4. La relació de llocs de treball de l'Ajuntament, així com la relació individualitzada de càrrecs (llocs) de confiança o personal eventual, i l'import individual o col·lectiu de les seves retribucions. A la Seu electrònica, Informació administrativa, Organigrama i taules retributives\n5. Les dades bàsiques de tots i cadascun dels òrgans descentralitzats, ens instrumentals i/o societats municipals, amb indicació detallada del seu objecte social, així com els enllaços als webs dels mateixos (si l'Ajuntament no tingués aquests organismes s'indicarà expressament al web i no puntuarà com a part de l'índex). A l'apartat Ajuntament, Informació de l'Administració, hi ha una pàgina de Patronats, Instituts i Empreses Municipals amb enllaços a cada una de les societats\n6. La relació de llocs de treball o plantilles de personal dels òrgans descentralitzats, ens instrumentals i societats municipals al complet, indicant-se la denominació dels llocs i les places de cada càrrec de confiança en ells existents (si l'Ajuntament no tingués aquests organismes s'indicarà expressament a la web i no puntuarà com a part de l'índex). S'hi accedeix des de l'apartat Transparència, entrant dins d'organisme autònom, empresa municipal/mixta, clicant l'empresa que ens interessa i mirar l'apartat Organització\n7. Les retribucions percebudes pels alts càrrecs (almenys de tots els càrrecs electes i dels Directors Generals si n'hi ha) de l'Ajuntament i dels màxims responsables de les Entitats participades pel mateix. A l'apartat Ajuntament, Govern, hi ha una pàgina de Retribucions dels càrrecs electes i assessors\n8. El Registre d'Interessos d'Activitats i de Béns dels Alts càrrecs de l'Ajuntament. A la Seu electrònica, Informació administrativa, Declaració d'interessos\n9. Els plans i programes anuals i plurianuals (vg. l'Agenda Local 21, i/o el Pla o mapa Estratègic) municipals en els quals es fixen objectius concrets, així com les activitats, mitjans i temps previst per a la seva consecució, i resultats o grau de consecució d'objectius obtingut. A l'apartat Ajuntament, Govern, Acció de Govern\n10. Un organigrama actualitzat que permet comprendre l'estructura organitzativa de l'Ajuntament i identificar a les persones responsables dels diferents òrgans de govern i les seves respectives funcions, incloent si escau les Juntes de Districte o barris, així com conèixer les seves relacions de dependència. A l'apartat Ajuntament, Govern, hi ha un apartat específic per als Òrgans de Govern amb tota la informació\n11. Es publica la política o la forma de dur a terme la gestió, la conservació i l'eliminació dels documents i arxius de l'Ajuntament. Es publica a partir del 2018\n12. Es publica la relació revisada i/o actualitzada d'Immobles (oficines, locals, etc.), tant propis com en règim d'arrendament, ocupats i/o adscrits a l'Ajuntament, indicant el corresponent règim en cadascun d'ells. Sí, a l'apartat Ajuntament, Informació de l'Administració, Béns i Patrimoni, hi ha una pàgina amb els immobles\n13. La relació detallada de tots els vehicles oficials (propis, llogats o cedits) adscrits a l'Ajuntament (incloent si escau els dedicats a serveis públics). Hi ha la relació actualitzada a l'apartat de Béns\n14. L'inventari actualitzat de béns i drets de l'Ajuntament de cadascun dels tres últims exercicis tancats. Hi ha l'inventari actualitzat a l'apartat de Béns\n15. Existeix i es publica el Codi ètic o de bon govern de l'Ajuntament (preferentment adaptat al nou Codi de bon govern local aprovat per unanimitat dels grups polítics en la FEMP). Sí, al portal de Transparència hi ha un destacat de Codi de Bon Govern i a la presentació del portal\n16. Les ordres del dia prèvies dels Plens Municipals Totes els ordres del dia dels plenaris es publiquen a la Seu electrònica i s'anuncia amb una notícia a la portada del web de l'Ajuntament\n17. Les actes íntegres dels Plens Municipals. Les actes dels plenaris es publiquen a la Seu electrònica, de la mateixa manera que les ordres del dia\n18. Els acords complets de les Juntes de Govern, i les Actes íntegres quan actuïn per delegació del Ple. Es poden trobar a la Seu Electrònica\n19. Els arxius d'àudio (podcast) o dels vídeos de les sessions dels plens municipals. Es poden seguir en directe a Tarragona Ràdio i consultar els anteriors també al web municipal.\n20. Les resolucions judicials (amb un enllaç al seu contingut íntegre) que afectin a l'Ajuntament (en l'ordre contenciós, laboral, etc.) (Si no les hi ha hagut, s'indicarà expressament al web i no puntuarà com a part de l'índex).\n21. Les resolucions d'autorització o reconeixement de la compatibilitat i les autoritzacions d'exercici de l'activitat privada a alts càrrecs (si no les hi hagués hagut, això es publicarà expressament al web). Es pot consultar a la Seu Electrònica, al mateix apartat on hi ha les declaracions d'interessos


▷ ⭐Definició de instigador⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de instigador\nDefinició de instigador\nara pots descobrir La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula instigador, en aquesta col·lecció de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot usar en un context real aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et proposem de la llista completa que pots trobar aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa instigador.\n¿Cóm es diu instigador en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice instigador en catalán?\nSi vols aprendre com es diu en castellà instigador has de entendre que la seva traducció és instigador pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar instigador\nla participació, com a còmplice o instigador, en aquesta ajuda.\nLa responsabilitat de l’instigador o còmplice d’un delicte pressuposa en tots els casos la responsabilitat de l’autor […] del delicte.\nParticipació com a principal, […] coprincipal, intermediari, instigador, còmplice o accessori […] en algun frau o suborn, o en […] qualsevol altre assumpte, en la realització o intent de comissió de, o en qualsevol col·laboració o conspiració per cometre qualsevol dels actes referits en aquest article.\nMentre que la gent a començament […] es va sentir atacada pels russos i va donar suport al president, posteriorment ho […] van identificar com l’instigador del desastre.\nNo obstant això, d’acord […] amb els articles relatius a la participació en la comissió de delictes, el que comet un acte d’aquesta naturalesa pot incórrer en responsabilitat penal en tant instigador.\nA la nit prèvia a la votació (i l’atemptat), diumenge 13, en un dels «talk shows» polítics més seguits de la TV, un legisladora ibarrista (Alicia Caruso) va acusar el […] dirigent del Partit Obrer , Marcelo […] Ramal, de ser el «instigador» en els incidents […] que dos dies abans havien fet naufragar […] l’intent de sepultar el judici polític a Ibarra.\naixí com per complicitat o instigació de […] dit frau, corrupció activa o blanqueig de […] capitals com a còmplice o instigador, o per temptativa de […] cometre aquest frau.\nPer la seva banda Hoffmann-La […] Roche afirma que no va ser instigador ni cap del càrtel […] l’àcid cítric i que no va exhortar […] qualsevol altra empresa a participar en la infracció.\nTot i que hi ha elements en l’expedient que indiquen que Takeda pot haver exercit, en certes ocasions, un paper de coordinació en el càrtel, no […] va obligar a cap altra empresa a […] participar ni va actuar com instigador ni va exercir un […] paper determinant en l’activitat il·legal […] en el sentit de la Comunicació.\nPer tant, des del moment en què has […] resultat autor i instigador dels pitjors […] delictes, tu mateix hauràs de servir d’escarment […] per a aquells que has associat als teus criminals accions.\nLa conducta descrita ha de considerar-delictiva quan […] s’hagi comès deliberadament o, almenys, per negligència greu, inclosa la seva comissió […] com a participant o instigador.\nEntén que l’import de base de la multa era massa elevat […] i que els increments per falta de cooperació i per […] el seu suposat paper d’instigador i líder del càrtel […] eren infundats.\nVa ser arrestat i el van acusar […] de bel·licista, instigador de boicots, […] de posar en perill la pau i la difusió de rumors degradants.\nEn aquesta ocasió, la UE […] serà el principal instigador del pla necessari.\nMarwan Barguti, instigador i autor del document […] dels presoners, porta retingut a Israel des d’abril de 2002.\nClariant també va complir les altres condicions de la secció B: […] va posar fi a la seva participació en el cartell, va cooperar plenament en la […] investigació i no va actuar com a instigador del cartell.\nAquest fet no només demostra el […] paper de Minoan com a instigador del cartell sinó que […] tambieÂn constitueix un intent d’obstaculitzar […] les investigacions de la Comissió.\nSi es donen les dues circumstàncies, la pena imposada a l’instigador podrà arribar als 15 anys de presó «.\nJo no sento tanta necessitat de criticar els Estats […] Units; hauríem de tenir clar qui ha […] estat el veritable instigador de tot el problema, […] és a dir, Saddam Hussein, i no George Bush.\n1) Es considera instigador a qui persuadeixi intencionadament a una altra persona perquè […] cometi un delicte.\nEl tribunal va declarar a […] Fujimori com a instigador del delicte de […] usurpació de funcions.\nl’instigador del crim.\nDurant la seva segona fase, el […] programa MOST serà un instigador i assumirà un paper actiu […] en diverses coalicions internacionals […] treballant per reforçar els seus vincles amb aquestes xarxes mitjançant la contribució a diversos fòrums internacionals .\nEs va dictar […] llavors una ordre de detenció contra el ministre com a instigador d’aquesta repressió sagnant, i la detenció es va produir […] el 27 de juny.\nFinalment, com la Comissió va esmentar anteriorment (considerants 353-356), Ajinomoto era un instigador.\nLa responsabilitat de l’instigador pressuposa en tots els casos la de l’perpetrador del delicte.\nEl descontentament de la població amb la mala gestió podria […] ser el principal instigador de pròxims disturbis […] en diverses exrepúbliques soviètiques.\nEn el primer, retreu a la Comissió haver-li situat al moll de l'[…] assumpte «Berthelot» i haver-li considerat […] com el principal instigador d’aquest assumpte, sent […] així que el conjunt de tals acusacions […] són falses i que no hi ha cap indici de prova que pugui fundar tals acusacions contra el demandant.\nÉs un instigador la persona que […] indueix intencionadament a una altra a cometre un acte il·lícit intencionat.


Best Western McDonough Inn and Suites Mcdonough (GA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 22 allotjaments a Mcdonough (GA).\n805 Industrial Boulevard, Mcdonough, Mcdonough (GA), Estats Units, 30253-6616 - Veure al mapa\nSuite amb Llit Extragran i Banyera - Adaptada per a les Persones de Mobilitat Reduïda/No Fumadors (King Suite with Bathtub - Disability Access/Non-Smoking)\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Best Western McDonough Inn and Suites és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Mcdonough (GA). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: LilyBelle and Grace, A Scarlet Thread, Heritage Park.\nA Best Western McDonough Inn and Suites, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, servei de bugaderia, neteja en sec.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb banyera hidromassatge, habitacions per a no fumadors, escriptori, despertador, cinema dins de les instal•lacions a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, centre esportiu, piscina coberta. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Best Western McDonough Inn and Suites.\nTots els tipus de viatgers (143) Parelles (53) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (56) Famílies amb infants grans (7) Grups (7)


GEAR REVIEW: EL NEOPRÈ PATAGONIA YULEX 2.0 - ENGRANATGE\nGear Review: el neoprè Patagonia Yulex 2.0\nDesprés de provar Patagònia El primer R1 completament lliure de neoprè de la història, fa un parell d’anys, l’anomenàvem “Tesla dels neoprè”, una sinergia impressionant entre disseny, artesania i ecoinnovació. Però només ara apreciem plenament aquesta comparació donades les seves deficiències evidents (tot i que poc discutides). Yulex 1.0 era gairebé tots els comptes, inclòs el nostre i dels que el van dissenyar, ni tan sols tan flexible com el neoprè.\nTot i això, això era una mera nota a peu de pàgina entre els elogis quasi universals. De fet, alliberar-se de neoprè és un acte de custòdia mediambiental increïblement significatiu per a un surfista i, per a molts d’ells, això només justificava adquirir-ne un, fins i tot si hi havia alguns errors. Irònicament, Patagònia per si mateixa va donar la llum més dura a aquests errors amb el llançament de la seva línia de tardor 2018: vestits de neoprè tan propers a la perfecció que fan que la versió anterior sembli un prototip.\nFinalment, una línia de vestit de neoprè sense neoprè de la Terra per Patagonia\nResulta que els problemes d’ajust i flexibilitat es podrien derivar en un error.PatagòniaEl gerent de la línia de vestits de neoprè Hub Hubbard diu que una lleugera variació en el procés de fabricació, entre vestits de prova i vestits de producció, va resultar en una flexibilitat menys flexible Yulex . Reconeix, ens va fer una mica cegues. Però va passar una cosa similar als anys 90 quanPatagòniava decidir anar cotó cent per cent orgànic. En altres paraules,Patagòniaveu retrocessos com aquests com un efecte secundari acceptable del ritme al qual innoven. I potser tot el que realment importa és que la diferència entre la sensació de Yulex 2016 i Yulex 2018 és notable.\nPatagòniaEl redisseny del vestit de neoprè s'executa en cicles de dos anys, en què es realitzen petits ajustaments a mig cicle i es produeixen renovacions importants cada dos anys. La línia 2018 és la primera que utilitza la versió més recent de Yulex i apareixerà en tots els vestits fins a la tardor del 2020. En provar Yulex 2.0, en realitat vam decidir dedicar-nos a navegar amb tres vestits diferents: el model original de Yulex (un R1 Lite) , l'actual (un R2, que coincideix amb les fresques condicions de primavera) i un vestit normal de neoprè 3-2 d'una de les principals marques.\nLa diferència de sensació entre el vell i el nou Yulex és evident en el moment que mantingueu el nouPatagòniavestit a les mans. Posar-lo també és una experiència completament diferent, el tipus de tasca senzilla que podeu fer mentre estudieu la configuració (cosa que va fer que el fet de moure’s amb el vestit vell semblés encara pitjor). Els antics vestits tenien un ajust tan precís que se sentien pintats, però probablement això tenia més a veure amb la seva inflexibilitat que amb el tall. A part de reformular el Yulex, que encara és un cautxú natural, collit de cultius sostenibles d’arbres de l’Havea,Patagòniatambé va obrir el vestit aproximadament un centímetre. Per a nosaltres, això es va notar més en el plec entre el pit i les espatlles, una zona on fins i tot semblava que hi havia una mica massa espai. Potser la flexibilitat augmentava la necessitat d’afegir espai. (Patagonia afirma que han fet els seus vestits un 25 per cent més elàstics i un cinc per cent més lleugers).\nEl surf amb el nou vestit de Yulex no és massa diferent al surf amb el vestit original. La flexibilitat és més notable a la paleta i al pop-up i, en general, el vestit és una mica més còmode mentre està assegut a la formació. I no és només la sensació de Yulex a la pell.Patagòniadiu que també van suavitzar el folre interior del pit (el nostre vestit prim més prim no tenia folre). Tot i això, després d’una sessió amb el nostre vell vestit de neoprè, diríem que encara hi ha una mica d’espai per millorar al departament de sensació.\nDit això, no esperaríem a Yulex 3.0 si encara no en teniu cap.Patagòniaels vestits són superiors als de producció en massa de gairebé totes les altres maneres: resistència, rentat, relació gruix-calor. Un sistema de classificació estrany pot dificultar una mica la comparació de pomes a pomes:Patagòniaara té una fulla de trampes amb el gruix real al puny interior, però no hi ha dubte que el fred del mar de primavera fressosament filtrat al nostre vestit de neoprè de primavera més ràpid que el nostre R2, un vestitPatagòniacrida el seu millor polivalent.\nLa història de les marques de moda més importants d’Amèrica\nFinalment, cal assenyalar que, fins i tot després d’eliminar el cloroprè del procés de fabricació, que va esdevenir una fita encara més significativa quan l’EPA va anunciar recentment que el cloroprè probablement provoca càncer.Patagòniano està del tot preparat per fer una volta victòria en el seu assoliment ambiental. Per a Chouinard i companys, sempre hi ha més feina a fer. Aquesta vegada han utilitzat teixits tenyits en solució, reduint enormement la quantitat d’aigua necessària en la producció, i tota la línia Yulex és ara de comerç totalment just.Patagòniatambé manté que la seva tecnologia està disponible per a qualsevol empresa que estigui preparada per fer el canvi. Hubbard diu que, tot i que les grans marques sensibles al marge han estat lentes fins a la festa, algunes marques més petites, com la companyia britànica Finnistair i el fabricant de vestits de neoprè Seea, les han acceptat a l’oferta.\nMentrestant, el gran nombre de persones que es mouen al cartell aquests dies que porten aquest petit logotip de peix volador parla per si sol.\nsuplements per construir músculs i cremar greixos\nobriu una ampolla sense obridor d’ampolles\nquè fa la femella\nquant d’oli de peix haig de prendre el culturisme


EL RC DE POLO DE BARCELONA FA DOBLET EN EL CAMPIONAT DE CATALUNYA PER EQUIPS SÈNIOR DE PRIMERA CATEGORIA - Federació Catalana de Pàdel\nEl Reial Club de Polo de Barcelona ha aconseguit sumar un doblet en el Campionat de Catalunya per Equips Sènior de 1a categoria. El conjunt barceloní s’ha imposat en categoria masculina i en categoria femenina, demostrant així el bon estat de forma i de joc dels seus jugadors i jugadores.\nEn noies, l’equip capitanejat per Eva Gayoso i Carolina Garzo, ha arribat a la final després de desfer-se en semifinals per 3-2 davant del CN Sant Cugat. Per la seva part l’altre finalista, el CE Valldoreix, ha resolt la seva semifinal per 4-1 enfront el CE Laietà. En el duel final, el Polo ha aconseguit el títol per 4-1 davant de l’equip capitanejat per Sònia Delgado.\nEn la final masculina, el Reial Club de Polo de Barcelona s’ha vist les cares davant del Club Pàdel Vilanova. Els guanyadors, capitanejats per Edu Piera i Jani Gisbert, han doblegat per 3-2 a l’equip del Garraf. Prèviament en semifinals els campions s’imposaven per 5-0 al CE Laietà, i els vilanovins per 3-2 al CT Barcino.\nA 2a categoria masculina el Club Esportiu Laietà ha conquerit la final per un resultat de 3-2 davant del Club Esportiu Manresa.\nLes pistes del Tarragona Pàdel Indoor (TPI), han estat la seu que ha acollit una nova edició del Campionat de Catalunya per Equips Sènior de 1a i 2a categoria. La Federació Catalana de Pàdel ha reconegut amb una placa commemorativa la professionalitat i hospitalitat del club amfitrió durant la disputa del campionat.


El rock and roll no és mort: Jaime Urrutia i Los Rebeldes ho demostren a La Sala - Diari de Rubí\nEl rock and roll no és mort: Jaime Urrutia i Los Rebeldes ho demostren a La Sala\nEl rock and roll no és mort, com diuen alguns. Jaime Urrutia i Los Rebeldes ho van demostrar aquest dimecres a la nit a La Sala, fent vibrar el públic que va omplir mig teatre.\nJaime Urrutia, qui va ser cantant de Gabinete Caligari, va ser el primer a saltar a l’escenari de La Sala. Amb la seva veu profunda i el seu estil únic, Urrutia va repassar alguns dels temes dels àlbums de la seva carrera en solitari, però va ser amb els grans èxits de Gabinete Caligari amb els quals el públic no va dubtar a posar-se dret i a ballar.\nTemes com ‘Voy camino Soria’, ‘La culpa fue del Cha Cha Cha’, ‘Al calor del amor en un bar’, ‘Cuatro rosas’ o ‘La sangre de tu tristeza’, van ser corejades i ballades el públic, tot i que potser La Sala no és el lloc ideal per ballar, que és el que demana el cos en un concert amb molt rock and roll.\nLa segona part de l’espectacle va anar a càrrec de la formació Los Rebeldes, mítica banda de rock and roll barcelonina liderada per Carlos Segarra. El grup tampoc no va decebre els seus seguidors i amb un potent directe va animar el públic a ballar. I també va ser amb els grans èxits de la banda quan els espectadors van aixecar-se de les cadires del teatre per ballar i cantar.\nNo van faltar temes mítics com ‘Mediterraneo’, ‘Escuela de calor’, ‘Mescalina’, ‘Mi generación’ o ‘Bajo la luz de la luna’, amb la qual van posar el punt final al concert. Tan Urrutia com Los Rebeldes van ser llargament aplaudits i van respondre a les peticions del públic oferint un bis cadascun d’ells.


Portfoli del 21T: Volta al institut, dialectes i uns altaveus de mala qualitat\nVolta al institut, dialectes i uns altaveus de mala qualitat\nEl primer dia de classe després de vacances. Tots estavem tristos per tornar una altra vegada a l' institut. Aquest primer dia Toni en va donar tres fulls que parlavem de la varietat dialectal. La veritat es que jo a penes havia donat aquest apartat, tan sols sabia l' existència de tantes varietats dins de l' occidental i l' oriental com eren el lèxic i alguns fonemes. Toni ens va explicar els principals diferències entre cadascuna, amb el seus trets diferenciadors.\nDimecres Toni ens va posar a l' encerat els diversos fonemes que s' utilitzen a dues varietats: occidental i oriental. Ens va posar un vídeo molt antic i una mica antiquat en el que parlaven diferents persones amb els distints dialectes. El vídeo no s' escoltava bé i era molt graciós, ja que deien a vegades frases un poc fora de context. També ens va donar mes fulls amb activitats.\nEl darrer dia, dijous, també vam continuar abordant aquest tema, vam començar una altra vegada amb amb el fonemes i per a terminar i fer la classe més amena, vam escoltar una serie de gravacions amb el distints dialectes, però s' entenia molt mal, ja que els altaveus eren de mala qualitat.\nFINS A LA SEGÜENT SETMANA!!\nPublicat per Pedro a 21:00


About: Climent Forner i Escobet\nCliment Forner i Escobet 25px|Creu de Sant Jordi 1984|enllaç=Premi Creu de Sant Jordi\nCliment Forner i Escobet (Manresa, Bages 1927) és un sacerdot i poeta català. L'any 1940 entrà al seminari de Solsona i s'ordenà sacerdot l'any 1952. Durant aquesta etapa fou un dels fundadors i primer director de la revista L'Infantil, des d'on ha publicat narracions per a infants. Començà la seva trajectòria de capellà exercint com a vicari a Bellpuig, Tàrrega i Castellar de n'Hug. A partir d'aquí va ser nomenat rector de Navàs el 1958, on va exercir durant una llarga etapa, fins a retirar-se a la petita parròquia de Viver el 1989, des d'on exerceix de capellà rural a Viver, Serrateix i Sant Joan de Montdarn. La seva poesia té un gran rigor formal però alhora mostra quotidianitat i elements metafísics i religiosos. Ha traduït de l'occità tota l'obra coneguda del trobador Guillem de Berguedà, publicada l'any 1986 al segon volum de la col·lecció Escriptors del Berguedà, de l'editorial berguedana l'Albí. És membre del PEN català En l'àmbit de la poesia però també en la seva vessant humana i marcadament catalanista, ha rebut diversos premis. (ca)\nCliment Forner i Escobet (Manresa, Bages 1927) és un sacerdot i poeta català. L'any 1940 entrà al seminari de Solsona i s'ordenà sacerdot l'any 1952. Durant aquesta etapa fou un dels fundadors i primer director de la revista L'Infantil, des d'on ha publicat narracions per a infants. Començà la seva trajectòria de capellà exercint com a vicari a Bellpuig, Tàrrega i Castellar de n'Hug. A partir d'aquí va ser nomenat rector de Navàs el 1958, on va exercir durant una llarga etapa, fins a retirar-se a la petita parròquia de Viver el 1989, des d'on exerceix de capellà rural a Viver, Serrateix i Sant Joan de Montdarn. (ca)\nCliment Forner i Escobet (ca)


Elitechip » Competiciones » XXXVIII Cursa Popular Ciutat de Soller 2017\nXXXVII Cursa Popular Ciutat de Soller 2016\nXXXVIII CURSA POPULAR CIUTAT DE SÓLLER\n1. Data de celebració: Diumenge 13 d'agost de 2017\n3. Recorregut i distàncies: Sóller - Port de Sóller – Sóller, amb un recorregut aproximat de 600 metres . Sortida a les 9.30h.\n4. Premis: L'organització es compromet a atorgar trofeu per als tres primers classificats de cada categoria, masculí i femení. L'organització podrà concedir altres trofeus especials segons consideri i d'acord amb la inscripció i l'estímul de la participació .\n1956 i anteriors\n6. La inscripció es realitzarà a través de la web elitechip.net. Cost inscripció: 5€ (Federats atletisme: 4€). A la inscripció figurarà: nom, llinatges, club/localitat, data naixement, sexe i DNI. El període d'inscripció estarà obert fins el dissabte 12 d'agost a les 12h. El cronometratge es realitzarà mitjançant xip, si no es disposa de xip propi es pot llogar un amb un cost addicional de 3€\n7. La inscripció suposa l'acceptació d'aquest reglament.\n8. Recollida de dorsals: El dia de la prova fins a 30 minuts abans de la\n9. Reclamacions: Només s'acceptaran reclamacions fins a 15 minuts després de finalitzar la prova, per escrit i amb un dipòsit de 60€\n10. Danys: L'organització conta amb les corresponents assegurances de responsabilitat civil i d'accidents, segons la normativa A més hi haurà un servei d'assistència mèdica i ambulàncies encarregades de l'assistència primària en cas d'accidents.\n11. La cursa serà controlada per l'organització i jutges de la FAIB.\n12. L'organització es reserva el dret de modificar qualsevol dels punts\n13. L'esperit esportiu i popular és el que inspira la convocatòria d'aquesta El participant que manifesti un comportament antiesportiu o antisocial serà desqualificat i exclòs de la prova pels organitzadors. Tal circumstància serà comunicada a la Direcció General d'Esports que podrà adoptar el que estimi oportú.\n1. Data de celebració : Diumenge 13 d'agost de 2017\n2. Participació : Tothom que ho vulgui, sota la seva\n3. Recorregut i distàncies: Minicursaà Plaça Constitució - Carrer de la Rectoria - Gran Via Plaça d'Amèrica - Carrer de Sa Mar - Plaça Constitució. Recorregut aproximat 1.100 metres Sortida a les 9´30 hores. Cursa Iniciacióà carrer Rectoria – carrer Bauçà – Plaça Constitució. Recorregut aproximat 230m. Sortida a les 9'30 hores\n4. Premis: L'organització es compromet a atorgar trofeu per als tres primers classificats de cada categoria, masculí i femení. L'organització podrà concedir trofeus especials segons consideri i d'acord amb la inscripció i l'estímul de la participació .\nPosteriors a 2010\n6. La inscripció es realitzarà a través de la web elitechip.net fins el dissabte 12 d'agost a les 12h. Cost d'inscripció: 1€ (Federats atletisme: gratuïta).\n7. També s'acceptaran inscripcions el dia de la prova, al mateix punt de recollida de dorsals. La inscripció suposa l'acceptació d'aquest reglament.\n11. La cursa serà controlada per l'organització.\nReglament_Cursa_Sólle.pdf 294 Kb.\nCartell_2017.pdf 909 Kb.\nResultats_Absolutos.pdf 283 Kb.\nResultats_categorias_.pdf 96 Kb.


Warren Montag és professor de literatura comparada i filosofia política a l’Occidental College de Los Angeles, Califòrnia. També és un dels principals especialistes en el camp dels estudis althusserians, editor de la revista Décalages, i autor de diversos llibres, com Philosophy’s Perpetual *War: Althusser and his Contemporaries (Durham: Duke University Press, 2013) i, al costat de Mike Hill, The Other Adam Smith (Stanford University Press, 2014), entre altres. Va participar en els EUA, entre 1976 i 1978, d’un col·lectiu relacionat amb les idees d’Ernest Mandel, i després va ser membre del comitè nacional de les organitzacions Workers Power (entre 1978 i 1985) i de Solidarity (entre 1985 i 1990).\nVas dir que pot ser que estiguem a punt de viure una espècie de “moment Trotsky” entre els intel·lectuals i acadèmics d’esquerra i, més important encara, entre una capa àmplia i relativament jove de militants i activistes que s’identifiquen amb el socialisme i el comunisme. Què et fa pensar que això és així?\nQuan vaig decidir acceptar la teva invitació per a escriure una crítica a la sèrie de Netflix sobre Trotsky fa uns anys, ho vaig fer perquè tenia la sensació que*Trotsky, i en menor mesura el trotskisme, s’havia tornat una cosa tan poc familiar en el món angloparlant que es podia parlar de la seva teoria i la seva pràctica sense haver de respondre en forma preventiva als clixés antitrotskistes comuns tant en l’esquerra com en la dreta. Només quan vaig tornar a llegir, després de molts anys, la Història de la Revolució Russa de Trotsky, em vaig adonar de fins a quin punt aquesta mateixa atmosfera m’havia afectat fins i tot a mi. M’havia oblidat fins de quins eren els fonaments que en el seu moment m’havien acostat a Trotsky, o m’havia oblidat que els havia trobat per primera vegada en Trotsky i de forma més detallada que en qualsevol altre lloc. Però per a respondre a la teva pregunta, és necessari no sols constatar que avui pot existir la possibilitat d’avaluar el marxisme de Trotsky de manera oberta i honesta; també cal explicar les seves causes.\nA principis dels anys 70, el setmanari The Guardian, òrgan d’un moviment marxista-leninista bastant difús i que en aquell moment encara estava en evolució, va publicar una sèrie de 12 articles de Carl Davidson el títol dels quals era “El trotskisme: d’esquerra en la forma, de dreta en l’essència”. Publicat posteriorment com a fullet i reimprès diverses vegades durant la dècada següent, l’anàlisi de Davidson és útil avui dia tant perquè va funcionar com un llibre de consulta molt llegit com a font de mites i conceptes equivocats contra els trotskistes, i també perquè mostra l’amenaça que suposava el creixement d’uns certs grups trotskistes o neotrotskistes, en particular el Partit Socialista dels Treballadors (SWP) dels EUA i els International Socialists , i l’important paper del primer en la construcció del moviment antiguerra i dels segons en el seu establiment en l’ala combativa del moviment sindical. Davidson (que des de llavors ha abandonat el marxisme-leninisme de la seva joventut, encara que romanent a l’esquerra) va recórrer en gran manera al repertori de l’estalinisme, però va evitar acuradament les teories conspiratives i es va abstenir de tota discussió sobre l’assassinat de Trotsky. No obstant això, no va dubtar a descriure a “gairebé tot el moviment trotskista” com a aliat de Nixon contra el poble vietnamita per la seva negativa a deixar de plantejar l’exigència de la retirada incondicional dels Estats Units de Vietnam en comptes de la consigna que Nixon signés el tractat de pau de nou punts proposat pels vietnamites. És evident, pel fet que comença amb aquest desacord sobre les consignes, que Davidson considera que l’error que atribueix a "gairebé tot el moviment trotskista" és una equivocació tan palmària que no farien falta més proves del paper "pertorbador" del trotskisme en totes les seves variants, tant en el passat com en el present.\nL’interessant i significatiu és que en l’anàlisi que després fa Davidson assenyala sistemàticament que Trotsky va estar en desacord amb la direcció estalinista de la Tercera Internacional en diversos combats importants: en particular, la Revolució Xinesa de 1927 i la lluita contra el feixisme a Alemanya, com si l’important fos el fet del desacord en si mateix, el fet que “va naufragar” alguna cosa que podria haver estat un consens dels comunistes de tot el món. No pren nota que les directrius de Stalin (que no van ser obstaculitzades per a res per les crítiques de Trotsky) en aquests casos (podríem afegir l’exemple d’Espanya del mateix període) van donar lloc a tres de les derrotes més importants per al moviment comunista i la classe obrera internacional en el segle XX. En el cas de la Xina, la massacre de quadres comunistes a Xangai i altres ciutats per part del Guomindang, que Mao va considerar com la derrota de tota una generació i que, en última instància, va conduir a la costosíssima Llarga Marxa cap a la relativa seguretat de les muntanyes, va marcar, segons Davidson, l’obertura d’un període de lluites victorioses, en comptes de l’ombrívol període sobre el qual advertia Trotsky. Pot ser encara més estrany que Davidson celebri la direcció de Mao en el període 1973-74 com una orientació internacionalista, fins i tot malgrat el suport de la Xina als moviments rebels anticomunistes recolzats pels Estats Units, com la UNITA a Moçambic, i el ràpid reconeixement que va donar al govern de Pinochet, per no esmentar l’estranya inclinació de Mao a Nixon i Kissinger fins i tot durant la campanya de bombardejos massius que estava devastant Vietnam del Nord.\nSobre la qüestió del feixisme a Alemanya, Davidson es mofa de la proposta d’un front únic entre el KPD (Partit Comunista alemany) i els socialdemòcrates contra Hitler, quan aquests últims estaven alineats amb forces burgeses, i recolza el desastrós i sectari voluntarisme del KPD sense afrontar les conseqüències d’aquesta estratègia. Si un llegia aquest fullet, gairebé no s’assabentava de què es tractava de derrotes enormes per al moviment comunista. No li importava si les posicions de la Internacional Comunista havien resultat correctes o no en la pràctica, sinó que Trotsky havia introduït la divisió en el moviment comunista, fins al punt de fomentar escissions organitzatives. Davidson sembla haver oblidat que la Tercera Internacional s’havia originat en una escissió i que exigia que les seves organitzacions afiliades se separessin dels partits que no acceptessin les seves 21 condicions. Per a ell, la naturalesa essencial del trotskisme era la seva característica més objectable.\nEls trotskistes sempre havien estat el que eren llavors: "rupturistes i destructors de les organitzacions i moviments populars". Però els trotskistes, argumentava, de la mateixa manera eren destructors de les seves pròpies organitzacions: el seu èmfasi en la democràcia interna, la seva concepció del centralisme democràtic com a plena llibertat de discussió amb unitat en l’acció, segons Davidson, era una concepció petitburgesa que transformava al partit revolucionari en una societat de debat. Una vegada més, la seva crítica no es basava en els documents reals del Comitè Central del Partit Bolxevic –que mostraven que el seu èxit no depenia de la lleialtat a un líder sinó del desacord constant i el debat sense límits (fins que es prengués una decisió per majoria) que permetés expressar totes les possibles objeccions a cada curs d’acció– sinó en un marxisme-leninisme derivat d’algun manual de l’època de Stalin.\nNo ens equivoquem: aquest manual d’arguments antitrotskistes, antany popular, és ara lletra morta. Els socialismes en la credibilitat dels quals es donaven suport als seus arguments ja no existeixen, el capitalisme s’ha restaurat a Rússia (tal com Trotsky havia pronosticat, encara que amb un retard de 60 anys), així com a la Xina (amb les seves característiques específiques), i se sap molt més sobre la vida interna dels bolxevics en 1917, sobre el feixisme i sobre els altres fenòmens històrics als quals es refereix Davidson. Encara que unes certes tendències de l’esquerra s’aferrin a aquests conceptes, com s’aferren a Stalin, el poder d’aquests arguments disminueix amb el pas dels anys. Però els errors dels altres no són el que confereix veritat a les anàlisis de Trotsky. L’important és que les obres de Trotsky, alliberades del "soroll" que les va envoltar durant tant de temps, són més llegibles que abans.\nPer a aprofitar aquest moment, no obstant això, també hem d’estar disposats a deixar de costat, encara que sigui temporalment, les lectures existents dins del moviment trotskista. De fet, si les anàlisis de Trotsky sobre les causes d’aquestes derrotes catastròfiques són correctes, seran rellevants per a l’esquerra en general i no sols per als grups trotskistes, molts dels quals tenen els seus propis obstacles a l’hora de llegir a Trotsky d’una manera nova, més acurada i rigorosa. Perquè encara que aquest moviment, tant en el món anglosaxó com a nivell internacional, incloïa a intel·lectuals amb una àmplia experiència pràctica, acostumats a pensar tant a nivell tàctic com estratègic, hi havia una tendència marcada a transformar en principis estratègies que eren adequades en circumstàncies específiques i que havien estat conformades per elles.\nD’aquesta manera, les possibilitats estratègiques de les reivindicacions transicionals (un concepte que va ser introduït en el Tercer Congrés de la III Internacional) van quedar eclipsades pel Programa de Transició de 1938, que sovint va ser tractat com una cosa immutablement vàlida mentre el capitalisme continués existint. De manera similar, la idea de la revolució permanent es basava en la tendència irrefutable dels moviments revolucionaris a desbordar les fronteres artificials establertes per la teoria de la revolució per etapes, a mesura que els treballadors prenien les fàbriques i els pagesos arrabassaven les terres als terratinents rics. La tasca dels revolucionaris era participar en aquests moviments, encoratjar-los i donar-los tot el suport material i polític. La seva tasca, no obstant això, no era substituir a les masses, ni intentar dur a terme la revolució per decret, ni molt menys considerar-se com a revolucionaris que respectaven el ritme de la mobilització de les masses (generalment a la distància), sabent, com observava Trotsky sovint, que les masses comprenien per experiència diària els punts forts i febles tant dels amics com dels enemics amb major precisió que els intel·lectuals, traïdors a la revolució.\nAl mateix temps, quan ocorria, a la manera d’Espanya al 1936-37, que totes (o gairebé totes) les forces de l’esquerra s’unien per a limitar o fins i tot fer retrocedir les conquestes dels obrers i pagesos en nom de la unitat amb algun element de la burgesia, era necessari traçar una clara línia de demarcació entre els quals tant en la pràctica com en la teoria donaven suport a la mobilització obrera i pagesa, dels que no ho feien, i explicar als qui sustentaven aquesta última posició el desastre que segurament sobrevindria i com es podria evitar. Perquè aquestes explicacions, els principis abstractes o les condemnes morals a les organitzacions per no fer el que no es podia fer no poden ser eficaces; només l’anàlisi més concreta i detallat de la conjuntura i de la força relativa de les forces implicades pot servir de guia per a l’acció futura.\nQuines són les idees particulars de Trotsky que et semblen importants per a entendre les contradiccions que conformen el capitalisme realment existent? Com poden les seves teories ajudar l’esquerra a desenvolupar una estratègia eficaç avui dia?\nEn el moment actual, crec que el conjunt d’escrits entorn del feixisme a Alemanya són els més directament rellevants de les anàlisis de Trotsky, donada tant la importància dels moviments d’extrema dreta als EUA avui dia com la indiferència pràctica de l’esquerra, si no la negació, del creixent poder d’aquests moviments, un fenomen que també existia a l’Alemanya previ a 1933, encara que la seva racionalització adoptés formes diferents, i que Trotsky considerava cada vegada més alarmat.\nPerò a un nivell més fonamental, el gruix dels escrits de Trotsky posteriors a 1917 –des de les seves reflexions sobre estratègia militar i els documents presentats en els quatre primers congressos de la Internacional Comunista, fins a la Història de la Revolució Russa i els seus conjunts d’articles sobre la Xina, Alemanya, França i Espanya– representen un model d’anàlisi de conjuntura que va continuar ajustant i refinant fins al final de la seva vida. La seva ruptura amb les nocions anteriors de conjuntura i les possibilitats d’intervenció efectiva en ella només van ser possibles en la mesura en què va rebutjar els dos conceptes imperants l’oposició dels quals semblava conformar les alternatives entre les quals estaven obligades a triar les organitzacions revolucionàries: (1) el model, típic de la socialdemocràcia, d’un enfocament primordial en l’economia, la seva contracció o expansió, les taxes de productivitat i la desocupació, del qual es desprenia el corresponent estat de les classes antagòniques i les organitzacions polítiques que expressaven els seus interessos antagònics; i (2) el seu oposat, l’enfocament “comunista d’esquerra”  que, en lloc de basar la seva estratègia de la “ofensiva permanent” en una anàlisi exhaustiva de les circumstàncies objectives, a aquesta conjuntura necessària més aviat la trobava o la creava a partir de la “teoria de l’ofensiva”, la victòria de la qual estava assegurada per la doctrina infal·lible del materialisme dialèctic.\nTrotsky va recórrer, en canvi, al model esbossat per primera vegada per Lenin en aquest interval que va començar amb la Revolució de Febrer, quan Lenin produïa diàriament obres mestres d’anàlisis, quan el seu pensament era superat pel que escrivia, el que escrivia era superat per les circumstàncies ("una extraordinària acceleració de la història mundial"), component sense interrupció una reflexió sobre aquest vast cúmul de contradiccions del qual formava part la seva escriptura, i consegüentment rebria l’empremta d’una significació que només emergiria en la seva especificitat més tard: "No hi ha miracles en la naturalesa ni en la història, però cada gir brusc de la història, i això s’aplica a cada revolució, presenta tal riquesa de contingut, desplega combinacions tan inesperades i específiques de formes de lluita i d’alineació de forces dels contendents, que per a la ment laica hi ha molt que ha de semblar miraculós". Encara que el precipitat retrat de Lenin de l’especificitat i complexitat sobredeterminades de la conjuntura és de fet poc més que un gest, és un gest la força del qual és suficient per a fer miques el determinisme tranquil·litzador de la Segona Internacional, i el voluntarisme de l’ultraesquerra. A Trotsky li corresponia iniciar el treball d’establir un concepte de la conjuntura capaç de registrar la complexitat de la seva composició, el coneixement detallat de la qual era necessari per a l’estratègia revolucionària.\nVa escometre aquest treball, però en les condicions que li proporcionava la història, és a dir, en estat pràctic, en els seus estudis sobre la revolució i la contrarevolució a Rússia, la Xina, Alemanya i Espanya. La seva experiència en la guerra civil russa li va ensenyar valuoses lliçons per a conduir la lluita de classes: no es pot basar l’estratègia en una caracterització general de l’època, que només requeriria la fèrria voluntat de provocar o "forçar" la revolució. La fantasia que per pura voluntat o per una fe indestructible es podien superar els obstacles i les barreres que s’interposaven a la mobilització de masses, en la mesura necessària com per a posar en peus una alternativa revolucionària i, al mateix temps, afeblir i dividir a la classe dominant i la seva coalició, és una cosa que no pot considerar-se per a res com una estratègia. La determinació d’on i per quins mitjans són possibles els avanços en una situació donada comença amb una anàlisi de la relació de forces:\nLa societat capitalista, especialment a Alemanya, ha estat diverses vegades a la vora del col·lapse en l’última dècada i mitja; però en cada ocasió ha sortit de la catàstrofe. Les condicions econòmiques i socials per a la revolució són insuficients per si soles. Es necessiten les condicions polítiques, és a dir, una relació de forces que, si no assegura la victòria per endavant –no hi ha situacions així en la història–, almenys la fa possible i probable. El càlcul estratègic, l’audàcia, la resolució, transformen després el probable en realitat. Però cap estratègia pot convertir l’impossible en possible.\n“En lloc de frases generals sobre l’aprofundiment de la crisi i la "situació canviant", el Comitè Central tenia el deure d’assenyalar amb precisió quina és la relació de forces en el moment actual en el proletariat alemany, en els sindicats, en els comitès de fàbrica, quines vinculacions té el partit amb els treballadors agrícoles, etc. Aquestes dades es troben disponibles per a una recerca precisa i no són un secret. Si Thälmann tingués el valor d’enumerar i sospesar obertament tots els elements de la situació política, es veuria obligat a arribar a la conclusió que, malgrat la monstruosa crisi del sistema capitalista i del considerable creixement del comunisme en l’últim període, el partit continua sent massa feble com per a intentar forçar la sortida revolucionària. Per contra, són els feixistes els que s’esforcen per aconseguir aquest objectiu. Tots els partits burgesos, inclosa la socialdemocràcia, estan disposats a ajudar-los. Perquè tots ells temen més als comunistes que als feixistes” (Trotsky, 1931, “Contra el ‘comunisme nacional’. Lliçons del ‘referèndum vermell’”).\nSi ens apropiem del que diu Trotsky respecte a "Com han de pensar els marxistes" i ho apliquem als EUA en l’actualitat, podem veure que ni les prediccions que es basen en la suposició que els treballadors actuaran en funció de l’interès que se’ls atribueix, ni els plans d’una via electoral a un socialisme sense obstacles (excepte desviar-se de la ruta planificada per endavant), es poden considerar una estratègia. De fet, parteixen d’una negació sistemàtica de la fortalesa real de les forces mobilitzades contra l’esquerra i, més important encara, de l’existència i aplicació de l’estratègia d’aquestes forces. Això no significa que existeixi un “Comando Central” de l’extrema dreta en les ombres que determini l’estratègia i les tàctiques; de fet, el propi exèrcit estatunidenc s’està allunyant del concepte d’un comando central omniscient, i acostant-se cap a un enfocament de l’estratègia més lax, descentralitzat i interactiu, basat en la noció de "intel·ligència d’eixam". L’extrema dreta, en la seva heterogeneïtat, les seves aliances perpètuament canviants i les seves divisions, opera segons una estratègia que, si bé no s’ha enunciat íntegrament i probablement no és compresa pels qui l’apliquen, ha demostrat una sorprenent capacitat per a absorbir i respondre a les derrotes i adaptar-se a circumstàncies noves i potencialment desfavorables. Estan posant amb èxit les bases per a anul·lar les eleccions en tots els nivells de govern en un nombre cada vegada major d’estats, mitjançant una combinació de fer que la gent no vagi a votar, quedar-se amb el control de les juntes electorals locals i instal·lar administracions d’extrema dreta a nivell municipal (on es compten els vots). Els activistes d’extrema dreta s’han guanyat el dret a revisar el recompte de vots amb les seves pròpies organitzacions sense cap supervisió, fins i tot després que els organismes oficials haguessin comptabilitzat i certificat els resultats.\nL’extrema dreta no sols ha consolidat la gran majoria dels votants de Trump, malgrat les prediccions dels demòcrates, sinó que també han creat amb èxit un moviment nacional de simpatitzants disposats a utilitzar tàctiques disruptives per a enfrontar-se als consells escolars locals en qüestions relacionades amb la pandèmia (vacunació obligatòria, ús de màscares). A més, estan ampliant la seva incumbència, per exemple, enfrontant-se al que s’ensenya a les escoles, especialment en la matèria d’història dels Estats Units. La creixent oposició a un ensenyament que se centra en la importància del racisme en la història dels Estats Units inclou ara l’exigència que cal fer escoltar "les dues campanes" de fenòmens històrics com l’esclavitud i, més recentment, l’Holocaust. Aquests activistes han après a utilitzar les amenaces de l’ús de la violència per a silenciar als educadors, i sovint assisteixen a les reunions armats. Cada vegada hi ha més coordinació entre aquests grups i els grans moviments de les milícies i les organitzacions per als combats de carrer. Finalment, el reclutament de l’extrema dreta entre les forces de l’ordre i el personal militar (l’èxit del qual es va posar de manifest amb la presa de l’edifici del Capitoli el 6 de gener d’enguany) continua sense parar, malgrat les garanties dels funcionaris del Pentàgon.\nCom va assenyalar Trotsky en els casos d’Alemanya i Itàlia, l’exercici visible del poder per part d’aquests grups constitueix una propaganda basada en l’acció; violen les lleis amb impunitat en tots els casos, excepte en els més espectaculars, i el personal de les forces de l’ordre els hi ho permet mentre ataca brutalment qualsevol manifestació del que consideren el moviment Black Lives Matter; estan compromesos en una contrarevolució cultural per a suprimir qualsevol reconeixement de l’existència, passada i present, del racisme, la misogínia, l’homofòbia i la transfòbia a les escoles de tot el país, i han definit la "teoria crítica de la raça" i el "marxisme cultural" com a doctrines nocives i "divisives" que han de ser erradicades de les institucions educatives. En cada cas, estan tenint èxit mitjançant campanyes d’interrupció, amenaces i agressions físiques. El seu poder per a imposar els seus punts de vista, que representen els d’al voltant del 30% de l’electorat –i per tant el fet que representin una minoria electoral (encara que potser una lleugera majoria de votants masculins blancs)– pot arribar a “allunyar” a la majoria, però el seu moviment posa en dubte el dret de la majoria a governar, especialment quan aquesta majoria és multiracial i ara conté un component obertament socialista. El poder de l’extrema dreta, el seu poder de “aconseguir coses concretes” en la campanya per a reafirmar l’autoritat inqüestionable de la supremacia blanca, té efectes polítics molt reals que no es registren en els resultats electorals. Aquest poder atreu als blancs anteriorment inactius i apolítics i legitima el seu ressentiment davant la creixent diversitat de la població estatunidenca i l’erosió dels privilegis racials que posseeix. Igualment important és que el poder de l’extrema dreta, sobretot el seu poder físic, ha infós por en la majoria, una por que es manifesta a evitar cada vegada més qualsevol confrontació amb les seves forces, a deixar-los els carrers i els espais públics, i en la falta de voluntat per a oposar-se en els fets a la seva interferència en qualsevol intent de contenir la pandèmia.\nGran part de l’esquerra s’ha replegat al que considera erròniament que és el seu bastió: el Partit Demòcrata. A més, ho han fet sense tenir consciència d’haver-se retirat, argumentant que la presidència de Biden oferiria una oportunitat única per a fer retrocedir dècades de saqueig neoliberal de l’economia i de minvament de ciutadans interessats a votar. El fet de no haver abordat el tema que la indiferència de la gent per a anar a votar, quelcom que està arrelat en la naturalesa i la composició del propi Partit Demòcrata, és un error la magnitud del qual és gairebé inimaginable. D’una banda, aquest fracàs augmenta significativament les probabilitats que el Partit Republicà, beneficiant-se d’un electorat cada vegada més reduït i més blanc, guanyi la majoria tant en la Cambra de Representants com al Senat (un òrgan dissenyat per a assegurar el govern de les minories). Mentrestant, la dreta ha descobert l’eficàcia de les campanyes de destitució en tots els nivells de govern com a mitjà per a afeblir la capacitat d’administració i les finances, especialment les dels demòcrates progressistes, i per a dissuadir-los de pronunciar-se enèrgicament sobre qüestions "controvertides". Quan la Cambra de Representants va aprovar un projecte de llei que afegia mil milions de dòlars als gairebé 4.000 milions que dóna a Israel cada any per a mantenir la xarxa de defensa Cúpula de Ferro, només set demòcrates van votar en contra, mentre que altres dues (un dels quals era Alexandria Ocasio-Cortez) van donar quòrum abstenint-se. Molts demòcrates progressistes van votar a favor del projecte de llei, malgrat el seu suport declarat a la causa palestina, per por de provocar una destitució (secundada per la dreta) o una impugnació en les primàries (secundada per una coalició dels demòcrates de dreta i "moderats").\nAixò hauria de fer-nos reflexionar que l’única justificació possible per a elegir com a estratègia l’elecció de demòcrates progressistes és que fer-ho els permetrà almenys iniciar un procés de transformació social mitjançant la promulgació de lleis que tinguin efectes reals. En teoria, per a fer-ho es requereix una mobilització popular en suport d’aquestes lleis que només s’incrementaria a mesura que la gent rebés els beneficis de les polítiques redistributives i veiés la necessitat d’organitzar-se per a defensar-les i ampliar-les. La realitat, per desgràcia, és molt diferent: la dreta ha llançat una campanya de diversos fronts per a desviar i esgotar als demòcrates que s’enfronten a la seva reelecció i per a intimidar i expulsar dels seus càrrecs als funcionaris electes que s’oposen a la seva visió del món de contrarevolució cultural i abandó neoliberal com a mitjà de disciplinar a les masses intranquil·les. A més, ja han aconseguit segellar una cosa que és com un acord de no intervenció amb les forces de l’ordre locals de tot el país i estan preparant a una part substancial dels seus membres per al combat. Prendre de debò les anàlisis de Trotsky significa reconèixer aquesta realitat i desenvolupar una estratègia per a afrontar-la.\nDurant l’última dècada de la seva vida, Trotsky va desenvolupar un vincle especial amb el moviment trotskista als EUA. Quina importància té aquesta circumstància avui per a nosaltres?\nEn rellegir les discussions entre Trotsky i C. L. R. James que van tenir lloc a Coyoacán, Mèxic, al 1939, em va sorprendre el coneixement extremadament detallat que Trotsky tenia del SWP i dels seus membres, i la seva valoració brutalment honesta dels límits i febleses de les forces que componien la recentment fundada Quarta Internacional. I aquesta honestedat s’estenia a la qüestió de la relació del SWP amb la creixent militància entre els afroestatunidencs. Trotsky, pertorbat per la manifesta incapacitat del partit per a relacionar-se amb l’emergent moviment negre, va abordar la qüestió de com orientar-se cap a ell amb absoluta obertura, animat pel desig d’aprendre tot el possible de C.L.R. James, inclosa la seva avaluació de la consigna, plantejada pel Partit Comunista dels EUA (CPUSA), d’autodeterminació nacional centrada en el "Cinturó Negre" del Sud, on es concentraven els afroestatunidencs.\nTot això és conegut, però el que no s’ha assenyalat prou és la convicció indestructible de Trotsky que el racisme i la supremacia blanca constituïen l’obstacle central als Estats Units per a la unitat de la classe obrera i la seva capacitat per a lliurar la seva lluita. James P. Cannon, la figura central entre els fundadors del moviment trotskista als EUA, parla del “trencament” que el CPUSA va haver de fer amb tota la tradició anterior de l’esquerra als EUA. Aquesta tradició, en resum, consistia a acceptar als treballadors negres en les seves organitzacions sense prejudicis, però també sense abordar de cap manera la seva opressió "especial", suposant que fer-ho els semblaria una cosa injusta als treballadors blancs. Però l’impuls darrere d’aquest trencament no va venir de l’interior del partit sinó de la Internacional, inicialment de Lenin i Trotsky. Ells havien vist al seu país que sense abordar l’opressió especial de les minories no russes, la revolució no podria haver triomfat, i que pretendre que "tots som iguals" enfront de les desigualtats manifestes entre els treballadors segons la nacionalitat representa una continuació del xovinisme nacional.\nD’aquí el suport de Trotsky al plantejament de James de posar en peu una organització negra independent que dirigís la lluita contra la supremacia blanca. Reconeixent que el que James havia proposat era "un nou tipus d’organització que no coincideix amb les formes tradicionals", tal vegada iniciada en part per membres afroestadounidenses del SWP, però que no estava lligada al partit ni era una organització de pantalla d’aquest, Trotsky tenia clar que el propòsit de participar en una organització així no consistia a guanyar nous militants, sinó donar suport a l’autoorganització dels negres als EUA. Eren ells els qui millor podien identificar les formes de la seva opressió i determinar la millor manera de combatre-les. Dur a terme aquesta tasca suposaria un gran pas endavant en la creació de les condicions per a una acció comuna amb els treballadors blancs.\nTot el que hi ha en aquestes discussions és notable: la voluntat de comprendre la complexitat de la situació concreta, el reconeixement del caràcter absolutament inèdit del present, per al qual no existeixen punts de referència fixos i que imposa, per tant, la necessitat d’una innovació constant, de noves formes d’organització per a respondre a noves formes de lluita. Ens dóna la sensació que estem en presència de dos individus que, malgrat les seves històries molt diferents, s’entenen perfectament, comprenen el que està en joc en les seves discussions i es neguen a recaure en idees que pertanyen a una època anterior i que no serveixen per a afrontar el present de manera realista. No tenen temps per a prometre garanties fictícies de victòria o fins i tot de supervivència. En l’única cosa que pensen és en com inclinar la balança a favor dels explotats i oprimits.\nSí. Que Trotsky va escriure incessantment, i no sols perquè li aguaitava la mort. L’última dècada de la seva vida va ser una època de moviments i derrotes sense precedents que van acabar amb les esperances d’una generació. Per això les seves anàlisis van ser escrites amb tanta exactitud: estaven destinats a desentranyar, d’entre tota la configuració de contradiccions i antagonismes, les línies de força essencials, i a mostrar fins a quin punt les forces revolucionàries podrien haver afeblit, dividit o derrotat als exèrcits de la reacció i quines van ser les estratègies i les tàctiques concretes que van impedir que poguessin fer-ho. De tot això, sabia que una nova generació trauria lliçons que podrien, segons les circumstàncies, ajudar-los a lliurar amb èxit una lluita contra enemics cada vegada més formidables. Però també ens va ensenyar a pensar, a analitzar una conjuntura concreta i a identificar possibles punts d’intervenció. Ens va ensenyar a no dependre mai de la protecció de les lleis o del resultat de les eleccions, sinó a comptar únicament amb les nostres pròpies forces i a mirar als qui tenim en la nostra contra sense il·lusions.\nEn aquest mateix moment, els treballadors han llançat una sèrie de vagues en diferents indústries, obrint la possibilitat de crear una relació de forces més favorable, extraient concessions dels empresaris i disminuint el poder del capital. Aquesta és una d’aquestes oportunitats infreqüents perquè l’esquerra intervingui i brindi el suport necessari perquè els treballadors puguin vèncer i per a l’ampliació de la seva lluita.\n La International Socialist Organization (ISO), avui dissolta, va estar lligada al corrent del britànic Tony Cliff.\n L’anomenat comunisme d’esquerra estava comprès per les tendències ultraesquerranistes dins de la Tercera Internacional, com el bordiguisme a Itàlia o el Partit Comunista Obrer d’Alemanya (KAPD) i els seus successors, que cap a la meitat de la dècada de 1920 ja estaven per fora de la IC. Una mena de “teoria de l’ofensiva permanent” era la seva característica, segons la qual la lluita de classes avançava sempre cap endavant.\nLeón Trotsky / Warren Montag / Estats Units / Internacional\n1“La coordinadora que impulsem visibilitza l’emergència de la base obrera que impedeix a les direccions baixar-se fàcilment d’aquesta vaga”\n3Europa augmenta les restriccions i el “passaport covid” davant l’arribada d’Òmicron\n5Anasse Kazib: "Volem encarnar una tradició que no tingui por de parlar de comunisme ni de revolució"