Natura i Aventura 13 by Goolnatura - Issuu\nNATURA I AVENTURA ❚ ANY Ill ❚ NÚMERO 13 ❚ GENER 2008\nEDITORIAL Costa ser original aquesta nit, tan fosca com les de sempre. La lluna llambreja esmorteïda en el glaç dels estanys de Malniu. Anys enrere en aquesta època de l’any, un llençol blanc de neu ho cobria tot i convertia les nits en aquest racó de la Cerdanya en quelcom embriagador, on la bellesa del paisatge assolia un nivell sublim de contrastos en blanc i negre. Però ja no neva. I les postals gravades al cor d’aquelles nits a la neu es van fonent amb els records, difuminant-se i tendint a desaparèixer. Uns diuen que és culpa de l’home, altres es defensen afirmant que són cicles naturals. Sigui com sigui el clima ha canviat, i sota els seus dominis, tot allò que hi depèn. Les flors floreixen abans d’hora, els rius s’adormen en els seus meandres i les muntanyes resten aquesta nit, encara despullades. L’any que comença ens convida a carregar-nos de bones intencions, de nous propòsits, d’assolir nous somnis. Però no podem oblidar que cap desig pot fer-se realitat si desapareixen la bellesa i la vida d’allò que ens envolta. Els llacs glaçats resten silenciosos, muts testimonis d’una natura que sembla condemnada a quedar enrere a mesura que avancem cada cop més avesats a la tecnologia. Pensem-hi. Ja no neva, ni plou. Pobres Patufets. Us desitgem un feliç 2008. NATURA I AVENTURA\nsumari VIA FERRADA: La Canal de GrauL\nSENDERS DE GR: El Camí dels Bons Homes\nCIMS COMARCALS: La Mola\nESPELEOLOGIA: Avenc Emili Sabaté\nESCALADA: El pic de Martell BICICLETA DE MUNTANYA: D’Alcover a Mont-ral\naventura NATURA I AVENTURA ANY III. NÚM. 13 GENER 2008\nSOL·LICITAT CONTROL DE TIRADA OJD TIRADA: 15.000 EXEMPLARS\nDirecció: Jaume Guillot Jordi Fernàndez Disseny gràfic i fotografia: Christian Galindo Correcció: Marta Guspí Col·laboradors: Anna Parra Glòria Solsona Naiana Lacorte Núria Pedrola Albert Brignardelli Eduardo Abad Joaquim Fernández Ma Antònia Juncà Nil Guillot Anna Solsona\nEdita: H4XORS S.L. Homer, 63, baixos 08023 Barcelona Tel./fax: 93 417 76 14 info@naturaiaventura.cat Publicitat: NATURA I AVENTURA Tel.: 696 52 38 04 Fax: 93 417 76 14 christian@naturaiaventura.cat\nVIES FERRADES: La Canal de Grau\nMÓN SOSTENIBLE: El reciclatge a Catalunya\nSENDERS DE GR: Una civilització ferida de mort\nESPAIS NATURALS: El Parc Natural del Montseny\nPLANTES MEDICINALS: BICICLETA DE MUNTANYA: La Malva Pedres que parlen ESPELEOLOGIA: Avenc d’Emili Sabaté\nImprimeix: TALLERES GRÁFICOS SOLER S.A. Dipòsit legal: B-51.197-2006\nESCALADA CLÀSSICA: El Pic del Martell\nNOTÍCIES: L’actualitat del mes\nSOSTRES COMARCALS: La Mola de Sant Llorenç, 1.104 m\nEl Camí dels Bons Homes Etapa 5\n“El foc que cremava les cases properes il·luminava l’estància i dibuixava formes fantasmagòriques sobre les velles parets de pedra. Aquelles ombres enrogides semblaven ballar entre els mobles caiguts i els tapissos despenjats, mentre es desfiguraven, s’allargassaven i es multiplicaven en totes direccions. La calor era\nUna civilització ferida de mort sufocant i el fum relliscava pel sostre cercant les finestres de vidres trencats. Amb la túnica amarada de sang en Guillem es tapava la boca i cobria al mateix temps el cos menut de la noia que havia trobat amagada darrere un taulell tombat. No s’havien dit res. No havia calgut. Ella el va mirar amb aquells ulls blaus plo-\nrosos i ell va saber, en aquell precís moment, que la seva vida ja no li pertanyia. Van sortir al carrer. La cridòria era eixordant i es fonien en un cant fúnebre els crits dels que morien, els plors dels que suplicaven i els brams dels que mataven. Aquell dia de Santa Magdalena milers de morts entapissaven els carrers de\nBesiers. I entre ells en Guillem i la seva acompanyant s’obrien pas. El jove cavaller havia d’apartar els cossos amb els peus, altres, amuntegats, els havien de passar per sobre i fins i tot Guillem va haver de trossejar-ne algun a cop d’espasa per poder obrir-se pas en els carrerons més estrets. L’espectacle era dantesc. Els soldats creuats no havien deixat\nLA SOCIETAT OCCITANA DONAVA A LES DONES UN LLOC QUE NO ELS DONAVA CAP ALTRA CONTRADA I, INSTRUÏDES I CULTES, TENIEN UN ROL IMPORTANT EN LA FAMÍLIA I EL PAÍS ningú amb vida i vessava sang de les cases que el foc s’empassava. Des del turó els tres cavallers observaven el fum que s’enlaira-\nLA RUTA PAS A PAS L'etapa de Bellver de Cerdanya a Porta (França) es pot fer d'una sola tirada, calculant unes 11 hores de caminada. Nosaltres recomanem fer-la en dos trams, fins a Can Jan de la Llosa primer, i fins a Porta l’endemà. Això ens permetrà gaudir més del paisatge i a la vegada alleugerir la càrrega d'una etapa tan llarga. Es pot demanar un transfer que ens vindrà a buscar a Can Jan de la Llosa o acampar en els prats d’aquest mas (lloguen el material). Més informació a www.camidelsbonshomes.com\nSUB SI ETS SCR IP DESC PODRÀSTOR ARR WW W.N EGAR ATUR D A EL P IAVENTURA E .COM L’ITIN LÀNO TRAC ERAR L, K PE I I EL R AL GPS\nDistància: 19 km. Desnivell: 780 m. Temps orientatiu: 5 h. Època recomanable: tot l’any. Dificultat: mitjana. Tipus d’itinerari: lineal.\nDes de la plaça de Sant Roc de Bellver de Cerdanya (1) prenem l’avinguda Pere Sicart i travessem el riu Segre. Passat el pont agafem la carretera N-260 cap a la dreta, en direcció Puigcerdà. En aquest tram la carretera forma part del poble. Creuem la carretera a l’alçada de la piscina municipal i prenem la pista asfaltada que marxa al costat esquerre (2), després de l’hotel. Aquesta pista asfaltada ens portarà sense dificultat a Ordèn (3) des d’on, passada l’ermita, continua fins a Talltendre (4). Arribats a Talltendre entrem al poble i uns 70 m més endavant hem de girar la cantonada a l’esquerra i amunt. A l’alçada de la darrera casa trobem dos camins: prenem el de l’esquerra. Deixem un altre camí a l’esquerra que baixa al poble i continuem per la pista principal que marxa al costat d’un mur de pedra. Trobarem una capelleta on es deixa un camí que marxa a la dreta. Nosaltres continuem pel camí que ara transcorre al costat d’un riuet. Passarem un parell de cruïlles més, a la primera hem d’anar a la dreta i amunt, i la segona, hem d’anar a l’esquerra fins arribar al torrent de la Guilla (5), que travessarem. Tot i canviar de vessant el camí continua pujant fins travessar un altre torrent, el torrent de la Borda (6). El camí ens porta a la Bastida (7), on, a l’arribada, gira en angle recte fins una petita explanada on convergeixen quatre camins. Hem de prendre el del mig, el que marxa més planer. Tot seguit creuem dos torrents que convergeixen més avall i entrem en un bosc de pins. La pista descriu un revolt a l’extrem sud de la serra de Santa Anna i s’encara cap al nord, encarant ja la vall de Josa. Després d’un fort revolt el camí es bifurca. Prenem el que baixa a l’esquerra, i a la propera cruïlla, de nou a l’esquerra i avall, fins a Coborriu de la Llosa (8), on el camí es torna un carrer empedrat. Passat el poble prenem la carretera cap a la dreta en direcció a Viliella i Lles. Després d’un revolt tancat agafem la pista que marxa cap el nord (9), paral·lela a la carretera. Passarem una altra capelleta, aquesta dedicada a Sant Antoni. El GR continua cap al nord, sempre en aquest vessant del riu de la Llosa. Trobarem diverses cruïlles, però sempre prendrem la més evident, ja que aquesta és la pista que ens portarà a Cal Jan de la Llosa (10). Poc abans d’arribar-hi, un sender a l’esquerra baixa al riu on podem visitar el bonic molí del Salt.\nMés informació a www.camidelsbonshomes.com va cap el cel i senyalava la ciutat que agonitzava. Un gaudia de l’espectacle, i s’imaginava ja senyor d’aquelles terres. L’altre, exultant de goig, pensava en els favors que rebria del Papa quan li notifiqués que la venjança de Déu havia estat admirable. El tercer plorava en silenci. Cap d’ells va veure el genet que, amb una noia a la gropa, cavalcava cap a ponent. En Guillem i l’Ermessenda cavalcaren el que quedava de\ndia i durant tota la nit, però per molt que s’allunyaven de Besiers, la cridòria no s’apagava. Aquells crits els turmentarien la resta de les seves vides. En sortir el sol s’aturaren a prop d’un rierol on es banyaren i es netejaren el fang i la sang seca que els encartronava la roba i la pell. L’aigua cristal·lina enrogia a l’envoltar-los i marxava formant un torrent vermellós. En Guillem contemplava el cos d’aquella noia, esquitxat de petites perles que formaven les gotes d’aigua, i pensava que\nDurant tot l’itinerari gaudim d’unes fantàstiques vistes de tota la serra del CadíMoixeró, i també de la vall de la Cerdanya i dels Pirineus.\nSENDERS DE LLARG RECORREGUT mai havia vist un espectacle tant preciós, unes formes tan perfectes, uns moviments tan harmoniosos. Havia escoltat els trobadors recitar poemes que parlaven de l’amor i la bellesa i de com els homes embogien embruixats; però mai no havia pensat que ell pogués ser partícep de les sensacions que cantaven els nobles occitans. L’Ermes-\nEL CONFLICTE QUE OPOSAVA LES DUES MEITATS DE FRANÇA VA SER UN XOC ENTRE LA CIVILITZACIÓ I LA BARBÀRIE senda contemplava la figura d’aquell jove que l’havia rescatada d’una mort segura a Besiers i que havia arriscat la seva pròpia vida per salvar-ne la d’ella i en cada cicatriu del seu cos imaginava una gesta en la qual en Guillem sortia victoriós. El Guillem calla. Sembla que explicar-nos aquesta història li produeix molta tristesa. Té la mirada perduda en l’horitzó i els pensaments més enllà encara. Portem ja una estona pujant per la solana d’aquest vessant del\npic de la Roca Punxent on cap mena d’ombra ens amaga del sol. És sorprenent la vegetació tan extremadament mediterrània que trobem a aquesta alçada, ja que els pins blancs, les argelagues i les herbes aromàtiques que ens acompanyen al llarg de l’ascens sóm més pròpies d’altres latituds. La manca d’arbres ens permet contemplar, embadalits, les serres del Cadí i del Moixeró que s’alcen, com una gegantina onada de pedra, sobre el mar sempre en calma de la Cerdanya. La Núria recorre amb el dit els perfils que els Pirineus i el Prepirineu retallen\nla Núria incrèdula “i a més ‘perfecte’?”. “La societat occitana” li respon en Guillem “era una societat original, especial i única, i molt diferent de les seves coetànies occidentals. Dues grans idees la diferenciaven de la resta, el ‘paratge’ i el ‘preu’. El ‘preu’ era el que donava valor a l’home: l’home de preu era el perfecte cavaller; valerós, coratjós i... cortès, amb una barreja no mesurable però sí harmònica de valor i cortesia. Aquesta qualitat assolia el seu punt dolç amb ‘el paratge’, que permetia a persones de classes socials diferents posseir un honor i una dignitat comparables. El camperol podia accedir a la propietat, el\nburgès podia convertir-se en cavaller, la dona tenia dret a comerciar i la seva opinió, expressada en públic, es respectava i es tenia en compte. La dona va ser respectada com mai abans en la història. La idea càtara de la reencarnació que afirmava que l’home podia renéixer dona o que el noble havia pogut ser camperol, va ser admesa sense dificultat pels habitants del Llenguadoc, i particularment per les dones que, considerades i reconegudes pel catarisme iguals als homes, van ser les seves defensores i partidàries més fidels.” El Guillem calla de nou, però\naquest cop sembla que simplement prova de posar en ordre els seus pensaments o simplement recordar per on anava en la narració de la seva història. Al cap d’uns minuts, just quan deixem enrere la darrera casa de Talltendre, continua:\nL'OCCITÀ FOU UNA LLENGUA TAN PERFECTA QUE DANT LA VOLIA EMPRAR PER A ESCRIURE LA DIVINA COMÈDIA “Els dos joves arribaren, en pocs dies, a Carcassona on el bescompte, Roger Trencavel, nebot del compte Ramon de Tolosa es preparava per a plantar cara als croats. Va rebre el seu amic Guillem i la seva companya amb alegria, i li explicà la compromesa situació de la ciutat. Les atrocitats comeses a Besiers havien fet que la gent, horroritzada, deixés el camí lliure a la croada i la marxa fins a Carcassona s’havia convertit en un passeig militar per l’exèrcit de l’abat Arnau Almaric. Narbona s’acabava de rendir sense oferir resistència, i no per això es varen lliurar els seus habitants de la\nen l’horitzó i juga a senyalar els cims que va enumerant, des del Puigmal fins a la Torre del Cadí. Les vistes són excepcionals, i ens mostren tot l’esplendor de les cares més imponents d’aquestes serralades. Ningú diria que fa només un parell de dies érem a l’altra banda d’aquesta muralla rocosa que separa la Cerdanya de la resta del món. “No feia gaire que l’Ermessenda havia rebut el consolament ” continua trencant el silènci, en Guillem. “Després de tres anys d’una sòlida preparació, amb una simple imposició de mans el seu mestre l’havia purificada i elevat al grau de “perfecte”. “Una noia càtara?” preguntà\nSENDERS DE LLARG RECORREGUT rapinya dels “defensors de la fe”, que espoliaren heretges, jueus i fins i tot catòlics, als quals infamaren de tolerants amb l’heretgia per així poder confiscar els seus béns i les seves propietats. A les acaballes de juliol l’exèrcit croat arribà a les portes de Carcassona, on tot i la situació, es respirava un ambient de cal-\nLA LLENGUA ÉS UNA DE TANTES COSES QUE ES VAREN ANAR PERDENT A CADA PASENDAVANT QUE FEIA SIMÓ DE MONTFORT ma. La ciutat estava ben protegida i preparada per aguantar el setge més llarg. El jove bescompte va intentar negociar amb l’Abat cistercenc, mitjançant el seu cunyat, el rei Pere II d’Aragó, alguna sortida al conflicte, però la proposta d’Arnau Almeric d’acceptar la rendició de la ciutat a canvi de deixar-lo marxar amb dotze dels seus cavallers li va semblar inacceptable. Preferia morir que entregar al més humil dels seus súbdits. La lluita fou llarga i coratjosa. Els occitans aguantaren bé les envestides\ndels croats fins que aquests s’adonaren de la inutilitat d’intentar assaltar la ciutadella i optaren per l’astúcia i la traïció. Quan un emissari assegurà a Roger Trencavel que el rei de França volia negociar amb els assetjats, aquest va sospitar que podia tractar-se d’un parany de l’abat, però no podia deixar escapar la possibilitat d’una solució pacífica per al seu poble. Decidí dirigir-se al campament creuat acompanyat dels seus cavallers. En Guillem s’hi va apuntar, però el bescompte tenia una missió reservada per a ell: si les coses no sortien bé, en Guillem havia d’encarregar-se de guiar els ciutadans de Carcassona ben lluny de la ciutat a través d’una xarxa de túnels subterranis que porta-\nven als boscos de Corbière. Acompanyat de cent cavallers, Roger de Terncavel va acudir al campament dels croats on, al veure’s envoltat s’adonà que li havien preparat el parany que havia temut. En Guillem, des de les muralles de la ciutat, plorà de ràbia en veure caure els cavallers, lluitant amb passió, força i coratge contra un exèrcit tan superior en nombre. Al dia següent, en sortir el sol, l’exèrcit croat s’apropà a la ciutat per prendre-la en el darrer assalt. Havien empresonat el valent Roger i el duien sagnant i encadenat davant les tropes, segurs que així els obririen les portes de la ciutadella; però tot restava en silenci. No es veien sentinelles ni\nes detectava cap moviment en els merlets. Les torres de defensa restaven també mudes i pel camí de ronda no hi circulava ningú. Quan els soldats entraren a la ciutat, la trobaren deserta. Un somriure es dibuixà a la cara d’en Roger mentre imaginava els seus escampant-se pels boscos de Corbière des d’on uns, guiats per la bella Ermessenda es dirigiren cap a Montsegur, mentre que els que seguiren en Guillem es dirigiren a cercar la protecció de les muralles de Tolosa.” Besiers, Narbona, Carcassona... les ciutats occitanes anaren caient a mans dels croats que assassinaren, saquejaren i exterminaren aquella civilització tan original a la vegada que\nesborraren la llengua que havia substituït el llatí, primer en la seva funció oral i, després, en els escrits. L’occità és una de les tantes coses que es varen anar perdent a cada pas endavant que feia Simó de Montfort. En emmudir els trobadors, en acabar la cort de Tolosa i de Carcassona, en tancar-se les vetllades estivals a Puivert, la llengua occitana també va emmudir. L’occità, que segons sembla era la llengua que Dant volia emprar per a escriure la Divina Comèdia, aniria desapareixent ferida de mort. ❚❘ Unes de les coses que sobta d’aquesta etapa és la poca vegetació que trobem, a causa de la desforestació que va patir la zona deguda a la creació de conreus.\nHeu sentit mai anomenar la Pedra del Catacroc? Pregunteu als homes i dones d’Alcover, que us en faran cinc cèntims. És una pedra bellugadissa que parla i només us puc dir que qui l’ha escoltada no ho oblida mai. La gent d’Alcover i dels pobles de les rodalies hi van des de temps immemorials a consultar-hi els seus problemes o a cercar consell. I la pedra els respon. Cal, però, escoltar amb interès per interpretar els sons de diferents tonalitats que la pedra emet i que el vent arrossega en forma d’udols i esbufecs. Al principi costa d’entendre-la, però quan un hi passa una certa estona acaba llegint en el vent les sàvies paraules d’aquest roc, que ha vist passar la nostra història per davant seu. Fins i tot temps enrere, quan encara no comptàvem amb els rapidíssims mitjans de comunicació amb què comptem avui en dia, el bram de la pedra havia servit per a demanar ajuda en casos de perills greus o temps de guerres.\nD’Alcover a Mont-ral\nPerò no us penseu que la Pedra del Catacroc és l’única que parla. No. Quan hom s’endinsa cap a les muntanyes que perfilen aquest vessant de la serra de Prades descobreix una explotació a l’aire lliure d’on s’extrau l’anomenada pedra d’Alcover, una dolomia taulejada de color ocre que s’utilitza com a pedra ornamental. En aquestes pedreres que s’escampen per la regió, els veïns l’Alcover, Mont-ral, Valls, Picamoixons, la Selva del Camp i Vallmoll que anaren a treballar la pedra hi descobriren, escrit en les entranyes de la terra, el nostre passat més\nllunyà. Amb l’explotació moderna de les pedreres, cap a la dècada dels seixanta, fortuïtament, els picapedrers descobriren uns impressionants relleus d’animals entre els quals destaquen els dels peixos, els cefalòpodes i els rèptils. Aquestes empremtes petrificades d’una fauna marina que habità la zona fa 240 milions d’anys foren investigades per científics d’arreu del món, que descobriren que es tractava d’un valuós patrimoni cultural que calia conservar i revalorar. Les pedres d’Alcover i Montral ens parlen de l’evidència\nd’un mar tropical, poc profund i protegit per un escull coralí, amb intensa vida i activitat animal que es correspon amb el període geològic anomenat triàsic i que ara s’ha convertit en el major jaciment d’aquest període d’Europa.\nEN LES PEDRERES D’ALCOVER I MONT-RAL S’EXTREU LA CONEGUDA PEDRA D’ALCOVER, UNA ROCA DE COLOR OCRE SOVINT UTILITZADA COM A PEDRA ORNAMENTAL\nNo hi ha dubte que la presència a la zona d’una explotació a l’aire lliure ha permès descobrir capes i estrats de la terra ocults durant milions d’anys. El treball quasi manual de les pedreres\nha posat al descobert un jaciment paleontològic de primer ordre, una fauna marina en perfecte estat de conservació, que dóna a aquest paratge natural de singular bellesa una vàlua patrimonial addicional.\nEl poble de Montral es dibuixa llunyà en l’horitzó durant els darrers metres de l’ascens del Tossal Pedregós.\nLa feina del picapedrer consistia, tal com el seu nom indica, a picar les pedres i un cop extretes es venien per a bastir edificis. En algunes ocasions aquestes mostres també servien per a\nrutes en bicicleta de muntanya 13\nque no passava de pares a fills –potser perquè es tracta d’un treball feixuc i incòmode i els pares cercaven una opció millor per als seus fills.\nDeixant enrere la vall del Glorieta i els molins paperers\nAQUÍ LES PEDRES ENS PARLEN DE L’EVIDÈNCIA D’UN MAR TROPICAL, POC PROFUND I PROTEGIT PER UN ESCULL CORALÍ AMB UNA INTENSA VIDA ANIMAL fer peces de petit format com ara rellotges de sol, morters o aigüeres. Tot i l’aparició de maquinària de gran tonatge, l’evolució d’aquest ofici ha estat escassa i la feina dels picapedrers es continua considerant un ofici essencialment artesanal. L’ofici de picapedrer ha estat una feina exercida des del començament per homes, en què la participació femenina\npràcticament n’ha estat absent. Tanmateix, les dones hi han tingut una presència, curiosa i interessant, manifestada en el fet que durant molt de temps els treballadors de les pedreres no cobraven el salari personalment, sinó que eren les seves mullers que anaven a cobrar la paga setmanal. Una altra curiositat de la feina de picapedrer és que és un dels pocs oficis tradicionals\nELS PICAPEDRERS DESCOBRIREN ESCRIT EN LES ENTRANYES D’AQUEST VESSANT DE LA SERRA DE PRADES, EL NOSTRE PASSAT MÉS LLUNYÀ\nque n’aprofitaven l’aigua, i que són encara una mostra representativa de la importància de la indústria paperera de la zona als segles XVIII i XIX, ens enfilem per la falda cada cop més escarpada del tossal Pedregós. Davant nostre s’obre l’excepcional paratge de les muntanyes de Prades, que es mostren, a mesura que ens apropem a Mont-ral, en tota la seva esplendor. Els paisatges, que més al sud estan més degradats, a causa de les explotacions a l’aire lliure, són de gran bellesa cap a la part més al nord. Ens sor-\nprenen els frondosos boscos de pins, alzines i roures esquitxats d’àlbers i moixeres pels quals passegen els senglars, els teixons, la mostela i el gall carboner. Les nits de lluna sentirem els ducs entonant les cançons de bressol més tendres i entre els penyals que el riu i el temps han erosionat trobarem l’àliga cuabarrada que ens observa solemnement. El riu Glorieta, format per diverses fonts, neix al puig Pelat del massís dels Motllats, en el terme de Mont-ral, travessa l’Aixàviga i s’endinsa per la vall. El nom del riu recorda la pastoFITXA TÈCNICA: Quilòmetres: 26 km. Desnivell acumulat: 760 m. Ciclabilitat: 100%. Dificultat: mitjana-alta. Punts d’aigua: Alcover, ermita del Remei i Mont-ral. Època recomanable: tot l’any. Horari: 5 hores. Cartografia: 1:25.000 Muntanyes de Prades, Editorial Piolet.\nS SI ETIPTOR R C S SUB ODRÀS DE P GAR .COM E R R A A DESC URAIAVENTUR , AT L N . O W ÀN PS WW EL PL PER AL G K K O C O A EL TREL ROADBR E I C SEN\nEL REI MORO DE L’ALBIOL VA TRIAR AQUEST INDRET PER ENTERRAR LA PASTORA GLORIETA, QUE DÓNA NOM AL RIU QUE SALTA I S’EMBASSA EN PRECIOSOS GORGS COLOR TURQUESA ra Glorieta que va ser enterrada en aquesta zona pel rei moro de l’Albiol que va triar per a la noia el lloc més bonic de la contrada, i que aquí descansa acaronada per la remor de l’aigua que salta i s’embassa. Un cop superades les rampes del tossal Pedregós i des-\nprés de travessar la carretera que porta a Mont-ral, ens sorprendran les belles formes del tossal. Per les seves faldes planejarem fins arribar al poble enturonat de Mont-ral, que es distingeix des de la distància per la presència del campanar de\nl’església de Sant Pere, d’origen romànic. Dins el poble destaquen també l’edifici d’inspiració gaudiniana construït pel col·lectiu Arc Iris i el refugi Musté Recassens, que va bastir el centre de lectura de Reus, on podrem parar a recuperar forces abans d’iniciar la tornada. ❚❘\nL’itinerari ens ofereix unes amplies vistes sobre la serra de la Mussara, la vall del Glorieta i la serra de Motllats.\nL’avenc escola per excel·lència\nText: Georgina Flores Fotos i ressenya: Georgina Flores, Mario Sánchez, Víctor Bañuelos y Rakesh Ranjan\nEn mig del paisatge rocós i agrest tant característic del massís del Garraf, camuflat entre les blanques i capritxoses formes del calcari d’aquest Parc Natural, sota el verd dels margallons, s’amaga la foscor de l’Avenc Emili Sabaté. L’Emili va ser un espeleòleg català que des de molt jove es va relacionar amb el món de l'espeleologia i durant els anys cinquanta i setanta es va convertir en un dels espeleòlegs amb més activitat a Catalunya, va fer nombroses exploracions al Garraf, al Perelló, als ports de Tortosa i Beseit i l’any 1962 va obtenir el record de profunditat amb\nAPROXIMACIÓ: sobre el primer túnel de la C-32, passat Castelldefels i en direcció a Sitges, la C-31 fa una rotonda abans de començar les corbes del Garraf. D’aquesta rotonda surt la carretera que porta a Plana Novella i que travessa la urbanització Rat Penat. Imatge cedida per l’Institut Cartogràfic de Catalunya A uns 3,5 Kms, quan la forta pujada ens ha portat dalt dels primers contraforts, trobem la masia de la Pleta, un antic refugi de caça de la família Güell transformat en centre d’interpretació del Parc Natural. Aquí deixem el cotxe. Cal caminar encara una mica més per la carretera fins que, abans continua\nl'avenc Montserrat Ubach. Emili Sabaté i Serra va comptar amb una habilitat natural per a detectar nous avencs i el cas més conegut és aquest que avui us presentem i que duu el seu nom. Aquest avenc és, sens dubte, un dels avencs més visitats de la zona, degut tan a les seves boniques formacions, i perquè es tracta de l’avenc escola per excel·lència i que convida l’iniciat a despenjar-se pels seus pous, desgrimpar per lliscoses rampes o ficar-se per gateres tan estretes que en travessar-les un no està del tot segur de poder-ne sortir després.\nFITXA TÉCNICA Terme municipal: Sitges (Fondo de Vallbona). Tipus de roca: calcàries cretàciques. Longitud: 62m. Desnivel: -43m. Dificultat: avenc d'iniciació. Època dient: tot l'any. Material: a part de l'equip personal complet calen 3 xapes amb cargols pels spits i una corda de 30m pel pou d'entrada. Si es vol protegir el descens per les gateres (hi ha cordes fixes instalades) és recomanable una corda de 50m.\nd’una forta pujada, neix a la dreta de la carretera el senderó que ens porta directament a la boca de l’avenc.\nDESCRIPCIÓ: l’avenc està compost per una sèrie de pous el primer dels quals és el més ampli i el més bonic. Té forma d'una campana seccionada per la meitat i està molt concrecionat, el que dota el descens d'una singular bellesa. Als peus d’aquest primer pou trobem una rampa inclinada que ens condueix a la cota -23. En aquesta profunditat trobem una petita entrada que comunica amb una sèrie de pous estrets que es poden anar baixant desgrimpant fins al darrer pas estret anomenat “tap de xampany”.\nAquest pas característic connecta amb un pou més vertical d’uns cinc metres de profunditat i que porta a ala galeria final de l'avenc. Aquest darrer corredor mor en una sala més ampla que conté nombroses bugades, estalactites i columnes que permet als més curiosos explorar un poc entre elles. L’avenc té en total una profunditat de 42 metres i un recorregut de 62.\nla Canal del Grau\nVertical, imaginativa i espectacular. Aquests tres adjectius són els més idonis per a definir aquesta via ferrada situada a la paret del Roc del Quer, a la parròquia andorrana de Canillo. La paret del Roc del Quer acull quatre vies ferrades de diferents nivells i dificultats, i una d’elles és la via ferrada de la Canal del Grau, presentada en aquest article. Considerada per alguns la segona part de la via ferrada de Racons, no presenta un traçat tan esportiu i vertical com aquesta i és menys exigent físicament. Dos ponts penjats, diversos flanquejos en passos aeris i un gran ambient de muntanya s’entrelliguen per a crear un dels itineraris més atractius i complets que hi ha al Principat d'Andorra. Sens dubte, fent la via ferrada de la Canal del Grau gaudirem d’un recorregut interessant i de gran vellesa mentre anem remuntant la canal que dóna nom a la via.\nCOM ARRIBAR-HI: des d’Andorra la Vella ens dirigim cap a la parròquia de Canillo. Abans d'arribar-hi passem per davant del bar Racons, que es troba situat a la confluència de la Canal de Grau amb la carretera que va cap a Canillo. Pocs metres més endavant passem per sota d'una xarxa contra esllavissades on hi\ntrobem unes escales i una barana. En aquest punt comença el sender que ens portarà al començament de la via. Nosaltres continuem endavant fins que en un revolt a la dreta trobem un grup de cases on hi podrem estacionar el vehicle.\nAPROXIMACIÓ: desfem el tros de carretera que hem fet entre el bar Racons i el lloc on hem estacionat el nostre vehicle i ens dirigim cap a les escales i la barana que hem vist quan passàvem amb el cotxe. Uns metres abans d'arribar-hi trobarem els primers esglaons de la via ferrada de Racons, que s’inicia des de la mateixa carretera. Un cop a les escales seguirem el sender senyalitzat amb marques grogues que ens durà, en 30 minuts aproximadament, fins al començament de la via. També hi ha la possibilitat de fer primer la via ferrada de Racons i després continua enllaçar amb la de la Canal de Grau.\nFITXA TÈCNICA Desnivell: 90 m. Dificultat: mitjana-alta. Horari d'aproximació: 35 min. Horari d'itinerari: 1 hora. Material: casc, arnès, guants i dissipador. Època aconsellable: tot l'any sempre que la neu ho permeti. Cartografia: 1:25.000 Andorra, Editorial Alpina. Equipada per: Fixe Climbing S.L.\nAlt Berguedà raquetes de neu · BTT · espeleologia · barrancs · ascensió a cims · rutes · escalada · esquí · vies ferrades · iglús · raquetes de neu · BTT · espeleologia\nDESCRIPCIÓ DE LA VIA: iniciem la via efectuant un llarg flanqueig per una paret lleugerament inclinada que està equipada amb cadenes. Seguidament superem un ressalt més vertical que ens deixarà al començament del pont per on creuarem el torrent de Grau. Un cop superat el pont, l'itinerari s'enfila per l'aresta d'una agulla fins a la seva part més alta. La sensació de verticalitat i de buit s'accentua en aquest tram. Un cop a dalt efectuem un flanqueig planer que ens du fins als peus d'un ressalt des d'on continuarem fins al cim d'una segona agulla. A partir d'aquí ens espera un flanqueig horitzontal i aeri que, tot i que no és gaire llarg, sí que ens demanarà tibar de braços. Un cop superat el flanqueig superem un petit pont tibetà i un darrer ressalt que ens situa al final de la via.\nRETORN: un cop finalitzada la via seguim un sender senyalitzat amb marques grogues que ens durà fins al començament de la via. Un cop allà tenim dues opcions de retorn: la primera és desfer el camí per on hem fet l'aproximació; la segona opció és baixar per un sistema de ràpels equipats, que amb 7 ràpels d’una alçada màxima de 25 metres ens duran fins a la carretera.\nAmb Natura i Aventura hi sortirà s guanyant! 7% i 10% en compres superiors a 300€ Travessa\nsubscriu-te i veurà s!!\n- A través de www.naturaiaventura.com. - Transferència bancària o ingrés al compte 3025-0011-76 1400005170 de La Caixa d’Enginyers indicant com a concepte el nom del centre. - Xec nominatiu a nom de H4xors S.L. i enviar-lo a c/ Homer, 63, baixos, 08023 Barcelona acompanyat d'aquesta butlleta - Domiciliació bancària:\nEl Parc Natural del Montseny El Parc Natural del Montseny va ser declarat Reserva de la Biosfera per la UNESCO el 1978 i aprovat com a Parc Natural l’any 1987. Presenta una superfície de 30.120 ha protegides, entre les zones de parc i preparc, i comprèn les comarques d'Osona, la Selva i el Vallès Oriental. L’accés al Parc des del sud es pot fer mitjançant l'autopista A-7, amb sortides a Granollers, Cardedeu, Sant Celoni i Hostalric; per la N-152, i per la C-252, de Granollers a Vic. Des del nord s'hi accedeix per la mateixa autopista i per l'Eix Transversal.\nMartí Boada i Sònia Sànchez Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals. Universitat Autònoma de Barcelona\nCARACTERÍSTIQUES FISIOGRÀFIQUES El Montseny forma part de la serralada Prelitoral, amb el Turó de l'Home com a cim més elevat (1.707 m), destacant també les Agudes (1.703 m) i el Matagalls (1.697 m); així com l'altiplà del Pla de la Calma i la vall de Santa Fe. És majoritàriament silícic, tot i que també trobem materials calcaris en punts més localitzats, sobretot a la part occidental. El nom del massís parla del seu singular relleu i prové del llatí montum signum, que significa “mont senyal”.\nCARACTERÍSTIQUES ECOLÒGIQUES I BIOLÒGIQUES El massís del Montseny presenta un interès biogeogràfic excepcional, ja que hi són representats els tres grans biomes de l’Europa occidental: el mediterrani, l’euro-siberià i el boreoalpí, aquest últim restringit a les parts més elevades del massís. El bioma mediterrani, el més estès al massís, ocupa les zones més basals fins la cota 900, aproximadament. Hi dominen les brolles arbrades de pi pinyer o pi blanc. Les zones menys alterades estan representades per l’alzinar mediterrani, la sureda i l’alzinar muntanyenc.\nEl bioma centreeuropeu ocupa la franja de la cota 900 a la 1.600, representat per les fagedes, les avetoses, les rouredes humides — sovint substituïdes per castanyedes— i els boscos de ribera, com l’avellanosa en polístic o la freixeneda. Al límit del bosc trobem landes de ginestell, pastures i pradells. El bioma boreoalpí, ubicat per damunt els 1.600 metres, està dominat per prats subalpins i matollars de ginebró nan, i també per diverses associacions subalpines vestigials molt importants des del punt de vista biogeogràfic, i que cal preservar, ja que actualment es veuen amenaçades pel canvi climàtic i l'excés de freqüentació d’aquestes zones. Les espècies més característiques i emblemàtiques del parc s’exposen en la taula següent: FLORA Nombre d'espècies\n1710 espècies vegetals 700 espècies de fongs 363 líquens\nEndemismes FAUNA Nombre d'espècies\n2866 espècies d'invertebrats 279 espècies de vertebrats\nRana temporaria Sorex araneus\nCalotriton arnoldi Mastobunus ignotus Roncus caballeroi Protaphorura quercetana Protaphorura montana Lepidocyrtus montseniensis Ctenodecticus masferreri Omocestus antigae Campylomma ribasi Holcosstethus evae Erbia epistigne subsp. ribasi Notidobia sagarri Sinagapetus serotinus Speonomus canyellesi Cychrus caraboides subsp. zariquiey Thorectes catalonicus\nCARACTERÍSTIQUES CULTURALS L’ocupació del massís s’inicia entre el tercer i el segon mil·lenni aC, durant el megalític. Des del primer mil·lenni fins al segle VII aC trobem vestigis dels primers poblaments, el més significatiu dels quals és el jaciment de la fortificació Ibèrica del Turó del Montgròs, al Brull. A partir del segle XIX el massís va esdevenir el centre de trobada de científics i literats, i la font inspiradora d’artistes de la Renaixença, el Noucentisme i el Modernisme. L’excursionisme i l’educació ambiental tenen aquí una tradició centenària, que s’inicià amb la Guia Excursionista d’Artur Osona, el 1879. Actualment, el massís és el marc de nombrosos estudis de recerca científica i continua essent un referent en el món de l’excursionisme.\nPAISATGES I INDRETS RELLEVANTS Es pot adquirir una idea general del Montseny realitzant itineraris que travessen el massís des de Sant Celoni fins a Viladrau passant pel Turó de l'Home, o bé de Palautordera a Seva per Collformic. De tots els itineraris a peu que ofereix la muntanya destaquem l'ascensió al Turó de l'Home des de Passavets, a la vall de Santa Fe; iniciar a Collformic la passejada per l'altiplà de la Calma fins arribar a can\nespais naturals 29\nFiguera, o bé realitzar la pujada a la Creu de Matagalls, cim que també s'assoleix per coll Pregon partint de Sant Marçal. Des d'aquest últim punt es pot visitar l'indret de les Illes i la popular font Bona. Des de Fontmartina s'accedeix al vessant sud-oest del Turó de l'Home, on podem visitar els corrals d'en Deumal.\nL’ITINERARI PROPOSAT: DE PASSAVETS AL TURÓ DE L’HOME\nARBRES MONUMENTALS Hi ha desenes d'arbres monumentals, com el castanyer de can Cuc, l'arbre amb el major perímetre de tronc de Catalunya; les sequoies de can Casades; el ginebre de Casademunt, al Brull; el faig de l’embassament de Santa Fe; el suro de can Prat; o l'alzina de l’Estanyol, de capçada única.\nFONTS I MONUMENTS La geologia i pluviometria del massís fan que les fonts siguin abundants. D’entre les moltes destaquem la de Passavets, situada a la vall de Santa Fe; la de Marianegre, a la riera de les Truites; la font de l'Oreneta de Viladrau; la font Bona de Sant Marçal; la font del Faig a Collformic; la de Fontmartina; la font del Cot a Montseny d'Amunt, o la font del Profit, arrecerada als pendissos de Santa Elena. El principal jaciment ibèric és la fortificació del turó del Montgròs, al Brull, municipi on també trobem la parròquia de Sant Martí, que fou edificada el segle XI pels vescomtes d’Osona i constitueix un bell exemplar del romànic construït amb pedra vermella que li dóna molt caràcter. Molt a prop hi ha les restes del Castell del Brull, del qual tan sols es manté una torre d’angle i un tros alt de mur. Al cim del turó de Montsoriu trobem el castell del mateix nom. El monestir de Sant Salvador de Breda, fundat l’any 1038, conserva el campanar i el claustre romànics. Entre les antigues esglésies de la zona hi ha la de Sant Esteve de la Costa. Al coll de Sant Marçal hi ha el monestir benedictí del mateix nom. L’ermita romànica fou consagrada l’any 1066. Damunt un penyal rocós es bastí la capella de Sant Miquel dels Barretons, sota la qual hi ha el Santuari de Sant Segimon, que fou un dels santuaris més importants de Catalunya dedicats a un sant. A la capçalera de la riera de Picamena, hi ha l’ermita de Sant Cebrià de la Móra, de pedra rogenca. L’edificació actual és romànica del segle XII. Cal destacar els diversos masos que es troben dispersos per tota la muntanya.\nOFICINA DEL PARC NATURAL Fontmartina (La Costa del Montseny) 08470 Fogars de Montclús. Telèfon: 93 847 51 02.\nCENTRES D'INFORMACIÓ Al parc natural s’hi troben nombrosos centres d’informació: Can Casades (a la vall de Santa Fe), Fogars de Montclús, Montseny, Sant Esteve de Palautordera, el Brull, el Figaró, Sant Pere de Vilamajor, Viladrau, Arbúcies, Tagamanent, Aiguafreda i Seva.\nL'excursió s'inicia a Passavets, indret situat a la vall de Santa Fe, al Km. 22,1 de la carretera BV-514. Cal seguir el camí que passa prop de la font del mateix nom fins arribar a una poua de neu, indicadora d'una activitat arcaica. Deixem a l'esquerra la pista assenyalada amb fites verdes i continuem pel fons de la vall. Uns metres abans de creuar la riera de Passavets ens enfilem per un camí que gira a l'esquerra, tot pujant per una forta rampa que va a parar a la pista que hem deixat abans. En arribar-hi la deixem enrere i continuem remuntant el vessant per un camí que marxa a la dreta, a les envistes dels primers avets. Un cop a l'Avetosa ens adonem de la majestuositat d'aquests peus d'arbre. Continuem amunt, i a la dreta, a peu de camí, hi ha quelcom excepcional, un avet i un faig estretament abraçats, se'ls coneix amb el nom de l'Abraçada. A la primavera les fulles verd clar del faig contrasten amb el verd fosc de l'avet, oferint una dolça combinació manyagosa. Anem seguint amunt entre els avets, alguns dels quals superen en 150 anys, fins arribar al peu d'una tartera formada per un cúmul d'esbaldregalls cantelluts on manca, però, el material més fi, que l'aigua de la pluja i de la fosa de neu s'emporten. En aquest ambient rocós són poques les espècies que poden desenvolupar-s'hi; tanmateix, podem veure algun peu de moixera i algunes plantes rupícoles.\nReprenem el camí senyalat per fites verdes. Al cap d'una estona de passejar entre faigs, on el camí es fa més planer, trobem un pou de glaç a mà dreta: és el pou del Comte. Un cop al turó dels Rocs Cremats el paisatge esdevé diferent, el bosc deixa pas a formacions d'arbusts i herbassars; hem arribat als ambients naturals de les landes i prats subalpins. Des d'aquest promontori, format per pissarres motejades d'una coloració que congenia molt bé amb el mot que el designa, i si el dia hi acompanya, podem gaudir d'una panoràmica molt interessant: als nostres peus s'estén l'avetosa, en segon terme la fageda s'escampa per Santa Fe i el turó de Morou, i a la llunyania destaca la silueta del castell de Montsoriu. Un cop hem omplert la vista amb una panoràmica tan magnífica, continuem carenejant tot seguint la pista que transcorre entre matollars de ginebró, i que va a petar a la carretera asfaltada que puja al Turó de l'Home des de la costa del Montseny i des de Sant Celoni. Aquesta via, oberta arran de la construcció de la base militar del puig Sesolles, esguerra la màgia i la solitud del cim. Des del coll Pregon un camí costerut va directament al punt més enlairat del massís, el Turó de l'Home, on podem visitar l'observatori meteorològic més emblemàtic del país, des d’on, tan bon punt ens haguem recreat amb la panoràmica, podem refer el camí i tornar al lloc de partida.\nGrans i morenes Per les seves propietats emol·lients, està indicada com a protectora de la pell, en cas de grans, nafres, ferides, vaginitis, picadures d’insectes, dermatitis i èczemes. Les propietats dels mucílags d’aquesta planta serviran per a estovar-los. Fer un cataplasma de la planta tendra triturada i la posar-la sobre la zona afectada. Cura dels ulls Amb la infusió de la planta seca es pot fer un col·liri natural que ens serà molt útil en cas de sequedat ocular. Molèsties en la dentició infantil La decocció de l’arrel exerceix un efecte calmant i emol·lient sobre les genives dels nens en procés de canvi de dentició. Altres usos Propietats alimentàries de la malva La malva es pot consumir com a aliment. Es coneix des de temps històrics, ja que va ser molt utilitzada pels grecs i els romans, que la consumien barrejada amb altres verdures. És una planta molt rica en vitamines A, B, C i E.\nCONTRAINDICACIONS I EFECTES SECUNDARIS No se n’han descrit contraindicacions importants.\nUNA PLANTA MOLT SUAVITZANT (Malva silvestris) Fitxa 10\nLa naturalesa ens ha regalat una bonica planta amb unes flors molt espectaculars i amb unes propietats molt interessants. DESCRIPCIÓ La malva és una planta perenne de la família de les malvàcies que pot arribar a mesurar 1,5 m d’alçada. És originària d’Europa, Àsia occidental i el nord d’Àfrica. Les seves flors són de color rosa o porpra. Les fulles es recullen a la primavera o a l’estiu, i les flors a l’estiu.\nBENEFICIS DE LA MALVA ÚS INTERN Problemes respiratoris És una planta molt rica en mucílags, per això resulta molt bona per a suavitzar les mucoses de l’aparell respiratori, en cas de tos seca, refredat, afonia i ronquera. Cal fer una decocció d’una cullerada de flors amb 2 fulles d’eucaliptus durant 5 minuts. Prendre 2 tasses al dia. Es pot endolcir amb mel. Estrenyiment Fer una decocció de 30 grams de fulles seques per litre d’aigua durant 20 minuts. Prendre 3 tasses al dia.\nÚS EXTERN Mal de gola i inflamacions de boca Fer gargarismes amb la decocció de flors i fulles seques. Farem una decocció d’una culleradeta de flors per tassa d’aigua durant 10 minuts.\nplantes medicinals de Catalunya 31\nEn cas de picada d’insecte, si sabem reconèixer la planta, podrem fer un cataplasma amb la planta fresca; ens ajudarà a baixar la inflamació i ens alleujarà la picor.\nEl Pic del Martell\nLa via Reserva (120m. V+)\nLa via Reserva és un dels itineraris més clàssics que discorre entre els díedres i les fissures de les parets del Pic del Martell, una de les parets més llargues i clàssiques del Garraf. Situada a escassos quilòmetres de Barcelona, les parets del Pic del Martell han vist passar al menys alguna vegada a la majoria d’escaladors catalans, i el seu accés immediat i el grau assequible de les seves vies han propiciat que sigui aquest un lloc habitual per a l’aprenentatge de l’escalada. Per aquesta raó alguns dels passos es troben una mica gastats. Ja des del començament dels anys setanta es varen començar a obrir itineraris en aquesta modesta muralla d’un calcari excel·lent on abunden les lleixes i les bones preses que fan de l’escalada un seguit de moviments atlètics i divertits.\nACCÉS: des de Barcelona prenem la C-31 en direcció a Sitges. A la rotonda que hi ha sobre el primer dels túnels de l’autopista del Garraf (C-32) prenem la carretera que s’enfila cal a Plana Novella i que travessa la urbanització Rat Penat. Un parell de quilòmetres després trobem, a l’esquera, la zona d’aparcament del Puig del Martell. APROXIMACIÓ: creuem la carretera i prenem el senderó que va guanyant alçada fent ziga-zagues fins a un collet (10’), tot seguint les marques blaves. D’aquest collet baixa a mà dreta un caminet que porta al fons de la vall i voreja les parets del pic del Martell (les que anem deixant a ma esquerra). En el seu punt més baix flanquegem a l’esquerra fins a tocar la base de la paret. Les vies tenen el nom escrit al seu peu, i la via reserva ressalta amb una pintada de color vermell (20’).\nDESCRIPCIÓ: la via discorre el mur central, travessant els díedres i vorejant els sostrets que es veuen a mitja paret. Per superar el primer llarg (35 m) tenim dues opcions, el traçat original, que puja per una rampa cap a l’esquerra i després torna a buscar la reunió cap a la dreta (IV+) o la variant Dire Straits, que puja tot recte per la placa (IV+). Ambdues\nFITXA TÈCNICA: 1r ascens: desconegut. Equipament: parabolts en els punts clau i en les reunions, equipades per rapelar. Dificultat: V+. Recorregut: 120 m (35+30+30+25). Material: casc, 12 cintes express, material per a muntar reunions i fissurers i algun encastador d’extensió (friends) de l’1 al 2,5.\nopcions tenen poques assegurances, pel que és recomanable reforçar el llarg amb friends o tascons. Un cop a la reunió (en una lleixa molt còmoda) comença el segon llarg, el més bonic de la via (30 m). Al principi s’enfila per un díedre (V) fins assolir un petit sostre que podem superar per la dreta (V) o pel centre i una mica a l’esquerra (V+) i que ens porta a un preciós espoló amb algun pas força aeri (V+). La reunió que trobem també és molt còmoda. El tercer llarg (30 m) està poc equipat però és fàcil de protegir. Al principi costa distingir una mica per on va la via (va pujant i flanquejant una mica a la dreta) (IV+). Al final del llarg haurem de superar un bonic díedre amb algun pas força atlètic (V+). El darrer llarg (25 m) també va tirant cap a la dreta, esquivant els trams de vegetació i no presenta cao complicació a destacar (IV).\nDESCENS: un cop a dalt seguim remuntant uns cent metres pels blocs calcaris fins trobar una enorme fita enorme (d’un metre d’alçada). Aquí prenem el senderó que a mà esquerra ens portarà primer al collet d’on menava el sender que baixava a les parets, i que després ens porta, desfent el camí d’aproximació, a l’aparcament.\nescalada clàssica 33\nEl reciclatge a Catalunya\nUna breu història en 4 parts\nSom a principis d’any, tot just estrenem amb bons propòsits un nou calendari, el pròleg del qual han estat dues setmanes de celebracions varies. Un cop passat aquest període curiós, que ens queda a part de les bones intencions i les piles ben carregades? Doncs, per exemple, un gran increment en la quantitat de residus produïts.\nOriol Font · manumited@gmail.com / Pau Morera · paumorera@gmail.com\nL’augment de consum de cava i licors comporta la generació d’una gran quantitat d’ampolles de vidre, en els regals s’utilitzen caixes i embalatges i els arbres de Nadal es converteixen en restes vegetals en acabar les festes. I això en xifres significa que la producció de residus de vidre augmenta un 30% i la de paper-cartró un 25% respecte la resta de l’any. Què hi podem fer nosaltres com a consumidors, ara si, amb un lleuger sentiment de culpabilitat? Doncs podem començar per entendre que passa més enllà del contenidor un cop aboquem amb més o menys fortuna el que ens sobra en el nostre devenir diari, es a dir, descobrir a vista d’ocell aquest món paral·lel en que habita el que nosaltres considerem que ja no necessitem.\nPrimer cal dir que els residus es poden dividir en 4 grans grups: municipals, industrials, ramaders i altres, en aquest article parlarem exclusivament dels municipals donat que són sobre els que més podem influir com a ciutadans. I ara si, veiem unes quantes dades: A Catalunya l’any 2006 hi havia 7.134.697 habitants, que van generar 3.908.734 Tones de residus sòlids municipals (RSM) a les seves llars. Dit així, pot no cridar-nos gaire l’atenció, ja que sovint quan parlem de valors tan elevats perdem la noció del què realment volen dir. Aquestes dades indiquen que durant l’any 2006 cada català va generar de mitjana 1,50 Kg de deixalla al dia. Un cop de vista ràpid per la nostra geografia en mostra com les comarques que\nmés residus generen, en valors absoluts (Kg), són òbviament les més poblades: Barcelonès, Vallès Occidental i Maresme, però aquest rànquing varia en valors relatius (Kg / habitant / dia) en direcció a l’Alt Empordà (2,94), la Val d’Aran (2,89), i el Baix Empordà (2,61). Tot i que any rere any augmenta la proporció de recollida selectiva (actualment es recullen selectivament el 27,56% dels RSM) encara s’aboquen en dipòsits controlats més de la meitat dels residus i el 16,25% s’incinera.\nEL RECICLATGE: Tots hem sentit a parlar de les 3 erres (reduir, reutilitzar i reciclar) alguna vegada, i malgrat això ens costa percebre que podem fer algunes coses més per evitar l’acumulació de les nostres restes que destriar les diferents parts de la millor manera que sabem. Per això cal recordar que en l’objectiu de la disminució de residus, el reciclatge és la tercera i darrera mida a prendre; la primera és la reducció del consum (el millor residu es aquell que no es produeix), i el segon la reutilització, però ambdós depenen directament de la percepció social de l’impacte del consum, és a dir, d’entendre que contínuament estem generant residus. Això es veu molt clar amb un exemple: Si hem de cuinar unes patates fregides, com a mesura de reducció podríem utilitzar l’oli necessari que ens permet cuinar-les bé, enlloc de veure flotar les nostres patates en un mar daurat, una mesura que podríem aplicar lligada a l’anterior seria treure els trossos de patata ennegrits per tal d’evitar que l’oli agafi mal sabor i així poder seguintlo utilitzant per fregir més patates. Un cop hem acabat, podem guardar l’oli (si no se’ns a cremat) per a altres fre-\nno sols abandonar el residu i la nostra part de responsabilitat canonada enllà sinó també uns costos de gestió molt més elevats i una utilitat total de l’oli infimament petita. El reciclatge és un procés d'utilització d e\ngides, en aquest cas ens estaríem movent dins el camp de la reutilització. Finalment un cop hem fet tot l’anterior entra en joc el reciclatge tirar les peles de patata a la fracció orgànica i acumular l’oli de cuina cremat en un pot portant-lo desprès a la deixalleria per tal de que allí el gestionin de la millor manera que sabem o cas que tinguem temps i paciència podríem fins i tot buscar altres funcions, com la de fer sabó. Com a productors de residus sempre podem decidir no fer res de l’anterior, ens queda una altra alternativa, es la de pensar que algú altre s’ha de responsabilitzar de les nostres deixalles, que per això ja paguem impostos. En aquest cas tot tirant l’oli pica avall esperaríem que algú mantingui en bon funcionament una depuradora abans de que el nostre oli arribi al mar. Com ràpidament podem veure aquest últim cas implica\nparts o elements d'un article, tecnologia, o aparell que en arribar al final de la seva vida útil pot ser reutilitzat. Reciclar és, per tant l'acció de tornar a introduir en el cicle de producció i consum productes materials o parts d’aquests obtinguts de residus. També es refereix a recuperar parts d'articles que com a conjunt, han arribat al final de la seva vida útil, però que admeten un ús addicional per alguns dels seus components o elements.\nCOM ACTUA L’ADMINISTRACIÓ? Des de finals dels anys 80 es va començar a veure clar que l’antic model d’anar enterrant tot allò que feia nosa o el seu equivalent piròman d’anar cremantho tot en grans forns no era la solució miraculosa que en altres temps ens havia semblat. La recollida selectiva es desenvolupa a Catalunya a partir de la llei 6/1993, de 15 de juliol, reguladora dels residus (ara hi ha sobre la taula un projecte de modificació) que obliga la seva implantació a tots el municipis de més de 5.000 habitants, i mica en mica potser una mica obligats per la Unió Europea hem anat aprofundint en la\nrecuperació i gestió, sent més conscients que les nostres deixalles no desapareixen i fent responsable del residu a qui el produeix.\nLA RECOLLIDA SELECTIVA, RESIDU A RESIDU Ja hem donat unes petites pistes sobre el camí que segueixen les nostres deixalles, però ara parlarem dels quatre tipus principals de residus que generem a les nostres llars, del que més es genera al que menys (en pes): Matèria orgànica: La fracció orgànica representa aproximadament un 40% de la nostra brossa. La recollida de la fracció orgànica és obligatòria per a tots els municipis de Catalunya que superin els 5.000 habitants. Tot i això, encara hi ha pobles que no l'han iniciada. La matèria orgànica recollida és portada a plantes de compostatge on és convertida en compost. Aquest compost és utilitzat com a fertilitzant orgànic. Malgrat lo eficient que sembla aquest procés es fa difícil obtenir un bon compost, degut a l’alt percentatge d’impureses que presenta (plàstics, envasos,...) que provoquen una mala respiració del material i fan malbé la maquinaria. Es per això que hi ha Ajuntaments i Consells Comarcals que, a part d'implantar la recollida selectiva de la matèria orgànica intenten afavorir el compostatge casolà. Aquest es basa en fer compost a la nostra casa a partir de les pròpies restes de menjar i del jardí mitjançant un compostador, obtenint un compost de gran qualitat amb un cost molt més reduït. Cartró: El paper i cartró representen aproximadament un 25% en pes de les nostres deixalles. Comprèn els diaris, les revistes, els cartrons, el paper escrit... Presenten diferents característiques a causa de la seva composició i l’ús de tintes. Els beneficis obtinguts del reciclatge del paper són la disminució del consum d’aigua en un 85 %, la disminució de la necessitat de fibres vegetals, la reducció de la contaminació atmosfèrica i de l’aigua, l'estalvi en el consum d’energia (el que costa produir paper nou) en un 65 %, la reducció del volum de residus municipals i, a més a més, s'evita les importacions de fusta i de paper vell d’altres països, cosa que representa milions de tones cada any. De la recollida selectiva del paper-cartró s'obté diferents qualitats de paper com són el paper ecològic i el paper reciclat. Vidre: El reciclatge de vidre permet disminuir la contaminació atmosfèrica (respecte la nova producció)en un 20% i de les aigües en un 50%, al mateix temps que permet l'estalvi\nmón sostenible 35\nmini). Envasos d’alumini o de llauna (de begudes, de conserves...) que són 100 % reciclables, bosses de plàstic, paper d’alumini i safates de poliestirè.\nQUIN PAPER JUGUEM NOSALTRES?\nSi s’aconsegueix no generar un residu, s’estalvien recursos materials, s’evita provocar efectes negatius sobre el medi i es disminueix la inversió d’esforços econòmics per a recollir-lo, recuperar-lo, tractar-lo i eliminar-lo. La nova cultura dels residus posa l’èmfasi en l’estalvi i l’eficiència com a principis bàsics de l’activitat humana i dos dels reptes prioritaris en les polítiques que l’han d’implantar són el fet de prevenir que es generin residus i aconseguir reduir la fracció de rebuig.\ndel consum de recursos naturals ja que cada Kg de vidre recollit substitueix 1,2 Kg de matèries verges. A més a més, hi ha una reducció del consum d’energia en un 26%. L'energia que estalvia el reciclatge d'una ampolla mantindria encesa una bombeta de 100 watts durant 4 hores. Hi ha envasos de vidre retornables que després d'un procés adient de rentatge es poden tornar a utilitzar per a la mateixa finalitat. Una ampolla de vidre es pot reutilitzar entre 40 i 60 vegades amb una despesa energètica del 5 % de la del reciclatge. El vidre és 100 % reciclable i manté totes les seves qualitats: 1 kg de vidre vell dóna 1 kg de vidre reciclat. El procés del reciclatge és senzill i consisteix a fondre el vidre vell per fer-ne de nou.\nEnvasos lleugers: El reciclatge dels envasos lleugers permet disminuir el volum d'aigua i energia gastat en la seva fabricació i, a més a més, permet disminuir el volum de residus que van a parar a l'abocador. Es consideren envasos lleugers els envasos de plàstic (d’aigua, de llet, de detergent, de iogurts...), que són reciclats per a la fabricació de bosses de plàstic, mobiliari urbà... o bé per a obtenir nous envasos no aptes per a ús alimentari (lleixius, detergents...). Brics (de llet, de vi...), que poden ser reciclats aprofitant conjuntament els seus components (fabricació d'aglomerat) o bé amb aprofitant per separat cada material (reciclatge del paper i valorització energètica del polietilè i l'alu-\nEl cas més problemàtic són els envasos lleugers, que han experimentat un creixement espectacular en els últims anys. I es que sembla que quan més plàstic envolta un producte més higiènic, més net i bo es l’objecte cobdiciat. Una senzilla però efectiva acció per evitar l’excés d’envasos es buscar els productes a granel, reutilitzar les bosses de plàstic o utilitzar-ne de tela, i posar un preu imaginari (diguem-li per exemple 5 cèntims) a cada bossa o envàs que un cop consumit el producte que conté llancem. Aquestes tansols son petites accions, segur que parant atenció al que llencem a les escombraries en trobem un munt més, i donat que estem en època de bons propòsits tal vegada no estaria de més afegir-ne un al final de la llista, ser més responsables del nostre rastre, les nostres deixalles, tant a casa com a la muntanya. ❚❘\nnotícies AQUA, EL RIU VERMELL, RECORREGUT PEL LLOBREGAT El passat 14 de desembre es va estrenar la pel·lícula AQUA, el riu vermell als cinemes Méliès de Barcelona (carrer Villarroel, 102). Aquest llargmetratge documental ha estat dirigit pel Manel Almiñana, professor del Centre d’Estudis Cinematogràfics de Catalunya, i narra les vides, sensacions, i pensaments d’una sèrie de personatges, sempre amb el riu Llobregat de rerefons. D’aquesta manera podrem recórrer el curs del riu Llobregat des del seu inici a Castellar de n’Hug fins a la desembocadura del delta del Llobregat, a través de les histories dels protagonistes que ens transportaran a diferents moments històrics com la construcció del pantà de Baells, la lluita dels miners de Fígols o els records del paisatge de fa 60 anys del delta del Llobregat. El riu Llobregat, amb els seus paisatges, colors i sons ens transmeten una part de la història de la nostra terra explicades a través dels personatges que han viscut i viuen a ran de la seva riba.\nCANICROSS A ARENYS DE MUNT El proper 10 de febrer podrem assistir, a Arenys de Munt, a la competició de Canicross que està inclosa en la primera Lliga Catalana de Canicross 2007-2008 i Campionats de Catalunya i en la segona edició del Circuito Estatal de Canicross Trofeo Buff – Husse. Aquesta modalitat esportiva és una de les modalitats vinculades a l’esport del mushing (trineu de gossos) i consisteix a córrer amb un gos lligat a la cintura a través d’un arnès o cinturó. La participació resta oberta a tots els corredors aficionats a aquesta modalitat i a tots aquells que vulguin aproximar-se al canicross per primera vegada. Per a més informació visiteu la web: www.canicross.es o www.canicross.es/lligacatalana/index.aspx.\nXXVI EDICIÓ DE LES 24 HORES DE MUNTANYA Aprofitant la segona lluna plena del mes de gener, el Centre Excursionista d'Olot organitza la XXVI Edició de les 24 hores de muntanya (de les 14 hores del dia 27 de gener a les 14 hores del 28 de gener de 2008). Aquesta cursa consta de 6 etapes on cada persona podrà escollir l’ordre i la quantitat d’etapes a fer. El lloc de sortida serà el Recinte Firal (antiga estació de tren d’Olot) i hi haurà un autocar que portarà i retornarà els participants a cada etapa. L’itinerari total començarà a Santa Pau i passarà per Mieres, Besalú, Marededéu del Mont, Tortellà, Castellfollit de la Roca i Sant Joan les Fonts, coincidint amb la finalització i l’inici de cada una de les etapes. Per acabar l’esdeveniment hi haurà un dinar a Sant Joan les Fonts per a participants i simpatitzants. Per a inscripcions i informació dirigiu-vos al Centre Excursionista d’Olot (Passeig d'en Blay, 5) , durant la setmana prèvia a la cursa (de 7 a 9 del vespre), o bé a la web www.ceolot.cat.\nPIRENA 2008, TORNA LA RUTA BLANCA DEL PIRINEU Ja està preparada una de les travesses més importants del món, que enguany celebra la seva 18a edició, i que consisteix a creuar els Pirineus en trineu durant 15 dies. Estem parlant, com no, de PIRENA 2008 - Gran Premio Affinity Advance. Els participants de la ruta blanca dels Pirineus tornaran a viure noves experiències en un ambient de natura i esport entre el 19 de gener i el 2 de febrer del 2008. Són 15 dies de convivència a la neu en què les persones i els gossos uneixen els seus esforços per creuar d’oest a est la serra dels Pirineus, passant per paratges de gran bellesa d’Aragó, Catalunya, Andorra i França. Un repte que sempre manté present la filosofia del respecte de la natura, l’amor pels animals i la promoció dels Pirineus. Com a activitat prèvia a l’esdeveniment, els propers 12 i 13 de gener, Pirena convertirà la platja de la Nova Icària de Barcelona en un campament d’iglús i trineus. A més a més s’acollirà per tercer any consecutiu la festa de l’adopció de mascotes on, gràcies a la participació de protectores, molts animals troben una família que els acull. Més informació a www.pirena.es.\nLa Mola de Sant Llorenç del Munt, 1.104 m.\nEl relleu del massís de Sant Llorenç del Munt i l'Obac està situat entre les comarques del Vallès Occidental i del Bages, actuant de frontera natural entre ambdues comarques, s'aixeca aïllat entre la vall del Ripoll i la del Llobregat, la depressió vallesana i la Conca de Calders. A causa de la composició del terreny, on hi predominen els conglomerats eocens, i a l'efecte erosiu de l'aigua de pluja que ha modelant el paisatge, el massís compta amb una fesomia singular de monòlits de formes capricioses, cingles espadats, profundes canals i infinitat de coves i balmes que conformen un paisatge d'una bellesa i una singularitat excepcional. El cim de la Mola de Sant Llorenç del Munt és visible des de bona part de la plana del Vallès i és fàcilment identificable per ser un turó isolat, de forma massissa, arrodonida i plana al capdamunt on hi destaca la inconfusible silueta del monestir benedictí de Sant Llorenç del Munt. Actualment una part del conjunt arquitectònic del monestir acull un restaurant i per aquest motiu i per la proximitat de ciutats com Terrassa, Sabadell i Castellar del Vallès, es tracta d'un cim molt popular i concorregut. L'originalitat de poder gaudir d'un bon àpat un cop arribem al cim i gaudir de les excepcionals vistes panoràmiques que ens ofereixen el cim i el sender que haurem de recórrer per arribar-hi són arguments prou convincents i atractius per decidir-nos a descobrir-lo. El sender que hem escollit per assolir al cim és dels menys freqüentats i ens permetrà gaudir d'unes privilegiades vistes sobre els cingles de Bertí, el Montseny, Montserrat i en alguns moments també sobre les muntanyes llunyanes dels Pirineus i de la Serralada Litoral Catalana.\nFITXA TÈCNICA Alçada punt d'inici: 750 m. Alçada cim: 1.104 m. Desnivell: 450 m. Època recomanable: tot l'any. Temps: 3 hores. Cartografia: 1:50.000 El Vallès Occidental. Institut Cartogràfic de Catalunya. Punts d'aigua: Font Soleia, cim de la Mola.\nSUB SI ETS SCR DES PODR IPTOR CAR ÀS WW W.N REG ATU AR RAI DE AVE E N L T UR P I EL TRA LÀNOL A.COM CK GPS PER AL\nseguim amunt fins que s'acabi el carrer. En aquest punt estacionarem el vehicle per començar l'itinerari.\nASCENS AL CIM: comencem pel sender de l'esquerra que neix al final del carrer i que en un primer moment avança paral·lel a la tanca metàl·lica del jardí d'una casa. El sender s'enfila amunt i en pocs minuts passa entre la Roca del continua\nCOM ARRIBAR-HI: des de Terrassa ens dirigirem cap a la població de Matadepera. Deixarem a la dreta el desviament que ens portaria al centre de la població i seguirem avançant, sense arribar-hi, cap al Coll d'Estenalles i el Centre d'Interpretació del Parc Natural. Tot seguit prendrem a mà dreta el desviament cap el Cavall Bernat, Sant Robert i Can Marcet. Travessem la riera de les Arenes, deixem dos carrers a l'esquerra i tot seguit girem pel tercer (carrer dels Rossinyols) que s'enfila amunt. A la quarta cruïlla girarem a la dreta agafant el carrer del Camí del Moliner i seguidament girem a l'esquerra pel carrer del Cavall Bernat i\nSOSTRES COMARCALS Cavall Bernat i el Cap del Mort. Després d'una forta pujada el camí per on veníem enllaça amb un altre sender. El seguim cap a l'esquerra en direcció nord i en pocs metres en prenem un altre a mà dreta que seguirem en direcció oest. Una mica més amunt travessem un altre sender i seguim en la direcció en què veníem fins a enllaçar amb el PR-31. Seguirem el PR cap a l'esquerra en direcció nord i en pocs metres deixarem per mà esquerra un sender que es dirigeix cap a Can Pobla i posteriorment el camí de la Senyora que marxa a mà dreta, en aquesta cruïlla hi ha una gran quantitat de rocs al terra. Seguim avançant pel PR fins a trobar una altra bifurcació on seguirem el camí de la dreta anomenat Camí de la Font de la Soleia (senyals verds), actualment es troba senyalitzat amb un rètol indicatiu. El camí voreja la Mola per sota de la cinglera i passa per davant de la Font Soleia. Continuem avançant fins a trobar una canal senyalitzada amb marques de color groc i verd que, primer amb unes petites grimpades i després caminant, s'enfila resseguint la carena de la Cova de les Ànimes en direcció sud-oest, oferint-nos unes magnífiques vistes sobre bona part del massís. Abans\nd'arribar al cim trobem una cruïlla de tres camins on seguirem el del mig per arribar al cap de pocs minuts al cim de la Mola.\nDESCENS DEL CIM: prenem el PR seguint el camí empedrat i continuem sempre pel camí marcat i més evident, resseguint tota la carena fins arribar a les primeres cases de Matadepera, el camí és ample i fresat. Un cop arribem a les primeres cases trobem un dipòsit d'aigua i un carrer asfaltat que ens arriba per ma dreta. El seguim avall fins que el carrer gira a l'esquerra, allà prenem per mà dreta una pista que en direcció oest ressegueix la cinglera i ens du fins al lloc d'inici de l'itinerari.\nGENER ESQUÍ DE MUNTANYA 13 26 27\nCursa CEC-Val d’Aran Cronoescalada Gran Valira Travessa esquí Ransol- Pic de la Serrera- el Serrat\nCentres Excta de Catalunya · www.cec.cat Soldeu Esquí Club · www.sec.4t.com Soldeu Esquí Club · www.sec.4t.com\nMARXES I CAMINADES 13 13 13 13 13 13 19-20 19 19 19 20 20 20 20 20 20 24 26 26-27 26-27 27 27 31\nRuta dels tres castells Caminada popular per païr els Torrons Excursió per la Serra de Finestres (Garroxta) Senderisme al Montsant Sant Celoni – Sant Hilari Sacalm Rubió – Sant Pere Sallavinera Rupit – Aiguafreda El Montsec i el seu entorn Caminada nocturna d’hivern GR-2 Volcans de la Garrotxa Ascensió al Tossal de Mormur Gr-1 Olvan – Espunyola Ruta del Cister: Santes Creus – Figuerola del Camp Caminada Popular de Vilanova i la Geltrú GR-92 Lloret – Tordera Caminada d’hivern Mola del Coll de Jou (Baix Camp) Albanyà – La Vajol 24 hores de muntanya Ascensió a Cambre d’Aze Camí Ramader: Castellar-Coll Lligabosses GR-83 Arbúcies – Osor Turó de Quermay (Baix Empordà)\nClub Excta Anoia · 93-772-76-66 Centre Excta del Penedès · secretaria@cep.cat Club Excta Pirenaic · 93-302-42-39 Club Muntanyenc de Sant Cugat · cmsc@clubmuntanyenc.cat Centre Excta Sant Celoni · correu@elcesc.org UEC Horta · secretaria@uechorta.net Club Muntanyenc de l’Hospitalet · cmhospit@cmhospit.org Club Muntanyenc de Sant Cugat · cmsc@clubmuntanyenc.cat Ass. Esp. Grup. Excta. Bell-matí · bellmati@terra.es Unió Excursionista de Sabadell · info@ues.cat Centre Excta del Penedès · secretaria@cep.cat Foment-Martinenc · 93-455-70-95 Agrupació Cultural Folklorica Barcelona · 93-315-14-96 Agrup Excta Talaia · secretaria@aetalaia.cat Club Excta de Gràcia · cegracia@cegracia.cat Centre Excta Sant Vicenç de Castellet Cordada · secretaria@cordada.org Club Muntanyenc de Sant Cugat · cmsc@clubmuntanyenc.cat Centre Excursionista D’Olot · ceo@ceoolot.cat UEC Horta · secretaria@uechorta.net Centre Excursionista de Castellar · cecastellar@hotmail.com Unió Excursionista de Sabadell · info@ues.cat Cordada · secretaria@cordada.org\nLa Mola del Coll de Jou Recolllida del 46è pessebre al cim del Taga Muntanyes de l’Ordal GR-1 Riera de Merlés-Gironella Gr-83 Osor-Sant Martí de Sacalm Ascensió al pic Perafita i Monturull\nCordada · secretaria@cordada.org Unió Excursionista de Sant Joan de les Abadesses · admin@uesantjoan.com Centre Excusionista del Penedés · 93 817 22 41 · secretari@cep.cat Centre Excursionista de Castellar · cecastellar@hotmail.com Unió Excursionista de Sabadell · info@ues.cat Club Excursionista Sant Vicenç · cesv_delshorts@hotmail.com\nFEBRER 2-3 3 3 3 9 9\nAprofita el nostre calendari interactiu per planejar les teves activitats. Si ets organitzador d’esdeveniments, aprofita’l per promocionar-los. www.naturaiaventura.cat\nNatura i Aventura 13


El secretari general de l'organització, Jens Stoltenberg, insisteix que "el terrorisme, en totes les seves formes, no pot ser tolerat o justificat"\nEFE Brussel·les 28/07/2015 14:11\nEl Consell de l'Atlàntic Nord, el principal òrgan de presa de decisions de l'OTAN, ha conclòs que "la seguretat de l'Aliança és indivisible" i ha mostrat la seva "forta solidaritat" amb Turquia després dels últims atacs terroristes. Al final de la sessió extraordinària, convocada per Turquia aquest dimarts, s'ha deixat clar que el terrorisme suposa "una amenaça directa a la seguretat dels països de l'OTAN i l'estabilitat i prosperitat internacionals"."És una amenaça global que no coneix fronteres, nacionalitat o religió, un desafiament que la comunitat internacional ha de combatre i afrontar unida", han afegit els aliats en un comunicat conjunt.\n"El terrorisme en totes les seves formes no pot ser tolerat o justificat", va afirmar el secretari general de l'OTAN, Jens Stoltenberg, que va considerar que és el moment "correcte i oportú" per mantenir aquesta trobada per abordar la inestabilitat que es viu a la frontera de Turquia. "L'Aliança està ajudant a països afectats pel terrorisme a defensar-se a si mateixos", va afegir al final de la reunió en una roda de premsa.\nEl Consell de l'Atlàntic Nord s'ha reunit després que Turquia invoqués l'article 4 del Tractat de Washington, que afirma que els aliats mantindran consultes quan algun d'ells consideri "que la integritat territorial, independència política o seguretat d'alguna de les parts estan amenaçades".\nDissabte passat les forces aèries turques van bombardejar posicions del Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK) al nord de l'Iraq, després del que la guerrilla kurda va donar per finalitzat l'alto el foc declarat fa dos anys. Turquia va llançar aquesta operació en paral·lel al bombardeig de les posicions del grup jihadista Estat Islàmic (EI) al nord de Síria.


Casa / Vil·la de 75m² en venda a Ciudadela, Menorca\nCasa / Vil·la de 3 dormitoris amb 25m² terrassa en venda a Ciudadela, Menorca\nDimensions del terreny 1.477m²\nPetita vila amb piscina en venda a primera línia de mar, en un enclavament privilegiat de Ciutadella de Menorca.\nVila d'estil àrab de 75 m² i edificació protegida situada en un recinte de 1.477 m² amb possibilitat de construir una vila addicional d'estil mediterrani a la banda de la ja existent.\nL'habitatge es distribueix en una única planta de forma circular i amb una cúpula. Es compon de cuina, saló-menjador, un dormitori individual amb llitera, un bany i una terrassa amb immillorables vistes a la mar. A la part posterior de la casa, a banda i banda i separats per una terrassa coberta, trobem dos dormitoris dobles amb bany privat.\nExterior presumeix d'una magnífica piscina envoltada d'una bonica zona de gespa amb palmeres i aparcament exterior.\nSens dubte, un immoble únic que per la seva ubicació i característiques ofereix una infinitat de possibilitats per gaudir de moments inoblidables amb la família i els amics.\nDormitori individual amb lliteres\nAquesta vila se situa a primera línia de mar en una zona exclusiva de Ciutadella, a prop de la cala de Sa Farola, en un entorn natural privilegiat amb aigües cristal·lines, platges rocoses, senders i capvespres de somni.\nL'habitatge està a només 3 km de l'nucli antic de Ciutadella i prop de el far de Sa Farola, a l'extrem nord de la desembocadura de l'port vell. Així mateix, està orientada cap a la ciutat, el castell de Sant Nicolau i l'illa veïna de Mallorca.\nSe situa a uns 40 minuts de Maó, de l'aeroport i de Fornells, a nord de l'illa.


RETROCONSOLES ALACANT 2013\n// 23.09.2013 - 28.09.2013 / Sala EL CUB\nUna videoconsola és un dispositiu electrònic, destinat a l'entreteniment a la llar, que executa jocs electrònics. En el cas de les consoles d'últimes generacions, s'han transformat en productes multimèdia en els quals, a més de jugar, es pot escoltar música, veure pel•lícules o navegar per Internet.\nL'exposició «Retroconsoles» es concep com un recorregut pels 41 anys d'història de les videoconsoles. El propòsit és mostrar l'evolució del sector a través de les vuit generacions de consoles que s'han succeït des de la dècada dels 70 fins a l'actualitat\nEn la mostra hi haurà des de la primera videoconsola de la història, Magnavox Odyssey, del 1972, passant per les primeres consoles de marca mítiques com Nintendo, Sega, Atari, etc. fins a arribar a les d'última generació.\nA més de les consoles de sobretaula s'exhibiran videoconsoles portàtils i tota mena d'accessoris per a les consoles, i també una petita mostra d'ordinadors domèstics com Spectrum, Amstrad, Commodore, etc., que al principi de la dècada dels 80 van tenir una gran popularitat al nostre país.\nL'exposició es completarà amb una zona de joc lliure, en la qual podrem gaudir, jugant, de diverses videoconsoles de diferents generacions.\n23/09 al 28/09 sala el CUB\nActivitats durant tota la setmana.


formació – Sant Boi Ciutat Educadora Ajuntament de Sant Boi de Llobregat\nPosts tagged “ formació”\nAlumnes del PFI- PTT d’auxiliar de reparació i manteniment de vehicles lleugers presenten cotxe.\nPer finalitzar el curs, els alumnes del projecte integrat PFI-PTT (Programa de Formació i Inserció-Pla de Transició al Treball) d’auxiliar de reparació i manteniment de vehicles lleugers de l’Institut Camps[…]\nUn dels primers grans canvis que vivim durant l’etapa escolar és el pas de l’educació primària a la secundària. De l’escola a l’institut. Aquest canvi educatiu va acompanyat de canvis[…]\nEl passat 3 de juny va finalitzar la darrera edició del programa ‘Anem per feina!’. En aquesta edició han participat 29 alumnes dels instituts Rafael Casanovas, Camps Blancs, Ítaca, Salesians,[…]\nEl passat 7 de maig es va celebrar l’acte de cloenda del Programa Cultura Emprenedora a l’Escola (CuEmE). Un programa de l’Ajuntament de Sant Boi, promogut per la Diputació de[…]\nEl Servei de Normalització Lingüística ha dut a terme dues sessions de sensibilització lingüística a demanda del Pla Educatiu d’Entorn de l’Ajuntament de Sant Boi. L’objectiu d’aquestes sessions és reflexionar[…]\nEl programa de formació a família és un programa d’acció comunitària que inclou activitats dirigides, fonamentalment, a tots els pares i mares del municipi. És una proposta oberta de xerrades[…]\nEl passat 5 i 6 d’abril es va celebrar a l’equipament l’Olivera de Sant Boi la primera edició de la Jornada d’orientació GPeS (Guia Personalitzada educativa Sant Boi). L’objectiu d’aquesta[…]\nLa biblioteca Jordi Rubió i Balaguer va acollir ahir la presentació del Fòrum anual dels Treballs de Recerca de Batxillerat. El fòrum, organitzat per l’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat[…]\nLa comunitat educativa suma els seus esforços en la lluita contra l’absentisme\nEl Pla Local de Prevenció i Atenció de l’Absentisme Escolar de Sant Boi s’ha presentat aquest divendres, dia 11 de març, en un acte públic, després de ser aprovat per[…]\nmarç 06, 2022\nJornada d’orientació GPeSant Boi (Guia Personalitzada educativa Sant Boi)\nEls propers 5 i 6 d’abril se celebrarà a l’equipament L’Olivera de Sant Boi (Plaça Montserrat Roig, 1) la Jornada d’orientació GPeS (Guia Personalitzada educativa Sant Boi). Es tracta d’una[…]


Aquesta pèrdua de contenció comporta una disminució de sensibilitat i satisfacció durant les relacions sexuals.\nLi presentem un nou tractament de Radiofreqüència monopolar per combatre una preocupació comuna en algunes dones: La flacciditat vaginal. Encara que pot resultar una mica incòmode de tractar, la satisfacció sexual en la dona és una part important de la salut i val la pena tractar el tema.\nSents que la teva vagina està flàccida?\nÉs difícil sentir la penetració?\nÉs difícil obtenir satisfacció sexual?\nÉs un tractament que es realitza a la consulta i que pot augmentar la sensibilitat de la vagina i millorar la satisfacció sexual. El procediment Viveve no necessita anestèsia, només cal una mica o gens de repòs i el tractament dura al voltant de 30 minuts.\nEl teixit vaginal reacciona a la calor produint noves fibres de col·lagen en el teixit. Aquest procés tindrà lloc durant els 30-90 dies després del tractament, pot ser que fins i tot una mica més tard. Aquests canvis tenen lloc a nivell cel·lular, així doncs no hi ha signes externs visibles en el teixit vaginal.\nEl sistema de Radiofreqüència monopolar és un tractament que es realitza a la consulta i fa augmentar la sensibilitat de la vagina i millorar la satisfacció sexual. El procediment Viveve no necessita anestèsia, només cal una mica o gens de repòs i el tractament dura al voltant de 30 minuts.


Detingut un exhibicionista que mostrava els seus genitals a menors enfront d'un col·legi a Alacant\nDetingut un exhibicionista que mostrava els seus genitals a menors enfront d’un col·legi a Alacant\nLa Policia Nacional ha detingut a un home per ensenyar els seus genitals a una gran quantitat de xiquets menors d'edat davant d'un col·legi d'Alacant. El presumpte exhibicionista va ser vist per diversos testimonis.\nUna persona va seguir a l'ara arrestat pels carrers adjacents del centre, comunicant en tot moment els seus passos a la Sala Operativa del 091, la qual cosa va permetre a una patrulla detenir al presumpte delinqüent, segons ha informat la Policia en un comunicat. Els agents van trobar la gorra i la jaqueta que portava el exhibicionista en el moment que va cometre el delicte.\nLa detenció es va produir aquest dimecres després que un ciutadà sorprenguera a l'home, de 47 anys, cometent el delicte.\nDe manera coordinada es va guiar a la patrulla fins al lloc on es trobava el subjecte aconseguint finalment el seu arrest. En el moment de la detenció els policies van escorcollar a l'individu i van trobar les claus del seu cotxe, que tenia aparcat pels voltants.\nEn registrar el turisme, els agents van trobar la jaqueta i la gorra que portava en el moment que va cometre el delicte enfront del centre escolar, roba que va ser reconeguda per varis dels testimonis. La detenció es va practicar per agents de la Brigada Provincial de Seguretat Ciutadana.


Olivia y Eugenio al Teatre Goya ~ Temps de música, Temps d'espectacle\ndiumenge, d’octubre 18, 2015 Temps de música, Temps d'espectacle No hi ha comentaris\nUna sempre amable, radiant i propera Concha Velasco, junt amb Rodrigo Raimondi, van atendre als mitjans el dia de la presentació a la premsa de "Olivia y Eugenio", de Herbert Morote, amb la direcció de José Carlos Plaza.\n"Olivia y Eugenio" és el primer espectacle teatral en què un actor amb síndrome de Down està en escena durant tot el muntatge.\nDos són els actors que es reparteixen el paper d'Eugenio:\nRodrigo Raimondi i Hugo Aritmendiz.\nMés de 60.000 espectador ja han gaudit d'aquest espectacle, estrenat al Teatro Principal de Zaragoza, el 26 de setembre de 2014, posteriorment es va presentar al Teatro Bellas Artes de Madrid.\nDesprés va iniciar una gira que l'ha portar a ser representat en altres 37 poblacions, on ha assolit un gran èxit de crítica i públic.\n"Olivia y Eugenio" es podrà veure al Teatre Goya fins el 15 de novembre\nRodrigo Raimondi és un clar exponent del que persones amb el síndrome de Down poden arribar a desenvolupar. Rodrigo va explicar que juga a basquet, que és campió de natació, en la seva categoria, i que també va a una escola especial de teatre, que li encanten els musicals i que ja a participat en els muntatges de Grease (fent el paper de John Travolta), West Side Story (en el paper de Tony), Mamma Mia...\nConcha Velasco i Rodrigo Raimondi (Foto TV)\nMare i fill s'enfronten a una situació extrema on es qüestionen els valors que sorgeixen en temps de crisi.\nLa tragèdia s’acosta, sense remei, a Olivia, qui rememora la seva vida tot passant comptes d’una manera sincera amb el seu marit, la mare, les amistats, els metges i amb tots aquells que presumeixen de ser normals, com ara polítics, professionals i esportistes d’èxit. Sobre aquests, Olivia es planteja si són més normals que el seu fill Eugenio, un jove amb síndrome de Down.\nFinalment, qui és normal en aquesta vida?\nConcha Velasco i Hugo Aritmendiz


Can Caubet 2 – Turisme Rural\nSituada a 5.9km de Berga , dins del municipi de Capolat. Antiga casa rural totalment reformada per passar uns agradables dies amb la família o amb els amics. Una decoració molt acurada que crea un ambient rural molt agradable i càlid. La capacitat màxima de la casa rural és de 5 persones.\nLa casa rural està distribuïda en dues plantes en les quals trobem tots els serveis necessaris. A la planta baixa hi trobem una menjador amb TV i sofàs, i llar de foc, una cuina àmplia amb tots els estris, i 1 bany. La primera planta disposa de 1 habitació doble amb llit de matrimoni amb possibilitats de bressols, 1 habitació triple i 1 bany complet amb dutxa d’hidromassatge.\n– 1 habitació matrimoni.\n– 1 habitació Triple.\nLa casa rural disposa d’un gran jardí envoltat de boscos i naturalesa, a més d’un porxo amb futbolí, ping-pong i una barbacoa privada. També trobem una piscina ideal per als mesos d’estiu i i un parc infantil amb un llit elàstic.\nEntrada després de: 2:00 PM\nN. de legalització : PCC000749\nSetmana (7 nits): 500€\nSI ES VOL FER UNA CELEBRACIO, CONSULTAR PRIMER PREU ES DIFERENT. CONVIDATS TENEN COST EXTRA\nOrganitzat per cancaubet\nCATALÀ, ESPANYOL -ANGLES- ITALIA\nCan Caubet 1\nMasia La Vila, sn\nCan Caubet 3


Som els projectes cooperatius de la ciutat que entenem la cultura com a relació social, com a vincle comunitari, forma d’expressió, ofici, passió, crítica. Cultura al servei de les persones que la protagonitzen, de les comunitats i barris que l’acullen, de la ciutat que transformen. Una cultura que transforma les formes de fer.\nSom els projectes culturals que produïm dins del model de l’economia social i cooperativa.\nSom els projectes que entenem la cultura organitzativa i econòmica del cooperativisme basada en la propietat col·lectiva dels mitjans de producció, consum i estalvi, la seva gestió democràtica, i una tendència a la socialització dels excedents.\nSom les persones que busquem explorar les esquerdes del discurs hegemònic, incidint i arrelant al territori i la ciutat en base a uns valors anticapitalistes, feministes i antifonamentalistes.\nSom els col·lectius que lluitem per una cultura de qualitat, basada en la ètica d’una creació, gestió, distribució, i consum responsables a tots els nivells possibles, reforçant l’àmbit de la cultura no comercial.\nSom les cooperatives culturals que volem trencar l’esquema de l’anomenada “industria cultural” i tot el que representa, i treballem per generar un nou marc que presenti una alternativa a la lògica del publico-privat que avui en dia marca la relació entre l’administració i el teixit cultural, interpel·lant i empenyent a les administracions a implicar-se en aquest canvi de model.


El Dia Internacional de la Vida compleix 10 anys - e-Cristians\nEl Dia Internacional de la Vida compleix 10 anys\nS’acosta la celebració del Dia Internacional de la Vida, aquest 2021 compleix 10 anys de vida a Espanya des de la seva primera edició el 2011.\n“Moltes de les vostres associacions tenen molts més [de 10 anys] -afirma Alicia Latorre, president de la plataforma Sí a la Vida-, i aquestes no són les úniques manifestacions que s’han fet, ni de bon tros, des que a Espanya es lliura aquesta batalla per la vida. Però sí que són 10 anys els que compleix aquesta plataforma unitària, que es va crear per tal de manifestar públicament al voltant del 25 de març el nostre compromís amb tota vida humana, en qualsevol circumstància, des de la seva concepció fins a la seva mort natural”.\nAquesta afirmació cobra més importància que mai després de l’aprovació del Senat de la proposta de Llei d’eutanàsia que afronta la seva última votació abans de ser aprovada al Congrés dels Diputats.\n“Aquest any segueix estant la situació complicada pel coronavirus i per això tampoc podem sortir al carrer com ens agradaria, però no deixarem passar l’oportunitat”, afirma Latorre. L’any passat es va haver d’ajornar abans de l’estiu i finalment es va haver de fer un acte virtual, que va ser diferent, “però ple d’alegria i bons exemples” i es va oferir testimonis per reflexionar.\nLa proposta d’aquest any és un altre acte virtual, breu, el 21 de març a les 5 de la tarda. S’ha triat aquest dia perquè sempre es busca un diumenge proper al 25. L’anterior és el 21 que a més coincideix amb el Dia de la síndrome Down, així és que és molt apropiat.\nEl periodista José Luis Pérez presentarà de nou l’acte. I, entre les accions, es rellançarà el visionament de la pel·lícula Unplanned. Ha estat determinant per a moltes persones. Per a això, la productora European Dreams Factory ha concedit a mostrar-la per un preu reduït de 2,95 euros a través del seu web, durant tota la setmana, és a dir, del 21 al 27 de març.


RESTAURANT TXOKOA | La Bellesa Blog Cultural RESTAURANT TXOKOA – La Bellesa Blog Cultural\nLa terrassa del restaurant Txokoa.\nL’espai és ampli i agradable.\nL’interior del restaurant.\nUn dels seus recons.\nEl restaurant Txokoa té la seva història.\nSegurament, aquells que més hagin caminat per Barcelona el recordaran fa uns anys al número 20 del tranquil Passatge Marimón. Aquell local va tancar ja fa temps però ara el podem retrobar amb un ambient diferent però igualment amb bona cuina al número 146 del carrer Déu i Mata.\nEn aquesta nova versió, l’establiment es troba en els baixos d’una casa i té una petita joia que atreu la nostra mirada: la terrassa.\nEn efecte, junt amb la cuina, aquest és un dels seus actius, un espai que es un oasi en una zona que està molt a prop de la concorreguda Diagonal.\nAquí no sentirem soroll de tràfic i, en canvi, sí veurem arbres i bardisses. I taules, és clar, taules amb estovalles, com ha de ser, res de paper. No cal dir que l’entorn és agradable per fer un àpat, especialment ara que ja som a la primavera i no cal dir que si les circumstàncies ho permeten en les pròximes setmanes, és un espai ideal per sopar a l’estiu.\nEn quant a la proposta gastronòmica, el Txokoa recupera la tradició de la cuina de mercat basca de l’antic establiment del Passatge Marimón.\nL’oferta és molt variada amb diversitat de tapes amb un toc més sofisticat que els pintxos tradicionals.\nPerò també trobem plats de peix i carn. De peix són recomanables els calamars saltejats o el pop. En quant a la carn, la mitjana de vaca vella madurada és especialment cuidada, però en qualsevol cas, tot això està emmarcat dintre d’una oferta àmplia on escollir.\nEn quant a les postres, fan Cheescake i tiramisú casolans per tancar l’àpat.\nTxokoa és doncs una bona opció per aquells que busquin cuina basca, i més si addicionalment valoren poder degustar-la en un entorn a l’aire lliure.\nEl seu web és https://www.txokoa-barcelona.com/


La Marató de donació de sang, que va tenir lloc al teatre municipal La Sala el divendres durant tot el dia, va registrar 327 participants, dels quals van poder donar sang 310. Es tracta d'una xifra lleugerament superior a la de l'any anterior, tot i que per sota de la del 2016, quan es va batre el rècord absolut amb gairebé 400 donacions.\nUna de les persones que es va apropar a La Sala va ser l'alcaldessa de Rubí, Ana M. Martínez, que va recordar la importància de la donació de sang: "A l'estiu és de vital importància donar sang, perquè és una època de l'any en què se'n necessita molta i Rubí demostra cada any la seva solidaritat". També van donar sang els organitzadors de l'InFest, que, a més, van sortir al carrer per captar possibles donants.\nUna de les novetats en la donació de sang des de fa pocs mesos és que les persones que fan la donació reben un missatge SMS quan la seva sang arriba a l'hospital: "És un sistema que vam veure a Suècia i que ens va agradar molt, tu dones la sang avui, però no saps realment quan estarà fent aquella funció per la qual tu en dones, per salvar una persona, i el dia que reps el missatge, se't posa la pell de la gallina", va explicar Roser Vallès, del Banc de Sang i Teixits.\nDel total de persones que van passar divendres per La Sala, 36 són donants nous. Pel que fa a tipus de sang, es van recollir 106 donacions d’A+, 100 de 0+, 37 de 0-, 26 d’A-, 5 d’AB+ i 5 d’AB-. Es calcula que a Rubí es donen al cap de l'any 1.000 donacions.\nDurant tot el dia els rubinencs van poder apropar-se a La Sala a donar sang. / M.C.


AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu | Entitats Manlleu | Pàgina 2\nArxiu de la categoria: AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu\nNotícies de l’entitat AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu.\nTEATRE D’OMBRES EN FAMILIA\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 17/10/2014 per Entitats Manlleu.\nL’AMPA ja ha posat a la venda la loteria de Nadal. Aquest any juguem al número: 67166\nEl preu de cada butlleta és de cinc euros, dels quals se’n jugen quatre. L’euro restant és l’aportació a l’AMPA.\nLes participacions es poden comprar a la secretaria de l’escola o als membres de l’AMPA.\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 14/10/2014 per Entitats Manlleu.\nELS DIMARTS, EL MEU TIET i ELS EXTRATERRESTRES”, a càrrec de Dídac Micaló.\nAquest conte va guanyar el concurs “Contes d’Emocions: si em coneixes m’entens” organitzat per l’Associació de Bipolars de Catalunya.\nÉs la història d’un nen que es passa les tardes dels dimarts jugant a les “bromes divertides” amb el seu tiet. Les bromes divertides són jocs de la imaginació.\nA vegades, però, el seu tiet segueix jugant sol, sense tenir-lo a ell en compte. Altres dimarts, en canvi, l’oncle està trist, tancat a l’habitació i no vol sortir a jugar amb ell. El nen s’estranya.\nDia: 11 d’octubre a les 12 h\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 06/10/2014 per Entitats Manlleu.\nInscripcions obertes a les extraescolars de l’AMPA!\nConsulteu les activitats ofertes i recordeu que les places són limitades i es faran en base l’ordre de recepció de les preinscripcions.\nPodeu descarregar l’arxiu aqui\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 19/09/2014 per Entitats Manlleu.\nFamílies, aquí us adjuntem el catàleg Xarxampa amb diferents conferències i activitats molt interessants per a l’educació dels nostres fills i filles.\nL’objectiu de les activitats és donar resposta a les qüestions educatives que ens interessen i crear un espai de diàleg i d’intercanvi d’experiències sobre el rol com a educadors de les famílies.\nIniciem el nou curs 2014 – 2015\nBenvinguts a tots els pares i mares dels nens i nenes de l’Escola Pompeu Fabra Manlleu! A totes les famílies que ja estàveu a l’AMPA el curs anterior i a les que us incorporareu aquest curs! Ja hem iniciat un nou curs escolar i, com cada any, es prepararan unes quantes activitats on l’AMPA participa i/o organitza.\nBOTIFARRADA Festa Fi de Curs 2013-2014\nAquest passat divendres 13 de juny va tenir lloc a l’escola POMPEU FABRA de Manlleu la Festa de Fi de Curs 2013-2014, organitzada per l’AMPA de l’escola.\nA partir de les 18:30h les portes de l’escola ja estaven obertes per acollir a les famílies que varen poder gaudir de tallers per la mainada, pintada de cares, un inflable, demostracions de hoquei a càrrec del Club Patí Manlleu, de futbol sala a càrrec de U.E. Futbol Sala Manlleu, de manualitats, exhibició de robòtica educativa, musica ambiental, gelats… tota una festa on, tots varem poder divertir-nos en el fantàstic entorn de l’escola.\nAl finalitzar el sopar es va fer el sorteig de 9 paneres que es van poder fer gràcies a empreses que varen col·laborar desinteressadament amb l’AMPA aportant productes com: fruita, fuets, llonganisses, galetes, pasta, oli, vi, formatge, bosses, llibretes, colors, llibres, joies, begudes, utensilis varis,.. tot un luxe de paneres que nou famílies de l’escola ja estan gaudint!\nL’ambient festiu va continuar després del sorteig tradicional amb el grup d’astronomia d’Osona, que gràcies a ells vàrem poder observar amb fantàstics telescòpics algun planeta i la lluna i per alguns la nit no va acabar ja que aquest any les famílies que ho volien podien fer acampada a l’escola, acompanyat de un joc de pistes i esmorzar l’endemà.\nFESTA FI DE CURS 20013-2014\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 22/06/2014 per Entitats Manlleu.\nEls nens de cinquè i sisè de l’escola, han col·laborat amb l’AMPA fent el dibuix pel cartell de la festa de fi de curs. Els finalistes han estat la Paula, l’Àlex i la Mireia.\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 17/06/2014 per Entitats Manlleu.\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 05/06/2014 per Entitats Manlleu.\nDemà dimarts, 27 de maig, a les 20.30h,tindrà lloc a l’Auditori de la Fundació Antiga Caixa Manlleu de Vic (a la Rambla Hospital,11), una xerrada amb el títol:\n“Com afectarà la LOMCE als alumnes, professors i pares?”\nEn aquesta xerrada, se’ns explicarà la LOMCE ( Llei Orgànica de la Millora i la Qualitat de l’Educació o més coneguda com a llei Wert) des d’un punt de vista general i pedagògic. Comptarà amb les opinions del professorat i de pares i mares d’alumnes.\n· Antoni Tort, professor i director de l’Escola de Doctorat de la UVIC\n· Rosa Recio, mestra sindicalista, responsable de l’Àrea Pública d’Educació de CCOO d’Osona i membre de la plataforma l’Educació és Futur.\nAquesta entrada s'ha publicat en AMPA Escola Pompeu Fabra Manlleu el 26/05/2014 per Entitats Manlleu.


OAJC | Alba Castells\nORQUESTRA DE L'AUDITORI JOSEP CARRERAS\nÉs sabut per tothom que a la població de Vila-seca existeix un petit oasi del món de la corda d'elit del país. Aquesta població tarragonina ha esdevingut un punt obligat en el mapa dels músics de corda del país, ja sigui durant els anys de formació al seu conservatori o col·laborant en els seus equipaments.\nAquest oasi ha creat una tradició musical que ha donat solistes amb noms propis, quartets de corda rellevants i reconeguts pedagogs. En el present es reflecteix en una generació que té entre 30 i 35 anys que aporta la tradició orquestral d'arrel europea a aquesta població i a tota la comarca i que en les últimes dècades ha alimentat moltes formacions instrumentals a tot el país.\nL'Orquestra de l'Auditori Josep Carreras de Vila-seca (OAJC) crea un espai que acull músics de talent que estimen el seu ofici.\nAquest projecte artístic, que ofereix una experiència musical amb el bo i millor dels intèrprets del nostre país, té com a plataforma l'Auditori Josep Carreras de Vila-seca per desenvolupar un repertori que va del classicisme a la música més actual.\nEn l'actualitat és un projecte liderat per Xavier Pastrana a la direcció i Josep Colomé com a concertino, i desenvolupa una temporada de concerts amb impacte pedagògic, social i territorial.


Pròrroga de llicències d'obres - Ajuntament de Manresa\nTramitar Pròrroga de llicències d'obres\nDescripció del tràmit: És l'expedient que es requereix per ampliar els terminis de vigència de les llicències d'obres (tots els tipus d'obres excepte les que es porten a terme en la via pública). Les llicències d'obres indiquen les dates d'inici i de finalització o execució en què es permet fer els treballs autoritzats. Si es preveu que, per qualsevol motiu, no es pot iniciar o finalitzar les obres en les dates autoritzades, caldrà demanar una pròrroga d'aquests terminis abans que finalitzi el termini indicat a la llicència. Per contra, quan el termini hagi finalitzat, la llicència haurà caductat, no tindrà cap validesa i caldrà sol.licitar-ne una de nova.\nCost del servei: La taxa, segons l'ordenança fiscal número 10 epigraf 12, és de 106 euros. Consultar taxes a ordenances fiscals: http://www.manresa.cat/web/article/4249-ordenances-i-reglaments\nTermini màxim de resolució: No s'estableix termini de resolució. La pròrroga sol.licitada és automàtica si es compleixen els requisits que fixa la normativa urbanística.\nEfectes jurídics per no resoldre i notificar dins del temini màxim: Pròrroga automàtica segons els termes del punt anterior.\nÚltima revisió: 15/11/2017\nInteressat/da: La persona que va sol.licitar la llicència d'obres.\nRepresentant: També ho pot sol.licitar un representant autoritzat.\nS'ha de demanar mitjançant l'imprès oficial de l'Ajuntament i no s'hi ha d'adjuntar cap documentació específica, per bé que en el cas de la pròrroga per a l'acabament d'una obra d'edificació, s'ha de justificar que s'ha fet la cobertura d'aigües.\nFull de sol.licitud\nDecret Legislatiu 1/2010, de 3 d'agost, pel qual s'aprova el Text refós de la Llei d’urbanisme.\nTelefonar al 010.: De dilluns a divendres de 9 a 14h.