Scriptorium ripollès: Retirada de Catalunya el 1939 al Ripollès / 19\nRetirada de Catalunya el 1939 al Ripollès / 19\nL’escriptor Avel·li Artís Gener Tisner, explica en el segon volum de les seves memòries Veure i viure, una particular facècia durant la darrera nit que va passar a Catalunya, prop de Molló, quan formava part de la 60 Divisió del XVIII Cos de l’Exèrcit republicà.\nImatge: Mapa de España 1: 50.000 Hoja 218 Molló (Ripollès). Edició de la guerra civil espanyola 1936-1939.\nEstudiava el full número 218 del mapa de l'Institut i vaig veure que entre Molló i Espinavell hi havia un parell o tres de masies separades. Vaig dir al meu ajudant:\n— Vés-hi, tria'n una, fes-hi posar telèfon de seguida, i aquesta nit, quan acabem el nostre mullader diari, hi anirem. Això em sembla que és a mil dos-cents o mil tres-cents metres, i encara serà un bon reducte per a plantar cara a aquests podrits.\nFeia un fred horrible i a les set de la tarda ja s'havia fet fosc. Al capvespre reposàvem uns i altres, malgrat que el mot repòs no sigui del tot escaient. Puix que per a nosaltres hi havia la grossa feinada de replegar-nos i establir-nos en els terrenys que ja havíem triat en la cartografia i, per torns, dormir autènticament a batzegades, amb veritable guàrdia de noi escolta: un ull obert i tancat l'altre; i per a la gent dels militars sollevats el son era una mica més llarg, però, de tota manera, havien de llevar-se molt aviat, a fi i efecte que a l'hora blava matinal ja veiessin on ens havíem establert i, dones, saber per on ens havien d'atacar.\nEn Pere Fíguls se'm va atansar i em va dir que m'acompanyava a la masia que en Montfort havia triat. Abans d'anar-hi, vaig fer que una dotzena de minyons miressin instal·lar al puig de la Clapa un observatori, amb telèfon que comuniqués a la masia —en Fíguls la va indicar en el mapa— i que hi romanguessin fins a entrada de fosc.\nPressentia que anava de cara al confiat de la meva terra i vaig entrar emocionat a la casa de pagès. Hi vivia un vell matrimoni i em van dir que cl fill, de trenta-set anys, era al front des del començament del 1938. M'extasiava aquella casa, la cuina, la llar de foc encesa, la taula de noguera, els llargs bancs, l'escó, tot.\n— Sembla un dibuix de la Lola Anglada, no trobes?\n— Sí, potser sí —va asentir en Montfort, si no convençut, indiferent. En Fíguls, que possiblement hi hauria estat d'acord, no coneixia la Lola Anglada.\nEm va sorprendre l'abundància i la suculència del sopar que el matrimoni havien preparat per a nosaltres tres, en Montfort, en Fíguls i jo. Era anormal que en aquella fase de la guerra hom fos capaç de preparar l'exquisitat d'un conill amb samfaina, i fent-li companyia un extraordinari assorti¬ment d'embotits i de formatges, i, ingenu de mi, vaig pensar que potser aquella bona gent es proveïen a França, car sempre havia estat normal que la gent fronterera passés i tornés a passar sense entrebancs d'un país a l'altre. I, encara, vaig sentir la proximitat de França quan em vaig adonar que el vi —excel·lent!— el servien a taula amb un pichet i gots i no pas amb el porró que corresponia a una masia del Principat.\nEn acabat de sopar, jo volia restar una estona al costat de la llar de foc parlant amb els vells, però tant en Montfort com en Fíguls tenien molta son i es van acomiadar. El meu enllaç va sortir defora i el matrimoni va donar un quinqué al meu mecanògraf. Vaig ensumar alguna irregularitat (que calia afegir a la de l'extraordinari sopar) i vaig voler escatir què passava. En Montfort se n'anava a dormir a la cambra del fill absent, i per a mi cedien la del matrimoni, amb sala i alcova, separada per un deliciós arc com en un altre dibuix de la Lola Anglada.\n— I vosaltres, on dormiu? —vaig preguntar als ancians.\n- Aquí, a l'escó, a la vora del foc. Ho fem molt sovint, a l'hivern.\nFa segles que a les cambres —i als llits— de les cases de pagès no hi fa fred. Em vaig revoltar:\n- Perdoneu! Vosaltres dormireu al vostre llit i nosaltres, tots tres, a escó. Per cert, on ha anat, en Fíguls?\n— Ell dorm al paller —em va dir en Montfort.\n— Qui ho ha arranjat, això?\n— Jo mateix! Reacciones com si fos una cosa monstruosa i no n'hi ha per a tant!\n- Deixa el quinqué. Vés al paller i fes venir en Fíguls.\n- És una bestiesa!\n- Les bestieses són una prerrogativa teva, senyor Josep Montfort i Segura! Canvio d'idea: no cal que facis venir el meu enllaç: nosaltres tres dormirem al paller. I vosaltres, al vostre llit de cada dia!\n— Queda lliure la cambra del noi. Podries aprofitar-la tu, i en Fíguls i jo dormiríem a la vora de la llar. Si rebutges això, és masoquisme pur, ganes dc fer-te la víctima! I si vols im¬pressionar aquest matrimoni, em sembla que estàs en orsai.\nVaig reflexionar durant un parell de segons i vaig ordenar:\n— Ja ho he decidit: tu i en Fíguls, al paller. I jo em quedo aquí. No et consulto, Montfort: t'ho mano!\n— Aprofita l'estada al paller per a prendre pel sac; també és una ordre! Aire!\nNo costa gens de fer-se una composició de lloc. Molt segurament quan diu que “entre Molló i Espinavell hi havia un parell o tres de masies separades” està parlant d’El Graell, amb les cases de La Quera i el Graell de baix i el de dalt. I quan parla del “puig de la Clapa”, encara que bé a la memòria el cim fronterer, al costat del coll Pregon, crec que millor podria ser el Puig Moscòs.\nTísner amb la seva savia ironia i distanciament, ens ofereix un retrat amable d’uns moments que molt segurament estaven essent d’una crueltat i angoixa molt importants, tant pels soldats com per la població civil.\nLa propera setmana continuarem amb el relat de Tísner, que sempre es fa de bon llegir i ens ofereix una imatge plena de sentit.\nPublicat per Antoni Llagostera Fernández a 7:36


Laura Durán: Connectant els joves amb l'entorn - Social.cat\nConnectant els joves amb l'entorn\nDimarts, 27 de març de 2018 | 06:45 h\nEducadora Social. Postgrau i Màster en Artteràpia. Coordinadora de Programes d’Acció Social de la Fundació Pere Tarrés. Ha treballat en diferents programes i serveis en l’àmbit de l’adolescència, joventut i família. La seva trajectòria li ha permès conèixer la intervenció socioeducativa amb joves des del lleure, serveis socials i recursos especialitzats d’atenció a l’adolescència.\nL'adolescència i la joventut és una etapa que en fer-nos grans la trobem a faltar, però quan ens hi trobem de ple ens travessa una tempesta de sentiments. És un període on cal afrontar canvis en els interessos i els vincles anteriors, on comença a emergir la incertesa de la nostra identitat a la vegada que neix el desig de pertànyer a un col·lectiu per sentir-se integrada i reconeguda.\nEn aquesta etapa cobren força experiències que obren la porta a noves formes de ser, pensar i sentir. És en aquest context on la intervenció socioeducativa amb joves des de la informació i dinamització juvenil genera oportunitats per una educació integral i esdevenir un espai obert a la participació juvenil.\nGarantir l'accés a la informació (oci, salut, habitatge, relacions afectives, serveis...) als i les joves sobre temes del seu d'interès i atenent a les seves necessitats més latents permet ampliar el seu coneixement i consciència, donant l'oportunitat d'esdevenir una ciutadania de ple dret, apoderada i capaç de prendre decisions. A més a més, també esdevé una eina de dinamització juvenil, pel que respecta a què fan els i les joves amb aquesta informació.\nLlavors, com des dels serveis dirigits a la població adolescent i jove els convidem a ser protagonistes? La principal premissa és que dia a dia siguem conscients i ens qüestionem des d'on mirem als i les joves. Si més no, la resposta demana tenir present precisament que són els protagonistes de la seva etapa i context. Tanmateix, sovint aquest protagonisme queda diluït quan l'absència de les habilitats per saber fer ús de la informació és la causa, en algunes ocasions, de les dificultats d'accés a noves oportunitats d'inserció i participació social dels joves.\nAixí, un dels objectius dels serveis d'informació i dinamització juvenil, sempre en coordinació amb altres serveis d'incidència al territori, és el de vetllar per crear espais on la seva veu, inquietuds, i projectes tinguin cabuda per teixir accions i activitats que neixen de la seva motivació. Això suposa que, com a professionals, hem de ser motor de contínua innovació i renovació; adaptant-nos a les necessitats de cada jove, col·lectiu i entorn. És des de l'escolta dels seus interessos on es crea un vincle bidireccional i paral·lelament afavoreix l'acompanyament en la creació i producció de projectes propis.\nLa informació i la dinamització juvenil no passa només per un únic servei, ni és quelcom puntual, és un projecte comunitari, present i transversal en tots els espais d'ús i participació juvenil. D'aquesta manera cada servei i/o recurs ha de convertir-se en un enllaç entre la persona o grup, la comunitat educativa i els serveis juvenils i entitats del barri, districte i ciutat. Sumar i transcendir sempre ens ofereix una intervenció integral, preventiva i de qualitat.\nCal nodrir-nos entre uns i altres, ja que els i les joves participen i estan presents en diversos escenaris: al carrer, l'institut, equipaments juvenils, activitats culturals i d'oci, biblioteques, etc.\nEn aquest context, i apostant per estar presents en els espais que els i les joves es fan seus, els serveis d'informació i dinamització juvenil al llarg del temps han anat desplegant un seguit d'estratègies i activitats, renovant i ampliant la seva presència i treball en xarxa.\nUn exemple són els Programes d'Informació i Dinamització als Centres d'Ensenyament Secundari o els Punts Jip (Jove, Informa't i Participa) a Barcelona ciutat, on l'oportunitat de descentralitzar el servei permet construir ponts de participació al mateix institut i al territori de proximitat. D'aquesta manera s'aconsegueix una major consciència social, ser una empenta per a la creació de nous projectes joves i un recurs més pel desenvolupament de la mateixa persona.\nUn dels aspectes més rellevants on cal incidir és convidar a tots els serveis adreçats a la població adolescent i jove a ser presents en aquests escenaris i esdevenir agents actius en la informació i dinamització juvenil, creant vies de coordinació i treball en xarxa i, per tant, connectant els i les joves amb l'entorn.\nAquest article ha estat escrit amb les aportacions de l’Equip de dinamitzadores i dinamitzadors juvenils dels Punts Jip (Jove Informa’t i Participa) - Servei de dinamització i informació juvenil als centres d’educació secundària de Barcelona: Marina Arcusa, Mireia Bazuelo, David Garcia, Clara Beltrà i Laura Durán.


POLÍTICA DE GALETES - Kaptiva ESPORTS\nD'acord amb la normativa espanyola que regula l'ús de cookies en relació amb la prestació de serveis de comunicacions electròniques, establert en la Llei espanyola Reial Decret 13/2012 de març de 30, l'informem de les cookies utilitzades en el lloc web de Kaptiva ESPORTS, S.L..(També el proveïdor) i la raó del seu ús. igualment, Això li informa que navegant per la pàgina web que està donant el seu consentiment per a utilitzar.\nUna galeta és un fitxer que es descarrega al seu ordinador quan accedeix a certes pàgines web. Les cookies permeten que una pàgina web, entre altres coses, per emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d'un usuari o del seu equip i, depenent de la informació que contenen i la forma en que utilitzen els seus equips, que poden ser utilitzats per reconèixer a usuari. Les cookies s'associen únicament amb un usuari anònim i el seu ordinador o dispositiu i no proporcionen referències que permetin l'accés de les seves dades personals.\n1) Depenent de l'entitat que els gestiona, Hi ha galetes innates (els que són enviats als equips terminals d'usuari des d'un ordinador o de domini administrat pel mateix editor i de la qual es presta el servei sol·licitat per l'usuari) i de tercers (la qual s'envien a l'equip terminal de l'usuari d'un equip o domini que no està gestionat per l'editor, però per una altra entitat que processa les dades obtingudes a través de galetes).\n– galetes tècnics(necessària per a l'ús del lloc web i les disposicions del servei contractat)\n– galetes de personalització(que permet a l'usuari accedir al servei amb característiques predefinides, com el llenguatge, el tipus de navegador, configuració regional, etcètera)\n– galetes d'anàlisi(la informació recollida en l'ús que es fa al lloc web)\n– galetes de publicitat(que recullen informació sobre les preferències i eleccions personals dels Usuaris)\n– galetes d'afiliats(permet realitzar un seguiment de les visites d'altres llocs web, amb la qual el lloc web s'estableix un contracte d'afiliació)\n– Evita que l'usuari hagi de configurar les característiques generals predefinides cada vegada que accedeixi al lloc web\nPer restringir o bloquejar les cookies, En general, es modifica a través de la configuració del navegador. Si no desitja que els llocs web per posar cookies al seu ordinador, es pot adaptar la configuració del navegador perquè li notifiqui abans de col·locar les galetes. de la mateixa manera, es pot adaptar la configuració perquè el navegador o bé rebutja totes les galetes o només les galetes de tercers. També pot eliminar qualsevol de les galetes que ja estan a l'equip. Recordeu que haurà d'adaptar la configuració de cada navegador i equip que s'utilitza per separat.\nPer tant, si es troba amb aquest tipus de galetes en aquest lloc web i que no figurin en la llista anterior, si us plau informeu. O posar-se en contacte amb la tercera part directament per sol·licitar informació sobre les cookies que col·loca, la finalitat i la durada de la galeta, i la forma en que la seva privacitat ha estat garantida.


El jutge retira el passaport i deixa en llibertat provisional tres dels quatre detinguts pel cas Inipro\nEl magistrat els imputa delictes d'alteració de subhastes en concursos públics i tràfic d'influències\nL'Oficina Antifrau de Catalunya revela que ja estava investigant l'Ajuntament de Viladecans\n05/05/2016 - 20:37h\nRegistre a l'Ajuntament de Tarragona EFE\nETIQUETAS: corrupció, psc, inipro\nEl jutjat d'instrucció número 1 de Tarragona ha ordenat deixar en llibertat provisional tres dels quatre detinguts pel cas Inipro després de prendre'ls declaració aquest dijous. Es tracta de l'administrador d'Inipro i militant del PSC, Ricard Campà; el consultor de Viladecans, Enrique Miró, i el primer tinent d'alcalde de Viladecans, el socialista Joaquín Guerrero, a qui el magistrat imputa delictes d'alteració de subhastes en concursos públics i tràfic d'influències "entre d'altres delictes", ha informat el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC).\nCom a mesures cautelars, el magistrat ha ordenat retirar el passaport als tres investigats, així com la seva compareixença mensual davant del jutjat i la prohibició de sortir del territori nacional. El cas es manté en secret de sumari.\nSobre el quart detingut aquest dimecres, el jutge manté a Gustavo Cuadrado, excap de gabinet de l'alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros (PSC), la seva condició de investigat -antic imputat-, amb l'obligació de comparèixer davant del jutge quan sigui citat. El TSJC ha indicat que encara hi ha data per a això.\nEn la causa s'investiga la contractació, suposadament irregular i sense publicitat, a Inipro, empresa afí al PSC, per part del consistori de Tarragona, durant l'etapa de Ballesteros, per al servei d'atenció als immigrants. Cinc contractes més a Viladecans i Palau-Solità estan sota sospita.\nAntifrau ja investigava a Inipro\nL'Oficina Antifrau de Catalunya ha explicat aquest dijous que té obertes diverses investigacions vinculades al cas Inipro, sobre les suposades irregularitats en l'adjudicació de serveis municipals, i precisament dues d'elles afecten l'Ajuntament de Viladecans. La primera investigació sobre la vinculació entre Viladecans i la societat Inipro la va obrir el juliol de 2014, arran d'una denúncia.\nLa segona investigació de l'Oficina Antifrau relativa a l'Ajuntament de Viladecans, activada el novembre de 2015 per iniciativa pròpia, indaga si les irregularitats denunciades sobre la vinculació amb Inipro podrien afectar també a altres àmbits de contractació municipal.\nA més de les dues investigacions obertes sobre Viladecans, Antifrau també manté en curs una dotzena d'actuacions més en el mateix àmbit, amb una íntima vinculació a la causa sobre Inipro, segons ha informat Catalunya Ràdio.


El Fòrum de Tecnologies i Innovació se centrarà en la robòtica - Diari de Sabadell\nEl Fòrum de Tecnologies i Innovació se centrarà en la robòtica\nLa darrera edició del Fòrum / Cedida\nPromoció Econòmica de Sabadell organitza el Fòrum de Tecnologies i Innovació dissenyat per empreses i persones emprenedores interessades en les tecnologies i innovació. En aquesta edició, se centrarà en Robòtica, la Quarta Revolució Industrial. Serà al Centre d’Empreses Industrials de Can Roqueta el 14 de novembre.\nLa trobada és una oportunitat per fer contactes, contribuir al desenvolupament de nova recerca en aquests sectors estratègics, generar networking i xarxes de cooperació. Si ets investigador, donar a conèixer a les empreses les línies de recerca aplicada, coneixement i know-how propers al mercat d’aplicació.\nPoden participar empreses i/o agents d'innovació (centres tecnològics, centres de recerca, universitats...) que disposin d’una tecnologia o innovació destinada a donar solucions a reptes per a la indústria 4.0. Cal emplenar aquest formulari en línea abans de l'11 de novembre.\nTemes:Fòrum de Tecnologia i Innovació


Les galeres són les protagonistes de les primeres jornades gastronòmiques de l’any a Cambrils\n3 min. Cambrils 12/02/2020 15:54\n651x366 Presentació de les jornades gastronòmiques de les galeres i que obren el calendari gastronòmic de Cambrils. / AJ. CAMBRILS Presentació de les jornades gastronòmiques de les galeres i que obren el calendari gastronòmic de Cambrils. / AJ. CAMBRILS\nLa 16a campanya dedicada a la galera i la cuina Marinera de Cambrils encetarà el calendari gastronòmic del 14 de febrer a l’1 de març amb la participació de 34 restaurants i una programa d’activitats per a tots els públics, amb el patrocini del grup González Byass. Les galeres més gustoses, en plena temporada, seran les protagonistes dels menús especials dels restaurants participants, el concurs per a joves cuiners i cuineres, les degustacions populars, les activitats familiars, les visites guiades i els aparadors dels comerços. L’objectiu de les jornades és sumar esforços per potenciar el posicionament de Cambrils com a capital gastronòmica, promocionar la pesca i l’agricultura, i incrementar les visites a Cambrils fora de temporada.\nA partir d’aquest divendres, 14 de febrer, i fins l’1 de març, els 34 restaurants participants oferiran menús especials maridats per Caves Vilarnau (D.O. Cava) i Bodegues Viñas del Vero (D.O. Somontano). La galera serà l’ingredient principal d’una àmplia varietat de receptes, des de les més tradicionals a les més innovadores. Entre els menús s’hi poden trobar galeres en crema, a la planxa, saltejades, en forma de caneló o de mini croquetes, amb cloïsses i carxofes, amb calçots i musclos, amb arrossos de tota mena o amb fideus rossos, entre moltes altres opcions.\nFregida de galeres i la galerada popular


Festivals de petit format\nRoques escarpades, capbussades refrescants, vespres musicals i paisatges per contemplar. Ja ha arribat l’època de l’any que més de gust ve sortir de casa. Els vespres de sèrie i manta tornen al calaix de la roba d’hivern. Ara toca gaudir de les altes temperatures buscant els millors plans, escapades, excursions i descobriments. A Surtdecasa us en proposem uns quants!\n1. La costa vista des del mar\nSi heu tingut el privilegi de veure les roques abruptes des del mar, amb la pell d’esquitxos de sal i banyada amb sol costaner, sereu dels que sempre ho voldreu veure des del mar. Si fer un camí de ronda i vorejar cales i roques ja és d’una magnificència de caure de culs a terra, tampoc té pèrdua estar envoltat d’aigua amb sal i badar preguntant-se com s’ho fan aquells pins per créixer allà, buscant formes de qui sap què a les roques i que hi pugi una gavina i et sembli que allò és més seu que teu. Doncs això s’ha de sentir. Amb un paddle surf, un caiac, una barca o uns bons rems com a braços no menyspreïs la genialitat dels escapçats de la costa des d’una altra perspectiva. Això sí, informa’t del temps i els vents i “no et fiïs mai de la calma”.\n2. Banys naturals i refrescants\nEl mar no està gens malament, però i l’aigua dolça? Si t’encanta la frescor i la natura, sentir la temperatura dels gorgs t’encantarà. Qualsevol passa calor davant del ventilador a casa, podent-se remullar o saltar des de les roques en unes gorgues d’aigua cristal·lina. Fent-les servir de tobogan a Llorà o com a refrescant a Sadernes, en aquest article teniu un recull de gorgues i saltants de la zona. Si hem començat parlant del caiac al mar no podem no parlar del caiac pel Ter. L’experiència remant no té res a veure en aigua salada o en aigua dolça, són dues aventures diferents que no us podeu perdre. Aneu fins a Colomers, i des d’allà podreu baixar per trams del riu, tant del Baix Empordà com del Gironès.\n3. Sortida del sol a l’horitzó\nLa Costa Brava està farcida de miradors, tant dels que al mapa consten com a tals, com dels que formen part del modest imaginari de vistes precioses de cadascú. Trieu i remeneu. No podem dir quin és el més bonic perquè veure el foc del sol sortir des de l’horitzó és màgic a tot arreu. Aprofiteu el primer moment del dia, quan encara n’hi ha que dormen, per veure una de les imatges més impressionants que ens ofereix la natura. Colors i sensacions que la retina no oblidarà. I si ets dels que no veuen factible aixecar-se tan aviat com per poder veure sortides de sol, ja saps que també pots gaudir d’una magnífica posta de sol amb núvols rojos i liles, i cels ataronjats o rosats. I perquè no només són boniques les postes de sol envoltats de muntanyes i verd, sinó que des d’una ciutat com Girona pots fer una mica el turista i col·locar-te a l’esplanada de dalt de les escales, repenjat en una de les baranes, i veure com el sol es pon darrere els edificis gironins.\n4. Fer un cim de bon matí\nPrepara entrepans, força aigua i estigues en forma per caminar dues hores de pujada. Fes-ho aviat al matí per no enganxar les hores de solana, però corona el Puigsacalm i contempla les vistes des d’un cim de la Garrotxa. Això sí, no oblidis hidratar-te sovint i dur una gorra i protecció solar. Un cop a dalt tria una pedra i seu a menjar un entrepà d’aquells que a casa teva mig mig, però que després de caminar dues hores amb pendent, ni els germans Roca sabrien igualar.\n5. Festivals en petit format\nL’estiu, l’estació dels festivals, concerts i propostes culturals a l’aire lliure. Artistes que cantes dels quals en recites les lletres fil per randa, i sons que no has sentit mai però que un vespre descobreixes i saps que passaran a formar part de la banda sonora de la teva vida. Aprofita per descobrir veus, sons i experiències noves. Viu els vespres d’estiu amb el festival Strenes; Tempo sota les estrelles, A prop, Enfresca’t, el Ressupó, concerts al Terrat de Celrà i molts més. No et perdis les programacions de les propostes de la zona, que no se te n’escapi cap!


1. Sexualitat, Cultura i Història\nTot sovint, en la nostra societat, la sexualitat és territori abonat per a l'escàndol. Malgrat tot, en les darreres décades s'ha anat obrint pas la idea de que la sexualitat és un aspecte més de la cultura humana i que, per tant, ha de ser objecte de treball educatiu com tants altres aspectes de la cultura. Aquesta nova perspectiva ha generat en l'àmbit científic la Sexologia, que en els darrers temps cobra cada cop major rigor, malgrat la nefasta imatge que projecta d'ella l'omnipresent "tele-basura".\nS'ha de tenir present que la sexualitat humana, junt amb la innegable base natural, s'inserta i es defineix en el camp més canviant i difús de la cultura. Aquesta és una condició que es dóna en els humans i alguns pocs primates.\nSom éssers culturals per excel·lència; i la cultura és una cosa que es dóna i es defineix en la societat, i els individus assumeixen i contrarien en major o menor mesura en el seu procés de socialització. L'individu es defineix i es posiciona front a la cultura, com a mínim en part. Pel que respecta a la sexualitat, també.\nLa cultura sexual ha evolucionat històricament a través dels temps, en les més diverses societats. També en la nostra. Es veu sotmesa a condicionants naturals i culturals de molt diversa índole: Polítics, econòmics, religiosos, ètics... Es manifesta en qüestions tan evidents i dispars com la demografia o el llenguatge.\nAixí és que la cultura sexual es presenta com a quelcom molt divers en el nostre món, tant històrica com geogràficament. Tant individual, com grupalment.


Associació Muntanyeta dels Sants: 2018\nDemà dissabte 3 de novembre tornem amb les inspeccions al riu de tardor! Un projecte que portem endavant amb la Fundació Limne.\nAnirem a l'assut a analitzar l'estat de salut del riu Xúquer al seu pas per Sueca.\nSi vols acompañar-nos, hem quedat a les 9,30h a la Plaça de l'Ajuntament per a eixir en bici 🚴♀🚴♂🚴♀. Si vols acodir directament a l'Assut de Sueca, t'esperem allí a les 10:00h.\nAbocador al costat de " El Padre Amado "\nContinuem amb els abocadors , un gran problema que tenim a Sueca , est el trobem al costat de " El Padre Amado " #ajuntamentdeSueca\nPublicado por Associació Muntanyeta dels Sants en 2:23 Cap comentari:\nAbocador al Camí de Llirianos\nEls abocadors continúen sent un dels majors problemes que tenim a Sueca, est el trobem al cami de Llirianos. I això que hi ha una senyal de prohibit ...\nPublicado por Associació Muntanyeta dels Sants en 9:39 Cap comentari:\nDegut a les previsions de l'oratge, AJORNEM EL DIA DE L'ARBRE PER AL DIUMENGE 4 DE FEBRER.\nEl proper diumenge 4 de febrer anirem a plantar arbres continuant amb la tradició dels últims anys.\nPlantarem arbres autòctons de ribera: tamarius, salzes i albers a l'àrea recreativa de l'assut de Sueca i al bosc de ribera.\nEixirem a les 9:30h a la Plaça de l'Ajuntament de Sueca per a anar en bici a l'Assut de Sueca. També podeu acodir directament a l'assut on ens trobarem a les 10:00h.\nPublicado por Carmen en 5:46 Cap comentari:


Fra Roger als actes del bicentenari del Llatzeret – Fra Roger Gastronomia i Cultura\nPosted on 17 agosto, 2017 by Antoni Juaneda\nFra Roger als actes del bicentenari del Llatzeret\nFra Roger va participar als actes que va organitzar el Consell Insular de Menorca i la Fundació Foment del Turisme de Menorca durant els dies 28 d’agost al 3 de setembre, amb motiu del bicentenari de la posada en funcionament del Llatzeret al port de Maó, i ho va fer amb aquestes dues activitats el divendres dia 1 de setembre:\n20h00. Conferència de Jaume Mascaró sobre «La cuina del segle XIX a Menorca, de Art de la Cuina a De Re Cibaria, i un homenatge a Josep M. Vidal». Davant uns 120 assistents, en Jaume Mascaró, membre de l’Institut Menorquí d’Estudis i de Fra Roger, va xerrar sobre els trets principals de la cuina menorquina durant l’època en que es va construir i va funcionar el Llatzaret, amb una referència especial al receptari de Pere Ballester, De Re Cibaria; al mateix temps, va explicar la relació de l’enyorat Josep M. Vidal Hernández, ànima de l’Institut Menorquí d’Estudis, amb el Llatzaret i la seua història, i va fer unes referències al Vidal sibarita, als plats que a Josep M. Vidal li agradava cuinar i menjar, una vesant poc coneguda, retent-li un petit homenatge. Entre els assistents hi havia la germana d’en Vidal.\n20h45. Demostració gastronòmica i tast d’albergínies. El gastrònom Bep Al·lès va xerrar sobre les albergínies al llarg de la història, amb referència als receptaris menorquins dels segles XVIII i XIX; Art de la Cuina de Fra Roger i De recibaria de Pere Ballester, i els posteriors, de Ramón Cavaller, de Josep i Damià Borràs, i del mateix Al·lès. Va esmentar també les diferents formes de fer-les a Menorca. Tot seguit, el cuiner Victor Bayo va fer una demostració gastronòmica, elaborant albergínies plenes de tres maneres: tradicional, creativa i en rotllet. Els assistents van poder fer un tast d’aubergínies en acabar l’explicació de Bayo.\nA aquest enllaç pots llegir la intervenció de Bep Al·lès: L’albergínia, la reina de les verdures d’estiu\nA més, de dijous a diumenge, Fra Roger va oferir als assistents una degustació de cuina menorquina en format tapa o platet. Així, es va poder tastar oliaigua amb figues, albergínies plenes amb maonesa de sobrassada torrada, rubiols de rajada amb alioli de safrà, cruixent de butifarró amb maonesa de llimonada i gin, pilotes amb salsa d’ametlla, coca amb sofrit i tàpres, bunyols de formatge amb melmelada de figues, menjar blanc i coca d’aubercoc; tot això amb vi de Binifadet, cervessa Grahamme Pearce, llinonada Anda, granissat de gin Xoriguer amb llimonada o pomada i aigua…\nAquí podeu veure el video de la notícia que es va emetre a IB3 Televisió:\nTagged albergínies, Bep Al·lès, història, Llatzeret, Victor Bayo


Alwar - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPer a altres significats, vegeu «Alwar (desambiguació)».\n27° 57′ N, 76° 06′ E / 27.95°N,76.1°E / 27.95; 76.1Coord.: 27° 57′ N, 76° 06′ E / 27.95°N,76.1°E / 27.95; 76.1\nRajputana, Alwar al nord-est\nAlwar fou un antic principat de la Rajputana amb capital a la ciutat del mateix nom. Vegeu Alwar (ciutat). El maharajà tenia dret a salutació de 15 canonades. Per si sol constituïa una agència de la Rajputana amb un agent britànic.\n3 Economia i comunicacions\n4 Segells i moneda\nLa superfície de l'estat era de 8135 km². Limitava al nord amb el districte de Gurgaon (Panjab), el districte de Kot Kasim (de Jaipur) i el de Bawal (de Nabha); al nord-oest amb Narnaul (de Patiala); a l'oest i sud amb Jaipur; a l'est amb Bharatpur; i al nord-est també amb Gurgaon. De nord a sud mesurava 128 km i d'ampla tenia un màxim de 96 km.\nUna zona muntanyosa de 90 km de nord a sud (al centre del territori des de Mandawar fins passada la ciutat d'Alwar) era continuació dels Aravalli; la màxima elevació era 788 metres a Baragaon; el riu principal era el Sabi o Sahibi que iniciat a Jaipur creuava l'estat fins a entrar al Gurgaon; un altre riu era el Ruparel que seguia cap a Bharatpur.\nEl clima és sec i calorós i les pluges només són rellevants de juliol a setembre\nPoblació, llengua, religió[modifica]\nL'estat estava format per 1762 ciutats i pobles (7 municipalitats destacant la ciutat d'Alwar i Rajgarh). La població era el 1881 de 682.926 habitants, el 1891 de 767.786 habitants, el 1901 de 828.487 habitants i el 1931 de 749.751. Quant a ètnies i castes, la més nombrosa era la dels meos (113000, 13%) tots musulmans; seguien els chamars (115), bramans (9%), ahirs (8%), mines (6%) gujars (5%), mahajans (5%), jhats (4%), rajputs (4%).\nLes llengües eren l'hindi i el mewatí del grup del rajasthaní. De la població total, 618.000 era hindús (74%), 204.000 musulmans (24%) i 5000 jains; només un centenar de persones eren cristians. L'estat estava dividit en dotze tahsils i un jagir.\nLa majoria de la població es dedicava a l'agricultura. La part sud-oest de l'estat era rica en minerals com coure i ferro però estava poc explotada; també es troba marbre en diversos llocs, especialment marbre rosa a Baldeogarh,negre prop de Ramgarh i blanc a Alwar i Jhiri. Es fabriquen productes de cotó i turbants, i una mica de paper a Tijara; també hi ha vidre a l'est de la capital, pedreres i una fàbrica de blavet.\nLes fams de 1860-1861, 1868-1869 i 1899-1900 van afectar a l'estat. L'estat està creuat per la línia fèrria Rajputana-Malwa de sud a nord, amb 7 estacions.\nEmissions postals pròpies apareixen entre 1912 i 1949. El 1902 hi havia 28 oficines de correus a l'estat i una oficina de telègraf a la capital (a més d'algunes a la línia fèrria).\nMonedes de plata i coure foren emeses per l'estat; es fabricaven a Rajgarh des de 1772, però el 1873 es van deixar de fer i el 1877 es va introduir la moneda de l'Índia Britànica fabricada a Calcuta.\nEl govern estava a càrrec del maharajà assistit per un consell de tres membres i alguns caps de departaments. Per recaptació de taxes el territori estava dividits en dos cercles, occidental i oriental, amb un col·lector encarregat, després substituïts (vers 1905) per un oficial de recaptació amb un ajudant.\nLa justícia corresponia als tahsildars al nivell inferior; seguien una magistrats honoraris i finalment els faudjar i un jutge civil. La cort d'apel·lacions és el consell que decidia també sobre les penes de mort.\nLa terra era en un 86% del tipus khalsa (domini del maharajà i arrendada pagant directament a l'estat la renda); els istimradars (les seves terres eren del tipus istimrari) eren rajputs i pagaven la renda i una quantitat afegida per serveis; els jagirs (dividits en jagirs propis i jaidad) eren terres concedides en explotació sense cap servei a canvi als jaidad, o a canvi de cavalleria en el cas de les terres jagir; les terres bardari eren concedides a canvi de proveir alimentació als soldats; les terres muafi eren terres concedides a rajputs en lloc de salari, als kanungos o chaukidars com a salari per serveis, i als bramans, charans i altres com a caritat i pels temples; les terres khalsa eren posseïdes quasi totes per zamindars (zamindari, un únic propietari).\nL'estat disposava d'un regiment de cavalleria pel servei imperial de 600 homes, un d'infanteria de 1000 homes, i algunes forces irregulars. La força de policia estava formada per 942 membres\nEstava form per un jagir, de nom Nimrana, i dotze tahsil (districtes) governats per tahsildars:\n1.- Alwar (el més gran i poblat)\nEl 1500 aC Alwar formava part de Viratnagar (modern Bairat). A la mitologia índia el regne de Matsya és on els karauves van iniciar les agressions que van portar a la guerra contra els seus parents els pandaves, batalla que és la base del Mahabarata. La ciutat fou fundada per un membre de la família Kacch originària d'Amber però el control va passar als kachhwahas de Nikumbhas.\nVan perdre la ciutat enfront dels Bada Gurjara rajputs de Machari. Va passar després als khanzades, sota Bah Nahara sobirà de Mewat, que es va convertir a l'islam per guanyar el favor de l'emperador Tughlaq de Delhi. El regne de Mewat va defensar Alwar contra els musulmans el 1427; Alwar va seguir el destí de Mewat; encara que el sobirà de Mewat era musulmà es va aliar als rajputs contra els musulmans de Delhi i Alwar, per la seva situació, fou objecte de nombrosos atacs i finalment conquerida.\nAwrangzeb la va donar a Sawai Jai Singh de Jaipur, però després l'emperador la va recuperar a l'adonar-se de la seva importància estratègica.\nDesprés fou atacada pels jats de Bharatpur que van acabar apoderant-se de la fortalesa d'Alwar de la que foren expulsats pels lalawat narukes. Els següents sobirans d'Alwar pertanyien a la branca lalawat del clan rajput dels naruka, derivats dels kachwaha de Jaipur i es consideraven descendents de Bar Singh, el fill d'Udai Karan, raja d'Amber al segle XIV. Bar Singh, barallat amb el seu pare va renunciar a la successió i durant tres-cents anys els seus successors van governar territoris de diferent mesura a Jaipur. El primer que es va establir com a virtual sobirà al territori d'Alwar fou Rao Kalyan Singh, al qual Jai Singh (Mirza Raja) de Jaipur va donar com a premi als seus serveis, el territori de Macheri com a jagir el 1671.\nPratap Singh, un dels seus successors, posseïa només dos viles i mitja (Macheri, Rajgarh i la meitat de Rajpura), i quan tenia 17 anys es va posar al servei de Jaipur, i va imposar la seva autoritat als turbulents naruka d'Uniara, i va fer aixecar el setge de Ranthambhor on una guarnició imperial era assetjada pels marathes; uns cercles als seus ulls l'assenyalaven segons els endevins com a destinat a obtenir el poder reial, i el sobirà de Jaipur se li va girar en contra i va haver de fugir.\nEs va posar al servei de Suraj Mal, sobirà jhat de Bharatpur, i després del seu fill Jawahir Singh; però quan aquest va voler atacar Jaipur i arribar fins al llac Pushkar, Pratap no hi va voler participar, i encara va alertar al sobirà de Jaipur; Jawahir va arribar fins a Pushkar però a la tornada fou atacat per les forces de Jaipur a Maonda, al Torawati, i derrotat greument (1766). Pratap va tornar al favor del sobirà de Jaipur i va recuperar Macheri, i obtenir el dret de construir un fort a Rajgarh. Va restar com a vassall de Jaipur fins que una minoria en la direcció d'aquest estat li va permetre fer-se independent entre 1771 i 1775 amb un territori aproximadament la meitat sud de l'estat d'Alwar.\nEn aquest període (1771-1775) es va aliar a Najaf Khan al que va ajudar contra els jhats de Bharatpur que foren derrotats a Barsana i Dig; per aquestos fets va rebre de l'emperador mogol Shah Alam II el títol de raja i Macheri va quedar immediatitzat a l'Imperi per un sanad (decret). Això li permetia conquerir territoris i la guarnició jhat que restava a Alwar, baixa de moral, es va rendir el 1775. Pratap va establir la capital a la ciutat i la va fer servir de base per la seva expansió posterior.\nEntre 1775 i 1782 sota la direcció de Pratap Singh, els rajput naruka es van apoderar dels llavors districtes de Thanagazi, Rajgarh, Malakhera, Ajabgharh, Baldeogarh, Kankwari, Alwar, Ramgarh i Lachhmangarh, i àrees a l'entorn de Behror i Bansur, i van formar l'estat. Aquest sobirans foren patrons de les arts i van encarregar la transcripció de nombrosos texts sagrats i de coneixements, encoratjant a pintors i artesans a visitar la cort. Pratap fou reconegut com a cap pel clan naruka dels rajput. Va morir el 1791 quan dominava set tahsils (districtes) i parts de dos altres, encara que algunes zones foren després recuperades per Jaipur.\nEl va succeir el seu fill adoptiu Bakhtawar Singh que va completar la conquesta del tahsil de Govindgarh. Al començar la Guerra Maratha (1803) es va aliar als britànics i va enviar una forca en suport de lord Lake. Després de la batalla de Laswari (1 de novembre de 1803) que va aniquilar als marathes, Lake va avançar cap a Agra i, a Pahesa, prop de Bharatpur, se li va unir Bakhtawar amb el que va signar un tractat d'aliança ofensiu i defensiu (14 de novembre de 1803); se li van cedir alguns districtes del nord i nord-oest, però el 1805 va retornar tres dels districtes a canvi dels tahsils de Tijara, Kishangarh i Kathumar quedant fixats els límits de l'estat. Alwar fou el primer estat de Rajputana a signar un tractat d'aliança amb la British East India Company i el takhur va rebre el títol de maharaja en recompensa pel seu suport.\nEl 1811 Bakhtawar Singh va atacar el veí estat de Jaipur, on governava la branca major dels Kachwaha, i el sobirà del qual era l'antic senyor del seu predecessor, però fou derrotat i els britànics li van prohibir les relacions amb altres estats sense consentiment i permís britànic. Però el 1812 Bakhtawar Singh va ocupar algunes fortaleses de Jaipur i no les va voler retornar; els britànics van enviar una força i li van imposar la restitució havent de pagar una multa.\nBakhtawar va morir el 1815 i va esclatar una lluita per la successió. El sobirà havia volgut adoptar al seu nebot Banni Singh, però aquest va morir abans de la cerimònia formal d'adopció. L'altre pretendent al tron era el fill il·legítim de Bakhtawar, Balwant Singh; els dos eren menors d'edat; un arranjament va establir que Banni tindria el títol però el poder executiu seria per Balwant; però aquest acord va portar a lluites civils durant deu anys.\nEl 1824 Banni va fer presoner al seu rival i es va assegurar el poder; el principal suport de Balwant, el cap Ahmad Bakhsh Khan, va patir un intent d'assassinat i es va comprovar que el crim havia estat planejat per persones de la cort d'Alwar; els britànics van exigir l'entrega dels culpables, i Banni ho va demorar fins al 1826, quan després de la captura britànica de Bharatpur, va haver d'accedir (febrer de 1826); també va haver d'entregar a Balwant terres i diners; però a la mort de Balwant Singh sense fills el 1845 aquestes terres van retornar a Alwar.\nDurant el govern de Banni els meos van agitar el país amb les seves accions de saqueig i robatori; fou necessari cremar els seus poblats i confiscar els seus ramats per obtenir la seva submissió. El 1838 alguns musulmans de Delhi van ser nomenats per dirigir el govern com a ministres i es van començar a introduir canvis: les rendes de la terra es van començar a cobrar amb regularitat i es van establir corts regulars de justícia; no obstant el 1851 es va descobrir un gran desfalc, ja que les rendes obtingudes havien quedat en gran part en poder dels ministres.\nBanni va construir un nou palau anomenat Banni Bilas, al sud-est, i una presa que va formar el llac Siliserh. El 1857, a la revolta dels sipais, va ser lleial als britànics i els va enviar un contingent format majoritàriament per musulmans i rajputs en ajut del fort d'Agra, però els musulmans van desertar i aquests forces foren derrotades a Achhnera pels rebels de Nimach i Nasirabad. Va morir l'agost del 1857.\nEl va succeir el seu fill Sheodan Singh, de 12 anys, i com que va continuar amb els ministres musulmans, va esclatar una revolta dels rajputs el 1858 en la que alguns ministres van morir i els altres van haver de fugir de l'estat. El capità Nixon, agent a Bharatpur, va anar a Alwar i va formar un consell de regència o Panchayat però no va tenir èxit; llavors hi va anar el capità Impey (novembre del 1858) que va regir l'estat com a regent fins al 1863. Sheodon fou declarat major d'edat el 14 de setembre del 1863, i es va abolir l'agència però el poder va tornar als antics diwans musulmans; la cavalleria rajput fou suprimida el 1870 i es van confiscar alguns jagirs, que seguidament foren concedits als musulmans, el que va causar una nova revolta rajput; els britànics van intervenir altre cop i el capità Blair, agent pels estats orientals, va intentar una reconciliació però va fracassar. El va substituir com a agent el major Cadell i es va formar un consell de govern presidit per l'agent polític i es van imposar nombroses reformes. El 1873 es va introduir la moneda de l'Índia Britànica d'acord amb la Native Coinage Act. Va morir l'octubre de 1874 sense descendents legítims o adoptius (el dret d'adopció li havia estat reconegut el 1862).\nEls notables de l'estat (els dotze kotris o caps de les famílies del clan naruka) van decidir escollir un sobirà en una branca col·lateral de la família reial; fou escollit el thakur (noble) Mangal Singh de Thana, de 15 anys, que fou reconegut pel govern britànic. Mangal (1874-1892) va romandre en mans de l'agent polític i un consell de regència fins al desembre del 1877 quan fou declarat major d'edat. En aquest any i el següent Alwar fou afectada per una gran fam; el 1879 es va fer un acord sobre les taxes de la sal amb el govern britànic, pel qual la fabricació de sal va quedar prohibida i les taxes d'importació i exportació de productes i pel transit per l'estat foren abolides excepte per alguns articles concrets (com alcohols, opi i drogues). El 1889 se li va reconèixer el títol de maharaja hereditari. Les reformes van continuar.\nVa morir sobtadament el 1892 i el va succeir el seu fill Jai Singh, inicialment sota un consell de regència (State Council) sota control de l'agent polític, rebent plens poders el 1903; aquest sobirà fou un dels més capacitats; fou llavors quan es van crear les unitats administratives: dotze tahsils cadascun sota un tahsildar.\nEl 1937 va pujar al tron Tej Signh. Alwar va decidir accedir a l'Índia i el 18 de març del 1948 i es va fusionar amb els veïns Bharatpur, Dholpur i Karauli per formar l'Agència de Matsya o Unió de Matsya que al seu torn es va unir a l'Índia. El 15 de maig de 1949 fou unida amb altres estats i al territori d'Ajmer per formar l'estat de Rajasthan.\nPratap Singh Prabhakar Bahadur (1775-1791) Rao Raja d'Ulwar\nBakhtawar Singh Prabhakar Bahadur (1791-1815) Rao Raja d'Ulwar\nBane Singh Prabhakar Bahadur (1815-1857) Maharao Raja d'Alwar\nSheodan Singh Prabhakar Bahadur (1857-1874) Maharao Raja d'Alwar\nMangal Singh Prabhakar Bahadur (1874-1892) Maharaja d'Alwar\nJai Singh Prabhakar Bahadur (1892-1937) Maharaja d'Alwar\nTej Singh Prabhakar Bahadur (1937-1971) Maharaja d'Alwar\nLa primera bandera fou una de les anomenades "panchraga" de cinc franges horitzontals: vermell, verd, blanc, blau i groc. Fins al 1892 fou tanmateix l'estendard reial, però aquest any l'estendard va agafar forma de triangle rectangle amb els mateixos colors.\nEl 1931 els cinc colors van modificar el seu ordre: blau, blanc, verd, groc i vermell. El 1933 l'estendard reial fou suprimit i la bandera va esdevenir d'estat i reial.\nEl regiment de cavalleria d'Alwar utilitzava un banderí de llança forcat blau sobre groc\n↑ Garollo, Gottardo; Fumagalli, Giuseppe; Nalli, Paolo; Castelfranchi, Gaetano. Piccola Enciclopedia Hoepli (en italià). vol.1. Ulrico Hoepli, 1913, p. 211.\nImperial Gazetteer of India, volum 5, pags. 254 i següents, Oxford 1908-1931\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Alwar&oldid=26314311»


haka – Lo bloc\nIvan\tpublicitat, rugbi\tDeixa un comentari 25 Juliol 2006 9 Juny 2008 1 Minute\nEl món del rugbi té, com tots els esports, els seus mites. Un dels més consolidats és sense cap mena de dubte el dels All Blacks, la selecció neozelandesa.\nEl seu mite arranca d’una gira que van protagonitzar a França en el periode d’entreguerres. Els francesos, sempre model d’humilitat, no van considerar a priori que un país sense gaire història al darrera i on habitaven molts pocs occidentals, pugués ser el bressol d’un equip que pugués rivalitzar amb els seus clubs, plens de charme. Van disputar una trentena de partits i van apallissar a tots els rivals. El mite, però, no el van crear només els resultats, sinó l’excel·lència del seu joc, tant hàbil tècnicament i molt més ràpid que el francès i la haka, la dansa tribal que els jugadors interpreten abans de començar cada partit.\nÉs tradicional en el rugby el realitzar aquesta mena de gires. Cada tant els British Lions apleguen el bo i millor de les Illes Britàniques i visiten els All Blacks i els Wallabies (Austràlia). Aquesta tardor han estat els neozelandesos els que han viatjat fins les Illes Britàniques, on han apallissat a tothom excepte Anglaterra, orgullosa campeona mundial, que ha perdut per una diferència menor als deu punts. Encara que l’article del Sport us digui que això és el Grand Slam, no parla que hagin guanyat França ni tampoc Itàlia. Per tant, seria més exacte dir que han guanyat la Quadruple Corona, totes quatre seleccions illenques.\nPaciència: l’estiu vinent tornarà a haver un TriNations i el 2007 haurà una nova Copa del Món, on segur que els podrem disfrutar de valent.\nIvan\trugbi\tDeixa un comentari 29 Novembre 2005 9 Juny 2008 1 Minute


L’AMB activa un nou paquet de subvencions per 500 noves bicis elèctriques - Llobregat Digital\nL’AMB activa un nou paquet de subvencions per 500 noves bicis elèctriques\nDijous, 6 de desembre de 2018 a les 13:00h\nAquest es suma a les 3.300 bicicletes que l’organisme metropolità ja ha subvencionat des del 2014.\nL'Àrea Metropolitana de Barcelona ha activat una nova convocatòria de subvencions de 250 euros per a la compra de 500 noves bicicletes elèctriques per als ciutadans de la Metròpolis Barcelona que decideixin comprar-ne una.\nLa subvenció està disponible per a bicicletes amb un preu màxim 1.350 euros i dona continuïtat a les convocatòries que s'han esgotat amb èxit any rere any des del 2014 i que ja han facilitat l'adquisició de 3.300 bicicletes elèctriques als ciutadans metropolitans.\nEl vicepresident de Mobilitat i Transport de l’AMB, Antoni Poveda, ha recordat que “la bicicleta és una de les opcions de transport que estem fomentat des de l’AMB per ajudar a impulsar el canvi d’hàbits cap a una mobilitat sostenible”.\nEls ciutadans que vulguin beneficiar-se de la subvenció que ofereix l’AMB només han d’anar a una de les 32 botigues adherides com a entitats col•laboradores de l'AMB, escollir una bicicleta elèctrica dins del rang de preus adient (fins a 1.350 euros) i omplir un formulari, on hauran d’acreditar que resideixen en un dels 36 municipis metropolitans.\nEl llistat complet de les botigues es pot consultar al web www.amb.cat/bicielectrica Un 90% de les sol•licituds de les convocatòries anteriors correspon a ciutadans particulars, mentre que un 10% correspon a empreses que han incorporat la bicicleta elèctrica en els desplaçaments dels seus treballadors i clients i en els repartiments i serveis a domicili.\nSegons una enquesta sobre l’ús de la bici realitzada entre els ciutadans que han gaudit de les subvencions, un 30% afirma que utilitzarà menys el cotxe.


L'hotel del Pòsit reduirà una planta per desencallar les obres | Canal Reus TV\n14:00 - 25 abril 2019\nL'hotel del Pòsit de Cambrils no tindrà quatre plantes com estava previst. Després d'anys d'estira i arronsa entre promotors i el propietari del pàrquing del Pòsit, finalment l'hotel reduirà el seu projecte per evitar haver de reforçar els pilars del soterrani, principal motiu que han al•legat des del consistori i l'empresa Nazarent per justificar l'endarreriment de les obres.\nHan passat sis anys des de la presentació del primer projecte de l'hotel del Pòsit de Cambrils. Des d'aquell moment, han estat nombrosos els canvis que han girat al voltant d'aquest negoci que per ara, encara no té posada ni la primera pedra. L'últim ha estat la reducció de quatre a tres plantes l'hotel, eliminant així el pis on s'havien d'ubicar les botigues i reduint el pes total de l'edifici.\nEls propietaris del solar i promotors de l'obra s'han trobat diversos problemes a l'hora de començar els treballs de construcció. Segons asseguren, el principal ha estat la manca d'entesa amb el propietari del pàrquing, Estructuras Carvajal. El reforçament de l'estructura ha estat l'escull amb el qual s'ha topat l'empresa Natarent.\nPer aquest motiu, des del consistori cambrilenc no prorrogaran la llicència d'ampliació d'obres sol·licitada, ja que aquestes encara no han pogut començar. Així, s'optarà per demanar-ne una de nova que haurà de ser avaluada pels corresponents departaments d'urbanisme.\nMalgrat que els promotors no han donat més detalls sobre el futur hotel, insisteixen en què es mantenen les 55 habitacions plantejades en un primer moment. Per tot plegat, Natarent apunta que les obres podrien començar al setembre de 2019, amb una durada de 18 mesos. D'altra banda, des del consistori han assenyalat que de cara a aquest estiu, s'enretiraran les tanques metàl·liques que es troben a la plaça del Pòsit actualment, per intentar minimitzar els efectes negatius que aquestes provoquen a la imatge urbanística i turística.\nPòsit Cambrils hotel del Pòsit hotel\nDemanen integrar la plaça del Pòsit al barri del port de Cambrils\n13.02 per Ariadna Escoda Padilla\nConfusió per la llicència d'obres de l'Hotel del Pòsit\n16.11 per Ariadna Escoda Padilla\nRatificada la sentència a l'arquitecte de les obres d'El Pòsit\n27.01 per Jonatán Soriano Altamirano\nEn marxa les ajudes per al sector de la cultura, l'oci i l'educació\n27.10 per Anna Fortuny Torrell\nDetingut a Reus per agredir un agent de la Guàrdia Urbana\n27.10 per Redacció


Un debat sobre els usos socials i artístics de l'espai públic dona el tret de sortida a la 39a edició de FiraTàrrega\nUna conversa sobre els usos socials i artístics de l’espai públic ha donat el tret de sortida per primera vegada a FiraTàrrega. La plaça Major de la capital de l’Urgell ha estat l’escenari on el filòsof Xavier Antich i la directora del Mercat de les Flors, Àngels Margarit, moderats per Judit Carrera, han reclamat la necessitat de les celebracions a l’espai públic per tal que les persones puguin reunir-se, i han manifestat la necessitat de trobar-se físicament.\nUn cop finalitzat el debat, la companyia Delrevés ha posat el punt artístic a aquesta arrencada de fira amb un espectacle de dansa vertical a una de les façanes de la parròquia de Tàrrega. “Finale”, que és com es titula l’espectacle, ha encisat al públic amb una combinació entre la delicadesa més refinada i l’acrobàcia més espectacular. L’espectacle ha desafiat la gravetat al ritme dels ballets més reconeguts de la música clàssica.\nHores abans, la llotja de FiraTàrrega ha acollit la inauguració del certamen, presidida per la consellera de cultura, Mariàngela Villalonga, qui ha elogiat la capacitat de FiraTàrrega per democratitzar la cultura per tal que arribi a tothom. Per la seva part, la nova directora artística, Anna Giribet, ha reclamat la necessitat de sembrar cultura, mentre que Alba Pijuan, alcaldessa de Tàrrega, ha destacat el caràcter acollidor de la ciutat.\nFins al pròxim diumenge, un total de 42 companyies oferiran els seus muntatges pels carrers de la capital de l’Urgell. Aquest divendres, concretament, es podran veure fins a 57 actuacions. Cal remarcar que ja s’ha registrat una ocupació del 84 % en els espectacles de pagament.


El CE Constantí deixa escapar la victòria davant l’Arboç en el temps de descompte (1-1) – Constantí Ràdio\nEl CE Constantí deixa escapar la victòria davant l’Arboç en el temps de descompte (1-1)\nradio Novembre 11, 2019\nEl CE Constantí rebia a casa aquest dissabte la visita del quart classificat, l’Arboç, un rival difícil i un dels equips més en forma de la categoria. Un encontre que el conjunt constantinenc afrontava amb bones sensacions després de l’empat aconseguit la jornada passada contra l’Altafulla (2-2). Tal com es preveia, el partit contra l’Arboç va ser molt disputat i molt físic. Tot i cedir el domini del joc al conjunt visitant, el Constantí generava ocasions a la contra. Fruit d’una d’aquestes accions, al minut 27, el conjunt local s’avançava en el marcador amb un gol de cap obra de Samba. Amb aquest resultat s’arribava al descans.\nDurant la segona meitat el partit va continuar amb la mateixa dinàmica de domini visitant que va arribar amb cert perill a la porteria de Santi. Cap a la recta final del partit el Constantí va poder sentenciar amb dues clares ocasions a la contra que l’equip visitant va salvar sobre la mateixa línia de gol. Quan semblava que els tres punts es quedarien a casa, en una incompressible decisió arbitral d’allargar el descompte fins a 7 minuts, l’Arboç establiria el gol de l’empat després d’un córner i en una polèmica acció amb possible càrrega sobre el porter local. L’entrenador del CE Constantí, Paco Padilla, ha fet balanç del partit.\nPer segona jornada consecutiva el Constantí deixa escapar la victòria en els minuts finals del partit, amb sensació de decepció i impotència en el conjunt constantinenc per les polèmiques decisions arbitrals. Els verd-i-groc se situen actualment en 13ª posició a la classificació amb 10 punts. Aquest diumenge, 17 de novembre, el CE Constantí es desplaça al camp de l’Alcover en partit que es disputarà a les 16.30 h. El rival, l’Alcover, és 15è a la classificació amb 7 punts.\nDerrota dels sèniors Black i Green i primera victòria del femení del CB Constantí


El documental, que s’estrenarà aquest dissabte 3 de juliol, està dirigit pel manresà Oriol Segon i l’ha produït l'Ajuntament de Castellnou de Bages, poble on va morir i on està enterrat. L’audiovisual anomenat “Els últims passos de Ramon Vila Capdevila” repassa la vida del maqui i el seu fatal...\nDetinguts lladres de domicilis que havien delinquit a Castellnou de Bages i Santpedor\nCau una banda de lladres que havia actuat a Santpedor i Castellnou de Bages, entre d’altres municipis. Els membres del jutjat d'instrucció número 2 de Tarragona i del número 5 de Vilanova i la Geltrú van ordenar, la setmana passada, presó sense fiança per a tres dels quatre presumptes...\nEls millors llocs per contemplar aquesta nit la pluja d’estels a Santpedor i Castellnou\nTot aquell a qui li agradi mirar les estrelles té la nit d'avui marcada al calendari per contemplar la pluja d'estels més famosa. Les llàgrimes de Sant Llorenç o Perseids, tradicionals d'aquesta època quan la Terra creua la seva òrbita amb l'espai on el cometa Swift-Tuttle va deixar restes...\nL’esport santpedorenc al dia – La UE Castellnou es classifica per semifinals de Copa\nLa UE Castellnou s'ha classificat per les semifinals de la Copa Bages-Berguedà, després de vèncer el Callús a domicili per 0 a 1. Els verd-i-negres necessitaven la victòria i van persistir fins l'últim minut del temps reglamentari, en què va arribar el gol decisiu, obra d'Aleix Codina. Al llarg...\nL’esport santpedorenc al dia – Patiment i èpica de la UE Castellnou per aconseguir el seu primer títol\nLa UE Castellnou guanya el primer títol de la seva curta història, la Copa Bages-Berguedà. Els verd-i-negres van suar la cansalada per remuntar, amb només deu jugadors des de la primera part, un 0 a 2 en contra davant el Joanenc B. A l'heroica i a l'últim minut, els...


lo carrer del riu: 05/01/2008 - 06/01/2008\nEls embassaments dels sistema Ter-Llobregat ja freguen el 50 per cent\nEls embassaments del sistema Ter-Llobregat ja freguen el 50 per cent de la seva capacitat. Segons dades de l'Agència Catalana de l'Aigua, els pantans que abasteixen l'àrea metropolitana de Barcelona estan al 49,8 per cent, gairebé dos punts més que fa 24 hores, quan estaven al 48 per cent. En total, els pantans del sistema Ter-Llobregat (Sau, Susqueda, Sant Ponç, la Llosa del Cavall i la Baells) arriben a 305 hectòmetres cúbics d'aigua.\nTot i la poca pluja caiguda durant el dijous, les conques internes de Catalunya han incrementat el nivell d'aigua embassada, que ha arribat a més del 48 per cent de la capacitat dels embassaments i a 335 hectòmetres cúbics d'aigua. A principis de setmana, els pantans estaven al 39 per cent de la seva capacitat, deu punts menys que ara.\nEl pantà de Boadella puja una mica i se situa al 28,55% de la seva capacitat (estava al 28%); el de Sau, al 59,87% (fa 24 hores estava al 59%); Susqueda puja un punt i mig i se situa al 34,45% (33% fa 24 hores); la Baells arriba al 72,48% (dos punts i mig més que fa 24 hores); la Llosa del Cavall puja fins al 37,36% (al 36% fa 24 hores); i San Ponç, al 70,49% (puja mig punt).\nEl govern espanyol derogarà el transvasament divendres vinent\nDe la Vega diu que la situació d'urgencia s'ha acabat i que es rescindirà el contracte amb les empreses que havien de construir la canonada\nLa vicepresidenta del govern espanyol, María Teresa Fernández de la Vega, preveu que el consell de ministres de divendres vinen derogui el transvasament de l'Ebre a Barcelona. 'El ministeri de Medi Ambient es reunirà amb la Generalitat per fixar els criteris oportuns de derogació del decret llei', ha dit. De la Vega també ha recordat que la derogació del decret comportarà la rescissió dels contractes amb les empreses encarregades de construir la canonada.\nTot plegat, quan els cinc embassaments que proveeixen d'aigua Barcelona i l'àrea metropolitana ja acumulen 305,6 hm3 d'aigua, suficients perquè, segons el decret de la sequera que el govern va aprovar l'abril de l'any passat, Catalunya sortís del nivell d'excepcionalitat 1. Actualment, encara és vigent el nivell 2, que impedeix de fer servir aigua per a regar horts i jardins, per a netejar carrers o per a usos ornamentals, perquè el govern va modificar el decret poc abans que s'hagués de desactivar el nivell 2, a mitjans de maig.\nETA amenaça que si no es respon adequadament el problema persistirà\nL'organització terrorista ETA rebutja avui en un comunicat l'"estratègia repressiva dels governs de París i Madrid" i els "fraus vestits de reforma autonòmica" com a solució per acabar amb la lluita armada. Al text, datat el 26 de maig i publicat avui a l'edició digital del diari Gara, la banda afirma que, "si no es dóna una resposta adequada al fons del problema, el conflicte persistirà".\nA més, fixa com a objectiu "la construcció de l'Estat basc" i assegura que, per aconseguir aquest objectiu, cal "desenvolupar els fonaments del nostre poble i accelerar la lluita contra l'opressió".\nSegons la seva opinió, "només un marc democràtic que doni resposta a l'autodeterminació i a la territorialitat ens posarà en el camí de resoldre el conflicte".\nAlhora, critica que "alguns, podrits pel partidisme, fins i tot deformen el dret a decidir", i assegura que ni la formació que lidera José Luis Rodríguez Zapatero ni la que presideix Iñigo Urkullu tenen "res de sensat a oferir a Euskal Herria, únicament un fosc futur ple de límits".\nERC i ICV demanen no parlar de canonades i centrar-se en les dessalinitzadores\nEls dos socis de PSC al Govern, ERC i ICV, han coincidit avui a demanar a l'Executiu autonòmic que centri els seus esforços a posar en marxa les dessalinitzadores previstes, en lloc de debatre sobre les canonades. Els dos partits s'han referit a la possibilitat que es construeixi una canonada que enllaci la futura dessalinitzadora de Cunit amb Tarragona i Olèrdola, de manera que la xarxa de Tarragona i la del Ter-Llobregat, és a dir, Barcelona, es podrien connectar a través de la dessalinitzadora.\nEl secretari general d'ERC, Joan Puigcercós, s'ha mostrat partidari d'accelerar les obres de construcció de les plantes dessalinitzadores previstes, "en lloc de debatre ara sobre els tubs per interconnectar-les".\nSegons ha explicat Puigcercós en una conferència en el fòrum Nova Economia, "ara no és el moment de començar a discutir si hi ha d'haver una canonada de doble o únic sentit [entre les dessalinitzadores i Tarragona] perquè ni tan sols hi ha el projecte constructiu de la planta de Cunit".\nContra el transvasament de l'Ebre\n"El més important és que ens afanyem perquè estiguin acabades les dessalinitzadores, i després ja parlarem de les canonades", ha opinat el dirigent republicà, si bé ja ha avançat que ERC és més partidària d'una conducció unidireccional de Cunit a Tarragona per portar aigua fins a les comarques de l'Ebre que bidireccional, ja que el seu partit "està en contra dels transvasaments de l'Ebre".\nEn termes similars s'ha expressat el secretari general d'ICV, Jordi Guillot, que ha opinat que, una vegada se superi la fase d'emergència, el Govern "ha de centrar els seus esforços a posar en marxa les tres dessalinitzadores [previstes] i deixar de parlar de tubs i canonades".\nEn aquest sentit, ha comentat que quan les dessalinitzadores estiguin acabades "es deixarà enrere la vella política hídrica basada en transvasaments que només defensen CiU i PPC", ha remarcat.\nGuillot s'ha mostrat convençut que les dessalinitzadores i les mesures de la "nova cultura de l'aigua" adoptades per la Conselleria de Medi Ambient serviran a Catalunya per "fer front" a altres períodes de sequera.\nPer una altra banda, ha destacat la "responsabilitat" d'ICV per recolzar el decret que va autoritzar la prolongació del minitransvasament de l'Ebre a Barcelona, i ha elogiat el comportament d'empreses i ciutadans per estalviar aigua.\nelPeriódico: Adéu, transvasament\nEl PSC de les Terres de l'Ebre celebra ara la pròxima derogació del transvasament\nEls socialistes de les Terres de l'Ebre celebren l'anunci de la pròxima derogació del transvasament. ''Si dimarts, com esperem, el Govern pren la decisió contrastada que no hi ha sequera i s'aixequen les mesures previstes, per nosaltres aquest tema s'ha acabat' ha dit el primer secretari del PSC a les Terres de l'Ebre, Antoni Sabaté. Les dades avalen la derogació ja que els embassaments són mig plens. Si a aquesta dada hi afegim l'aigua recuperada amb la millora de la xarxa hídrica, l'àrea de Barcelona ja té prou aigua fins el juny de 2009, quan ja funcionarà la dessaladora del Prat.\nEls socialistes diuen que sempre han estat 'coherents' amb l'argument que el transvasament a Barcelona només responia 'a un cas concret d'excepcionalitat'. S'han declarat 'antitransvasistes' i han apostat per aplicar les mesures de la nova cultura de l'aigua, és a dir, 'estalvi, recuperació i dessalinització'. També confien que es complirà el termini per a la construcció de la dessaladora del Prat de Llobregat.\nL'aigua de les conques internes puja dos punts en 24 hores i ja arriba al 47%\nEls pantans de les conques internes de Catalunya han augmentat dos punts en 24 hores i ja arriben al 47 per cent de la seva capacitat. Els embassaments del sistema Ter-Llobregat, que abasteixen d'aigua l'àrea metropolitana de Barcelona, arriben al 48 per cent.\nEl pantà de Boadella es manté al 28% de la seva capacitat; el de Sau, al 59% (fa 24 hores estava al 56%); Susqueda puja 1 punt i se situa al 33%; la Baells arriba al 70% (estava al 67% fa 24 hores); la Llosa del Cavall puja 1 punt respecte a aquest dimecres i se situa al 36%; i San Ponç, al 70% (puja 1 punt).\nCarod dóna suport a Ibarretxe i defensa la consulta a Catalunya l'any 2014\nEl vicepresident de la Generalitat, Josep-Lluís Carod Rovira, ha afirmat en la roda de premsa posterior a la seva reunió amb el lehendakari, Juan José Ibarretxe, que en cas que el Tribunal Constitucional adoptés "una actitud desfavorable per a l'Estatut o la proposta d'Ibarretxe", Catalunya i el País Basc "tindrien un encaix difícil en el marc estatal".\nCarod Rovira, en qualitat de representant d'ERC, ha afirmat que la consulta popular plantejada pel lehendakari Ibarretxe "és una decisió democràtica, adoptada per un govern democràtic", cosa que la fa mereixedora "del respecte per part de tots els demòcrates".\nTambé ha criticat la decisió del govern de l'Estat de presentar un recurs davant el Tribunal Constitucional (TC) si el projecte de llei de consulta surt endavant al Parlament basc.\nCarod Rovira s'ha referit a la proposta que fa al seu llibre 2014. Que parli el poble català, en què defensa la celebració d'una consulta sobre l'autodeterminació a Catalunya si s'aconsegueix "la majoria social democràtica".\nSegons Carod Rovira, Catalunya i el País Basc són "realitats nacionals diferents", encara que ha subratllat que el que sí que són universals "són els drets" i "tant el poble basc com el català tenen dret a decidir".\nVilaWeb/ElPunt: El cap del govern basc lliura al parlament el projecte de llei de la consulta popular\nAvui: El projecte de llei d'Ibarretxe sosté que la consulta no requereix l'autorització de l'Estat\nMarcelino Iglesias: “Si la canonada de Cunit no afecta el riu, no tindrem res a dir”\nMarcelino Iglesias 290508 RAC1\n- La canonada de Cunit: “Quan conegui el projecte, n’opinaré; si la canonada no afecta el riu, no tindríem res a dir; si l’afecta lògicament voldríem opinar, perquè ens ho demana l’Estatut d’Autonomia”.\n- “Si no hi ha decret, no tenim gran cosa a dir. El que hem demanat és el compliment del decret llei, no demanen cap cosa estranya.”\n- “Nosaltres som contraris als transvasaments perquè creen més problemes dels que solucionen.”\n- “Entenc que la població ha de ser un factor molt rellevant a l’hora de calcular el finançament, i hi ha d’haver unes matisacions.”\n- “El punt de dificultat és quin és el percentatge de solidaritat que han de tenir les comunitats autònomes amb més economia, amb les que tenen més dificultat; cal mantenir un nivell important de solidaritat.”\n- “Hem tingut la sensació que hem tingut un veí molt poderós que ens ha mirat moltes vegades amb menyspreu: veí ric, veí pobre. Aquesta és la sensació que la població té, i això ho hauríem de superar i tenir una relació normal entre veïns.”\nNarcís Prat 260508 RAC1\nHo diu Guillot, ho insinua ERC, hi insisteix l'Aragó i s'hi afegeix l'ecòleg Narcís Prat, assessor de l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA). Prat, ha assegurat aquest dilluns que Catalunya "ja no pateix sequera" gràcies a les últimes pluges, que han elevat el nivell dels pantans de les conques internes fins al 39,39% de la seva capacitat.\n"Ara parlar de sequera és absurd", ha afirmat Prat, catedràtic d'Ecologia de la Universitat de Barcelona, en declaracions a RAC1. L'expert ha assenyalat que la millora dels embassaments obliga a plantejar la possibilitat de no dur a terme determinades actuacions, com la prolongació del transvasament de l'Ebre fins a Barcelona. Prat sosté que aquesta obra "és un transvasament", malgrat que és una paraula "maleïda". "Si passa aigua d'una conca a una altra és un transvasament", ha subratllat.\nPantans al 40%\nEls embassaments de les conques internes de Catalunya han arribat avui al 39,39% de la seva capacitat, el doble que a principi d'abril. Amb aquestes dades sobre la taula i la previsió de més pluges, el secretari general d'ICV, Jordi Guillot, ha repetit el que ja va demanar ahir: que no es construeixi la canonada del transvasament si es garanteix el proveïment d'aigua a Barcelona. Aquesta és la posició del partit del conseller de Medi Ambient, Francesc Baltasar, una formació que es defineix com a ecosocialista i que té la militància revoltada, fins al punt que l'agrupació de les Terres de l'Ebre s'ha autodissolt.\nTambé la direcció d'ERC ha anunciat avui que demanarà que es "revaluï" el transvasament de l'Ebre, tot i que primer vol que siguin els tècnics els qui diguin si hi ha prou aigua per arribar al maig de 2009. Segons ha indicat la portaveu d'ERC, Marina Llansana, després de la reunió de la comissió permanent del partit, si es demostra que les pluges comporten que els embassaments se situïn per damunt del 40% de la seva capacitat, la situació de crisi i d'emergència podria finalitzar.\nLlansana ha precisat, però, que ERC no demanarà la paralització del pla per fer el transvasament "només per la percepció de la gent que està plovent molt o per determinades notícies de premsa". Segons Llansana, que Guillot hagi demanat ja el cessament de les obres i la reconsideració de projecte, "és precipitat", ja que "els informes tècnics d'avaluació del nivell d'aigua encara no han estat elaborats".\nAdvertiment de l'Aragó\nLes demandes de frenar el transvasament han tornat a arribar amb força des de l'Aragó. El conseller de Medi Ambient, Alfredo Boné, ha reiterat que el seu govern presentarà un recurs contra tots els actes administratius que es derivin del reial decret que empara el transvasament. El govern aragonès acordarà demà recórrer davant del Tribunal Constitucional l'adjudicació de l'obra. Boné entén que el decret ja s'hauria d'haver derogat perquè és "insostenible" després de les últimes pluges.\nNomés el PSC i el PP s'aferren encara a la necessitat de tirar endavant el transvasament. El secretari d'Organització del PSC, José Zaragoza, ha afirmat avui que ICV "no qüestiona el decret" de sequera de la Generalitat, que en la seva redacció actual no precisa a partir de quina quantitat d'aigua emmagatzemada se surt de l'excepcionalitat. "Continuem en situació d'emergència", ha conclòs.\nI el president del PPC, Daniel Sirera, ha discrepat d'ICV i ha defensat construir la canonada que prolongarà el transvasament fins a Barcelona. Sirera creu que cal apostar per "solucions definitives pel que pugui passar en el futur", i no per infraestructures "desmuntables". En aquest sentit, ha demanat al president català, José Montilla, que "no tingui por dels seus socis de govern".\nVilaWeb/ElPunt: Els embassaments són gairebé un 40% plens\nEls embassaments dels sistema Ter-Llobregat ja fre...\nEl govern espanyol derogarà el transvasament diven...\nETA amenaça que si no es respon adequadament el pr...\nERC i ICV demanen no parlar de canonades i centrar...\nEl PSC de les Terres de l'Ebre celebra ara la pròx...\nL'aigua de les conques internes puja dos punts en ...\nCarod dóna suport a Ibarretxe i defensa la consult...\nMarcelino Iglesias: “Si la canonada de Cunit no af...


¿ ES POT TREBALLAR SENSE CAPS IGUAL QUE ES VIU SENSE GOVERN ? - DK8 Assessors\nTEXT: TINO FERNANDEZ per EXPANSION.COM\nNou mesos sense Govern pot semblar una eternitat, però hi ha qui ha viscut en aquesta situació molt més temps. Bèlgica va batre el rècord mundial sense Executiu: 541 dies. Es pot estar també sense caps? Algunes organitzacions han iniciat un moviment global que propugna l’empresa sense comandaments. Però implantar aquesta utopia de gestió autònoma eficaç sense superiors resulta molt complicat.\nEls qui no caiguin en el compte que sense Govern no hi ha pressupostos, o que si no tenim Executiu aviat és possible que perdem el tren de la refundació europea -per posar dos exemples inconvenients- tal vegada es llancin a dir que així es viu millor, que no fa cap falta i que tot flueix sense més…\nAixò de no tenir Govern, traslladat a les empreses i al lloc de treball en el qual passem moltes hores al dia, es pot identificar amb l’absència de caps. I ja se sap que últimament prosperen les teories que propugnen una organització sense comandaments. Es tracta sobretot de aplanar l’estructura de l’empresa i donar un altre rol al cap. Això canvia per complet una companyia, i obliga a donar cada vegada més veu i vot a les persones de l’empresa en el que es pot definir com una espècie d’intel·ligència col·laborativa.\nEl gran exemple de tot això en els últims mesos ha estat el de Zappos, la start up de venda online de sabates fundada per Tony Hsieh, disposat a enfortir i revolucionar la cultura de la seva companyia gràcies a les teories de Holacracy, un sistema d’autogestió que valora l’experiència per sobre de l’autoritat, i que tracta que el pes de liderar equips no recaigui en el líder sinó en cada persona.\nNo obstant això, aquest sistema d’autogestió va provocar la fugida del 14% de la plantilla (es veu que no tothom vol treballar sense un superior al càrrec) i, passats uns mesos des de la seva implantació s’ha revelat que aquesta utopia de l’empresa sense caps s’ha convertit en alguna cosa difícil d’implantar. Susana Insulsa, directora de Servei de Spring Professional (Adecco), adverteix que «una cosa és el marc teòric i una altra molt diferent la implantació real. Passar de zero a 100 en un minut és complex, i encara que la teoria pot ser beneficiosa per a l’empresa i les persones, cal tenir en compte l’existència d’una sèrie de procediments que fixen un ordre. I, com ja va advertir Hsieh en el seu moment, és necessari molt assaig i error». En plena implantació del sistema de Holacracy en Zappos, The Wall Street Journal recordava que «els empleats de la companyia sostenen que el nou model és confús i requereix molt temps d’adaptació. Algunes vegades suposa fins a cinc hores extra de reunions per setmana».\nAquesta nova filosofia de gestió quedava descrita en una espècie de Constitució, en la qual els problemes es denominaven tensions i les actualitzacions s’engegaven en reunions tàctiques. En els temps de la implantació, alguns professionals es preguntaven com podrien obtenir augments de salari i com avançarien en les seves carreres amb aquest model.\nEn qualsevol cas, la holacracia és, segons Montse Ventosa, sòcia directora de Grow, «l’extrem oposat a la burocràcia i la jerarquia, que té a veure amb un estil de gestió en el qual la confiança que brilla per la seva absència i que porta de debò al creixement és reemplaçada per processos i controls de l’era industrial, de la producció aplicada als serveis. La jerarquia vertical ho té difícil en un món cada vegada més horitzontal amb empreses cada vegada més planes: la matriu o el treball per projectes».\nEl sistema de Holacracy proporciona una comunicació molt més eficaç; reunions eficients; resolució sistemàtica i immediata dels conflictes que puguin donar-se entre els diferents membres de l’equip; i línies ben definides pel que fa a la responsabilitat i el que aquesta implica. A més, si es compta amb la maduresa cultural suficient dins de l’organització, tot això suposa anar cap al que en anglès es coneix com accountability, que és la capacitat de rendir comptes, que implica la responsabilitat i ser capaç d’assumir els errors propis, així com de defensar posicions i aportar valor.\nVentosa recorda que «els caps del segle passat no serveixen en l’era actual, alguna cosa que no deu en cap cas confondre’s amb que els comandaments no són necessaris… Aquests caps no ho són. I els dolents són els culpables que hagi sorgit una tendència -holacracia-, com a reacció als superiors; el pol oposat a la burocràcia, que és l’organització o estructura caracteritzada per procediments explícits i regularitzats, divisió de responsabilitats, especialització del treball, jerarquia i relacions impersonals».\nPaco Muro, president d’Otto Walter a Espanya, creu que «un dia sense caps és la glòria; un mes sense ells suposa tranquil·litat; però un any sense comandaments implica abandó i descontrol». Està d’acord en què «potser hi ha molts caps -tal vegada massa-, que en comptes de sumar resten, i aquests equips treballen molt millor sense aquest cap. Però tots treballen millor amb un bon cap al comandament, perquè no tothom té la capacitat ni la motivació de dirigir. Tenir a algú que assumeix la responsabilitat, que es menja la gestió de les persones amb tots els conflictes i sinsabores que porta amb si; que ha de prendre les decisions difícils i que ha de marcar el rumb, els objectius i les prioritats, és un descans absolut per a totes aquestes persones que treballen bé però que serien molt desgraciats havent de fer aquestes funcions de prefectura».\nSusana Insulsa coincideix que tot depèn de quin tipus de cap prenguem en consideració: «Si parlem d’algú que ensenya, tutoritza i facilita el camí, no podrem dir que és bé no tenir qui mani».\nMuro insisteix que «una empresa sense caps o sense govern només podria existir en un món ideal i utòpic en el qual tots fan el que han de fer sense que ningú l’hi digui ni els supervisi; on tots aprenen solos per osmosis; i en un entorn en el qual les relacions laborals i personals són divines, i l’equip intueix per inspiració cap a on anar i tothom està sempre d’acord amb tot… I mai cal decidir gens que suposi un conflicte per a alguns».\nInsulsa opina que «no es tracta tant de treballar sense caps com de fer-ho amb llibertat. El concepte de superior ha de canviar i s’ha de passar de la persona que solament pressiona a la qual facilita». A més, l’experta explica que això no és només qüestió de l’empresa, ja que el professional també té una responsabilitat, i afegeix que «moltes vegades, això té a veure amb la maduresa professional: per un junior molt junior, treballar sense criteri de priorització del treball o de l’estil de la companyia pot suposar una responsabilitat massa aclaparant».\nAixí mateix, Montse Ventosa creu que «si s’eliminen els caps sense que existeixi una cultura de la autorresponsabilidad pot donar lloc al escaqueo. Si s’exerceix un ordeno i comandament sobre un equip d’experts, aquests poden sentir-se limitats i desmotivats per fer un excel·lent treball, sentint-se emmanillats per alliberar el seu talent».\nSegons Muro, «el problema de no tenir caps (sempre parlant de comandaments correctes) és que mancada ànima, adreça, guia, alè, àrbitre, consulta, embranzida per rendir millor, i tot això que aporta un cap a un equip ben dirigit. Tots ens queixem del superior, i a ningú li agrada que li manin, que li corregeixin, que li posin objectius que, d’entrada, estrenyen. Però tots treballem immensament millor i més segurs amb algú que ens dirigeix. Quan les coses es compliquen, la figura del cap que assumeix el timó és crucial. Quan tot va vent en popa, les comandes arriben sols i no hi ha gens que decidir mes que com anem a repartir tants diners, pot ser que no facin mancada caps, i així i tot, fa falta algú que decideixi».\nEl president d’Otto Walter a Espanya recorda més exemples d’empreses sense caps: «En algunes grans cooperatives d’èxit, com la cadena de supermercats Consum, tots són socis, aparentment no hi ha caps, i el propi col·lectiu estableix què socis deuen assumir el rol d’alts directius, directors i caps. Pel seu propi bé saben que sense estructura directiva és el seu propi lloc el que està en joc».\n37signals o GitHub són altres exemples de companyies que han optat per la vida laboral sense caps. 37signals, fundada en 1999, es dedica a crear aplicacions per a pimes, fuig de les estructures jeràrquiques i basa la seva estratègia de contractació a fitxar a professionals que siguin capaces de gestionar ells mateixos, i que se sentin còmodes en un entorn sense comandaments.\nEn el cas de GitHub, un dels seus fundadors, Tom Preston-Werner, explicava en The Wall Street Journal que una empresa de programari de col·laboració com la seva «no té organigrama. Els companys de treball ofereixen feedback sobre el rendiment de manera informal».\nEn Valve Corp., dedicada als videojocs, no hi ha promocions. Per prendre una decisió sobre els sous, els empleats qualifiquen als seus col·legues i es retribueix a qui més aporta, segons la majoria. La plantilla participa a més en les decisions de contractació.


Bini Brunch: L'esmorzar pels que no tenen pressa - Sant Joan de Binissaida • Blog\nLo bo del brunch és que es pot prendre a qualsevol moment del matí i migdia, nosaltres el servim des de les 12.30 a les 19 h perquè els nostres clients puguin relaxar-se i menjar sense presses.\nSi t'apeteix passar un dia de relax a l'ombra dels pins amb l'aire fresquet mentre gaudeixes d'un brunch deliciós, no pots faltar al nostre Bini Brunch. Et trobaràs amb unes increïbles ensalades de l'hort, les nostres hamburgueses 100% de vedella, uns bons croquetons, els nostres famosos sandvitxos Bini Bao i Burgerssaida, patates fregides amb salses... Diguem que gana no en passaràs.\nSaps d'on ve la paraula "brunch"?\nVa aparèixer per primera vegada en 1896, a la revista anglesa Punch. Durant aquesta època, els servents de les famílies britàniques de l'alta societat solien tenir els diumenges lliures, per això s'els demanava que abans d'anar-se'n preparessin un extens bufet per què els senyors poguessin servir-se durant tot el dia sense passar gana ni haver de cuinar.\nAixí que ja saps, viu com la reialesa anglesa del segle XIX per un dia gaudint del nostre genial Bini Brunch a l'hotel rural de Binissaida.\nReserva el teu Bini Brunch amb nosaltres!\nEl nostre horari és de 12.30 a 19 h. Reserva al + 34 971355598. Està disponible de juny a setembre.


El Centre del Carme promou l'art com a vehicle per a la inclusió i cohesió socials | Valencia Extra\nEl Centre del Carme promou l'art com a vehicle per a la inclusió i cohesió socials\nEl Centre del Carme ha inaugurat el programa Altaveu amb l’exposició ‘Tots som Valentia’, una obra creada per diversos col·lectius i associacions valencians amb la coordinació de Rebombori Cultural, que romandrà fins al 3 de desembre.\nNoupertres, La Casa Grande, Asindown, Associació Alfil, Bona Gent, AICO, Associació Valenciana per a la Síndrome Prader Willi i Associació Valenciana de Sords són els primers col·lectius que ocuparan la sala Contraforts del centre d’art. Tots ells formen part del projecte que Rebombori Cultural ha ideat a fi de difuminar els límits falsos que la societat imposa a la creativitat en funció d’ètnia, condicions socials, diversitats funcionals, edat, qüestions de salut o econòmiques.\nAixí s’ha presentat la primera proposta del programa Altaveu, que donarà a conéixer sis projectes més al llarg de 2017 i 2018, seleccionats de la convocatòria del mateix nom per a la inclusió i cohesió socials.\nEl director del Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana i del Centre del Carme, José Luis Pérez Pont, ha presentat l’exposició acompanyat per representants de Rebombori Cultural.\nEl director del Centre del Carme ha manifestat que “a través del programa Altaveu el Centre del Carme promou l’art com a vehicle per a la integració social”.\n“Amb Altaveu estenem el nostre programa educatiu a través de les diferents propostes seleccionades, fomentem la participació dels col·lectius més sensibles de la nostra societat en l’àmbit cultural i donem a conéixer el treball de molts professionals en aquesta matèria”, ha explicat Pérez Pont.\nEl director del Centre del Carme ha assenyalat que “obrir la porta d’un centre d’art a aquest tipus de projectes és una forma de contribuir a la professionalització d’artistes o mediadors que realitzen el seu treball en aquest àmbit, moltes vegades de forma desinteressada, per la qual cosa aquestes exposicions que acollirà el Centre del Carme són un esperó perquè la seua labor no desaparega”.\nPérez Pont ha conclòs recordant que “Altaveu no exhibeix un conjunt d’exposicions, sinó que mostra el resultat d’un procés de treball desenvolupat al llarg d’uns quants mesos amb els distints col·lectius”.\n‘Tots som Valentia’, una obra creada per col·lectius reals de la València actual, s’apropia de la sala Contraforts. Es tracta d’un enorme llenç sobre el qual han intervingut, de manera ordenada i consensuada, diferents grups, tots ells guiats per un conjunt de monitors que han aportat tot el material i les claus per a executar un exercici de creació col·lectiva en aules i espais dels centres que s’han incorporat al projecte. Aquests fragments estan, en realitat, connectats, però cada participant desconeixia quasi completament l’aportació creativa dels altres. En una espècie de ‘cadàver exquisit’, s’ha elaborat un discurs en forma de llenç continu que comprén els murs de la sala Contraforts no com una amalgama de fragments diferenciats, sinó com una sola creació.\nSegons Laia Serna, de Rebombori Cultural, “d’aquesta manera volem difuminar els límits falsos que la societat imposa a la creativitat en funció d’ètnia, condicions socials, diversitats funcionals, edat, qüestions de salut o econòmiques o qualsevol altre factor. Es tracta d’una mostra de la creativitat humana col·lectiva, una posada en comú per part de diversos sectors que habiten la nostra ciutat i comparteixen la sensibilitat i la capacitat d’expressió a través de llenguatges plàstics”.\nValentia és el topònim que, pel segle II, van triar els romans per a designar la nostra ciutat. Valor, fortalesa, vigor… Precisament, el tema per a guiar els participants en la creació d’aquesta obra col·lectiva és comú a tots, la nostra ciutat, l’espai que habitem i ens és propi, fins i tot si la societat insisteix a qualificar determinats grups d’habitants com a sectors en risc d’exclusió social.\nAquest projecte busca evidenciar que tots els col·lectius participants en la creació tenen la mateixa condició d’habitants de València. Valencians i valencianes, bé de naixement o d’adopció, han pogut plasmar la seua visió, el seu sentiment, les seues sensacions i les emocions que els desperten, tant si són positius com si són negatius, sobre aquest llenç col·lectiu.\n“Apel·lem al seu coratge a l’hora d’expressar-se, tant pel valor que té la seua opinió, la seua veu, com pel valor d’alçar-la des d’una situació que, sovint, és desfavorable per a fer-se escoltar. El llenç mostra aquesta valentia”, han manifestat des de Rebombori Cultural.\n‘Finestral a la ciutadania’, de l’artista Helena Estela Baeza, és el pròxim projecte que es podrà veure a la sala Contraforts cap a finals d’any. El projecte té molt a veure amb l’experiència viscuda per l’artista representant des de la comissió d’organització i l’aportació artística performàtica en la Biennal d’Art de Berlín del 2012. ‘Finestral a la ciutadania’ pren com a espai de referència l’associació cívica El Ventanal, al barri de la Saïdia. Es tracta d’un projecte col·lectiu d’un gran grup heterogeni de persones, amb històries vitals i orígens geogràfics diversos i de tot tipus d’edats.\nL’any que ve es mostraran altres cinc projectes: ‘Transitar espais. Memòries del poble gitano’, de La Dula; ‘Casa Llar’, de Serveis Socials de Sant Joan de Déu de València; ‘Fills del jardí’, de Kairi Jemli i l’Associació Joves Artistes Precaris; ‘Creixem al Carme’, de Jodie Dinapolie, i ‘Històries Devihda’, de Pilar Quinto Devesa.