IT 056 Qui pot compartir un element i com gestionar-ne els permisos d’accés - Directrius\nQuan un usuari crea o penja un element, passa a ser-ne el seu únic propietari. Fins que no el comparteix, l’element és completament privat. En general, el propietari d’un element pot concedir a d’altres usuaris els següents permisos:\n➤ Permís de cerca: l’usuari pot trobar l’element, fent ús dels cercadors públics o els cercadors interns del domini. És a dir: el propietari permet que els cercadors indexen l’element per tal d’oferir-lo en els seus resultats de cerca. Si el propietari no concedeix el permís de cerca, només coneixereu la url si algú us la comunica (bé el propietari o bé un tercer).\n➤ Permís de visualització: l’usuari pot veure l’element, però no alterar-lo. En alguns casos, és possible permetre a l’usuari fer comentaris.\n➤ Permís d’edició: l’usuari pot veure l’element i modificar-lo, però no esborrar-lo.\n➤ Permís de manipulació dels permisos: els editors (només els editors, a més del propietari) poden afegir usuaris i canviar els permisos.\n➤ Transferència de la propietat: només el propietari pot traspassar la propietat dels seus propis elements a un altre usuari. Si ho fa, cedeix a aquest usuari tots els seus privilegis sobre l’element.\nEls permisos d’accés a un element poden combinar-se i configurar-se segons diversos nivells, que van des de l’ús privat fins a l’ús públic. Entre un extrem i l’altre hi han diverses possibilitats i combinacions. En general, poden classificar-se en aquests tres grups:\n➤ Permisos que requereixen conèixer la url i que l’usuari s’identifique obrint una sessió. Per exemple: ús privat, permís concedit a un usuari particular, permís concedit a un grup o a un domini. És evident que només és possible identificar-se si ho fem amb un compte del proveïdor de la xarxa de cloud computing.\n➤ Permisos que requereixen conèixer la url però no identificar-se.\n➤ Permisos que no requereixen conèixer la url ni tampoc identificar-se, com ara l’ús públic. En realitat, com ja s’ha dit, sempre cal conèixer la url d’un element per a trobar-lo. Ací vol dir-se que no cal conèixer-la explícitament, perquè o bé seguim un enllaç que la conté o perquè seguim el resultat d’una cerca. Això vol dir, entre altres coses, que un nivell de permís que requereix conèixer explícitament la url no deixarà indexar l’element per un cercador.\nEdició 1 (23/08/2012)


Invictus 370 GT debut al Festival de Cannes 2016 - MarinaGrup\nInvictus 370 GT debut al Festival de Cannes 2016\nSeptember 23, 2016 0 Comentario Uncategorized\nLa drassana italiana Invictus Yachts s’ha convertit en la nova referencia en embarcacions de petita i mitjana eslora, ha presentat en primícia la nova 370GT durant el Saló Nàutic de Cannes 2016, que es va celebrar del 6 al 11 de Setembre passats.\nInvictus 370 GT ¡L’evolució de l’espècie no s’atura!\nLa Invictus 370 GT es la evolució de la sèrie GT de la drassana italiana. La defineixen la bellesa i elegància del seu disseny. Manté el “Half Reverse” (arc) segell d’identitat de la sèrie i element distintiu del casc, realitzat amb materials naturals, aconseguint l’equilibri perfecta entre la sofisticació i la potencia.\nLa 370 GT és l’exemple més dinàmic i viu de Invictus Yacht. Totalment personalitzable amb elements únics per a un vaixell d’aquest tamany com la seva apertura lateral, convertint-lo en una Terrassa sobre el mar; la plataforma hidràulica i una llarga llista de detalls opcionals que podràs escollir a través de “Invitus Atelier” .\nLa filera de finestres a tot el casc ens obren a un interior majestuós, concebut totalment per a gaudir l’exclusivitat d’una travessia pel mar, intensificant la sensació de connexió amb l’exterior.\nLa Invictus 370 GT amb 11,4 metros d’eslora i 3,5 metros de màniga ofereix dues opcions de motorització (benzina o diesel) per aconseguir una màxima de 43 nusos:\nL’embarcació pot portar un màxim de 12 persones a bord i està disponible en quatre colors:\n– El clàssic “Blanco personal”\n– El més agressiu “Gris Attack”\n– Un delicat ““Vanilla Sea”\n– El sofisticat “Dark Wood”\nCom les seves germanes de la sèrie GT, la Invictus 370GT està dotada de materials innovadors, solucions ergonòmiques i plenes de detalls, el que crea un ambient luxós i una atmosfera de benestar quan estem a bord.\nEl conjunt de qualitat creen un nou i especial concepte de navegació.\nFITXA TÈCNICA DE LA INVICTUS 370GT\nNo hi ha respostes a “Invictus 370 GT debut al Festival de Cannes 2016”


Diferents sectors del món del futbol ja no descarten que pugui acabar ja la temporada\nEl futbol no es posa data per tornar i l’ombra de la suspensió total comença a aparèixer\nDiferents estaments del món del futbol no descarten que el que resta de temporada 2019-2020 no es pugui reprendre en unes dates coherents. La RFEF buscarà acabar-ho tot com sigui\ndijous, 26 de març 2020 - 09:30h\nAganzo reconeix que la possibilitat de donar per acabada la temporada pot ser real | AFE\nTant cert és que ara el futbol i el món esportiu ha passat a un segon termini per l’avanç de la pandèmia del Covid-19 com que els estaments esportius han de seguir treballant per tenir-ho tot controlat quan la desitjada normalitat torni a les nostres vides. És per aquest motiu que institucions com la Real Federación Española de Fútbol (RFEF), els clubs, LaLiga o l’Asociación de Futbolistas Españoles (AFE) treballen en un futur que, a hores d’ara, és massa intangible.\nEn les darreres hores han parlat dos líders de pes dins del futbol español: Luís Rubiales, president de la RFEF, i David Aganzo, president d’AFE. I ambdós ho han fet compartint inicialment el discurs: ara el futbol no és el més important. Sobre el retorn a la competició, Rubiales ha reconegut que «no volem pensar en cap mena de dates, el futbol està suspès i no serem nosaltres des de la federació qui posi dates», mentre que Aganzo ha anat en la mateixa línia: «allò que ens preocupa és la situació del país, és el moment d’estar tranquils i donar suport en tot allò que puguem; l’esport és important però queda en un segon pla totalment i hem d’intentar recuperar el país i mantenir la salut de tothom», reconeixia en una entrevista a la Cadena SER.\nImatge de Luis Rubiales, president de la RFEF | Europa Press\nNo es descarta que la temporada 2019-2020 no pugui acabar\nEl primer allargament de l’estat d’alarma fins a l’11 d’abril més les previsions que comencen a plantejar-se seriosament d’estirar el confinament durant més setmanes fan que el marge respecte al 30 de juny es vagi escurçant, deixant poc marge per poder reprendre les competicions esportives amb normalitat. Mentre que al bàsquet encara s’està decidint què fer, a les dues primeres categories del voleibol estatal ja s’ha donat per finalitzada la campanya. En el futbol, aquest panorama comença a plantejar-se i el pas del temps provocarà que guanyi força.\nRubiales no va ser gaire contundent afirmant que «quan el futbol torni i la societat torni a la normalitat, aleshores parlarem» mentre que Aganzo va anar més enllà reconeixent que la possibilitat de no tornar a jugar en la temporada 2019-2020 «pot ser real, no sabem quan s’acabarà la pandèmia, aquí només tenim una guerra, el virus. Després caldrà parlar la RFEF, AFE, LaLiga i govern; haurem de veure si es tornarà a jugar o no quan s’acabi l’estat d’alarma, volem que la lliga continuï perquè seria una gran notícia perquè tot estaria en el bon camí».\nMassa dubtes en aquest punt de la història del coronavirus a Espanya i molts possibles horitzons amb una única cosa clara: com més es dilati la situació en el temps, més a prop del final total s’estarà. I els clubs, els artistes d'aquest espectacle anomenat futbol, també tenen el final total com a un dels plans sobre la taula.\n"🗣 Un tarragoní surt dels EEUU després de l’arribada del coronavirus" "🚨 Nàstic, Reus Deportiu, CBT, Ploms...els grans clubs de TGN, abocats a l'ERTO"


Per què els alvocats es tornen negres i secs?\nPer què els alvocats es tornen negres i secs?\n1 Les subtileses de la cura adequada\n2 Control de malalties\nA l’exterior, un alvocat sembla un fruit fort i una planta persistent. Sembla que resisteix amb èxit qualsevol manifestació negativa. De fet, aquesta opinió no és del tot certa.\nResulta que l’alvocat és tan tendre i propens a diversos canvis o malalties que reacciona immediatament als estímuls externs pel fet que comença a esvair-se, perd el seu atractiu i fins i tot pot morir. Només ens podem preguntar per què succeeix això, ja que se segueixen totes les instruccions d’atenció, l’atenció va ser decent.\nLes subtileses de la cura adequada\nAlvocat, o, com se li va donar un altre nom - American Perseus, la planta no és tan petita, i sovint és un error posar-la en una olla petita. Creixent gradualment, les arrels s’amunteguen. A l’exterior, encara és imperceptible, però el sistema d’arrel comença a deformar-se, com la corona, i llavors una a una les fulles s’assequen i s’apaguen. Es pot evitar replantant la planta en un recipient ampli amb el temps.\nEl lloc es troba correctament al lloc que es troba correctament a l’habitació d’aquesta planta. El fet és que els alvocats estimen la llum solar natural, de manera que la manca d’il·luminació pot tenir un efecte dolorós en la planta. Els raigs del sol haurien de caure sobre ell el màxim possible, en cas contrari, el color de les fulles serà mullat, sense vida, la brillantor desapareixerà.\nLa temperatura de l’habitació on es troba l’alvocat no ha de ser gaire freda. Però la planta no tolera les temperatures massa calentes. Planta i percentatge d’humitat necessaris. És el més còmode si considereu que el seu lloc natal és la zona tropical, on augmenta la humitat, les fulles no s’assecaran mai, però, al contrari, adquiriran suculents colors vius. Per crear aquestes condicions, cal posar molsa en un palet: es pot comprar en botigues de flors o argila expandida. Caldrà assegurar-vos que hi hagi aigua a la cassola, una petita quantitat. Un procediment com ruixar aigua a les fulles i a l’aire també té efectes beneficiosos per a la planta.\nRegar American Perseus és una ciència. La planta només requereix humitat si és necessari, però el reg ha de ser moderat, ja que el sòl no s’ha d’assecar, però massa humitat pot afectar negativament la salut de la planta.\nper què no floreix l’orquídia, sinó que només creixen les fulles?\nEls alvocats tenen enemics: plagues petites però molt greus. En primer lloc - floridura en pols. De fet, es tracta d’un fong que, després d’haver penetrat les fulles, les cobreix amb una flor blanquinosa, molt reminiscent del motlle. Les fulles inferiors porten el primer cop. Comencen a tornar-se grogues i després cauen. Si apareixen noves fulles, adquireixen una forma deformada. Aviat l'arbre pot morir.\nMolt sovint, la causa de la malaltia rau en un reg inapropiat, quan hi ha massa humitat, o molt poca. Per tant, no podeu deixar la planta al descobert quan hagi començat una llarga temporada de pluges o que la temperatura de l’aire s’hagi reduït a 15 graus centígrads.\nLes plantes s’infecten ràpidament amb aquesta malaltia l’un de l’altre, per tant, si algú ha trobat una planta amb signes de floridura en pols, s’ha d’aïllar urgentment.\nEls experts aconsellen combatre la malaltia d'aquesta manera:\nRetireu les fulles afectades pel fong i preferiblement cremeu-les.\nTraieu el sòl superior, substituint-lo per un de nou.\nRuixeu el tronc i les fulles amb un medicament eficaç. Solució de manganès, mostassa o soda de sabó.\nDesprés de curar la planta, heu de comprovar l’estat del fullatge: la malaltia pot tornar. Si l’atac ha desaparegut sobre ell mateix, normalment no torna més.\nUn àcar o una sarna poden colpejar una planta. Es reprodueixen molt ràpidament, establint-se al tronc i a les fulles.Si perds l’èxit dels paràsits, la planta es pot perdre en poc temps. Tingueu en compte que l’alvocat va començar a fer mal, és possible pel color de les fulles: es tornen grogues i no tan dures, i després comencen a caure.\nL’aire sec a l’habitació és especialment perillós durant aquest període, ja que en aquests casos els paràsits es reprodueixen més fàcilment i ràpidament. Per tant, és imprescindible que, a partir d’una lluita amb ells, l’humitat s’hagi d’humitar.\nCada planta situada al costat de la infectada pot ser atacada per una sarna i una paparra, cosa que significa que han de ser portats temporalment del local a un altre lloc. La infecció es pot produir a l’aire, sovint una persona, que cuida les plantes, sense voler, porta plagues perilloses a les seves mans o eines per cuidar les plantes.\nPer eliminar aquests paràsits necessitareu:\nContra la solució de sabor de sarna. En una ferreteria hauríeu de comprar sabó de quitrà, dissoldre'l en aigua. Amb una solució tan sabonosa, netegeu periòdicament les fulles amb un drap de fibra de cotó.\nAvermekatins ajudaran contra els àcars aranya. L’actòfit o el vermitek té un efecte efectiu.\nTot i això, les plagues no sempre tenen la culpa del fet que les fulles cauen. Si comencen a deteriorar-se a la part inferior de l’alvocat, és probable que l’arrel es podreixi o el sòl sigui molt humit. En aquest cas, les fulles es comencen a enfosquir, formant placa. Si la raó rau en un reg massa intensiu, en el futur no caldrà regar tan activament. O caldrà crear condicions perquè la planta no tingui humitats tan elevades.\nQuan les fulles superiors es deterioren, això vol dir que no hi ha prou persa d’humitat nord-americana, l’aire és massa sec i el reg no és suficient. Passa que el reg correspon a la norma, i la part superior de la planta es torna groc, les fulles cauen. Així, però, el reg requerirà més intensitat. Durant aquest procediment, es necessita humectació no només del sòl, sinó de totes les parts de la planta - el tronc i les fulles. Cal ventilar l’habitació en la qual s’aconsegueix l’alvocat, sobretot si el clima és humit, però no s’ha de deixar en el projecte, ja que la planta no tolera els cabals del vent i les diferències de temperatura. La manera més fàcil de desfer una planta de sequedat és posar-hi un recipient amb aigua.\nLa sequedat es pot produir per fertilitzants mal seleccionats. Una gran quantitat de productes químics poden danyar les arrels, per la qual cosa és millor triar adobs amb ingredients naturals.\nper què les llimones es tornen grogues\nLes fulles de llimona cauen: per què i què fer?\nBemeria - atenció domiciliària\nDrimiopsis tacada - atenció domiciliària\nVallota - cura de la llar i cura\nPseudorantemum - atenció domiciliària\nAporocactus: cura i creixement de la llar\nPer què les violetes no floreixen. Què fer?


El projecte Junts en entorns educatius - CAL\nPublicat el 02 d'abril 2015\nEntendre l’escola com a espai d’acollida de projectes destinats a la comunitat posa un camí fàcil a l’educació de la vila on s’hi ubica, que abasta tant des del més menut fins al més gran.\nEl projecte Junts és un de tants altres projectes que fan fàcil l’accés a l’entorn educatiu; en aquest cas, el seu objectiu es basa en facilitar que famílies que fa poc que han arribat al barri o poble i es trobin en una situació de desconeixement de la llengua catalana tinguin la possibilitat de participar d’espais de parla catalana dins la comunitat educativa dels seus fills.\nAquest fet, més enllà del català, facilita el coneixement de l’escola —on més hores s’hi passen els seus fills— i d’altres famílies i persones (mestres, etc.) amb qui comparteixen l’espai. Es genera, doncs, una relació mútua entre tots els participants de diferents cultures, en un entorn horitzontal i participatiu, i crea complicitats per aproximar-se i trencar estereotips.\nÉs una forma de garantir l’aproximació de l’escola i les famílies i treballar per l’èxit dels alumnes de forma integral ja que, amb el suport i la participació de les famílies l’èxit escolar dels infants és fa més plausible.\nLa difusió del projecte en aquest entorn és molt directa i fàcil pel contacte directe i immediat de la direcció de l’escola i de l’AMPA amb les mares i pares de l’escola.\nEl Junts, doncs, cada vegada té més cases en forma d’escoles i entitats que treballen a partir de l’educació no formal. Us deixem algun tast d’aquestes experiències.\nL’AFA de l’Escola Vedruna ha organitzat, amb el suport de l’escola, un projecte anomenat Espai Obert, on s’hi inclou un grup Junts. Els divendres a la tarda, després de l’horari escolar, famílies i infants es troben per compartir l’últim moment de la setmana. Mentre els nens juguen i berenen, les mares amb interès d’aprendre català parlen amb altres mares catalanoparlants que dinamitzen el grup.\nEl fet de compartir l’horari i l’espai amb els fills facilita la disponibilitat de les famílies a participar-hi i gaudir d’un moment per crear llaços de complicitat amb diferents agents de l’escola (equip docent, direcció, AFA, famílies i infants).\nUna mestra jubilada de l’escola Drassanes i docents actius han impulsat un grup Junts a l’escola. Per tal d’obrir vies d’accés al projecte, els grups de conversa es duen a terme durant l’horari escolar de tarda, entre l’inici i el final de les classes. Les persones voluntàries, en aquest cas, són la mestra jubilada —una de les impulsores del projecte— i una persona voluntària de la CAL, que es reuneixen un cop a la setmana a aules on en altres horaris, el seus fills hi fan classe. Aquest és un dels fets que permet el coneixement de l’entorn educatiu dels fills, de manera que poden compartir experiències educatives en un mateix espai.\nUna associació de famílies d’origen ucraïnès que viuen a l’Àrea Metropolitana de Barcelona té cura que els seus fills no perdin la seva llengua inicial. Cada dissabte a la tarda els organitzen classes de llengua i cultura ucraïnesa a l’escola Lluís Vives, de Sants. Mentre els fills són atesos per un seguit de professors-pares, els altres pares i mares fan pràctica de català oral al menjador de l’escola.\nEn aquesta escola de primària, a Ciutat Meridiana, mentre els nens són a classe, les mares dels alumnes que tenen dificultats per entendre i expressar-se en català fan un grup Junts amb una persona voluntària. La directora de l’escola ha promogut el projecte i afirma que és una bona iniciativa per millorar la comunicació.\nEPA Can Batlló\nEn aquest cas, el projecte Junts funciona com a complement de l’educació formal que reben des de l’escola d’adults, de manera que, d’una forma amena i entretinguda, poden participar en espais de conversa en català –també oberts al barri— que els permet practicar. Aquest fet permet vincular persones que freqüenten el mateix barri que, per diferents motius, comparteixen la inquietud d’aprendre català.\nCasa de colònies Ca n’Anglada (Terrassa)\nEn un esplai de Terrassa també dediquen un espai a les famílies. En aquest cas dues dones voluntàries de Terrassa, una d’elles d’origen marroquí, porten un grup de mares interessades en comunicar-se amb català mentre es genera un espai de trobada i coneixement entre famílies.\nDes del Districte de Ciutat Vella s’ha posat a l’abast una pàgina web relacionada amb tota activitat del camp educatiu que es desenvolupa al Districte. El projecte Junts és una de les iniciatives que hi apareixen. A continuació s’adjunta l’enllaç de la notícia: http://lameva.barcelona.cat/ciutatvella/ca/eo-espai-obert


El Punt Avui - ▷ Totes les necrològiques de Vallgorguina\nDifunts a la zona de Vallgorguina\nVa morir als 92 anys. Exèquies, avui, a les 10 del matí, a la parròquia de Sant Josep de Mataró.\nVa morir als 75 anys. Incineració, avui, a 2/4 de 10 del matí, al crematori del tanatori de Granollers.\nVa morir als 72 anys. Exèquies, avui, a les 11 del matí, a la sala de cerimònies del tanatori de Granollers.\nVa morir als 95 anys. Exèquies, avui, a les 12 del migdia, a la sala de cerimònies del tanatori de Granollers.\nVa morir als 85 anys. Actes de comiat, avui, a 2/4 de 4 de la tarda, a la sala de cerimònies del tanatori de Granollers.\nVa morir als 83 anys. Incineració, avui, a les 4 de la tarda, al crematori del tanatori de Granollers.\nVa morir als 50 anys. Exèquies, avui, a 2/4 de 5 de la tarda, a la sala de cerimònies del tanatori de Granollers.\nPaquita Guich Bosch 91 Malgrat de Mar 09/03/2021 Ampliar informació(+)\nVa morir als 91 anys. Exèquies, avui, a les 10 del matí, a la parròquia de Sant Nicolau de Malgrat de Mar.\nWolfgang Hans Rossdeutscher 80 Malgrat de Mar 09/03/2021 Ampliar informació(+)\nVa morir als 80 anys. Exèquies, avui, a les 4 de la tarda, a la parròquia de Sant Nicolau de Malgrat de Mar.\nVa morir als 69 anys. Exèquies, avui, a 2/4 d'1 del migdia, a la sala de cerimònies del tanatori de Tordera.


Blog – Share your coordinates\nShare your coordinates\nTailandia – Vietnam – Cambodja. 2017\nConclusions d’un gran viatge\nDesprés de 21 dies viatjant pel sud-est asiàtic, costa centrar-se en tot allò quotidià, no se si és pel canvi cultural, pels dies, o per la situació convulsa que estem vivint, m’ha costat trobar el moment de resumir-ho tot una mica, així doncs us demanem disculpes per aquesta aturada de més d'un mes. L'experiència ha... Continue Reading →\nTornem a casa! Amb una última experiència viscuda…\nDia 20-21. 27 i 28 de setembre. Avui comencem la tornada a casa, un vol de 12 hores i 40 minuts entre Bangkok i Londres, més un layout de 12h a Heatrow abans d’agafar l’últim avió abans d’arribar a casa. De moment la cosa va perfecte, mentre escric, estem sobrevolant el Mar Negre, falten unes... Continue Reading →\nPrimer dia a Cambodja. SIEM RIEP\nDia 18. 24 de setembre. Ahir a la nit vàrem arribar a Siem Riep, arribar de nit a aquesta ciutat pot donar una primera impressió no gaire bona i si després la recepció del hotel és com la del nostra, doncs et quedes una mica acollonit. Però només és la recepció la resta del hotel... Continue Reading →\nSaigon en el nostre últim dia a Vietnam\nDia 17. 22 i 23 de setembre. Després de 12 dies en aquest país, hem arribat a la conclusió de que el seu ritme de vida és més alt que el nostre. En 15/20 minuts han muntat un mercat del no res, de sobte, com si algú hagués donat el tret de sortida han començat... Continue Reading →\nBye Hanoi, Bye Halong\nDia 13. 18 de setembre Avui completem, la primera setmana al Vietnam, 7 dies que han donat per molt, des de la nostra arribada a Hanoi, que ens deixa impactats per la seva bogeria i el seu caos circulatori i la seva vida al carrer, passant per Sapa les muntanyes al nord, on la vida... Continue Reading →\nCanvi de plans…\nDia 9. 15 de setembre. Tercer dia a Hanoi, i avui tocava anar a la badia de Halong però el tifó Doksuri de força 4 sobre 5, s’ha creuat en el nostre camí i ens ha deixat amb la mel als llavis. Aquestes eren les notícies a les 7 am. Molt decebuts hem decidit visitar... Continue Reading →\nDia envoltats de natura a Sapa\nDia 7. 13 de setembre Avui el dia ha donat per molt, comença amb 8 hores de tren fins a Lao Caí, i després 6 hores de trekking per Sapa. Comencem pel principi, el viatge amb tren ha portat records molt antics, de viatges no tan còmodes i més llargs d’anada i tornada cap a... Continue Reading →\nDia 3. Visita al mercat flotant de Amphawa\n9 de Setembre. Avui hem passat el dia visitant el mercat flotant de Amphawa. Per arribar-hi tenim dues opcions: per una banda, podem anar-hi en bus, el 505, que s’agafa a la plaça del monument de la victòria. I per altre banda, en taxi, que és la que hem pres nosaltres, és la manera més... Continue Reading →\nQueda un dia per marxar!!! Demà a les 11:30 del matí surt el nostre vol cap a Londres, aeroport de Heathrow, i desprès de 3h d’escala sortirem cap a Bangkok. L’entrada d’avui va del que nosaltres portarem a la maleta, però qui més qui menys, tothom n’ha fet alguna en un moment donat per passar... Continue Reading →\nJordi Albert Pigem\nIntrodueix el teu correu electrònic si vols rebre tota l'actualitat del blog per mail.\nPrivacitat i cookies: Aquest lloc utilitza cookies de Wordpress.com.\nPer obtenir més informació i saber com eliminar o bloquejar elements com aquest entra aquí: Política de cookies


Cinema que emociona. El Trastorn de l’Espectre Autista TEA | Som Psicòlegs\nCinema que emociona. El Trastorn de l’Espectre Autista TEA\nHome / Adults / Cinema que emociona. El Trastorn de l’Espectre Autista TEA\nPer Mireia Aligué / En Adults, Família, Fills, General / CommentsOff\nSovint m’encurioseix saber d’on venen les paraules, saber a on estan arrelades. L’origen etimològic del mot cinema el trobem en la paraula grega kíνημα que significa moviment. Curiosament, la paraula emoció prové del mot llatí emotio que és una combinació d’e(x: enfora) i motio (moviment, acció, gest). Els dos mots estan, doncs, arrelats en el mateix concepte de moviment. En el primer cas, el moviment és de fotogrames mentre que, en el segon, el que es mou són els nostres estats interns. Aprofitaré l’avinentesa d’aquesta genial coincidència per parlar-vos del potencial del cinema per jugar amb les nostres emocions i remoure’ns per dins.\nRecordo que durant la infantesa, algunes pel·lícules m’afectaven tant, em commovien fins a tal punt que, a vegades se’m feia difícil suportar aquella intensitat emocional i havia de deixar de mirar-les. Amb el temps, vaig anar essent capaç de suportar, fins i tot de gaudir tot aquell rebombori intern que em suposava veure una pel·lícula. El cinema connecta amb una part íntima de nosaltres mateixos i ens genera emocions molt intenses, ens commou i ens inspira.\nEn ocasions, posar-nos a la pell d’un personatge, ens aporta una visió diferent de la nostra pròpia realitat, esquinça els nostres esquemes mentals i ens ajuda a enriquir-nos intel·lectualment, afavorint la flexibilitat mental i permetent-nos guanyar perspectiva i imaginació.\nEm fascina, també, el potencial que pot tenir el cinema per fer-nos oblidar (en temps rècord i, això sí, per un temps limitat) els propis pensaments i cabòries i situar-nos, de sobte, enmig d’altres vides, a la pell de personatges i escenaris que, per molt allunyats que estiguin de nosaltres mateixos, de seguida ens els fem nostres. Una forma d’evasió com una altra? Potser sí.\nPer tot això m’atreviria a dir que, en certes ocasions, veure una bona pel·lícula pot tenir efectes terapèutics.\nPerò no és dels efectes terapèutics del cinema del que us volia parlar. Més aviat em volia limitar a presentar-vos un recull d’obres del 7è art, que ens acosten al Trastorn de l’Espectre Autista -TEA-. Em sembla molt interessant poder accedir (encara que sigui des de la ficció) a un trastorn de tanta complexitat. I, m’agrada especialment perquè, en cada una de les pel·lícules que us presento a continuació, i malgrat totes estan sota un mateix paraigües: l’autisme, es dibuixa una realitat particular i plena de matisos, que la fan totalment única. I, a banda de la ficció, és precisament aquesta àmplia gamma de matisos, de símptomes, d’habilitats, de capacitats i de discapacitats, el que defineix la realitat de les persones amb TEA.\nEl ventall és ampli: des d’ensucrades històries romàntiques de ficció, passant per documentals autobiogràfics que narren la quotidianitat d’una família amb un fill amb TEA, tendres pel·lícules d’animació o biografies de personatges reals que han estat autèntics revolucionaris i referents en el món de l’autisme.\nEspero que us emocioni …\nMireia Aligué Portet, psicòloga infantil a SOM psicòlegs\nL’Hector és un noi de 17 anys que en porta dos intern en un centre de menors. Poc sociable i poc comunicatiu, gairebé no es relaciona amb ningú fins que s’anima a participar en una teràpia de reinserció amb gossos. Allà estableix un vincle molt intens amb un gos a qui posa de nom Ovella. Però un dia el gos és adoptat i l’Hector és incapaç d’acceptar-ho, així que decideix escapar-se per anar-lo a buscar.\nPASTEL DE PERA CON LAVANDA (Le goût des merveilles, 2015)\nLouise és la propietària d’una plantació de perers a la Provença francesa. Des que el seu marit va morir, s’ha hagut de fer càrrec tota sola del negoci. No obstant, el banc l’amenaça amb embargar-li el crèdit, els clients desconfien de les seves capacitats com a agricultora, i per si fos poc, atropella a un desconegut davant de casa seva. Pierre, que és el nom de l’atropellat, sembla ser una mica especial. Exageradament ordenat, desconcertadament sincer, Pierre és un tipus estrany que gaudeix citant nombres primers. Pierre, de gran sensibilitat, irromp estrepitosament a la vida de Louise. Té la sensació que ha trobat una cosa que pensava que no arribaria a trobar a faltar: una llar.\nBasada en fets reals, és la pel·lícula biogràfica de la Dra. Temple Grandin, una dona autista que gràcies al seu interès pel benestar animal i les seves observacions sobre el bestiar boví, va revolucionar la indústria ramadera. Durant una visita a la granja dels seus tiets en plena etapa adolescent, descobreix el seu interès pels animals, que s’acaba convertint en la seva vocació. Malgrat haver estat inicialment diagnosticada d’esquizofrènia infantil i patir bullying segueix endavant.\nÉs la història de Rizwan Khan, un jove originari de la Índia que es trasllada a San Francisco després de la mort de la seva mare. És allà on rebrà el diagnòstic de Síndrome d’Asperger. Poc temps després, coneixerà a la Mandira, una mare soltera amb un fill, en Sam. Malgrat que tots dos són de religions diferents (Khan és musulmà i Mandira és hindú), decideixen casar-se. Tot va bé fins els fatídics successos de l’11 de setembre, on els musulmans són víctimes d’abusos i amenaces per part de la societat americana. Això desencadena una sèrie d’esdeveniments que portaran a en Khan a apropar-se al president dels Estats Units per dir-li: “El meu nom és Khan i no sóc terrorista”.\nThe horse boy és el títol d’un documental autobiogràfic que narra la història de Rupert Isaacson i la seva dona per trobar un remei pel patiment del seu fill amb autisme, Rowan, després de descobrir que el contacte amb els cavalls li és molt beneficiós. La família deixa la seva residència a Texas i inicien un intens viatge a Mongòlia.\nMARY I MAX (Mary and Max, 2009)\nMary i Max és una pel·lícula d’animació que narra la història d’una nena australiana de 8 anys i d’origen humil anomenada Mary que es comunica per carta amb en Max, un novaiorquès d’origen jueu de 44 anys, qui més endavant li confessa que té Síndrome d’Asperger i li explica de què es tracta aquesta condició. Ambdós van construint una amistat per correspondència a través dels anys.\nAdam és un noi amb Síndrome d’Asperger aficionat a l’astronomia, la vida del qual canvia amb l’arribada de la seva nova veïna, la Beth. S’enamoren i inicien una relació, fet que obligarà a l’Adam a sortir al món exterior. No obstant, la seva relació passarà per diverses proves, incloent el rebuig de l’Adam i la seva relació amb la Beth per part de la família d’aquesta.\nYO SOY SAM (I Am Sam, 2001)\nDesprés de ser abandonat per la seva dona, Sam Dawson s’encarrega de la seva filla. Degut a la seva condició com a persona amb autisme, l’estat considera que no està capacitat per cuidar-la. Amb el recolzament de l’advocada Rita Harrison, Sam buscarà la manera d’obtenir la custòdia de la nena.\nEL HOMBRE DE LA LLUVIA (Rain Man, 1988)\nCharlie Babitt és un narcisista venedor de carros que un dia rep la notícia de la mort del seu pare. Al viatjar a Los Angeles, descobreix que l’única herència que rebrà del seu pare són els seus rosers i un clàssic Buick Roadmaster descapotable. La resta de l’herència fou donada a una institució benèfica en la que hi viu el seu germà Raymound, que té autisme. Ambdós emprendran un viatge que portarà a en Charlie a conèixer millor el seu germà i descobrirà aspectes sorprenents, com la seva habilitat per les matemàtiques.\nEt proposo un viatge. Per Jordi Capdevila a El 9 Nou el 26-X-18Els regals\nT’agrada aquest article?\nMés opcions per compartir-lo\nMireia Aligué (Mireia Aligué)


Obriu la porta… – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nA vegades els titulars dels diaris ens donen pistes per saber per on van els trets; o bé ens diuen qui mana i qui som els obedients; o qui són els poderosos i qui els més febles. Això a priori, sembla una bajanada, però quan entrem a analitzar el fons de la qüestió i veus els “intringulis” del poder i els milers de braços que l’executen, te n’adones realment de les nostres febleses i de què, la justícia no és ben bé igual per a tothom, encara que els “ínclits” defensors de la Sagrada Constitució Espanyola, siguin els primers en no complir-la.\nPosaré dos exemples d’això que dic; ara que comença el període per fer la declaració de renda ens venen amb coses tan estanyes com els Papers de Panamà o el tema Aznar. Aquests dies s’ha parlat (poc però i menys a Madrid) de la multa que el Sr. Aznar (recordeu l’espanyolíssim) que deixa d’ingressar a hisenda (la seva) un grapat de milers d’euros i el senyor ministre el va a veure per renyar-lo i dir-li que ha de pagar. A algú de vosaltres li ha vingut algun ministre a avisar-lo que ha fet alguna cosa malament? Encara hi ha classes!! (socials). Sense comentaris el mutis pel lateral que ha fet el Sr. Sòria, ministre que donava lliçons de com ser un bon espanyol.\nSegon exemple; El Sr. Brufau (Repsol) desitja que el preu del petroli pugi fins als 70 $ (gran titular); és a dir, un desig d’un dels amos de la gasolina en aquest país vol que el preu del petroli s’apugi més del doble (en aquests moments està sobre els 30 $ i va pujant) perquè així ell podrà vendre la gasolina més cara, i per tant, guanyarà més diners. Algú s’ha preguntat qui pagarà la pujada i a qui beneficiarà? Encara no he vist cap titular de cap diari que digui que el Sr. X (qualsevol) desitja que s’abaixi el preu de la gasolina (que n’hi ha); o és que els desitjos d’uns valen més que els dels altres?\nEn fi, vivim en un país (a la força) que els qui manen fan i desfan al seu gust mentre els altres ens ho mirem amb cara de babaus; i el que és pitjor, encara n’hi ha uns altres que aplaudeixen als corruptes, malfactors i altres inscrits als papers de Panamà. Obriu la porta que marxo…\nCB/PD/S21 27 d'Abril de 2016 17 de Juny de 2017 Agustí Masip i Vidal, Opinió, política\nAnterior Entrada anterior: Sotheby’s ven a París un diari inèdit de Dalí per 91.800 euros\nSegüent Entrada següent: De vergonyes, impotències i caritats cristianes… (reflexions impulsives d’una tarda de Rams…)


Premi Bages Cultura 2017 - Canal Taronja Comarques Centrals\nIniciNotíciesCulturaPremi Bages Cultura 2017\nPoques vegades es veu el saló de sessions de l’ajuntament de Manresa tant atapeït i la sala de columnes on es pot seguir els actes per un circuit tancat de televisió amb tantes persones congregades. Va ser divendres a la nit coincidint amb el lliurament dels premis Lacetània 2017 i del 35è Premi Bages de Cultura, instituït per Òmnium Bages-Moianès, i que enguany s’atorgà a la pedagoga santjoanenca Agnès Torras i Casas.\nEl president d’Òmnium Bages-Moianès Jordi Corrons en la presentació va fer constar que la cadira buida a primera fila i amb llaç groc en record del president d’Òmnium empresonat i reivindicant l’alliberament dels presos polítics.\nL’acte va començar amb el lliurament dels Premis Lacetània als treballs signats per Josep Batlle, Adrià Mas, Glòria Ballús, Lluïsa Font, Conxita Parcerisas Gemma Ribalta, Pere Gasol, Arnau Ballesteros i Josep Pla.\nL’activista social va glossar la figura i la trajectòria del Premi Bages de Cultura, Agnès Torras. I quan va tocar el torn, la guardonada va repassar les diferents etapes de la seva vida professional, amb una defensa del sistema educatiu català.\nEn finalitzar l’acte, Agnès Torras, que no parava de saludar uns i altres, reconeixia que havia estat més emocionant del que esperava entre altres motius per la presència d’algunes persones que no hi comptava.\nTambé van fer ús de la paraula el director dels serveis territorials de Cultura, Lluís Cerarols, el president del consell comarcal Agustí Comas i l’alcalde de Manresa Valentí Junyent. Els discursos van tenir un to reivindicatiu sobre l’aplicació de l’article 155 i de les acusacions d’adoctrinament que pateix l’escola catalana. Una lectura de poemes a càrrec d’Aina Font va cloure l’acte de lliurament del premi Bages de Cultura.\nL’escultura que representa el Premi és el perfil del Bages i és obra de l’escultor i pintor Josep Barés.\nAl vestíbul de la sala hi havia una exposició d’objectes personal d’Agnès Torras, bàsicament llibres i eines de treball.\n400 persones es manifesten pel centre de Manresa contra la violència masclista


Per una major sinergia entre autors i revistes\nEls autors d'articles científics i les revistes científiques sempre han tingut una relació complexa. Se saben necessaris mútuament: sense autors no hi ha articles, però sense revistes tampoc no hi ha articles ni tot allò que, encertadament o no, se'n deriva com ara les citacions i les acreditacions. Alhora, però, sovint s'han mirat de reüll, com si es sentissin utilitzats: uns tenien els guanys morals i els altres els patrimonials, gens menyspreables, per cert.\nD'altra banda, també cal tenir en compte el procés en el qual autors i revistes interaccionen fins ara. La major relació s'estableix, sens dubte, en el procés d'acceptació i revisió de l'article, en allò que en diem l'avaluació per experts. És en aquest moment, previ a l'acceptació i la definitiva publicació, on hi ha major intercanvi de correus, afegitons, suggeriments... la millora al cap i a la fi del propi article. Un cop acceptat, s'edita i ja ho tenim.\nI ja està. A partir d'aquell moment, l'autor deixa de ser-ho; passa a ser un potencial lector/comprador/usuari de la revista i es desfà un vincle que havia estat i és enriquidor per a la difusió i creació del coneixement. En un moment en el qual les noves noves tecnologies permeten múltiples eines, caldria que les revistes fessin un pas endavant, ni que sigui per a la seva supervivència.\nUn cop publicat l'article, i en cada cas possiblement per motius diferents, hi hauria d'haver una major sinergia entre la revista i l'autor. Com poden maximitzar-ne la seva difusió? Es pot fer un enviament selectiu a determinats científics que treballen en quelcom similar? Es pot fer un enviament als altres autors a qui s'ha citat? Es pot penjar, tant si és en Open Access o per altres vies, en múltiples noves eines per a crear un major impacte? Es pot fer un seguiment emprant noves mètriques, alternatives o no?\nGoogle Scholar a través de l'eina Citations permet fer un seguiment de les citacions de tots els articles que recull a la seva base de dades.\nImpactstory, una nova eina, permet lligar això a les diverses noves eines de difusió (xarxes socials acadèmiques, Mendeley, etc.).\nEn un context on les revistes, més o menys grans, es plantegen quin ha de ser el seu paper i futur, i mentrestant no es donin els grans canvis que porten vint anys anunciant-se, crec que una via intermèdia de camí conjunt entre autors i revistes que caldria explorar són les capacitats i eines que junts poden fer servir per a augmentar la difusió dels articles. Per a aconseguir noves citacions? Aquest pot ser l'efecte col·lateral, però caldria, almenys, que es veiés des de l'òptica de la difusió de la màxima quantitat de coneixement possible a la màxima quantitat de gent possible.\nLÓPEZ-BORRULL, Alexandre. Per una major sinergia entre autors i revistes. COMeIN [en línia], maig 2013, núm. 22. ISSN: 1696-3296. DOI: https://doi.org/10.7238/c.n22.1337


L’Alba, de 30 anys, va ser violada després que algú la deixés inconscient amb algunasubstància\n“L’últim que recordo és anar al lavabo de la discoteca i de cop trobar-me a metres de distància del local. Em vaig preguntar espantada: ‘Què hi faig, aquí?’”. L’Alba, de 30 anys, es va despertar marejada, amb marques al cos i mig nua. Eren les sis del matí, estava sola i no sabia què li havia passat les últimes hores. No portava a sobre ni el mòbil ni la cartera i a la discoteca tampoc no tenien la seva motxilla. Molt de pressa, es va espavilar per arribar a casa d’una amiga. A partir d’aquell moment, l’Alba viuria les pròximes hores “en automàtic”.\nA la fi va arribar a l’hospital acompanyada de la seva amiga i la va atendre un equip de professionals sanitaris. De manera progressiva van arribar les exploracions físiques, psiquiàtriques, ginecològiques i les diferents anàlisis. “Quan em van preguntar què m’havia passat els explicava la història com si l’hagués vist des de fora. Estava completament dissociada”. A més de l’estat de xoc en què estava, l’ Alba va haver de prendre la píndola de l’endemà de manera preventiva i va rebre medicació de tota mena: “Vaig prendre tranquil·lament fins a 16 pastilles en un sol dia”.\nL’últim que recordo és anar al lavabo de la discoteca i de cop trobar-me a metres de distància del local\nAlba, 30 anysVíctima de violació per submissió química\nTot i que a les anàlisis no es van trobar resultats positius en drogues, hi havia prou indicis que havia estat violada sota submissió química. L’Alba tenia esgarrapades al pit i a l’esquena, blaus a la zona de la mandíbula i als braços. A més, havia perdut el coneixement de manera abrupta –durant més de dues hores– i aquella nit no va beure més alcohol del que beu normalment.\nL'Alba ha denunciat lʻagressió per conèixer el resultat de les proves ginecològiques\nLes últimes proves que quedaven per analitzar eren les ginecològiques, però aquestes només s’envien al laboratori si la víctima decideix denunciar. “Vaig optar per denunciar per saber els resultats i deixar constància de totes les violacions que no s’arriben a saber mai”.\nLes proves ginecològiques només s’envien al laboratori si la dona decideix denunciar\nCada any les dades de violacions sota submissió química es mantenen. El programa d’ Atenció Integral d’ Agressions Sexuals de l’hospital Clínic, amb trenta anys d’experiència, ha fet públic un estudi preliminar d’aquest 2021 que reflecteix que un 30% de les dones que van atendre presentaven indicis d’intoxicació.\nLluïsa Garcia Esteve, psiquiatra i presidenta de la Comissió de Violència Intrafamiliar i de Gènere de l’hospital Clínic de Barcelona, explica què és la violació sota submissió química: “Qualsevol situació en què es fan servir els efectes de substàncies químiques per sotmetre, reduir, anul·lar la voluntat i cometre el delicte sobre la víctima”. La dona pot estar intoxicada per un consum voluntari d’alcohol o altres drogues, involuntari (l’agressor ha introduït alguna substància per alterar el seu sistema nerviós i invalidar la seva voluntat i capacitat de resposta) o per una combinació de totes dues.\nAtenem dones que s’han despertat amb sensacions corporals als seus genitals, restes de sang, marques al cos, mals de cap i vòmits"\nLluïsa Garcia EstevePsiquiatra i presidenta de la Comissió de Violència Intrafamiliar i de Gènere de l’hospital Clínic de Barcelona\nTot i això, les analítiques no sempre revelen restes d’estupefaents, ja que desapareixen ràpidament a la sang. Per això, també es tenen en compte altres indicadors. “Atenem dones que s’han despertat amb la roba alterada, sensacions corporals als seus genitals, restes de sang, marques al cos, mals de cap i vòmits”. Un quadre clínic que no deixa cap mena de dubte.\nQuan la víctima va a les urgències del Clínic s’aplica un protocol d’actuació de què s’encarrega un equip multidisciplinari de professionals. L’equip atén dones a partir dels 16 anys i, des del primer moment, “ procurem crear un clima de tranquil·litat màxima i acompanyament. La nostra feina és protegir la seva salut i intentar reparar-la des del primer minut. És molt important que des del principi se la cregui, se la tracti i se l’ajudi perquè pugui recuperar-se d’una manera menys traumàtica”, afirma Lluïsa Garcia Esteve.\nEls primers dies són complicats. “Tinc el virus de la sida?, m’he quedat embarassada?, tinc cap mena d’infecció?”. L’Alba no deixava de fer-se preguntes. “Em vaig capficar molt intentant recordar què havia passat”. Preguntes que sabia que no tenien resposta. A part d’aniquilar la seva salut mental, també va haver de seguir un tractament antiretroviral per si havia contret el VIH. “Em venien nàusees, em feien sentir malament i tornaven al meu cap pensaments negatius”.\nEl testimoni de l'Alba, que va patir una violació sexual per submissió química\nMés tard vindrien els sentiments de culpa. “Avui dia em continuo preguntant per què vaig sortir de festa o per què no vaig ser capaç de cuidar de mi mateixa”. L’ Alba va arribar al punt de justificar l’agressor o agressors. “Potser estava tan borratxa que em vaig insinuar a algú i li vaig donar a entendre que volia fer-ho”. Ara que ha passat el temps explica que, encara que estigués molt borratxa, ja no estava en les seves plenes capacitats de poder triar.\n“Em sento malament per sentir-me bé”, li va dir l’Alba a la seva psicòloga. La resposta de l’especialista va ser clara: “No esperis una resposta teva al nivell que la societat espera”. L’imaginari social diu que la víctima ha d’estar trencada, que no pot tornar a tenir vida social i que la seva vida girarà per sempre entorn de la violació. “Tenia una vida formidable abans que algú decidís per la seva pròpia voluntat fer amb mi el que va voler”.\n“Quan em dutxava em sentia bruta i no volia dutxar-me perquè em recordava aquell moment”. Ara, la resilient Alba és capaç d’enfrontar-se a aquell moment, gestionar les seves emocions i deixar-les anar. “Ara em puc dutxar i explicar-ho sense que m’agafi un atac d’ansietat”.\nL’imaginari social diu que la víctima ha d’estar trencada, que no pot tornar a tenir vida social\nLa recuperació completa existeix, però la jove requerirà ajuda per superar-ho perquè realment hi ha molt de mal. “Mentre no puguem protegir les dones perquè això no passi tenim l’obligació d’atendre-les i posar tots els mitjans perquè es recuperin”, explica Garcia.\nLa psiquiatra de l’hospital Clínic reclama una formació més gran en violència sexual als organismes judicials i, més concretament, en els casos sota submissió química. “Haurien de tenir formació sobre el fenomen que jutjaran i entendre que el relat de la víctima pot presentar una incoherència en el discurs i en l’estructura. Forma part de l’impacte del trauma”. També denuncia que en aquests casos de violació, en què les proves se’n van ràpid, la justícia ha de centrar-se més en els peritatges a l’agressor i deixar de qüestionar la víctima. A més, reclama que hi hagi advocats d’ofici especialitzats en violència sexual: “Denunciar suposa una gran despesa econòmica i anys pagant teràpia”.\nDenunciar suposa una gran despesa econòmica i anys pagant teràpia"\n“Les institucions també han de respondre diligentment contra els delictes als drets humans”, i aquesta experta lamenta que això no s’està fent. “Moltes dones han hagut de canviar de residència, de lloc de treball –perquè el seu agressor treballava amb elles– o han abandonat els seus estudis”. Garcia recorda que “hem de desmuntar que són gent ‘malalta’”. “Són persones que es troben en entorns normalitzats i no només són desconeguts, sinó que pot tractar-se d’amics, companys de feina o parelles”.\nL’experta reclama també una mesa nacional en què estiguin representats tots els agents per intentar que les vides d’aquestes dones no quedin totalment danyades i se sentin emparades, ateses i escoltades.\nLluïsa Garcia Esteve, psiquiatra i presidenta de la Comissió de Violència Intrafamiliar i de Gènere de l’hospital Clínic de Barcelona\nA més de les millores estatals, la societat també ha d’actuar amb responsabilitat i condemnar les agressions. Les víctimes de violació encara han de sentir retrets de l’entorn per la quantitat d’alcohol que han begut o per no haver parat atenció a la seva copa. “Segur que s’ho havia buscat”. L’ Alba explica que aquestes paraules fan molt de mal i hem de denunciar aquesta mena d’actituds normalitzades.\nL’Alba, de mica en mica, ha tornat a la seva rutina habitual. La jove reconeix que li preocupa el futur, però confessa que vol tornar a tenir la capacitat d’estimar i de triar el que vulgui. Fins i tot, de tot això, n’ha tret coses positives. “Després de la violació, he vist la capacitat que tinc de recompondre’m”. Abans rebutjava la paraula víctima i abús, però ha comprès que, malgrat que no és una cosa que hagi triat, sí que n’és una. “Ho assumeixes, ho paeixes i tires endavant”.\nCom deia Chanel Miller –supervivent d’una de les violacions més mediàtiques dels EUA– al seu llibre Tinc un nom : “Soc una víctima, no tinc cap objecció a fer servir aquesta paraula, però sí a creure que això és tot el que soc”. L’Alba també ha estat agredida, però això ni la defineix ni està disposada que la marqui per sempre: “No vull que la violació canviï la meva vida ni la meva manera de ser”.\nLa Policía busca al autor del apuñalamiento de un menor a la salida de un instituto en Madrid


Crèdits: NASA, ESA, Hubble Heritage Team (STScI / AURA)\nNeptú tarda unes 16 hores en donar una volta sobre si mateix. Aquestes quatre imatges del gegant de gas més distant del Sistema Solar estan fetes en intervals d’unes quatre hores, per tant, cobreixen un dia de Neptú. Captades pel Telescopi Espacial Hubble a finals de juny, combinen diverses exposicions fetes amb filtres visible i infraroig proper i mostren núvols de gran altitud, compostos per cristalls de gel de metà, en contrast amb les capes superiors dels núvols normalment blaus.\nCom que l’eix de rotació de Neptú està inclinat 29 graus respecte al seu pla orbital, en comparació amb els 23,5 graus de la Terra, Neptú experimenta estacions anàlogues a les de la Terra. Les observacions del Hubble demostren que, a mesura que l’estiu arriba a l’hemisferi sud de Neptú i l’hivern al nord, els núvols es desplacen cap a l’hemisferi nord.\nLa progressió de les estacions de Neptú s’ha fet palesa una sola vegada des que la seva posició va ser predita pel matemàtic francès Urbain Le Verrier i el matemàtic britànic John Couch Adams, i el planeta va ser descobert posteriorment per l’astrònom alemany Johann Galle el 23 de setembre de 1846.\nAmb un període orbital d’uns 165 anys, aquest 12 de juliol Neptú va completar, precisament, una òrbita al voltant del Sol des de la data del seu descobriment.\nAPOD 14/07/2011 14/07/2011 Publicat enSistema SolarEtiquetes: Neptú, Telescopi Espacial Hubble\nLa darrera aproximació de l’Atlantis


El projecte anual per a impulsar el català a Viquipèdia s'estén per primera vegada a tot el país\nEl projecte anual per a impulsar el català a Viquipèdia s’estén per primera vegada a tot el país\nLa iniciativa pretén de millorar, ampliar o crear els articles sobre cinquanta lingüistes del 6 al 13 de novembre\nActualització: 03.11.2020 - 16:24\nEl projecte anual per impulsar la creació d’articles relacionats amb la llengua catalana a les diverses versions idiomàtiques de la Viquipèdia per primera vegada arribarà a tot els Països Catalans. La iniciativa pretén de millorar, ampliar o crear els articles sobre cinquanta lingüistes del 6 al 13 de novembre. Entre els articles proposats per millorar hi ha Antoni Maria Badia i Margarit o Joan Coromines i Vigneaux, per traduir figuren Josep Ruaix i Vinyet o Maria Carme Junyent i Figueras i per crear la llista inclou Joan Julià-Muné o Bàrbara Sagrera Antich.\nA través d’un comunicat, Amical Wikimedia ha destacat que l’esdeveniment, que es coneixia com la Nit de la Llengua al Món Digital i era presencial, s’ha vist modificat per la pandèmia de la covid-19 i es farà durant set dies amb el nom de ViquiLlengua7x7. Del divendres 6 de novembre fins al divendres 13 de novembre.\nA la VII Viquimarató de la Llengua Catalana enguany hi col·laboren els governs andorrà, balear i valencià, a més de la Casa de la Generalitat de Catalunya a Perpinyà, la delegació del Govern a Itàlia a l’Alguer, la Universitat de Saragossa, i també l’Institut Ramon Llull, que s’hi suma a través de la Xarxa Llull.


Metal Travellers: de febrer 2009\nAutor: Metaltravellers a 15:02 7 comentaris\nMoltes gràcies a tots els que vau venir a fer l'última birreta amb nosaltres abans de marxar. Ens ho vam passar molt bé i ens enduem un molt bon record de la penúltima nit a Barcelona.\nMoltes gràcies també a tots als que ens consta que volíeu venir i no vau poder, a la família pel dinar i per venir-nos a acompanyar a l'aeroport i a tots els que d'una manera o d'una altra ens heu fet arribar missatges de suport. Us anirem informant de com ens va!\nLes fotos de la festa les podeu veure aquí.\nAutor: Metaltravellers a 14:59 0 comentaris\nBé gent, us hem enganyat. La volta al món no començava dilluns que ve, sinó avui mateix!\nLa nostra primera parada ha estat un dels símbols de la nostra terra: Montserrat. Feia molts anys que no veníem per aquí i no volíem marxar sense pujar-hi. De passada hem posat a prova el nostre equipament i hem començat a agafar el ritme de viatge.\nL'excursió no ha començat gaire aviat i després d'una cursa pels passadissos del metro hem aconseguit agafar pels pèls el tren que volíem. Un cop allà, hem hagut de fer més d'una hora de cua per agafar l'aeri, ja que els altres accessos estan tallats. Un cop a dalt, és fantàstic que hi hagi tan poca gent!\nAprofitem per declarar oficialment inaugurada la setmana dels comiats! (Tot i que ja en portem uns quants) D'aquí a 7 dies comença el viatge de debò!\nAutor: Metaltravellers a 19:15 4 comentaris


Atenció: Primers avis morts i contagiats a la residència de l'Arboç\nEfectius de l'exèrcit de terra davant la residència Sant Antoni Abad de l'Arboç | ACN\nEl centre aïlla els casos confirmats en una planta i envia a casa els treballadors contagiats\nRedacció dijous, 9 d’abril 2020 - 18:02h\nLa residència Sant Antoni Abat de l'Arboç ha informat aquest dijous de la mort de 6 residents en les darreres setmanes. Segons detalla la direcció en un comunicat, només en un dels casos s'ha confirmat la Covid-19, mentre que els cinc restants presentaven símptomes de la malaltia però no se'ls va poder fer la prova.\nLa residència explica que des de dijous passat ha fet el test a tots els residents i professionals del centre. «El resultat d'aquests tests, amb la presència de 16 casos positius, molts d'ells asimptomàtics, ha permès fer més efectives les mesures d'aïllament implementades des d'un principi a partir del criteri conjunt establert pel Departament de Salut i el Departament d'Afers Socials», subratlla la direcció.\nEl centre informa que els residents positius els han distribuït en una planta diferenciada del centre que s'ha habilitat per tal d'aïllar-los de la resta de residents que no tenen la Covid-19. A més, afegeix, «s'han establert tots els protocols de treball intern per garantir l'atenció mèdica òptima a tots els residents» i «s'han aplicat mesures d'aïllament per als treballadors afectats, els quals ja es troben en els respectius domicilis».\nLa direcció de la residència envia «un missatge de tranquil·litat i serenor a les famílies, i de suport a tots els residents i als treballadors». Assegura també, que manté un contacte diari i permanent amb la Generalitat per implementar tots els mecanismes de seguretat i salut per als residents.\nL’Ajuntament de l’Arboç, per la seva banda, ha expressat el seu sentit condol per les 6 víctimes de la residència Sant Antoni Abat.\nEfectius dels Bombers de la Generalitat, de l'exèrcit espanyol i d'una empresa especialitzada han fet tasques de desinfecció a l'equipament els darrers dies.\n🚲 El Vendrell cancel·la dos importants actes del mes de maig pel coronavirus\n🌹 La Bisbal del Penedès impulsa un concurs virtual de Sant Jordi\nL'Arboç Conselleria de Salut defunció Coronavirus


Any Europeu de la Creativitat i la Innovació – gianlluisribechini\nEl passat 23 de setembre el Parlament Europeu va designar l’any 2009 com l’Any Europeu de la Creativitat i la Innovació ( European Year of Creativity and Innovation).\nEs una bona noticia per a tots els que creiem que la Creativitat i la Innovació son la font de la nostra competitivitat.\nTanmateix es una declaració que te un regust amarg, no hi ha un pressupost assignat i s’utilitzarà part dels recursos existents. Es a dir, agafaran d’altres pressupostos la part que puguin o vulguin, això es molt poc encoratjador i desencisa la noticia.\nLa pregunta es: ¿ no hi pressupost per la crisi o perquè en el fons creuen que la Creativitat i la Innovació son paraules polítiques que no serveixen per res ?\nPreviousPrevious post:INNOVeTION VALLEYNextNext post:William L. McKnight Management Principles


LA PANXA DEL BOU: FLASSADES SENTIMENTALS\nM'he assabentat fa poc, pel facebook d'una amiga, del tancament proper i anunciat de La casa de las mantas, al carrer Jonqueres, un d'aquells establiments antics i amb solera de la ciutat. La notícia del diari incideix en el tema de la crisi, la crisi, que ho explica tot, tot, tot. Portem anys i panys veient tancar negocis diversos en temps de crisi i en temps de no crisi. Encara pitjor, veiem com els canvis en el negoci comporten fer malbé l'espai de forma destralera, cosa que no caldria ja que es podria mantenir l'aspecte canviant la propietat i l'orientació comercial. Un exemple lamentable ha estat la Plaça del Pi que en pocs anys ha passat d'indret amb personalitat a un espai turístic més. Precisament en èpoques de bonança i aparent creixement la tendència a matar la gallina dels ous d'or i munyir les vaques de l'enriquiment fins a l'extenuació del ramat ha generat un munt de disbarats en aquest camp.\nL'estamperia del Pi va desaparèixer i en lloc seu hi ha avui una botiga de bosses de mà pocasoltes, encara bo que la façana història més o menys s'ha conservat. La mateixa església és avui un indret turístic amb un munt de concerts d'aquests dirigits als guiris despistats en lloc del recer silenciós per a meditacions autòctones que havia estat sempre. Les Galeries Maldà ja feia anys que anaven decandint-se i ja veurem quina mena de coses ens hi posaran. Per no parlar del carrer de Petritxol o del carrer de la Llibreteria. O de l'emblemàtica sastreria Amat de la Plaça del Pi ocupada avui per un basar xinès. I el pitjor no és que hi hagi un basar, és que es van malmetre aparadors i interiors de mala manera. Això, al centre de la ciutat. Però és que als barris passa el mateix. Molts lloguers antics han prescrit i generalment s'aprofita l'avinentesa per fer bugada expeditiva. I ja no entro en el tema de la contaminació ambiental produïda per les portes obertes i la música a tota pastilla de tantes botiguetes de moda.\nLa casa de les mantes va lligada de forma inevitable, per als qui ja som grandets, a aquells contes de la ràdio, Tambor, que escoltàvem quan érem petits, amb delectació, als migdies, en una època en la qual, de forma general, no es dinava a l'escola. Els contes els promocionava aquest establiment el mateix que un altre del mateix estil, La Mallorquina, que aleshores era a les Galeries Maldà i avui encara sobreviu a la Plaça Universitat, en promocionava un altre de música i brometa fet per uns locutors que es deien Esperança Navarro i Estanis González. L'Estanis González encara va fer moltes coses per la televisió, anys després, entre les quals un concurs molt interessant i educatiu que es deia Ayer noticia, hoy dinero, y que repassava els fets d'un any en concret.\nLa falca del programa d'Esperança i Estanis, Música para el aperitivo, va ser molt popular i va sobreviure al programa. Feia:\n-¿Qué me dices, Josefina?\n-¿Y ya sabes dónde está?\n-En les Galerías Maldá.\nMés endavant es van substituir les Galerías Maldá per la Plaza Universidá que, més o menys, rimava igual.\nDurant anys La casa de les mantes feia una promoció consistent en regalar una manta si en compraves una altra. Això ha propiciat que per casa tingui algun parell de flassades bessones. Les pobres mantes i els llençols es van substituir amb fatxenderia pels edredons i les fundes nòrdiques ja que aquí som molt amics de les novetats encara que el fred nòrdic sigui molt diferent del fred mediterrani. Tenir mantes i llençols era una assegurança de vida en d'altres temps de més escassedat, fins i tot, que en aquests de crisi recurrent. La meva mare recordava que quan la guerra i la postguerra podies baratar pa per llençols o flassades, per exemple. Avui tot ha canviat, la roba de casa s'ha abaratit, trobes coses que estan molt bé als basars del present, els aixovars tèxtils es renoven i tovalloles, llençols, cobrellits i flassades ja no són per a tota la vida ni s'inclouen en els testaments. Una botiga del sector, estranyament ressistent, és la del Indio, tot i que ja veurem com acaba.\nLes botigues de roba de casa s'han decandit pel fet que tot ha canviat molt, no només a causa de la crisi. Qualsevol canvi social s'etiqueta amb això de la crisi i l'abús ja fa una mica d'angúnia, dies enrere Monzó ironitzava sobre el fet de la impotència masculina, que alguns metges atribueixen hores d'ara a la situació, cosa que serveix per a comercialitzar productes miraculosos. És habitual contemplar fotografies al diari de gent dormint al carrer etiquetades amb la crisi quan ja fa molt i molt de temps que el panorama és habitual tot i que hi ha gent que no vol veure les evidències quan no el toquen de prop. Explicar-ho tot de forma unitària i recurrent justifica moltes mancances ancestrals i moltes ximpleries a tots els nivells.\nEtiquetes de comentaris: Casa de las Mantas, comerços històrics, crisi econòmica, Quim Monzó\nCasa de las Mantas? No, no, Mirró, Mirró tu gou tu Mirró, ies, and Sagrrrada femilía, end de bitx is veri biutiful, ies...of cors.\nPersonalitat, juot is dis?\nEp, Shirucaman, estàs molt de broma, he, he.\nSi que m´ enrecordo de La Casa de las Mantas i també del Trajes Casaramona de Primera Comunión.\nMes o menys son de la mateixa quinta.\nLes mantas de quan amb vareig casar eran comprades a la Casa de las Mantas.\nCrec que aquests anuncis eran a Radio Espanya, avans del conte Cascabel, que cada nit feian a las 8,30.\nA mi m´encantaba pasejar per la Plaça del Pi i pel carrer Petrixol, mentres llegia l´auca del Sr. Esteve.\nI visitar la Galeria de Pîntura Parés\nI algún diumenge anar menjar xocolata a la Granja del mateix carrer\nSaps fa 36 anys que visc a Valencia,\nVa ser justament quan va morir aquell senyor gallego que gobernaba Espanya, aleshores jo tenia 26 anys.\nUn petó, Montserratbliropellu\nM'has fet recordar moltes botigues que a casa en diem: "de tota la vida" com la cereria Subirà, hi anava amb l'àvia a comprar espelmes, i també recordo una botiga a prop del carrer Ferran de barrets, l'avi s'hi anava a comprar les boines. Ja no sé si encara existeixen.\nMontserrat, Casarramona, un clàssic, també em va saber molt de greu que canviés aquell negoci, una abraçada.\nEl Tambor el feien a Ràdio Barcelona al migdia i el Cascabel a Radio España als vespres, tens raó.Els de Tambor eren més aviat d'animalos i els de Cascabel de princeses, molts eren d'Armand Matias Guiu, gran escriptor.\nLos trajes Casarramona de primera comunión, son para todos los niños el traje de la ilusión...\nMarta, la de barrets que dius encara gaudeix de bona salut, de moment, no així El Rey de las Gorras, de Sants, que fa poc que va tancar pel fet que van obrir un carrer on es trobava.\nSovint diem 'de tota la vida' quan fem referència a 'la nostra vida', els meus pares i el meu avi deien el mateix.\nQuan et fas gran va saben greu perdre aquests referents tot i que em temo que poca cosa hi podem fer.\nLa cereria encara existeix, eren uns negocis que van revifar de forma inesperada amb la moda de les espelmetes, a veure si duren.\nBarcelona ja és un parc temàtic amb les botigues que podem trobar a Singapur o París.\nLa globalització i la caiguda dels antics lloguers amb les ganes de cobrar dels propietaris ha fet que tot plegat sigui un desori i aquests canvis de comerços que ara hi són i demà no.\nEls comerços de tota la vida desapareixen com desapareixen les feines per tota la vida!\nPer una altra banda totalment d'acord amb el tema de les nòrdiques! Jo vaig haver de regalar la que em van regalar perquè només és per dos dies a l'any!\nei! i Norit 'el Borreguito'\nGalderich, el tema dels lloguers s'hauria hagut de regular fa anys però ningú no hi ha tingut interès, és un tema poc senzill, no només és culpa dels propietaris, hi ha de tot.\nAixò de les nòrdiques és una mostra més de la nostra papanateria de nou rics.\nEl Norit encara existeix, Francesc, per cert, patrocinava un concurs que es deia 'Lo toma o lo deja' i que presentava un senyor que es deia Vicente Calpe 'Toni'.\nGalderic, el que trobo més greu no és que el negoci hagi de canviar sinó que l'ajuntament no protegeixi l'espai com en protegeix d'altres, amb les façanes -amb algunes- s'ha fet però amb les entrades i els interiors, o amb els aparadors, s'han fet grans disbarats.\nEStic d'acord amb tu. Alguns, pocs, respecten el que hi havia fins i tot el rètol però la majoria entren sense tenir en compte que treuen personalitat al futur comerç que hi instal·len i que queda adotzenat.\nEl bloc que tant visites de Tot Barcelona ens porta forces exemples del que parlem.\nGalderich, és que crec que la normativa hauria de venir de dalt, els estrangers que hi posen basars no saben què hi havia abans ni poden tenir la mateixa sensibilitat, hi hauria d'haver una regulació.\nCert, el Miquel és un explorador barceloní de greuges, curiositats i mancances.\nJo vaig créixer amb el Cascabel de la Casa de las Mantas. Els meus germans i jo l'escoltàvem cada vespre abans de sopar. I al migdia, Tambor, que, com deies era més d'animalons (ens agradava molt el "ciempiés curioso").\nLa Casa de las Mantas no és un lloc on jo tingués tirada a l'hora de comprar roba per a la llar, però em sap greu que desaparegui. Sento també que desapareix una part de la història de la ciutat.


Sanitat considera que amb els "instruments actuals" es pot evitar un nou confinament total\nPublicat 06/01/2021 12:16CET\nÓSCAR GIMÉNEZ - Europa Press - Archivo\nLa secretària d'Estat de Sanitat, Silvia Cazón, ha afirmat aquest dimecres que amb els "instruments actuals" és possible evitar un confinament total com el de la passada primavera, i ha al·legat que hi ha "mesures intermèdies" que es poden "aplicar amb una precisió gairebé quirúrgica" per evitar la propagació de la Covid-19.\nEn una entrevista al diari Ara que ha recollit Europa Press, Cazón també ha assenyalat que es comencen a veure "els efectes la mobilitat i la relaxació" durant el Nadal, tot i que, segons ha indicat, totes les comunitats autònomes han mantingut "un cert grau de tensió".\nSobre la nova soca britànica, la secretària d'Estat de Sanitat ha manifestat que "no és dominant a Espanya" i que els casos detectats al país estan relacionats amb persones amb vincles amb el Regne Unit. Ara per ara, segons ha assenyalat, els organismes internacionals recomanen reforçar la vigilància per identificar els casos d'aquesta variable.\nQuant a la vacunació, Cazón considera que el ritme "s'ha de millorar", però que la "màquina comença a greixar" i les dades evolucionen de manera favorable cada dia per l'"esforç que fan les comunitats autònomes".


L’INS Montjuïc presenta el servei del projecte d’ApS a la ciutadania – DESOS Opció Solidària\nL’alumnat de 3r d’ESO de l’Institut Montjuïc ha posat el punt final al projecte d’Aprenentatge i Servei amb un acte a la plaça de la Marina, espai popular al barri i amb molta concurrència veïnal. L’esdeveniment, celebrat el 31 de maig, s’ha centrat en conscienciar la ciutadania sobre la importància que tenim com a consumidors i consumidores en la compra d’aliments que fins ara estan rebutjats pel circuit alimentari, considerats com a minves. Un centenar de veïnes i veïns s’han apropat a les parades on els i les joves donaven a conèixer la iniciativa, apostant per un consum responsable.\nL’acte ha comptat amb diferents espais on l’alumnat presentava l’experiència d’aprenentatge i servei i sensibilitzava els i les assistents la necessitat de reduir el malbaratament alimentari que es dóna a la fase de producció. L’alumnat ha treballat de forma cooperativa en l’organització del servei, que s’ha visibilitzat amb diferents espais i grups a la plaça en què han desenvolupat diferents tasques. Part dels i les joves s’han fet càrrec de la captació de persones perquè visitessin el recorregut preparat a la plaça. Amb l’ajuda de cartells i d’un grup de percussió, noies i nois cridaven l’atenció dels vianants i els animaven a participar en l’activitat per contribuir a millorar la sostenibilitat social, econòmica i ambiental.\nLes veïnes i veïns participants animats han continuat l’itinerari pel punt d’informació, en què s’explicava l’experiència d’aprenentatge i servei amb l’ajuda de tríptics i cartells dissenyats per l’alumnat per aquest acte. Tot seguit, la ciutadania trobava un espai de photocall amb els eslògans #construeixunmónsostenible, #costruyeunmundosostenible, #buildasustainableworld. Cada persona disposava d’una pissarra en què havia d’escriure què li venia al cap quan pensava en l’agricultura ecològica i fer-se una foto.\nPer finalitzar el recorregut, les veïnes i veïns trobaven un punt de serigrafia en què podien dissenyar i preparar bosses reutilitzables amb l’ajuda de pintures i tampons que proporcionava l’alumnat i que prèviament també havien treballat per aquesta data. Els i les visitants s’emportaven les bosses de roba per recordar que la reducció de l’ús massiu del plàstic és viable i necessària. El darrer grup d’alumnes s’ha centrat en la dinamització de les xarxes socials, continguts que funcionen com a avaluació del projecte ja que contenen diferents entrevistes elaborades per l’alumnat.


Educació Física | Escola Vicente Ferrer\nEscola Vicente Ferrer\nBoi de Llobregat\nEnllaços a documents\nLlistes i oferta\nBàrem i documentació\nBloc específic d’educació física\nAprenem a menjar saludable!\nDes de l’assignatura d’Educació Física pensem que és igual d’important saber el que mengem i adquirir aprenentatges sobre els aliments, tant com fer activitat física de forma regular. Aquests aprenentatges sobre nutrició, ens serviran al llarg de la nostra vida, per portar una vida saludable i una dieta equilibrada. Doncs bé, en aquest curs hem posat en marxa el “saludometre“, un sistema de gamificació per potenciar esmorzars saludables i per aprendre coneixements sobre que mengem i perquè ho mengem. A les aules tenim penjat un cartell com aquest, per donar exemples i idees als/les vostres fills/es de quins aliments entrarien dins d’esmorzars saludables per la seva etapa de creixement.Esperem que us serveixi d’ajuda o d’inspiració per afavorir el seu aprenentatge sobre aliments saludables i no saludables i que els/les animeu a cuidar-se.\nCicle inicial, Cicle mitjà, Cicle superior, Educació Física alimentació 0\nEl nostre gimnàs ja té nom\nTot i fer anys que el fem servir, el passat 30 de setembre vam inaugurar el nostre gimnàs ja que li hem posat nom.\nDesprés d’un procés participatiu, que va arrencar en una investigació que van fer els alumnes quan vam estar confinats, s’ha decidit que… Llegeix més»\nArticles interessants, Educació Física, Portada 0\nRUNNING TO TOKIO!\nL’objectiu és col·laborar i treballar tot l’alumnat de cicle mitjà i superior de totes les escoles, mitjançant la practica d’activitat física. De forma simbòlica, hem d’aconseguir arribar a Tokio sumant quilòmetres fets a Educació Física cada setmana, amb l’ajuda d’unes cartes que aniran facilitant l’arribada al nostre destí. Una vegada aconseguit el nostre repte, l’ajuntament ens premiarà amb la compra de material esportiu per l’escola.… Llegeix més»\nCicle mitjà, Educació Física Educació Fisica 0\nQUÈ AVALUEM A L’ÀREA D’EDUCACIÓ FÍSICA?\nL’àrea d’educació física, està dividida en quatre dimensions i cada dimensió està integrada per dues competències (aspectes a observar a l’hora avaluar: és capaç de…).\n◾ Dimensió activitat física\n• Competència 1. Resoldre situacions motrius de forma eficaç en la pràctica d’activitats físiques (habilitat).\n• Competència 2.… Llegeix més»\nEducació Física, General Educació Fisica 0\nMASTERCHEF SALUDABLE DURANT EL CONFINAMENT\nGràcies a tots/es pels vostres plats saludables.\nEducació Física, General, Portada Educació Fisica 0\nPIRÀMIDE DE L’ACTIVITAT FÍSICA\nPIRÀMIDE DE L’ACTIVITAT FÍSICA A LA INFÀNCIA I A L’ADOLESCÈNCIA\nAquesta piràmide ens posa exemples:\nDedicar menys de 2 hores al dia a les accions que representin inactivitat com: veure la televisió, jugar a videojocs i utilitzar l’ordinador.\nBuscar un espai entre 2 i 3 vegades a la setmana per anar a jugar… Llegeix més»\nInformació i consells alimentaris\nL’Agència de Salut Pública de Catalunya, va elaborar un document informatiu sobre l’alimentació saludable dels nens i nenes en l’etapa escolar. El document inclou: exemples de menus diaris, la varietat en l’alimentació de cada dia, el dinar del menjador, recomanacions sobre higiene i seguretat… Llegeix més»\nMAI DEIXIS D’APRENDRE!\nAquí us deixo recursos didàctics digitals per practicar i continuar aprenent des de casa.\nRecorda que es súper important conèixer molt bé el teu cos per poder tenir cura d’ell i poder ajudar-lo a funcionar correctament.\nDidactalia: sistema ossi – https://cienciasnaturales.didactalia.net/ca/recurs/esquelet-huma-de-front-primaria-/b178291b-747b-41e2-a0ea-16ae0f47d21c\nDidactalia: sistema muscular – https://cienciasnaturales.didactalia.net/ca/recurs/musculs-del-cos-vista-de-front-primaria-/eee04200-1422-4631-b087-31690bbb650b\nEducaplay: músculs… Llegeix més»\nQuina es la diferència entre la gimnàstica i l’Educació Física?\nQuina es la diferència entre gimnàstica i Educació Física?\nQuantes vegades haurem escoltat i dit la frase: «Què tal la classe de gimnàstica?» o també «el profe de gimnàstica». Doncs bé, ha arribat l’hora d’explicar el perquè hem d’intentar corregir aquesta terminologia.Segons la RAE, la… Llegeix més»\nEducació Física, General Educació Fisica, Grans, Mitjans, Petits, Primaria 0\nNou bloc d’Educació Física!\nEn aquest curs, pel que fa a l’àmbit d’Educació Física, hem creat aquest bloc per estar al dia amb totes les informacions relacionades amb la matèria i a on s’aniran penjant activitats que anem fent o petites activitats que els alumnes hauran de… Llegeix més»\nEducació Física 0\nArticles Selecciona el mes octubre 2021 setembre 2021 agost 2021 juliol 2021 juny 2021 maig 2021 abril 2021 març 2021 febrer 2021 gener 2021 desembre 2020 novembre 2020 octubre 2020 setembre 2020 agost 2020 juliol 2020 juny 2020 maig 2020 abril 2020 març 2020 febrer 2020 gener 2020 desembre 2019 novembre 2019 octubre 2019 setembre 2019 agost 2019 setembre 2014\nButlletí 12/21-22: 21 d’octubre\nButlletí 11/21-22: 15 d’octubre\nButlletí 10/21-22: 8 d’octubre\nButlletí 9/21-22: 1 d’octubre\nButlletí 8/21-22: 24 de setembre\nButlletí 7/21-22: 17 de setembre\nButlletí 6/21-22: 10 de setembre\nC/ Salvador Aulèstia i Barriac, 9-11\nSant Boi de Llobregat Catalunya Espanya\nEscola Vicente Ferrer | https://agora.xtec.cat/esc-vicenteferrer-sb


Oferim solucions tècniques i econòmiques per aprofitar l'aigua de pluja - Recupera i aprofita l'aigua de pluja.\nOferim solucions tècniques i econòmiques per aprofitar l'aigua de pluja\nAguadelluvia.es, som un equip de persones que creiem en un món més sostenible. El nostre objectiu apropar una pràctica tan antiga i profitosa com la recuperació d'aigua de pluja a la societat oferint solucions fàcils per a això.\nPer què desaprofitar l'aigua de pluja? Tu també t'ho preguntes?


Nom: CAN BUIXALLEU\nAdreça: Carretera que porta a Sant Feliu de Buixalleu, trencall esquerra.\nLocalització: Sant Feliu de Buixalleu (Selva)\nSegles: IX - X // XVI - // XX -\nAntiga masia, orientada al sud-est, situada al nucli de Sant Feliu de Buixalleu.\nL'edifici principal, ha anat creixent a partir d'altres cossos annexes, segons les necessitats del moment.\nL'habitatge principal, consta de planta baixa, pis i golfes.\nA la planta baixa hi ha, la porta d'entrada en arc de mig punt fornat per dovelles de pedra, que està tancada. Al costat esquerra, hi ha una porta en arc pla, al costat de la qual hi ha una finestra amb reixa de ferro forjat semicircular, amb àmpit, coronada per un semi-con, igual que la que hi ha al costat dret de la porta en arc de mig punt.\nAl pis, destaca una finestra d'estil gòtic amb arc conopial i arquets, que ha estat tapada. Una altra amb llinda monolítica i brancals de pedra també està tapada. A cada extrem, hi ha un balcó.\nA les golfes, quatre finestres d'una gran senzillesa de forma rectangular.\nAl costat esquerre, hi ha un edifici annexe al que s'hi accedeix a través d'unes escales exteriors. Al costat dret, adossada, una petita construcció on destaca una finestra amb reixa de ferro forjat semicircular, amb àmpit, coronada per un semi-con\nA la part posterior hi ha altres cossos adossats.\nLa façana de l'edifici principal està arrebossada i pintada. Antiga masia, orientada al sud-est, situada al nucli de Sant Feliu de Buixalleu.\nA la planta baixa hi ha, la porta d'entrada en arc de mig punt fornat per dovelles de pedra, que està tancada. Al costat esquerra, hi ha una porta en arc pla, al costat de la qual hi ha una finestra amb reixa de ferro forjat semicircular, amb àmpit, coronada per un semi-con, igual que la que hi ha al costat dret de la porta en arc de mig...\nConsta que la masia va tenir documents del segles IX-X que durant la guerra civil de 1936-1939 els van amagar en una mina i se'ls van podrir.


Préstecs personals per als teus projectes | Bankinter\nI si comprés un...? I si canviés de...? I si fos a...? I si deixes de pensar-ho i ho fas?\nMoltes vegades només necessitem una petita empenta que ens animi. A Bankinter d'aquesta empenta en diem solucions de finançament. Són solucions pensades per portar a terme tant els grans projectes particulars com els més petits, els relacionats amb el dia a dia. No et quedis en la idea: fes-ho.\nPréstecs personals Bankinter1\nPerquè ho vols, perquè ho necessites o perquè t'ho has guanyat\nEls préstecs personals estan pensats per a això: per finançar els nostres projectes, per ajudar-nos a millorar el nostre nivell de vida, per fer front a un imprevist i, siguem sincers, per poder permetre'ns uns quants capricis.\nPots sol·licitar el teu préstec des de 3.000 fins 90.000 €.\nPodràs tornar-lo en un període d'entre 12 i 96 mesos.\nCom convertir la teva idea en projecte.\nCinc idees inspiradores per als teus projectes personals.\nCotxe nou? Ajuts per a la compra de vehicles 2020.\nPetits projectes? Amb les targetes Bankinter, el finançament el portes a la butxaca.\nPerquè els Serveis Smart de les targetes Bankinter hi són sempre, a la cartera o la butxaca, per a aquell moment en què els necessitis, per usar-los quan tu vulguis. Per a petites despeses o imprevistos o, simplement, per pagar de manera més còmoda. Cada vegada que ho necessitis, sense preguntes, sense explicacions.\nCompra gran? Fes-la petita\nFracciona compres o despeses de manera puntual des de 90 €.\nDecideix com pagar-ho: des de 3 fins a 36 mesos.\nNecessites liquiditat al teu compte?\nTraspassa diners des de la targeta de crèdit al teu compte corrent.\nDes de qualsevol import, fins al límit del crèdit assignat a la targeta.\n1 Préstecs personals. Totes les operacions de finançament estan subjectes a l'anàlisi i l'aprovació o la denegació per part de l'Entitat. Finançament ofert per Bankinter Consumer Finance EFC, SA, establiment financer de crèdit inscrit al Banc d'Espanya amb el núm. 8832, amb domicili social a Av. de Bruselas, 12, 28108 Alcobendas (Madrid) i inscrit al Registre Mercantil de Madrid, al tom 22.729, foli 181, full núm. M-259543, i amb CIF número A82650672.\nPer a tu Per a la teva tranquil·litat\nMés detalls sobre per a tu per a la teva tranquil·litat


Objectius - Què volem? - Escola Bressol Sol Solet\nLa nostra escola és una escola activa, on el joc és el principal mitjà d’estimulació per aprendre, gaudir i comunicar-se, amb activitats de descoberta, d’experimentació, de manipulació, de moviment i de comunicació a través del llenguatge plàstic, musical i corporal.\nConsiderem que cada un dels nostres alumnes és un nen/a irrepetible i motor de la seva pròpia formació. És en aquest punt on l’escola ajuda, potenciant-lo al màxim atenent el seu ritme i la seva personalitat.\nAdquisició d´hàbits socials\nL’educació en aquest període s’ha de concretar, en les experiències sensitives i en l’adquisició d’hàbits socials. Tot això, tenint en compte les característiques personals i socials de cada infant. Per aquest motiu els nostres objectius sempre parteixen dels estudis sobre l’evolució psicològica dels infants, i del coneixement i observació sistemàtica de les peculiaritats personals i socials de cadascun d’ells.\nAixí doncs destacaríem :\nAconseguir el desenvolupament de la personalitat del nen/a en tots els aspectes.\nFacilitar-li la integració al grup amb el seu triple aspecte de comunicació, col·laboració i responsabilitat.\nAjudar-lo en l’adquisició de d’actituds i valors.\nConeix el nostre model pedagògic i la metodologia de treball que seguim


Presentació de l'exposició 'Jujol, l'arquitectura del color' al Palau Güell - Jujol 140\nPresentació de l’exposició ‘Jujol, l’arquitectura del color’ al Palau Güell\njul. 16, 2019 | Notícies\nL’alcalde de Sant Joan Despí, Antoni Poveda; la directora del Palau Güell, Nico Pérez; i els comissaris de l’exposició, Rosa Maria Creixell i Sergio Fuentes, han presentat Jujol, l’arquitectura del color, l’exposició sobre Josep Maria Jujol que es pot veure fins al 3 de novembre al Palau Güell de Barcelona. La mostra està organitzada per l’Ajuntament de Sant Joan Despí en conveni amb la Diputació de Barcelona en el marc de l’Any Jujol140.\nL’alcalde de Sant Joan Despí, Antoni Poveda, durant la presentació\nJujol, l’arquitectura del color és una exposició monogràfica que reconstrueix la trajectòria de Josep Maria Jujol, un dels arquitectes catalans més originals, creatius i personals del segle XX. La mostra ens endinsa en la vida i l’obra d’un artista que, tot i haver patit cert oblit per part de la historiografia, en l’actualitat s’ha resituat com una de les figures pioneres del modernisme català i, en general, de l’arquitectura contemporània.\nDurant l’acte de presentació de l’exposició, que ha tingut lloc el 15 de juliol, l’alcalde de Sant Joan Despí, Antoni Poveda, ha explicat que “és una oportunitat per donar a conèixer Josep Maria Jujol, l’artista que homenatgem en l’Any Jujol140, un moviment que ha sumat la implicació de municipis, institucions, organismes i empreses. Animo tothom a visitar aquesta exposició, a conèixer l’obra de Jujol i a conèixer Sant Joan Despí a través de l’extraordinari llegat que ha fet de la nostra ciutat un referent important del patrimoni modernista català”.\nPer la seva banda, Rosa Maria Creixell, comissària de l’exposició, ha destacat que “aquesta mostra, juntament amb la celebració de l’Any Jujol140, permeten restituir la figura de Josep Maria Jujol en el lloc que li pertoca en la història de l’arquitectura a Catalunya”.\nJujol, l’arquitectura del color ofereix una panoràmica de la trajectòria vital i professional de Jujol, des de la seva formació fins als darrers treballs, tot passant per la seva faceta com a professor i teòric de l’arquitectura; per les seves múltiples vessants com a escultor, dibuixant, decorador i dissenyador; per la seva emprenta a Sant Joan Despí -municipi que va esdevenir el laboratori particular de l’artista-, o per la participació i col·laboració de Jujol en l’obra d’Antoni Gaudí -fonamental per entendre el període més ornamental i colorista de l’arquitecte de la Sagrada Família-.\nCadira de braços de menjador i escambells\nEntre les peces exposades, destaquen elements decoratius i mobles dissenyats per Jujol com ara un revister i una taula cosidor de la Casa Bofarull (els Pallaresos); un tinter i una cadira de braços de menjador procedents del fons del Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC); l’ampolla dissenyada per a l’orfenat Casa de Família; dos canelobres, un crucifix i uns llums de la capella del Mas Carreras (Roda de Berà); el faristol de l’Ateneu Barcelonès; i esbossos d’escultures per a l’església del Vendrell, per a l’església del Sagrat Cor de Vistabella (la Secuita) i per a Can Negre (Sant Joan Despí).\nTambé s’hi exposen nombrosos dibuixos i plànols, entre els quals hi ha la reproducció d’un dibuix de la reforma de la masia de Can Negre, un croquis de la font ornamental de la plaça d’Espanya, una perspectiva interior del Palau del Vestit de l’Exposició Universal de Barcelona 1929 o un alçat de la botiga Mañach.\nL’arquitecte del color\nL’exposició té com a fil conductor el color, un dels trets més característics de la producció de Jujol, un artista que va portar al límit l’experimentació cromàtica amb un gran atreviment. El groc, el maragda, les tonalitats àcides, els ocres brillants i els blaus purs són algunes de les seves tonalitats predilectes, que estan presents en superfícies murals, detalls ornamentals, vidres i, fins i tot, alguns ferros. Jujol experimenta, cerca combinacions i genera nous tipus de color que seran definitoris de la seva producció, com l’anomenat ‘blau Jujol‘.\nLa reinterpretació dels materials tradicionals i dels objectes del seu entorn, que Jujol integra en l’art arquitectònic, i la religiositat, omnipresent en les seves obres, són altres trets diferencials de l’artista que mostra l’exposició.\nL’exposició ocupa l’última planta del Palau Güell\nLa mostra s’ubica en un espai ple de simbolisme, el Palau Güell, una referència del modernisme català dissenyat per Antoni Gaudí. Gràcies a aquesta exposició, al Palau Güell conflueixen dos universos artístics, el de Jujol i el de Gaudí, tal com ho van fer els dos artistes fa més d’un segle al Park Güell, la Casa Milà o la Catedral de Mallorca.\nEls visitants del Palau Güell poden gaudir de la mostra, sense cap cost addicional, fins al 3 de novembre. Hi ha descomptes a l’entrada per a estudiants, famílies monoparentals o nombroses, persones amb discapacitat, persones més grans de 65 anys, infants i joves, persones a l’atur i titulars de carnet de biblioteca, carnet jove i targeta rosa.\nExposició central de l’Any Jujol140\nJujol, l’arquitectura del color és la quarta i més àmplia exposició de l’Any Jujol140, un esdeveniment cultural, artístic i social impulsat per l’Ajuntament de Sant Joan Despí tot coincidint amb el 140 aniversari del naixement de Josep Maria Jujol.\nLa celebració de l’Any Jujol140 vol contribuir a la difusió de l’obra de Jujol i al reconeixement científic internacional de la seva figura, per tal de situar l’arquitecte i la seva producció en el lloc que els pertoca. Durant els darrers dotze mesos, Sant Joan Despí ha promogut exposicions, publicacions editorials, espectacles d’arts escèniques, activitats escolars, sortides turístiques, jornades gastronòmiques i altres activitats per difondre l’obra de Jujol. A més, del 27 al 29 de setembre de 2019 la ciutat organitzarà les Jornades Internacionals ‘Jujol: animar les pedres i posar vida’, en conveni amb la Universitat Internacional de Catalunya, amb la participació d’especialistes provinents del món acadèmic i professional que debatran sobre l’arquitectura de Jujol.\nSant Joan Despí acull un dels llegats més importants de l’arquitecte, amb edificis com la Torre de la Creu (la primera obra de Jujol a la ciutat), Can Negre (una masia reformada per l’artista que ara és la seu del Centre Jujol-Can Negre) o la Torre Jujol (la casa pròpia que Jujol es va construir per passar estades al municipi). Aquests i altres edificis formen part de l’Itinerari Modernista Jujol a Sant Joan Despí que se celebra cada darrer diumenge de mes.\nL’Any Jujol140 tanca amb 230.000 participants i la celebració d’un centenar d’ac…


"Tots som necessaris per fer millor la nostra societat" - LaCoordi\nParlem amb en Joan Triadú, voluntari de la botiga d’Oxfam Intermón a Terrassa, per conèixer la seva experiència i motivació.\n1. Com vas endinsar-te en el moviment del comerç just?\nJoan Triadú, voluntari d’Oxfam Intermón Terrassa.\nSempre he tingut sensibilitat envers la situació social, de jove en moviments de caire polític i de gran en organitzacions que treballen per la justícia social i econòmica.\n2. Quant de temps hi dediques a la setmana? Quines tasques fas?\nEn concret en activitat directament vinculada al comerç just només hi dedico un matí a la setmana, fent voluntariat en la botiga de desenvolupament sostenible i consum responsable que Oxfam Intermón disposa a Terrassa.\n3. Què t’aporta aquesta tasca?\nPersonalment, la satisfacció de saber que estic contribuint a la lluita per una societat més justa i un món més sostenible. Socialment, a relacionar-me i col·laborar amb persones que estan dedicant part de la seva vida en els mateixos projectes i filosofia.\n4. Què li diries a una persona per animar-la a sumar-s’hi com a voluntària? I a una consumidora que dubte entre un producte de CJ i un producte de la indústria convencional?\nA una possible voluntària, li diria que tots som necessaris per fer millor la nostra societat. Dedicar-hi una petita part de la teva vida pot significar el benestar de molta gent, d’aquí i del tercer món, que sense la teva col·laboració mai tindrà cap oportunitat.\nI a una consumidora, que la garantia d’un producte que ha estat elaborat de forma sostenible, sense contaminants, i garantint les condicions de les persones que l’han elaborat bé val l’esforç de la petita diferència de preu que pugui tenir. És una gran contribució a optar per un món diferent, millor i sostenible per als nostres fills.\n5. Quina lectura, pel·lícula, podcast… ens recomanaries per despertar la nostra consciència crítica en l’àmbit de la justícia econòmica?\nDe pel·lícules n’hi ha moltes. Potser de les que darrerament he vist recomanaria Moonlight i de documentals The Corporation, que es pot veure gratuïtament a Youtube.


Club – Page 9 – Cerdanyola FC\nLa Federació Catalana de Futbol suspèn tots els partits que s'havien de jugar a a partir de les 14h. Per raons de seguretat i donada les situacions viscudes en el matí d'avui a Catalunya, la…\nEntrenaments temporada 2017-2018\nLa temporada 2017-2018 ja està en marxa. Després de les vacances toca tornar de nou a la rutina dels entrenaments i vàries plantilles del club (Amateurs, Juvenils, Cadets, Infantil A i B) ja han iniciat…\n[Vídeo] El documental dels 10 anys del CFC\nEl Cerdanyola Futbol Club celebra els seus 10 anys recordant alguns moments dels primers equips masculins de futbol 11 d'abans i després de la unificació.\nQuerido Marc, Quisiéramos, en un día como hoy en el hubieras cumplido años, seguir recordándote y mostrar, como siempre, nuestro apoyo incondicional a tu familia. Este fin de semana, todos nuestros primeros equipos han conseguido…\nProperament, el documental dels 10 anys\nUs presentem el tràiler del documental sobre els 10 anys d'història del Cerdanyola Futbol Club.\nMés de 160 jugadors i jugadores participen al campus de tecnificació\nEl Campus de tecnificació de Nadal celebra la seva segona edició amb més de 160 jugadors i jugadores de 20 clubs diferents.\nL'Aisha té 10 anys i és una de les capitanes de l'Aleví I. Des de fa uns dies està ingressada a l'hospital i li han diagnosticat diabetis crònica. Des del club volem donar tota la…\nDesprés d'una temporada història, amb més jugadors i equips que mai, el Cerdanyola Futbol Club ja ha obert les inscripcions per la propera temporada. Des del passat dimarts fins al 22 de juliol, tots aquells…\nFelipe López, Vicepresident de la gestora de la FCF\nEl president del Cerdanyola Futbol Club, Felipe López, ha estat nomenat Vicepresident de la Comissió de la Junta Gestora de la Federació Catalana de Futbol. La Comissió té l'objectiu de dur a terme l'administració de…\nPresentació de la VI edició de la Cerdanyola Cup\nEl passat dijous es va presentar oficialment la VI edició de la Cerdanyola Cup, al Museu d'Art de Cerdanyola del Vallès, amb la presència del president i membres de junta del club, el Sr. Joan…\nEl cartell de la Cerdanyola Cup ja comença a brillar\nQueden tres mesos per la competició i ja comencem a treure a la llum alguns dels equips que disputaràn la competició d'infantils i alevins. Futbol Club Barcelona, Valencia CF i Real Zaragoza, han confirmat la…\nAconsegueix una entrada per la final de la Copa Catalunya!\nEl Cerdanyola Futbol Club té a la seva disposició un paquet d'entrades per la final de la Copa Catalunya, que es celebrarà el proper 30 de març. La Nova Creu Alta (Sabadell) serà l'escenari de…


L’ascens a Tercera es començarà a decidir a La Jonquera - FutbolCatalunya\nL’ascens a Tercera es començarà a decidir a La Jonquera\nPublicat per: redaccio 30 de maig de 2016\nMatinal de sortejos a la seu central de la Federació Catalana de Futbol. S’han definit les eliminatòries d’ascens a Tercera Divisió, Primera i Segona Catalanes\nLes Forques serà l'escenari de l'anada per l'ascens a Tercera entre La Jonquera i Santboià // FOTO: uelajonquera.com\nCom cada any, l’interès de la promoció d’ascens de Tercera Divisió entre els subcampions dels dos grups de Primera Catalana radicava a saber on es disputaria el partit de tornada, pel teòric avantatge del local (que no sempre és així). En aquest cas, la sort ha estat pel Santboià. L’equip de Juan Camilo Vázquez jugarà l’anada a Les Forques, el camp de la UE La Jonquera, el cap de setmana vinent, mentre que el partit de tornada tindrà com a escenari el Joan Baptista Milà.\nSerà una final sense opció per l’equip que la perdi, després de l’eliminació d’Europa i Vilafranca a la fase d’ascens a Segona B. Si l’únic representant català que queda en competició, el Gavà, acompanyés al Prat en l’ascens, compensaria l’actual posició de descens no compensat que afecta al Granollers a Tercera Divisió i al Girona B, a Primera Catalana. Per tant, La Jonquera i Santboià només tindran opció d’una plaça d’ascens, acompanyant UE Vilassar de Mar i UE Castelldefels en el camí cap a Tercera.\nPel que fa a la promoció d’ascens a Primera Catalana, el sorteig entre els subcampions ha quedat ben repartit. Els equips dels grups de Barcelona (2, 3 i 4) no s’enfronten entre ells, la qual cosa no garanteix de sortida que el segon millor dels grups barcelonins de Tercera Catalana –el Llavaneres, del grup 4– no asseguri l’ascens passi el que passi a la seva eliminatòria. La FP Hermes afrontarà l’anada a Montgat contra el Tortosa; com també ho farà el Palafolls davant el Ripollet i l’EFAC Almacelles davant l’Espluguenc. Es busquen tres places per pujar a la #1cat, com han fet de forma directa Llagostera B, San Juan At. Montcada, Sant Cugat, San Cristóbal, At. Alpicat i Cambrils.\nFinalment, els vuit segons classificats dels grups de Barcelona de Tercera Catalana (del 4 al 12) també van saber la seva sort. Cal recordar que el Badia, del grup 6, va obtenir l’ascens directe com a millor segon dels nou grups. Sant Andreu de la Barca, Catalana, Matadepera i Dinàmic Batlló jugaran la tornada a casa contra els respectius equips locals del cap de setmana vinent, La Torreta, Llavaneres, Martorell i Folgueroles.\nA banda, també hi haurà promoció d’ascens als grups de les altres províncies. A Tarragona i Terres de l’Ebre (grups 1 a 3), la plaça que resta se la jugaran Salou i Flix. A les comarques de Ponent (grups 13 i 14), els protagonistes seran Juneda i Angulària d’Anglesola. Finalment, a les comarques gironines la plaça que queda està en joc entre Roses i Sant Jaume de Lierca. L’ordre de partits estava pendent a l’hora de redactar aquesta informació.\nTOTES LES CONFRONTACIONS (anada, 4-5 de juny; tornada, 11-12 juny)\nASCENS A TERCERA DIVISIÓ\nASCENS A PRIMERA CATALANA\nASCENS A SEGONA CATALANA\nSalou vs. Flix (ordre per definir)\nJuneda vs. Angulària (ordre per definir)\nRoses vs. Sant Jaume Llierca (ordre per definir)\nLa Torreta-Sant Andreu de la Barca\nJornada 20 ▼\n1 Pobla Mafumet 4 12\n2 L'Hospitalet 4 10\n3 Vilafranca 4 9\n4 Horta 4 7\n5 Castelldefels 4 7\n6 Cerdanyola 4 7\n7 Santfeliuenc 4 7\n8 Terrassa 4 7\n9 Manresa 4 6\n10 Sant Andreu 4 6\n11 Sants 4 6\n12 Vilassar Mar 4 5\n13 Granollers 4 5\n14 San Cristóbal 4 5\n15 Europa 4 3\n16 Igualada 4 3\n17 Banyoles 4 3\n18 Figueres 4 1\n19 Peralada 4 1\n20 Reus - EXCLÒS 4 0


Silenci intrigant a Twitter de la majoria de dirigents independentistes després de l’acord\nDotze hores després de l'anunci de l'acord, la majoria dels dirigents més destacats de l'independentisme no n'han fet cap comentari a Twitter\nEl candidat d’ERC a la presidència, Pere Aragonès, i el secretari general de Junts, Jordi Sànchez, han anunciat avui a les vuit del matí que havien arribat a un pre-acord de govern. L’han presentat en un acte solemne al Palau Robert de Barcelona, i fins i tot se n’han desgranat les conselleries i com se les repartirien. Però hi ha una dada ben curiosa: dotze hores després de l’anunci de l’acord, la majoria dels dirigents més destacats de l’independentisme no n’han fet cap comentari a Twitter. Silenci a la xarxa.\nA l’exili, el president Carles Puigdemont ha fet un piulet a quarts d’onze del matí, quan ja se sabia que hi havia acord, sobre una notícia ben diferent: l’arxivament de la presumpta trama russa del procés. Res més en tot el dia, tot i que ha compartit l’enllaç de la notícia a Instagram. El conseller Toni Comín no ha piulat d’ençà de les set del matí, i el conseller Lluís Puig des d’ahir. La secretària general d’Esquerra Republicana, Marta Rovira, tampoc no n’ha dit res. No piula des de fa quatre dies. I l’últim piulet d’Oriol Junqueras, a la presó, és de divendres.\nElsa Artadi, que en totes les travesses sona com la vice-presidenta del nou govern, tampoc no n’ha fet cap piulet, tot i que ha compartit durant el dia notícies sobre Barcelona. També han fet uns altres piulets Gemma Geis, portaveu de Junts al parlament, i Albert Batet, president del grup parlamentari, però tampoc no han dit res sobre l’acord. Els portaveus d’ERC Marta Vilalta i Sergi Sabrià tampoc: en el cas de Sabrià, l’últim piulet és de divendres; en el de Vilalta, d’ahir al vespre. Tampoc no n’ha dit res la presidenta Laura Borràs, tot i que ha estat activa a les xarxes, ni els consellers Jordi Puigneró, Alba Vergés, Chakir el Homrani i Miquel Sàmper.\nEn canvi, algunes veus s’hi han mostrat ben crítiques. El president Quim Torra ha expressat el seu malestar per la manca de concreció. “Sense estratègia independentista es fa difícil governar”, ha piulat.\nD’una altra banda, de l’entorn d’ERC, l’ex-diputat al congrés espanyol Joan Tardà ha dit que celebrava el pacte però que lamentava “que la CUP i En Comú Podem no hagin volgut entrar al govern”. “Ara en tindríem un de front ampli de quatre potes i no només de dues”, ha afegit. Sí que han celebrat l’acord, en canvi, els consellers empresonats Josep Rull i Jordi Turull, que ha deixat entreveure que era present en les reunions que van segellar l’acord; la número 2 d’ERC Laura Vilagrà, que podria ser la nova consellera de Presidència; i el conseller Damià Calvet.


La Comunitat Valenciana conviu en permanent idil·li amb la natura. Els territoris que recorren les províncies d'Alacant, València i Castelló alberguen una diversitat d'ecosistemes amb una fauna i flora úniques en el Mediterrani. Regions muntanyoses, boscs, illes i aiguamolls envolten el paisatge amb contrasts increïbles. Més de vint espais protegits per a gaudir de la natura en les seues múltiples expressions, des de la fascinant reserva marina de les Illes Columbretes fins als frondosos cims de la serra Calderona, passant per l'entranyable estampa dels arrossars i els pescadors a l'Albufera de València. Prepara't per a l'aventura del turisme rural, llança't a la pràctica d'excitants activitats i endinsa't en rutes que t'acostaran a allotjaments sorprenents. Viu la natura en estat pur.