Jóvens, alcaldes i alcaldables - Setmanari l'Ebre\nJóvens, alcaldes i alcaldables\nEl setmanari l’ebre conversa amb els cinc alcaldes més jóvens del territori, de tres partits diferents, que es presenten a la reelecció com a exponents d’una regeneració política que també té a veure amb la necessitat de combatre la despoblació a l’Ebre des de la implicació dels més jóvens\nDimecres, 24 d'abril de 2019 a les 18:00h\nEnric Adell, Eva Amposta, Roger Avinyó , en la part superior i a la part de baix Joaquim Miralles i Joan Juncà | L'EBRE\nFa dècades que els fantasmes de l'envelliment poblacional i del despoblament planegen sobre les Terres de l'Ebre.\nEn els últims anys, ambdues realitats s'han fet més que evidents: els jóvens marxen a viure fora, especialment a ciutats com Barcelona i Tarragona, i cada cop se’ls fa més difícil tornar.\nUn estudi de la URV, autoria dels professors Josep Maria Piñol i Juan Antonio Duro, recollia una dada clamorosa: només entre el 2011 i el 2016 les quatre comarques de l’Ebre han perdut 10.776 habitants, el 5,62% de la població.\nEn un territori envellit, la política també sol ser adulta. Durant molt de temps, la majoria d'ajuntaments del territori han estat ocupats per equips de govern que, de mitjana, fregaven els 50 anys. Molts d'ells s'han eternitzat, de forma seguida o alterna, al poder. Esta realitat continua vigent en part dels pobles ebrencs, però en altres comença a aflorar la figura de jóvens que, lluny de marxar a viure fora, arriben amb ganes de canviar alguns aspectes de la política municipal.\nEnric Adell, actual alcalde de Paüls, n’és un.\nEl 2015, i amb només 28 anys, va guanyar amb majoria absoluta les eleccions municipals i va trencar el bipartidisme històric entre el PSC i CiU en esta localitat del Baix Ebre. “Els jóvens són necessaris en política, i més en un moment com este, quan el territori s’està envellint. Les noves generacions crec que podem aportar nous punts de vista, noves maneres de fer que puguen ajudar a solucionar este problema… nosaltres, com a jóvens, ho hem patit”, afirma Adell. “Sense desmerèixer la feina que s’ha fet durant tots estos anys, crec que les Terres de l’Ebre viuen un moment de canvi, un moment de regeneració necessari. Hi ha molts polítics històrics que pleguen i este lloc l’han d’ocupar les noves generacions”, reitera.\nLa seua candidatura, Per Paüls -llista vinculada a ERC- es torna a presentar als comicis d’este 26 de maig i amb Adell com a candidat a l’alcaldia. “Fa quatre anys ens vam presentar amb 11 persones, i ara hem ampliat l’equip amb una llista de 16 candidats. Continuem amb la mateixa filosofia, la nostra voluntat és seguir amb la mateixa política de proximitat i de sumar per Paüls”, apunta el mateix Adell.\nEstos quatre anys d’alcaldia a Adell, ara de 32 anys, també li han servit per a progressar en la política territorial. Actualment, ocupa el càrrec de president del Consell Esportiu del Baix Ebre i la vicepresidència del COPATE. “Em fa molta il·lusió poder treballar per la meua terra”, assegura. Adell s’ha convertit en un dels nous valors d’ERC però el seu cas no és aïllat. l’ebre ha parlat amb alguns d'estos alcaldes i alcaldables jóvens del territori. La seua manera d'entendre la política es troba quan parlen, per exemple, de prioritzar el poble al color dels partits, convertir els ajuntaments en institucions més properes i obertes, potenciar les\nTerres de l'Ebre cap a l'exterior, i, òbviament, tenir més cura del jovent de la zona.\nRoger Avinyó alcalde de Xerta - “La joventut ara és un valor afegit per a la política, perquè ser alcalde requerix energia”\nRoger Avinyó té 32 anys i ha completat ja un mandat sencer com a alcalde del seu poble, Xerta, amb una candidatura d’ERC: Més per Xerta. En declaracions a Imagina Ràdio, Avinyó recorda que va entrar en política municipal amb 20 anys, una dada del tot excepcional, i va estar vuit anys com a regidor abans d’esdevenir alcalde. “Han sigut quatre anys intensos, d’una experiència enriquidora que ha dixat una obra de govern per al poble i en què hem pogut reduir el deute municipal, que era una de les assignatures pendents de Xerta”.\nAvinyó, que es presenta a la reelecció, recorda que es va sentir atret per la política, o si més no per la vida social del poble, de ben jove. Havent estudiat Ciències Polítiques, es va acabar “engrescant”, recorda. Reivindica la joventut per a la política: “Abans potser es veia com una cosa més negativa, però ara la joventut és un valor afegit, perquè la tasca de ser alcalde és una faena molt activa, i més en un poble petit. Has d’estar al cent per cent i com més jove ets, més energia tens”. El batlle de Xerta també interpreta que la irrupció de jóvens en la primera línia de la política municipal contradiu aquella versió que diu que els jóvens no s’impliquen prou en “les qüestions importants de la societat”. “Hi ha més jóvens compromesos del que realment ens pensem”, conclou.\nEll dedica el cent per cent del seu temps a l’alcaldia de Xerta. Abans, va treballar en diferents empreses, i està a les borses de treball de professorat.\nAvinyó reivindica que l’actual equip de govern va poder amortitzar de forma anticipada un crèdit ICO i deslliurar-se d’un pla econòmic i financer que limitava l’acció del govern local, amb la qual cosa “en els pròxims quatre anys l’Ajuntament tindrà plena capacitat per a poder impulsar projectes d’envergadura”.\nL’actual alcalde ja va ser escollit fa un any com a alcaldable per al proper 26 de maig. Si surt escollit de nou alcalde, confia a recollir fruits “per al poble” després de quatre anys “picant pedra”.\nEva Amposta alcaldessa del Pinell - “Sempre s’ha de pensar en clau de societat”\nDes de principis del 2018, Eva Amposta és l’alcaldessa del Pinell de Brai. Amb només 26 anys és una de les persones més jóvens que actualment estan al capdavant d’un ajuntament a Catalunya. La seua presència en este consistori de la Terra Alta no només és destacable per este motiu: Amposta, del partit Entesa pel Pinell i ara candidata de Movem, hereva d’ICV, és també la primera alcaldessa de la història del Pinell de Brai i l’única dona de la comarca que ocupa l’alcaldia. Al llarg del seu discurs, deixa una cosa molt clara: defuig dels personalismes, i es considera “una peça més de l’equip de persones que formen l’Ajuntament del Pinell”. Llicenciada en filosofia, no dubta quan diu que “la política no ha de ser quelcom que es fa pensant en un mateix, sinó que sempre s’ha de pensar en clau de societat”. I és que Amposta, abans d’arribar a ser alcaldessa substituint Marc Martínez, ja havia sigut regidora. “Sempre m’ha interessat el món de la política perquè considero que és la manera de poder aconseguir guanys socials”, apuntava en una entrevista a este setmanari. Es mostra satisfeta i agraïda d’este any i mig al càrrec, i defensa que un dels seus objectius és posar en valor els aspectes positius de les Terres de l'Ebre.\nMiralles, en una imatge presa durant l’escalfament del partit entre l’Arnes i el Benissanet, equip de Juncà | Núria Caro\nAlcaldes que es troben al terreny de joc\nL’Arnes, amb l’alcalde Joaquim Miralles de porter, pugna per una plaça d’ascens amb el Benissanet, que té sota pals el batlle de la Torre, Joan Juncà.\nAl grup 20 de Quarta Catalana, dos dels alcaldes més jóvens de les Terres de l’Ebre defensen esta temporada les porteries de dos equips de futbol. Joaquim Miralles, nascut el 1992, és el batlle d’Arnes i porter de l’equip de futbol. Joan Juncà, nascut el 1987, ocupa l’alcaldia de la Torre de l’Espanyol i també juga de porter amb el Benissanet.\nDiumenge, els dos equips es van enfrontar en el marc de la lligueta d’ascens per a aconseguir pujar a la Tercera Catalana. “Jo al final no vaig poder jugar… però que dos alcaldes s’enfronten al terreny de joc també mostra este canvi en la política. Durant temps, molta gent ni s’hagués imaginat l’alcalde del seu poble jugant a futbol”, diu, entre rialles, Joan Juncà. I és que tant ell com Miralles són exemple d’estos jóvens ebrencs que han arribat al capdavant de la política municipal i que poden significar un canvi per al territori.\nMalgrat que la seua arribada al consistori és bastant diferent, tots dos compartixen una base: creuen que en política local, la prioritat ha de ser el poble, la ciutadania. “Una cosa són les ideologies o els partits, però davant de tot sempre ha d’estar el poble. No perquè tinguem idees diferents ens hem de dixar d’entendre”, argumentava Miralles, del PDeCAT en una entrevista a l’ebre. Hi coincidix Juncà, que va guanyar les eleccions de la Torre de l’Espanyol fa quatre anys amb una proposta jove i independent, vinculada a ERC: “Abans, hi havia molt enquistat el concepte d’anar amb uns o amb els altres. Quan vam arribar a l’alcaldia ens vam proposar que tots havíem d’anar a una, pel bé del poble”.\nTots dos es van sentir atrets per la política des de ben jóvens, quan tenien poc més de 20 anys. Juncà, que és nascut a Barcelona, va decidir presentar-se a la Torre, on viu des que va acabar els estudis, perquè hi havia diverses coses a l’ajuntament anterior que no li agradaven. “Vam fer un bon equip i el poble ens va donar confiança”, diu. En canvi, Miralles, nascut a Arnes, va substituir en el càrrec l’experimentat Xavier Pallarès, que portava més de 20 anys d’alcalde. Els dos coincidixen a dir que la joventut és necessària per a millorar el territori i adaptar-se als nous temps. “Crec que els jóvens sabem quins vicis de la vella política no volem, per exemple la corrupció, perquè l’hem patida i l’hem vist des de sempre…”, assenyala Juncà. “Durant temps, molts polítics s’han pensat que tenien un poder per sobre de tot. Això s’ha d’acabar”, afegix Miralles. Tots dos coincidixen a dir que un dels grans reptes és aturar el despoblament de les Terres de l’Ebre.


Informació bàsica – Màster en Tecnologies de la Informació Geogràfica\nProfessional 60 ECTS\nMàster en Tecnologies de la Informació Geogràfica. Especialitat en Desenvolupament de Geoaplicacions.Màster en Tecnologies de la Informació Geogràfica. Especialitat en Gestió de la Geoinformació per a Smart Cities\nMòduls comuns: 26 de setembre de 2016 – 13 de gener de 2017\nMòduls d’especialitats: 16 de gener de 2017 – 7 d’abril de 2017\nPràctiques professionals: 18 d’abril de 2017 al 16 de juny de 2017 (150 hores)\nTreball Final de Màster(Lliurament): 14 de juliol de 2017 o 4 de setembre de 2017.\nL’horari de classes és de dilluns a divendres, de 16 a 20 h. La realització de les Pràctiques professionals suposa una dedicació de mitja jornada durant dos mesos en una empresa o institució d’acollida, amb un màxim de 150 hores.\nLIGIT, Laboratori d’Informació Geogràfica i de Teledetecció, Edifici B, Universitat Autònoma de Barcelona, 08193 Bellaterra (Barcelona), Spain.\nMòduls d’especialitat en Desenvolupament de Geoaplicacions.\nMòduls d’especialitat en Gestió de la Geoinformació per a Smart Cities.\nICGC, Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Parc de Montjuïc s/n, 08038 Barcelona, Spain\nLes classes del màster s’imparteixen en Català, Castellà o Anglès segons procedència del professorat i idioma predominant entre els alumnes.\nEls materials del curs estan disponibles en l’idioma en què s’imparteixen les classes.\nEls alumnes poden presentar els treballs en qualsevol dels tres idiomes.\nGraduats recents de qualsevol disciplina relacionada amb el territori o les tecnologies de la informació que desitgin adquirir una especialització professional de futur.\nTítol superior: grau, llicenciatura, enginyeria superior o arquitectura superior.\nTítol de grau mitjà: diplomatura, enginyeria tècnica o arquitectura tècnica.\nMaterial a disposició de l’alumne\nUn ordinador d’altes prestacions per a cada alumne i un conjunt d’equips gràfics avançats (plòters, escàners, , GPS,…). Cada ordinador disposa de les últimes versions dels programes més utilitzats en el món professional, tant comercials (ArcGIS Advanced, ArcGIS Server, ArcObjects, GeoMedia, AutoCAD Map 3D, MiraMon,…) com de programari lliure (gvSIG, QuantumGIS, MapWindowGIS, Geoserver, MapServer, OpenLayers, etc.).\nA més de les hores de classe, els alumnes tenen accés lliure a les instal.lacions del LIGIT durant tot el Màster.\nSol·licitud d’admissió fins el 19 de setembre de 2016, adjuntant Currículum vitae i Expedient acadèmic.\nAutoinscripció: Escola de Postgrau UAB www.uab.cat > Màsters i Postgraus\n15 dies (màxim) després de rebre la sol·licitud i documentació adjunta, prèvia realització d’entrevista (a concertar personalment) o recepció d’acreditacions (alumnes estrangers).\nEl procés d’admissió és continu. Finalitza quan s’esgoten totes les places o acaba el període de matrículació. Per poder fer la inscripció i matrícula és requisit disposar de la comunicació d’admissió.\nDel 1 d’abril al 19 de setembre de 2016\nAutomatrícula: Escola de Postgrau UAB www.uab.cat > Màsters i Postgraus\nEl preu de la matrícula és de 6.500 € (no inclosa la taxa d’inscripció UAB).\nPossibilitat de fraccionar el pagament en dos terminis (60% al setembre de 2016 i 40% al desembre de 2016).\nFormes de pagament de la matrícula:\n– Amb targeta de crèdit o dèbit (Visa i MasterCard).\n– Per transferència.\n– Amb el document de pagament (Abonaré) a qualsevol oficina de CatalunyaCaixa.\nSi et cal realitzar el pagament d’alguna altra manera, contacta amb ep.automatricula@uab.cat\nEn el portal de beques de la UAB trobareu informació sobre convocatòries d’ajuts, beques, premis o subvencions destinades a la comunitat universitària.


Cunillera menysté la importància de Puigdemont a la taula de diàleg i reitera que l'interlocutor del Govern és Torra La República\nCunillera menysté la importància de Puigdemont a la taula de diàleg i reitera que l’interlocutor del Govern és Torra\nDes del Gobierno insisteixen a evitar resoldre el conflicte català per “parlar de tot” a la taula\nLa delegada del Gobierno a Catalunya, Teresa Cunillera, ha asseverat aquest dimarts que a la taula de diàleg entre governs pot ser que el president Puigdemont tingui alguna influència, però ha declarat: “El nostre interlocutor és Torra”.\n“Aquesta és una taula de governs. El president del Gobierno i de la Generalitat són qui la lideren. Qui presideix la taula i és el nostre interlocutori és Torra, i ja està”, ha insistit Cunillera en una entrevista a Ràdio 4, en la que a més ha dit que a la taula li hagués agradat, per la part de Catalunya, que hi hagués gent capaç de prendre decisions per part del Govern, a les seves paraules.\nAixí s’ha pronunciat per la seva opinió dels membres de la mesa catalans anunciat aquest dilluns, i ha valorat que per part de l’Estat els representants són ministres: “Vull pensar que la Generalitat té el mateix interès que el nostre Gobierno“.\nA més, ha dit que a la taula, a part de sobre el conflicte català, es parlarà de tot, i ha tancat: “No estic a la taula i no saps com ho agraeixo”.


Excursió descoberta dels llacs del Sot del Llop amb vermut final | Rotary Club de Terrassa\nEnviat per: SRC | 18 Març, 2019\nAquesta excursió el grup excursionista del Rotary de Terrassa l’hem començada deixant els cotxes a l’altra banda del trencall de can Font que es troba a banda esquerra de la carretera de Terrassa a Castellar C1415a, aproximadament al quilòmetre 22,7. Pugem amb els cotxes un tram de pista i els deixem a la cruïlla que trobem a dalt. Aquí prenem la pista a mà esquerra com si tornéssim en direcció a Terrassa.\nLa pista és molt ample i aviat trobarem un trencall que ens arriba de mà dreta que no cal fer cas. El proper el trobarem a la nostra esquerra i és un camí ample que baixa dret en direcció a la carretera. L’agafem fins que giravolta a mà dreta i poc a poc es va fent més estret. De cop s’endins en una zona boscosa i cal estar atents a trobar a la banda esquerra un trencall marcat amb un pal clavat que marca un caminet que ens porta en poques passes al llac de la Pepa que veiem bastant buit. degut a que darrerament no ha plogut gaire. Després de visitar-lo seguim el mateix caminet que volta el llac per la seva esquerra. Cal vigilar ja que el caminet aquí és estret i ple de brossa amb troncs d’arbre caiguts . Quan arribem a la llera d’un torrent cal travessar-lo i cercar un camí a l’altra banda que remuntarà el torrent. Aquest és el punt més difícil de l’excursió ja que el camí està poc marcat i fa una forta pujada. Quan remuntem el camí ens trobem amb un trencall on a la dreta veurem un caminet que ens porta al llac de la Lola, més ple que l’anterior.\nRetornem al trencall anterior i aquí agafem un camí ample que puja molt dret i que al arribar a la part superior enllaça amb una pista que agafem a mà dreta. Caminem una estona per la pista fins que de nou enllacem amb una altra encara més ample i planera que ens portarà fins a una corba pronunciada a la dreta i on observarem un caminet que en poques passes ens porta al Pantà de la Mixeta que veiem mig ple.\nRetornem a la pista que ara inicia una forta pujada, tot ignorant un trencall que trobem a mà esquerra fins que arribem al coll de Miralles on hi ha un gran encreuament de camins. Aquí triem la pista ample que trobem a mà dreta i la remuntem unes poques passes fins atrobar un espai a mà esquerra on ens aturem a esmorzar tot observant el cenobi de la Mola al fons, ja que aquest és l’únic punt on es pot arribar a visualitzar.\nAcabat l’àpat retornem al coll de Miralles i ara agafem a mà dreta la pista que baixa fins a un nou encreuament de camins. Aquí triem la pista de la dreta que de nou baixa fins a trobar al costat d’un pi en forma de 4 un trencall a la dreta que agafem. Quan arribem a travessar el torrent de Miralles no fem cas a un trencall que trobem a la nostra dreta i seguim endavant de manera que a partir d’ara el torrent ens quedi sempre a la nostra esquerra.\nAquesta pista va baixant tot mostrant el desgast que li ha causat l’aigua en el seu traçat. No fem cas al dos trencall que anirem trobant a la nostra dreta. No es pot veure però al fons del torrent es troba el llac d’en Miquel de difícil accés. Quan arribem a veure al fons uns fils d’alta tensió cal agafar la pista més ample que trobem a la nostra dreta i que puja lleugerament. La seguim i arribem a tocar d’una torre d’alta tensió i ja tot planejant el camí ens porta just on havíem deixat els vehicles.\nD’aquí ens hem atansat a les instal·lacions del Athletic de Can Salas per fer un vermut amb tots els que ens han acompanyat en aquesta excursió i han gaudit de l’excel·lent dia primaveral que hem tingut.\nPodeu seguir el mapa de l’escursió a: https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/llacs-del-sot-del-llop-src19-34032511\nArxivat a Activitats, excursions, rotary, Sortides | Etiquetes: Athletic de Can Salas, can Font, coll de Miralles, el llac d’en Miquel, llac de la Lola, llac de la Pepa, Pantà de la Mixeta, Rotary de Terrassa, sot del llop\n« En Carles Barba Masagué ha presentat el documental “De Terrassencs” al Rotary Terrassa\nVisita a la Casa Vicens per part del Rotary Terrassa »


SCN2 #MésNanotecnòlogues – SCN²\nAmb motiu de la celebració del Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència el passat 11 de febrer de 2018, la SCN² ha organitzat una iniciativa per fer visible la investigació que realitzen diverses investigadores en diferents camps de la nanociència i la nanotecnologia a Catalunya. Amb aquest objectiu, hem realitzat una sèrie de publicacions periòdiques a les nostres xarxes socials, des de l’11 de febrer fins al 8 de març, que divulguen el treball que realitzen vint investigadores en diferents grups de recerca.\nDesprés de definir la metodologia de treball i preparar una recopilació amb més de 100 científiques que participessin en algun projecte d’aquest camp, vam contactar amb totes elles per preparar les publicacions. Les publicacions, recollides simultàniament a Twitter i Facebook, consisteixen en una foto de la científica acompanyada d’una breu descripció del seu projecte més relacionat amb la nanotecnologia. Sens dubte, el més difícil del procés ha estat aconseguir la participació del major número de investigadores possible.\nAquesta iniciativa també reflecteix la gran diversitat de temàtiques de nanociència i nanotecnologia que s’investiguen a Catalunya. Algunes de les aplicacions recollides són els biosensors, les noves tecnologies de la informació, el tractament i diagnosis del càncer, la toxicitat dels nanomaterials, la conversió i emmagatzematge d’energia, els superconductors, el filtrat de contaminants i els aïllants topològics. Per a aquestes aplicacions s’estudien una gran diversitat de plataformes com nanopartícules, interfícies cervell-ordinador, nanodispositius, superfícies electroactivades, grafè, sistemes bioinspirats…\nA la nostra iniciativa hi han participat investigadores de doctorat, investigadores de post-doctorat, assistents d’investigació i directores de grup, d’un total de 15 centres d’investigació i universitats diferents. Ens agradaria agrair una vegada més a totes les investigadores que han col·laborat amb la SCN² i que han fet possible la realització d’aquesta campanya a les xarxes socials:\nLaura Lechuga de I’ICN2, Neus Ferrer de l’IBB, Clivia Sotomayor de l’ICN2, María García-Pájaro de l’ICFO, Cecilia Jiménez del CNM, Teresa Andreu de l’IREC, Maria Victoria Sánchez de l’IDIBAPS, Pilar Rivera de la UPF, Alba Cervera del BSC, Asun Galera de la UPC, Marta Mas-Torrent de l’ICMAB, Rosa Villa del CNM, Carmen Miguel de la UB, Ibane Abasolo del VHIR, Teresa Puig de l’ICMAB, Jelena Radjenovic de l’ICRA, Adriana Isabel de l’ICN2, Neus Gómez de l’ICN2, Elisabet Romero de l’ICIQ i Ana Avinyó de l’IQAC.\nHi ha iniciatives similars amb l’objectiu de donar visibilitat a la recerca que duen a terme les dones treballant en diversos camps científics, com el calendari anual de l’Observatori de la Igualtat de la Universitat Rovira i Virgili o la iniciativa de l’Institut de Física d’Altes Energies or el cercador d’expertes del Institut Català de les Dones o el projecte 500womenscientists.\nResponsable de la iniciativa: Claudia Fernández\nRedacció, traducció i revisió de l’entrada: Claudia Fernández, Ana Ortiz i Marta Perxés.\n← Benvinguda dels membres fundadors


Pas a pas: Campionat de Catalunya de Cronoescalada de Esquí\nCampionat de Catalunya de Cronoescalada de Esquí\nAquest passat dissabte dia 12 de Gener, vaig disputar el campionat de Catalunya de cronoescalada de Esquí de muntanya. La prova era a l´estació gironina de Vallter 2000, on tot i haver-hi molt poca neu, si que va fer molt de fred!\nTemperatures de -4 o més graus que van fer que la prova fos bastant dura, sobretot la segona pujada. La cronoescalada tenía un format de dues tandes,on haviem de superar un desnivell de 333 metres positius en poc més de 1,5 km... Així, era una prova molt explosiva, la primera sortida, en massa, vaig sortir a segona fila, havent de salvar quolque caiguda a l´inici perquè era molt estret.\nTot i així, desde el primer moment, les sensaciones van ser molt bones, i el fet de tenir les referències dels bons va fer que sorprenentment, hem situés bastante bé, acabant la primera tanda en 5è lloc, no molt enfora dels primers.\nPerseguint els primers classificats (al fons, de vermell i negre)\nAra tocava llevar les pells, baixar, i afrontar una segona tanda, aquesta amb un format diferent, sortida cronometrada individual, així, tot i tenir algunes referències dels capdavanters al davant, aquesta seria un poc més complicada de controlar el ritme, però bé, només era una pujadeta més jeje.\nNo vaig acabar de trobar el ritme o la mentalitat de sufrir sense tenir una referència directe de com anava, però be, així i tot, amb els 30 seg. que perdía respecte la primera, aconseguía mantenir el 5è lloc general i 2n sub-23 al campionat, darrera tot un crack com és en Genís Zapater que va guanyar la prova.\nEl meu germà Manuel també realitzà una bona cursa i aconseguí un 11è lloc de la general i un 3er lloc sub-23.\nMolt bones classificacions tot i que s´ha de dir que faltaven alguns cracks que eran a al copa del món de l´especialitat!\nAra ja deixarem un poc de costat les competicions de esquí per dedicar tot l´esforç a preparar la temporada de curses per muntanya 2013, ons ens esperen grans reptes!\nSalut i km´s , pas a pas!\nPublicat per Pere a 22:38\nEntrada en el Blog de OS2O\nVídeo Crono Vallter 2000\nVídeo de esquí de muntanya per la Cerdanya!\nFinal de 2012!


Molta música i actes tradicionals, principals reclams de les Festes de l’Aplec de Sant Simó - Ajuntament de Mataró\nDel 13 al 30 d’octubre el barri mariner de Sant Simó estarà de festa amb prop d’una quarantena...\nDel 13 al 30 d’octubre el barri mariner de Sant Simó estarà de festa amb prop d’una quarantena d’activitats diverses adreçades a petits i grans. Com ja és tradició hi tornarà a haver el ball de pescadors, la cercavila amb la Família Robafaves i l’Àliga i els gegants del barri, el concert d’havaneres i una cantada de cançons marineres. El 28 d’octubre, dia del sant patró, es vendrà el sabre, el dolç tradicional de la festa.\nL’Aplec d’enguany compta amb una àmplia i variada programació musical entra la qual en destaca la mostra de flabiolaires de la ciutat del diumenge 13 per celebrar els 300 anys de flabiol a Mataró. Durant aquests més de 15 dies a Sant Simó també hi sonarà la música clàssica amb l’Orquestra Camerata Obertura i l’Orquestra Simfònica Moderna Amateur, el jazz de la Ohio Big Band, les havaneres dels Port Bo, concerts de corals de Mataró i altres poblacions, i la música barroca del Quartet Barroc de Sant Simó, entre d’altres.\nTot i que la festa comença el dia 13, el gruix de la programació es concentrarà durant el cap de setmana del 26 i 27 d’octubre. Dissabte 26 hi haurà actuació castellera amb els Capgrossos de Mataró, cercavila de gegants de la ciutat, castanyada popular, màgia i havaneres. Diumenge 27 serà el dia més destacat de l’Aplec. La jornada començarà amb el repic de campanes i la missa, abans de donar pas a la cercavila de la Família Robafaves i l’Àliga de Mataró que seran rebuts pels gegants de Sant Simó. Un cop a l’ermita es farà el tradicional ball de pescadors, creat per Pompili Massa l’any 1993, a càrrec de l’Esbart Dansaires d’Iluro. A la tarda hi haurà un espectacle infantil i el concert de música barroca.\nCom mana la tradició dilluns 28 d’octubre al voltant de l’ermita hi haurà la venda de sabres, el dolç propi de la diada de Sant Simó, a càrrec de les pastisseries de la ciutat que també oferiran panellets i castanyes.\nLa Xarxa de Biblioteques de Mataró oferiran una hora del conte especial dimecres 16 d’octubre a la Biblioteca Antoni Comas, “Pirates”, a càrrec dUkecontes.\nLa festa s’acabarà el dia 30 amb dues cantades de cançons marineres.


“Catalunya no pot deixar de viure els valors cristians”\nL’abat de Montserrat, Josep Maria Soler, diu que el país té el risc de “deixar de ser el que ha estat al llarg de la història”\nRàdio Estel s’ha enfilat a la muntanya de Montserrat aquest dimarts, coincidint amb un dia tan especial com aquest, diada de la Patrona de Catalunya. En connexió amb el monestir benedictí, el programa ‘A Primera Hora’ ha palpat una festivitat com aquesta en uns temps com els que ens toquen viure. L’abat Josep Maria Soler ha explicat que, “si Catalunya deixa de viure els valors cristians, deixarà de ser la terra que ha estat al llarg de la història”.\nMolts peregrins pugen a retre homenatge a la Mare de Déu de Montserrat, la Moreneta, el seu dia. I evidentment tots són catòlics, però és cert que la imatge i la seva devoció trascendeixen també el sentiment religiós. L’abat benedictí ha comentat que, “per a la gent que no és creient, la Moreneta és una imatge que els atreu i els deixa un record en el cor”. En aquest sentit, Josep Maria Soler ha assegurat que “la Moreneta toca els sentiments de les persones”. En aquesta línia, ha afegit que “la festa sempre és molt especial, aquest any amb una connotació especial després que l'any passat els monjos estaven confinats a Montserrat, i aquest any s’ha pogut celebrar en presència de fidels”. Igualment ha destacat que “tothom qui ho vulgui pot pujar aquest dimarts a venerar la imatge”.\nEn un altre moment, Josep Maria Soler ha parlat de l’afectació de la pandèmia a la vida monàstica, un temps en què “molta gent ha contactat amb Montserrat, d'una banda per demanar als monjos directament una paraula d'esperança i, de l'altra, per seguir els oficis, una pràctica que ha augmentat moltíssim”. Pel que fa a l'Escolania, el pare abat ha dit que té “un sentiment de preocupació pel dia a dia, concretament de cara al curs vinent, però no pas pel futur de l'Escolania, tot i que ara, després de fer pública aquesta necessitat, sí que s’ha notat un augment d’interessats”.\nEn un altre moment de l’entrevista, l’abat Soler ha explicat que “Catalunya té una riquesa molt gran” i que “aquests dies hem pogut veure i sentir una societat catalana majoritariament solidaria enmig de tota la pandèmia”, alhora que s’ha mostrat “preocupat pel que pot ser una certa crisi de valors, que es comença a notar en la nostra societat”. En el mateix sentit, Josep Maria Soler ha comentat que també li provoca neguit el fet “que vagi creixent un cert clima de crispació i que, a nivell de societat, no siguem capaços de respectar-nos en la forma de ser o de pensar sempre d’una manera comprensiva i des del respecte, sense agressivitat”. Finalment, ha expressat la seva “esperança que, a nivell social i polític, puguem superar els problemes que tenim en aquest moment, agreujats per la pandèmia, i que arrosseguem des de fa uns anys”.


#elsllibresdeduxarxa: regalem cultura! - EduxarxaEduxarxa\nL’Àngela, la nostra física de capçalera, ens regala la lectura Crónicas de ciencia improbable de Pierre Barthélémy (Blackie Books) perquè la ciència és cultura. Es tracta d’un recull d’articles publicats a la secció de ciència del diari francès Le Monde, amb l’objectiu de popularitzar la ciència sense trair-la. Llegint-lo, riureu, aprendreu i veureu que la ciència és arreu, en els espais més trascendents i en els més ridículs.\nL’Edu, el nostre historiador (i arquèoleg submarí!), afegeix a la cistella el llibre Temps de segona mà. La fi de l’home roig, d’Svetlana Aleksiévitx (Raig Verd), perquè la storia siamo noi. L’obra retrata els darrers vint anys de la història de Rússia a través del testimoni de diverses dones i homes ‘de carrer’. Mitjançant les seves entrevistes i amb un gran talent literari, Aleksiévitx, dona veu a persones anònimes que no protagonitzaran mai els llibres d’història però sense les quals aquesta no es pot entendre de debò.\nAquests 6 llibres formen part del lot #elsllibresdeduxarxa que sortejarem entre les persones subscrites a la nostra newsletter; i en el qual també podreu trobar les dues últimes revistes publicades pels companys de El Diari de l’Educació i el llibre de Xavier Martínez-Celorrio Innovació i equitat educativa (Diari de l’Educació – Octaedro Editorial).


Riad Meski (Marroc Fes) - Booking.com\nOfertes al Riad Meski, Fes (Marroc)\n20 Derb Mikou Zquaq Roman, Fes El Bali, 30000 Fes, Marroc\nAssegura't un bon preu al Riad Meski - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,3.\n*9.0* Medina: a només 4 minuts! (268 m a peu)\nUn dels best-sellers a Fes! El Riad Meski, que es troba a Fes, ofereix un restaurant i internet Wi-Fi gratuïta.\nEls banys són privats i també disposen de dutxa.\nEl Riad Meski disposa de bany turc, recepció oberta les 24 hores, una terrassa i altres instal·lacions com un taulell d'informació turística.\nEl riad és a 5 km de Champs De Course, a 2 km del complex El Batha El Morkkab i del parc antic de Medina. L'aeroport de Saïss és a 15 km. L'establiment ofereix aparcament per un suplement. Fes El Bali és una opció fantàstica per als viatgers que els interessa passejar pels mercats al carrer, veure mercats i anar de compres.\nEl Riad Meski treballa amb Booking.com des del 14 de nov. de 2013.\nAquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (8,7): està situat a la zona més ben valorada de Fes!\nQuan vols allotjar-te al Riad Meski?\nDutxa, Assecador, Planxa, Estris per planxar, Zona d'estar, Articles de tocador gratuïts, Ventilador, Lavabo, Bany, Calefacció, Moqueta, Entrada privada, Servei de despertador, Rellotge despertador, Zona de menjador, Armari, Tovalloles, Llençols, Taula de menjador, Tot l'allotjament està situat a la planta baixa, Penjador de roba, Paper de vàter, Dutxa arran de terra, Lavabo elevat, Pica més baixa, Papereres, Xampú, Endoll a prop del llit, Coixí sense plomes, Accessible amb ascensor\nDutxa, Assecador, Planxa, Estris per planxar, Zona d'estar, Articles de tocador gratuïts, Ventilador, Lavabo, Bany, Calefacció, Moqueta, Entrada privada, Servei de despertador, Zona de menjador, Armari, Tovalloles, Llençols, Taula de menjador, Tot l'allotjament està situat a la planta baixa, Plantes superior només accessibles per les escales, Penjador de roba, Paper de vàter, Dutxa arran de terra, Lavabo elevat, Pica més baixa, Papereres, Xampú, Endoll a prop del llit, Coixí sense plomes, Accessible amb ascensor\nDutxa, Assecador, Planxa, Estris per planxar, Zona d'estar, Articles de tocador gratuïts, Ventilador, Lavabo, Bany, Calefacció, Moqueta, Entrada privada, Servei de despertador, Zona de menjador, Armari, Tovalloles, Llençols, Taula de menjador, Plantes superior només accessibles per les escales, Penjador de roba, Paper de vàter, Dutxa arran de terra, Lavabo elevat, Pica més baixa, Papereres, Xampú, Endoll a prop del llit, Coixí sense plomes\n37 allotjaments com el Riad Meski s'acaben de reservar al nostre web\nRestaurant Riad Meski Menú:\n5 raons per triar el Riad Meski\nInstal·lacions del Riad Meski\nLa situació del Riad Rocco té una puntuació de 9,4\nMira els 30 millors hotels de Fes, segons 29.929 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nCal que informeu el Riad Meski de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nCom arribar al Riad Meski des de Aeroport de Saïss\nHem trobat més allotjaments com el Riad Meski que han agradat a altres viatgers\nOffering a sun terrace and views of the garden, Riad Laayoun is located in the Fes El Bali district in Fès, 500 metres from Open Air Tannery (Fes). Guests can enjoy the on-site restaurant. 1 persona s'ho està mirant ara mateix\nAquest establiment tradicional d'estil marroquí, situat al centre de Fes, ofereix internet Wi-Fi gratuïta i acull una biblioteca i una terrassa amb vista panoràmica sobre la medina. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 14:51\nAquest riad, situat a 12 minuts a peu del centre de l'antiga medina de Fes, té una terrassa amb vista sobre la medina i un pati central. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 14:11\nEncara estàs buscant? Mira't altres hotels semblants al Riad Meski


Paper pergamí - EcoBètulo s.l.\n> Sobres i enviaments>Pergamins>Paper pergamí\nPaper pergamí Hi ha 34 productes.\nMostrant 1 - 20 de 34 elements\n40,50 €\tIVA incl.\nLacri vermell fosc\nCera de color vermell fosc. Per segellar cartes, embalatges, etc. Idoni per donar un toc de distinció a invitacions, diplomes i tot tipus de comunicacions especials.\n17,96 €\tIVA incl.\nPaper pergamí A4 150 gr fum 25 Fulls\nCartolines especials en mida A4, encunyades imitant un pergamí antic. Diferents colors i gramatges. Especialment pensats per a invitacions de noces, cartes de menú, diplomes, felicitacions, participacions…Paquet de 25 Fulls.\n27,08 €\tIVA incl.\nPaper pergamí A4 160 gr pergamí crema 25 Fulls\n19,17 €\tIVA incl.\nPaper pergamí A4 200 gr marbre groc 25 Fulls\nPaper pergamí A4 200 gr marbre beix 25 Fulls\nPaper pergamí A4 encunyat 125 gr pell elefant os 25 Fulls\nPaper pergamí A4 encunyat 125 gr pell elefant pergamí 25...\nPaper pergamí A4 encunyat 150 gr parchment blanc 25 Fulls\nPaper pergamí A4 encunyat 150 gr parchment ocre 25 Fulls\nPaper pergamí A4 encunyat 150 gr parchment topacio 25 Fulls\nPaper pergamí A4 encunyat 200 gr marbrejat gris 25 Fulls\n23,89 €\tIVA incl.\nPaper pergamí A4 encunyat 200 gr rústic blanc 25 Fulls\n43,98 €\tIVA incl.\nCartolina marbrejada A4 200 gr blava 100 Fulls\nCartolina amb marbrejat suau a dues cares. Fàcilment cubrible en tipografia offset. Dibuix únic: el marbrejat està fet en la pròpia pasta pel que cap fulla és exactament igual a l'altra. Ideal per realitzar cobertes, targetes, cartes de menú, encartes, etiquetes, etc. Paper de 200 g/m². Paquet de 100 Fulls. mida Din A4.\nCartolina marbrejada A4 200 gr rosa 100 Fulls\nCartolina marbrejada A4 200 gr verda 100 Fulls\n19,57 €\tIVA incl.\nPaper pergamí A4 240g sorra 25 Fulls\nPaper pergamí A4 240g blava 25 Fulls\nPaper pergamí A4 240g crema 25 Fulls\nPaper pergamí A4 240g grisa 25 Fulls\nPaper pergamí A4 240g os 25 Fulls


El pas de l'aigua és, sense dubte, el factor determinant d'aquest poble, que ha viscut històricament marcat per les oportunitats que ha generat la riera de Rajadell. Des de l'època romana l'aigua s'ha aprofitat per moure molins i regar els horts de la zona, però l'esplendor del poble va arribar, abans de la fil·loxera, amb la vinya. Aquest conreu va afavorir la proliferació de cases de pagès, inversions a les masies i la consolidació del nucli antic de la vila.\n- Passejar pels carrers empedrats del nucli antic, sense perdre detall del castell de Rajadell i l’església de Sant Iscle i Santa Victòria.\n- Fer una excursió pels senders que recorren els paratges naturals que integren el municipi.\nLocalitat: Can Servitge, Casetes, les, Monistrolet, Rajadell, Estació, l'\nEl municipi de Rajadell està situat a la part oriental de la comarca del Bages. Està format per diferents nuclis de població i un gran nombre de masies disseminades. La riera de Rajadell, que desemboca al riu Cardener tocant a Manresa, és la via natural que ha facilitat les comunicacions entre el pla del Bages i la Segarra.\nEl clima és mediterrani sec, amb tendència continental, de manera que les temperatures són molt contrastades. Hi predomina el vent de ponent, normalment càlid i sec.\nAmb una llarga tradició de conreu de vinya, el municipi presenta una certa recuperació de l’agricultura de secà.\nLa proximitat a la ciutat de Manresa, ha fet que molts habitants de Rajadell vagin a treballar-hi i trobin en aquest poble un espai de residència agradable. L’increment d’habitatges, permanents i de segona residència, ha suposat la creació de més serveis i comerços al municipi.\nTot i que s’han trobat dues balmes sepulcrals, no hi ha gaires vestigis prehistòrics al terme de Rajadell. Sí que hi ha constància, però, d’un important poblament romà, gràcies als tres jaciments descoberts: la important i luxosa vil·la de Sant Amanç, les restes a l’església de Santa Maria de Monistrol (al nucli de Monistrolet) i el pondus de Can Balard.\nDurant l’edat mitjana, el poder jurisdiccional de la zona va dependre del castell termenat de Rajadell, esmentat per primera vegada al 1063, tot i que el seu territori era més petit que el de l’actual municipi.\nEl llinatge dels Rajadell va acabar-se al segle XVI, i Bernat Joan de Cruïlles va comprar el senyoriu de Rajadell. Els matrimonis van conduir a unificar sota la jurisdicció de la mateixa família els termes que conformen l’actual municipi: Rajadell, Monistrolet, Vallformosa i Vallhonesta.\nEl conreu del cereal, la vinya, l’olivera i el safrà van ser les activitats econòmiques primordials fins a l’arribada del ferrocarril i de la indústria, que va decaure durant la segona meitat del segle XX. L’arribada del turisme de segona residència ha tornat a dinamitzar Rajadell.\nEl nucli de Rajadell té un encant especial gràcies als carrers empedrats i les cases, també de pedra. A més, compta amb la mola del castell (documentat del segle XI, tot i que les parts més antigues de l’edifici actual són del XIII, d’estil gòtic) i l’església de Sant Iscle i Santa Victòria (s. XIV, reconstruïda el s. XVII).\nTambé hi ha la Pinacoteca-Museu, ubicada a l’antiga rectoria, que exposa els quadres del concurs de pintura ràpida que s’hi celebra anualment, a més d’eines tradicionals i mobles dels segles XIX i XX.\nAls afores del nucli urbà, hi ha la vil·la romana de Sant Amanç, on es poden contemplar els vestigis que van deixar-hi els primers pobladors del municipi. Edificat sobre terrasses, en aquest jaciment s’hi han trobat restes romanes, ibèriques i altmedievals, tot i que actualment s’ha conservat l’aspecte que tenia la planta de l’època del baix imperi romà. La carretera C-25 divideix el jaciment en dos sectors: el nord i el sud. Al nord hi ha la zona residencial, mentre que al sud hi ha la zona industrial i de treball.\nEl senderisme és una activitat que té una gran quantitat de possibilitats a Rajadell. L’entorn natural de la població i els vestigis històrics són excuses més que suficients per emprendre una excursió o una altra, a través dels més de 25 quilòmetres de camins senyalitzats. D’altra banda, també es pot practicar el parapent des del cim veí del Collbaix.\nFinalment, cal destacar l’enorme oferta de restauració que ofereix Rajadell, amb mitja dotzena de bons restaurants, que cada cap de setmana atrauen visitants de les segones residències, així com de Manresa o Barcelona.\n- Parc Natural de Montserrat.


Comencen les obres en Sant Francesc, Ramón y Cajal i placeta de la Creu Roja - Actualitat de l´Alt Vinalopó, el Vinalopó Mitjà, l´Alcoià, El Comtat i l´Alacantí\nPer Redacció mayo 14, 2020 junio 24, 2021 0285\nLactuació millorarà l’accessibilitat i comportarà un canvi en el trànsit mentre duren les obres\nJa han començat lobra per a millorar laccessibilitat, amb la creació duna plataforma única, tant en el carrer Sant Francesc com en la placeta de la Creu Roja i Plaça Ramón i Cajal, situats al centre dAlcoi.\nLobra la durà endavant Hidraulicas La Foia SL que va rebre ladjudicació de lactuació al presentar la millor oferta en concret 362.939,50 euros, rebaixant el pressupost base de lobra de 403.737,70 euros, iva inclòs, el termini de duració de la mateixa es preveu en tres mesos.\nLa iniciativa està cofinançada en un 50% per Fondos Feder de la Unió Europea, dins de lestratègia DUSI de lAjuntament dAlcoi. La millora urbanística daquesta part del centre dAlcoi també està inclosa dins de lestudi de reactivació del centre històric i va ser aprovada per la Mesa del Centre.\nDurant les obres hi haurà canvis en el tràfic, en concret el tram que va des del carrer Sant Mateu, placeta de la Creu Roja fins la plaça Ramon i Cajal estarà tallat el trànsit. Els vehicles que pugen per la Costera del Gurugú podran girar a la dreta pel carrer Sant Mateu que canviarà de sentit i a continuació deuran girar a lesquerra per Sant Domènec. En concret pel tram que va entre la Glorieta i el Mercat de Sant Mateu per arribar daquesta manera al carrer Sant Nicolau. Aquest tram de Sant Domènec també canvia de sentit.\nAhir dimecres es va fer una reunió amb els propietaris dels comerços i establiments hostalers per explicar-los tota lobra.\nEl regidor dObres i Serveis, Mobilitat Sostenible i Accessibilitat Universal, Jordi Martínez, explica que: «Lobra que millorarà el carrer Sant Francesc, placeta Creu Roja i Ramón y Cajal, crearà una plataforma única, convertint aquesta zona en accessible i evitant el perill de lliscaments actual. Una obra, cofinançada amb Fons Feder de la Unió Europea, que ens permetrà recuperar lespai per a les persones i seguir amb la revitalització del centre dAlcoi. Una revitalització que també hem impulsat en aquesta zona amb lobertura de serveis municipals i amb les ajudes per a la recuperació de baixos i lobertura de negocis a través de les ajudes de la regidoria de comerç per al centre de la ciutat».\nUn total de 5 projectes per a la nostra ciutat es poden votar als Pressupostos Participatius de la Generalitat Programa “Actualidad Política” amb Enrique Ruiz, portaveu de PP Huit productors representaran la gastronomia de l’Alcoià i el Comtat a la fira Alicante Gastronómica Visita a les obres del futur parc tecnològic i complex cultural de Rodes en Alcoi Els centres municipals de majors recuperen la seua activitat en la nova normalitat Inscripcions obertes per a les conferències de Pere Estupinyà, Manuel Martín-Loeches i Conrado Martínez en la Setmana de la Ciència del Campus d’Alcoi de la UPV Gaudim de la música amb la Primitiva d’Alcoi Llançament del programa Itinerant a la Mancomunitat de l’Alcoià i el Comtat\nJuan José Olivares repasa los puntos más destacados de la Junta de Gobierno Local del Ayuntamiento de Villena\nMañana, sábado 4 de diciembre, entra en vigor...\nEste documento se podrá presentar en papel o en el móvil, junto con...


NGC 2359, el Casc de Thor - Agrupació Astronòmica Sabadell\nEstàs aquí: Inici Grups Astrofotografia Imatges i la seva tècnica NGC 2359, el Casc de Thor\nAquest mes tornem a les nebuloses. La nebulosa escollida és NGC 2359, també anomenada "El Casc de Thor" per la seva similitud amb un casc víking. L'origen exacte d'aquesta nebulosa està encara en discussió, encara que la versió més acceptada és l'expansió d'una massa de gasos original deguda a (i enriquida per) un estel super-massiu i molt calent localitzat en el centre de la zona de bombolla. Aquesta estrella està classificada com Wolf-Rayet (estrella massiva en un estadi pre-supernova) i catalogada com a WR7.\nL'objectiu principal en prendre aquesta foto era captar l'estructura fina de l'emissió d'oxigen (regió blau-verdós de la nebulosa), així com els intricats nusos de l'emissió d'hidrogen (color vermell). Per a la foto vaig escollir prendre les subframes en banda estreta per la seva major contrast i possibilitat d'aportar més detall. Vaig aprofitar 17 imatges de 30 minuts preses amb filtre Hα de 5 nm i 16 imatges de 30 minuts preses amb filtre OIII de 3 nm. No vaig utilitzar fotos fetes amb filtre SII en no aportar senyal diferenciada de la d'hidrogen (en aquest cas) i presentar un major soroll. Les estrelles les vaig prendre amb exposicions curtes de 5 minuts i les vaig afegir a la foto per evitar l'usual tonalitat magenta de les estrelles preses només amb filtres de banda estreta.\nEl telescopi utilitzat va ser un CDK de 51 cm d'Astrofotografia obertura (20"), f/6,8, situat al Siding Spring Observatory (SSO), Coonabarabran, Austràlia, amb una càmera SBIG STX16803 de 16 Mpx.\nEl processat ho vaig fer de manera que es pogués reproduir el color natural de la nebulosa, és a dir, el color vermell és 100% d'Hα, el verd és 100% de OIII i el blau és el 86% OIII i 14% Hi ha (per aportar el senyal d'Hβ). El pre-processat ho vaig fer amb CCDStack i el processat pròpiament dit amb Photoshop CC2015. La fotografia del mes que ve serà Ω Centauri, el cúmul globular més gran que es veu des de la Terra.


Pueyo (ERC) no supera la qüestió de confiança vinculada als pressupostos de la Paeria - El triangle\nAra, l'oposició té un mes per presentar una moció de censura i trobar un candidat alternatiu per a l'alcaldia de Lleida\nL'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo\nL’alcalde de Lleida, Miquel Pueyo (ERC), no ha superat la qüestió de confiança vinculada a l’aprovació dels pressupostos del 2022, a la qual s’ha sotmès aquest dilluns durant el ple de la Paeria. ERC i JxCat -els partits que conformen el govern municipal- han sumat 12 vots a favor, però els comuns s’han abstingut i la resta de l’oposició ha votat en contra, sumant 13 vots negatius entre el PSC, el PP i els regidors no adscrits José Maria Córdoba, Sergio González, Ángeles Ribes i Maria Burrel.\nAra, doncs, s’obre el termini d’un mes perquè l’oposició presenti una moció de censura i trobi un candidat alternatiu per substituir Pueyo, qui podria perdre l’alcaldia de Lleida. En cas que aquesta no tirés endavant per falta de consens, tant els pressupostos com la ratificació de Pueyo com a batlle s’aprovarien automàticament.\nEl PSC, però, ja va avançar que si no superava la qüestió de confiança, demanaria la dimissió de l’alcalde republicà. “Tant ell com ERC hauran de reflexionar sobre si pot seguir al capdavant d’aquest govern, per dignitat hauria de marxar”, va afirmar el líder municipal dels socialistes, Fèlix Larrosa, recordant que “en altres administracions, quan es perd una qüestió de confiança automàticament se cessa del càrrec el màxim responsable, que en aquest cas és Pueyo”.\nL’encara alcalde de Lleida va anunciar que se sotmetria a una qüestió de confiança després que no aconseguís aprovar els comptes municipals per al 2022 degut al rebuig de l’oposició. Ara que ha fracassat, Pueyo ha alertat de la “temeritat” que suposa bloquejar el pressupost.\nla Paeria, Lleida, Miquel Pueyo\nPrevEl pla de Laporta per a convertir al Barça en SA en dos anys


Desfibril·ladors en vehicles de la Policia\nLa Policia Local i Guàrdia Urbana amb desfibril·ladors DEA\nVehicles policials equipats amb desfibril·ladors contra la mort sobtada\nprojecte salvavides\tBlog Juliol 19 2019\t Vist: 11762\nEntre aquests empleats públics estarien els agents de la policia local, els vehicles policials estan en continu moviment dins el propi municipi, una excel·lent forma de cardioproteger les ciutats.\nEls desfibril·ladors portàtils milloren considerablement el temps de resposta, ja que en estar ubicats en vehicles patrulla, la seva actuació és immediata.\nEls desfibril·ladors d'accés públic actuen analitzant el ritme cardíac i tractant la causa principal de la mort sobtada coneguda com fibril·lació ventricular. El cor tremola i és incapaç de bombar sang de manera adequada, està patint una arítmia maligna la qual el desfibril·lador pot resoldre efectuant una descàrrega per recuperar el batec cardíac.\nQuan el temps de reacció és determinant per a la supervivència de qui acaba de patir una parada cardíaca, disposar d'un desfibril·lador i saber usar-lo pot ser la diferència entre viure i morir. Per rutines, coneixement del municipi i la seva proximitat els agents de la policia local solen ser els primers a arribar a el lloc on han patit una aturada cardiorespiratòria, cada any realitzen multitud de serveis humanitaris, i és una cosa que està molt ben valorat per la ciutadania, la qualitat dels serveis públics de salut.\nCom actuar davant d'una aturada cardíaca sobtada?\nEls primers minuts després d'una parada cardiorespiratòria són vitals, i dels primers a arribar normalment són els cossos de seguretat, mantenir les constants vitals fins que arribin els serveis médicoses fonamental per a la supervivència, saber com actuar ajuda ha suportar la situació:\nReconèixer si la persona està conscient i si respira amb normalitat.\nSi no respira hem de demanar ajuda a qui estigui a prop i trucar a emergències al número de telèfon 112. Mentre arriben els serveis mèdics s'ha de fer ús d'un desfibril·lador, el qual s'activarà amb només obrir la tapa.\nMentre arriba l'ajuda de l'112, el desfibriladoranalizará la víctima i ens guiarà sobre maniobres i la qualitat de les compressions, instruccions donades per veu sobre les maniobres de reanimació hem de realitzar.\nSi el cor està Fibrilando l'únic remei eficaç és l'aplicació d'una descàrrega elèctrica aplicada per un desfibril·lador.\nLa instal·lació de desfibril·ladors en vehicles de Policia Local i la Guàrdia Urbana salva vides\nLa formació continuada i disposar de desfibril·ladors portàtils afavoreix que cada any sobrevisquin centenars de persones a una parada cardíaca, en gran mesura gràcies a la vocació d'ajuda i dedicació dels agents de la Policia Local i Guàrdia Urbana, en aquells municipis que disposen d'un desfibril·lador DEA DESA. Són moltes les policies locals que compten amb desfibril·ladors als cotxes policials, compten amb agents formats en RCP i ús de desfibril·ladors. Citem algun exemple com el de la Policia Local de Sant Adrià de Besòs, que han salvat diverses vides practicant primers auxilis i usant el desfibril·lador portàtil de el vehicle policial, o com la Policia Local de Sant Antoni de Vilamajor que recentment han fet ús de l'desfibril·lador que portaven al cotxe de Policia, a conseqüència de la caiguda d'un llamp que va afectar a una dona que passejava pel municipi, a la qual el raig li va provocar una aturada cardíaca.\nUna desfibril·lació precoç redueix les possibilitats de patir seqüeles i augmenta les possibilitats de supervivència\nUna parada cardíaca per mort sobtada és una situació d'emergència, cal actuar en el menor temps possible, arribar al lloc abans de 4 minuts i utilitzar un desfibril·lador per aconseguir una major supervivència són factors determinants que multipliquen les probabilitats de recuperació.\nDesfibril·ladors DEA ubicats a les dependències policials, amb moto, amb bicicleta, en Segway, són equipaments ideals per disposar d'un DEA, ja que ofereixen una àmplia cobertura per accedir a llocs de pública concurrència com; platges, rius, centres esportius, càmpings, bars i restaurants, centres comercials, esdeveniments multitudinaris, festes locals, cavalcada de reis, festivals de música, activitats esportives i populars.\nEn el Projecte Salvavides dediquem tot el nostre esforç en ajudar a crear espais segurs, cardioprotegits i oferir la nostra experiència com especialistes en la cardioprotecció.\nServeis de cardioprotecció Catalunya


Des de zero, sí – El Temps\nInici » OPINIÓ Des de zero, sí\n801 Vistes\tMés notícies La programació en proves de la nova RTVV: dibuixos, futbol, pilota i documentalsEls treballadors de la futura RTVV, punt de friccióMónica Oltra: «A RTVV s’ha trobat a faltar professionalitat» Hi apareixen com els caragols, sempre que plou, i com les sargantanes, sempre que fa calor. Esclaten com un coet quan arriben les Falles, els moros i cristians i les Fogueres de Sant Joan, la santíssima trinitat del calendari festiu valencià. Es posen les mans al cap amb motiu d’un succés qualsevol, i escridassen ben fort perquè les cadenes estatals no diuen ni pruna sobre aquell partit de bàsquet o sobre el derbi futbolístic de cada sis mesos.\nSón, en efecte, els enyoradissos del desaparegut Canal 9, un petit grup d’addictes als fenòmens meteorològics, les festes, els successos i els esports, els ingredients que copaven el sumari dels noticiaris (des)informatius. En la majoria dels casos, els qui troben a faltar una càmera enfocant els flocs de neu que cauen a Vilafranca, una connexió en directe amb la mascletada de la plaça de l’Ajuntament de València o un equip mòbil a la porta de l’edifici de Torrevella on s’acaba de produir un crim acostumen a ser ex-treballadors de l’ens que havien assumit com a pròpies aquelles rutines productives.\nHi combregaren o no, hi van acabar del tot adaptats, i com a conseqüència d’això, ara no acaben d’entendre que faça fred i ningú no en parle detingudament, tan detingudament com calga, o que el València Bàsquet jugue a Krasnodar i no hi haja una entrevista amb l’entrenador explicant que aquell partit, senyores i senyors, és molt important. Curiosament, no troben a faltar notícies sobre corrupció, perquè no n’hi havia gaires, o sobre cultura o espectacles, perquè reivindicar “La revista” o “A la fresca” (quina passió per l’oratge, la d’aquesta gent!) ja seria massa.\nDoncs no. Ni tan sols en situació de temporal, molts valencians no troben a faltar aquella televisió. 40 o 45 minuts de poble en poble, de diluvi en diluvi, quan el diluvi real es produïa cada dia, fins i tot els més assolellats. Aquells (des)informatius eren una oda a la irrellevància, un paraigua immens que tapava totes les vergonyes del partit governant. I això, un ciutadà mitjanament assabentat del que s’esdevé al seu voltant, no pot trobar-ho a faltar.\nEstaria bé que els nostàlgics de l’antiga RTVV propugnaren un altre model de televisió. Disposar d’un bon corresponsal a Alemanya que conte in situ la massacre d’aquest dilluns a Berlín, per exemple. O explicar, en la nostra llengua, el conflicte sirià que ha provocat la mort de l’ambaixador rus a Turquia. Estaria bé que reivindicaren una cadena que, a diferència de l’anterior, haguera emès (ni que fóra en diferit) el darrer concert de Raimon a València, que va tenir lloc dissabte passat al Palau de la Música.\nEn canvi, el clam per tornar a gaudir d’una radiotelevisió valenciana se circumscriu, precisament, a aquells elements que el PPCV va posar a l’agenda dels informatius: oratge, falles i futbol. El pa i circ del règim valencià que els ciutadans van derrocar ara fa un any i mig… Quan aquella televisió, per cert, ja havia desaparegut i no adoctrinava els ciutadans sobre allò que havien de votar. Si haguera continuat emetent, la pluja hauria continuat obnubilant la vista de milers de persones que tan sols sabien (i no sabien) què passava ací a través de Notícies 9.\nLa megafalla de Nou Campanar, els gols de David Villa i les carabasses de rècord Guinness ocultaven la realitat de cada dia: la del saqueig premeditat de les arques públiques. Un saqueig del qual les televisions estatals (les mateixes que alguns posen com a exemple de mala praxi) sí que van parlar a bastament. Caldria agrair-les que hagen dedicat el temps just al temporal de llevant, però que en canvi, sí que obriren els seus informatius amb els corruptes valencians, una cosa que Canal 9, tot i que els tenia al davant dels seus ulls, mai no va fer.\n- Publicitat -\tDavid Villaex-treballadors RTVVNotícies 9oratgeRaimonRTVVValència Basket\tEscrit per


Marina Garcés - Llums i taquígrafs\nFilòsofa i autora de Un mundo común (Bellaterra, 2013)\ni Fora de classe (Arcàdia, 2016)\n“Cal una política basada en els valors i en les dificultats de viure junts”\n1. La concentració de casos de corrupció al nostre país és una confluència de tres fenòmens: el primer i més contemporani té a veure amb el caràcter espoliador del capitalisme, que des de fa més de dos segles ha desfermat una competició global per l’acumulació dels recursos i de la riquesa. Podríem creure que això es pot fer legalment, que hi pot haver un capitalisme legal i no corrupte, però la corrupció va més enllà de la il·legalitat. És la cultura que consisteix a relacionar-se amb qualsevol bé de manera espoliadora. La legitimitat del benefici propi sense altra mesura que la capacitat d’acumular permet justificar qualsevol pràctica, ja sigui el favoritisme, el tràfic d’influències o la concentració de privilegis, que són a la base de la corrupció.\nEl segon fenomen té a veure, com s’assenyala a la pregunta, amb els poders institucionals, familiars i empresarials gestats i consolidats durant el franquisme. Els beneficiats del règim, a qualsevol territori de l’Estat, s’han perpetuat a través del sistema de partits creat durant la Transició. La cultura política que s’ha transmès a través d’ells ha estat la del premi a la fidelitat, sigui al club polític que sigui. L’important és mantenir-se dins, vinculat a la xarxa de favors. Per això en aquest país no hi ha vertader conflicte ni debat polític. Tampoc denúncies que transcendeixin i que tinguin conseqüències importants. La trama està assegurada, d’un extrem a l’altre de la cadena. I les conseqüències, al final, només les paguen les persones individuals: o bé les que no hi participen, o bé les que s’hi enfronten, normalment soles.\nEl tercer ve de més antic. Té a veure amb la construcció d’Espanya com a estat-nació. La història d’Espanya com a estat modern és la de la reconquesta d’Al-Andalus i la de la conquesta d’Amèrica. Per tant, és un país fet pels «conqueridors», és a dir: comptes i reis rapinyaires, mariners pillastres, inversors, comanadors, negrers, etc. Només excepcionalment ha estat el poble –o els pobles– el protagonista de la història moderna d’aquesta península. I cada vegada que ho ha estat, la cosa ha acabat malament. Això té dues conseqüències: poders depredadors i un poble que no ha sentit mai que el país sigui seu. Per tant, cap de les dues bandes no té sentit d’allò públic.\n2. El noms a Catalunya són, òbviament, Pujol i Millet. Però per mi encara és molt més paradigmàtica la corrupció quotidiana, «normal», amb la qual han funcionat ajuntaments, regidories o petites entitats, i les seves relacions amb el món econòmic i empresarial, tant global com sobretot de proximitat. La corrupció anònima i quotidiana és el vertader paradigma d’aquests anys. Qui no sap com aconseguir una llicència d’obra? Qui no ha demanat mai avançar una visita al metge especialista? Qui no ha maquillat un pressupost per ajustar-lo a determinades condicions? Qui no ha fet passar una despesa privada per pública o de l’empresa? Qui no ha pagat sense factura? Qui no ha anat a veure el parent de no sé qui perquè li arregli aquell assumpte pendent?\nQue totes aquestes preguntes ens semblin conegudes, massa conegudes, és el patró de comportament d’un país en què la corrupció és la norma. Això no vol dir que tothom sigui igual ni que tothom en sigui ni responsable ni beneficiari de la mateixa manera. Només faltaria. Hi ha diferències d’escala i hi ha diferències de condició. I òbviament: aquestes diferències passen per la major o menor proximitat amb els poders, ja siguin econòmics, polítics o sindicals, entre d’altres.\n3. Democràcia representativa és un concepte que s’oposa a democràcia directa o radical. Implica uns mecanismes de delegació que, si bé en certa mesura són necessaris en societats tan complexes, tendeixen a l’opacitat, al secretisme i a la perpetuació de les xarxes de favors. Malgrat això, no n’hi ha prou amb criticar la democràcia representativa en abstracte, perquè la democràcia directa sense més tampoc no és garantia contra la corrupció. El problema és institucional i té a veure amb la relació irreconciliable entre les institucions i les persones.\nNo hem resolt el problema que es va plantejar al s. xviii, abans i després de la Revolució Francesa: quines són les institucions del poble, si el poble sencer no pot ser institució i, finalment, la institució està feta de persones? Rousseau, que és qui va pensar més radicalment la sobirania popular sense senyors, plantejava que la voluntat del poble, per expressar-se, no podia tenir delegats ni representants. Però aleshores, qui havia de legislar, si el poble no pot estar permanentment amb ell mateix? Tràgicament, Rousseau concloïa que el bon legislador, només podia ser un sant. I els sants, com sabem, no existeixen. I més ens val.\nPer tant, la qüestió és: entre la proximitat absoluta, políticament impossible, i la delegació expropiadora que obre la porta a tota mena de corrupcions a instàncies cada cop més inabastables, com podem construir avui formes d’institucionalitat social i política que ens permetin exercir una relació prou propera sobre els assumptes comuns, que alhora ofereixi estabilitat i garanties respecte a tot allò que l’acció i el compromís directes no poden assumir? Estem condemnats a lluitar sempre contra un poder que tendirà a ser corrupte per definició, o podem imaginar formes d’organització social i política capaces de fer implosionar, dins d’elles, la presa del poder?\n4. L’ètica i la política són inseparables, però l’ètica no pot ser, per ella mateixa, la solució per a les disfuncions de la política. Dit ràpidament: no hi ha solució només ètica per a la política. La virtut es pot cultivar i compartir, però no hi ha manera d’imposar-la. Això també ho van aprendre durant la Revolució Francesa: quan la llei vol ser l’expressió de la virtut, acaba governant el terror. Per això cal una orientació política de la política. És a dir: basada no només en els valors personals, sinó també en les dificultats de viure junts. «La vida col·lectiva és un infern», deia el filòsof francès Merleau-Ponty. No és un infern perquè siguem tots dimonis, sinó perquè mai serem al cel invocat pel pensament revolucionari de caràcter utòpic. No hi ha solució final.\nEl que cal, doncs, és treball col·lectiu, transmissió de l’experiència acumulada, coneixement històric, educació, molta educació, i una legislació electoral, administrativa i penal sempre en procés, de codi obert, capaç de moure’s amb l’aprenentatge social. Hi ha una cosa que em sembla molt important de pensar: l’honestedat es defensa individualment, però s’aprèn col·lectivament. Ningú no es fa honest sol i una societat bona no és una suma d’individus honestos, cadascun d’ells mirant per si mateix.\nL’honestedat implica l’atenció dels altres i cap als altres. No és que necessiti de la mirada del reconeixement, sinó que depèn de la capacitat de posar-se en el lloc dels altres. És una mesura de la pròpia acció que no depèn del punt de vista particular. Només és realment honesta la mirada que assumeix com a horitzó de la pròpia acció la situació del conjunt de la realitat que compartim. Ser honestos és assumir com a propi l’estat del món i fer-ne un problema comú. Per això no pot haver-hi capitalistes honestos. Poden ser legals però no honestos, perquè la persecució dels propis interessos com a mesura ètica de la pròpia acció és deshonesta per definició.


Canet de Mar | Càmping Victòria - Càmping Canet de Mar, Càmping Catalunya, Maresme, Càmping Spain\nCanet de Mar és un poble de la costa del Maresme situat a uns 42 km al nord-est de Barcelona, a la província homònima. Té una població censada de 14.583 habitants (2019) i una superfície de 5,6 km². El seu fus horari es correspon amb UTC+01:00.\nLimita al sudoest amb Arenys de Mar, a l'oest amb Arenys de Munt, nordest amb Sant Cebrià de Vallalta, nord amb Sant Iscle de Vallalta i finalment a l'est amb Sant Pol de Mar. Geogràficament està ubicat a l'espai marítim del massís del Montnegre, i els turons de Pedracastell en separen el municipì de la Vallalta.\nEl municipi comprèn la vila de Canet, cap administratiu, les urbanitzacions, el castell de Santa Florentina, i el santuari de la Misericòrdia. Comprès a la Serralada Litoral, Canet es pot dibuixar amb pendents pronunciats, embolcallat de gorcs i barrancs que configuren valls naturals inèdites per les que s'hi fan espai els torrents i els rials, que llisquen fins a les grans rieres, alliberen la sorra erosionada per l'aigua i formen les platges amples i diàfanes característiques de la Costa del Maresme.\nLa Serralada Litoral protegeix la població dels vents del nord. Amb temperatures suaus i no gaire contrastades entre estacions, amb una mitjana anual de 16°C. A l'estiu s'arriba a superar els 30 graus i durant l'hivern és inusual baixar a temperatures negatives, ni gaire freqüents les glaçades.\nEstan composades per un fons sorrenc degut a la descomposició de les roques que formen el subsòl canetenc. Tenen una longitud total de més de 2 kilòmetres, són planes i la seva amplària mitjana és de 70 metres, bàsicament de sorra daurada i gruixuda, agradable i balsàmica al tacte.\nLes platges disposen d'un fàcil accés a peu o en bicicleta i estan delimitades per balises fins als 200 metres. La fondària de l'aigua augmenta gradualment des dels pocs metres i forma una plataforma d'aproximadament 7 metres de fondària en els primers centenars de metres del mar.\nLa fesomia de Canet és, en conseqüència, de mar i muntanya, de platges i boscos, de rials i rieres, de cales i vores de mar, de rutes turístiques, tant fa si d'aigua o de sorra.\nDe gran tradició tèxtil, marinera i turística, és també un important centre cultural per les seves esglésies de Sant Pere d'estil gòtic (segle XVI), el Santuari de la Mare de Déu de la Misericòrdia d'estil neogòtic (segle XVI), i per les seves cases modernistes projectades per Lluís Domènech i Montaner, entre d'altres. Canet és la població que, proporcionalment amb la seva superfície, gaudeix de més patrimoni modernista.\nA Canet hi va viure i treballar el reconegut arquitecte, professor, humanista i polític Lluís Domènech i Montaner (1850-1923).És en aquesta localitat on es van conceptualitzar i definir obres tant rellevants com el Palau de la Música Catalana o l'Hospital de Sant Pau i de la Santa Creu, de Barcelona.\nCanet hi podreu admirar la Biblioteca (antic Ateneu Canetenc) o la Casa Roura, reconvertida en restaurant, la Casa museu Domènech i Montaner, on hi va viure i desenvolupar la seva obra l'arquitecte, i una llarga llista de creacions modernistes d'aquest estil arquitectònic a cavall entre els segle XIX i XX. Entre elles, la reforma del Castell de Santa Florentina, antiga masia fortificada restaurada en el segle XIX.


Recerca - Casos i coses | Revista 67\nEstalvi d’energia = estalvi de diners\nAlguna vegada heu pensat quant consumeix la vostra vivenda?\nMolt probablement us haureu plantejat com reduir la despesa en calefacció o refrigeració.\nEls edificis són els responsables del 40% del consum final de l’energia i del 36% de les emissions de CO2 (diòxid de carboni) a tota la Unió Europea.\nFins fa uns anys, al segle XX, els edificis es feien amb una qualitat mínima i després es buscava el confort a dins omplint-los d’aparells que ajudessin a aconseguir-ho, sense tenir en compte la quantitat d’energia que es necessitava.\nAvui en dia, els edificis de nova construcció ja estan sotmesos a complir amb normes que fan que el seu consum i les emissions siguin molt baixos (A finals del 2018 els edificis públics han de ser de gairebé consum zero i al 2020 els privats). Es a dir, es busca el confort amb la menor aportació externa, aprofitant al màxim només el beneficis de la pròpia construcció.\nI els edificis ja construïts fins avui en dia? Una manera de saber-ho és mitjançant un certificat energètic. Un document que avalua el consum d’energia i emissions de CO2 i en el que es qualifica l’eficiència amb lletres que van des de la A a la G, igual que s’avaluen els electrodomèstics. Tothom haurà vist les etiquetes quan els va a comprar.\nI que volen dir aquestes lletres? Dues vivendes iguals de mida i número d’habitacions amb lletres diferents poden suposar una gran diferència de despesa anual.\nAquest document, simplement informatiu (no obliga a fer res un cop emès) és obligatori des de 2013 per a aquelles vivendes en venda o en lloguer i té una validesa de 10 anys. També es pot fer voluntàriament si un vol saber quant consumeix i com reduir aquest consum i part tant reduir la despesa econòmica que ens suposa fonamentalment la calefacció o l’aire condicionat (o ventiladors) segons l’època de l’any.\nA part de les dades de consum que aporta sobre l’estat actual de la vivenda, la part més important són les possibles opcions de millora, que es basen en l’aplicació dels següents passos:\nNecessitar Poc (Reduir la demanda)\nOptimitzant l'orientació i aprofitant les condicions de l’entorn\nActuant als tancaments de l’edifici: parets i cobertes\nSer Eficient (Escollir sistemes d’aclimatació òptims)\nSer Net (Incorporar energies renovables)\nEvitar el malbaratament (Optimitzar l’ús i la gestió)\nL’objectiu final seria aconseguir un edifici de consum nul, l’anomenada Casa Passiva, o gairebé nul.\nNo s’ha de pensar que sempre implicarà molts diners. Amb la detecció adequada del punts febles de vegades es pot guanyar confort amb una petita inversió.\nUn exemple són les infiltracions d’aire a través de finestres poc hermètiques, caixes de persiana, portes d’accés a les vivendes, conductes mal segellats, etc… que poden incrementar la demanda energètica en un 15%.\nI això es pot solucionar incorporant al perímetre de les portes o finestres una tira d’aillant adhesiu, aconseguint un millor aïllament. Un sistema que costa menys de 5€ i estalviarà molt.\nAl 2008 es va començar a construir des de zero tota una ciutat, prevista per a 50.000 habitants.\nMasdar, que significa font, recurs, és una ciutat ecològica dissenyada i situada a Abu Dhabi, Emirats Àrabs Units. Estarà proveïda per energia solar i el seu objectiu és no només ser sostenible sinó que s'autoabasteixi per si sola.\nO un altre exemple habitual és el d’incorporar aïllament tèrmic a una façana o coberta. Aquests materials aconsegueixen que amb pocs centímetres de gruix es produeixi una gran millora de confort, i per menys de 40€ es pot cobrir una superfície de 10m2.\nEn conclusió: un bon anàlisi i una inversió econòmica, que es pot amortitzar amb el temps, poden ajudar a millorar el vostre confort a casa, a part de col·laborar a la millora del medi ambient.


La pujada de la llum, la gasolina i les fruites dispara l'IPC a l'agost al seu màxim des de 2012 - À Punt\nLa pujada de la llum, la gasolina i les fruites dispara l'IPC a l'agost al seu màxim des de 2012\nLa inflació creix durant el mes passat un 3,3%, quatre dècimes més que al juliol, i un 3,4% a la Comunitat Valenciana\nLa inflació continua pujant / À Punt NTC\n14 de setembre 2021 - 10:14\nEls preus continuen la seua escalada. Les dades d'inflació (IPC) corresponents al mes d'agost, que publica l'Institut Nacional d'Estadística (INE) reflecteixen un repunt del 3,3%, quatre dècimes més que el mes anterior. Aquestes dades confirmen l'avanç de l'IPC publicat a finals del mes passat. Amb aquest repunt, el sisé consecutiu enguany, la inflació se situa en nivells desconeguts des de 2012. A la Comunitat Valenciana, a més, els preus han pujat un 3,4% en agost, xifra que suposa una dècima més que al conjunt d'Espanya i cinc dècimes més que al mes de juliol.\nLes dades oficials mostren com l'electricitat dispara el seu preu quasi un 35% en l'últim any i l'oli d'oliva és un 25% més car. Per a pal·liar l'impacte d'aquestes pujades en el rebut, el govern va baixar del 21% al 10% l'IVA de l'electricitat i es va suspendre l'impost a la generació (7%). L'INE mostra que al repunt dels preus durant el mes d'agost ha contribuït, principalment, l'encariment de l'electricitat, però també de les fruites, dels automòbils i dels carburants per al transport personal.\nL'enquesta també recull la inflació subjacent (la que no té en compte els aliments no elaborats ni els productes energètics), que va pujar una dècima a l'agost, fins al 0,7%, amb el que se situa més de 2,5 punts per davall de l'índex general.\nLa taxa anual de preus va pujar en totes les comunitats autònomes durant el mes passat.


Dietari operístic: VERSIONS COMPARADES\nposted by Jaume Radigales at 23:38\nMolt bé Jaume: Veritablement la música de la cavalcada de les valquiries s'insereix molt bé a les escenes bèliques. Crec que els nazis varen fer seva la música de Wagner pel sentiment épic que si desprén.\nMentres llegia i mirava el teu article recordava el Requiem de Mozart, que tantes vegades s'ha fet servir per escenes on s'hi reflecteix la mort.\nHi han músiques que poden descriure tan bé els sentiments de l'ànima!\nJa ens ha arribat el primer regal de Nadal amb el teu post. Enhorabona!\nPots afegir el fragment de la pel.lícula de Sam Mendes, "jarhead", on els soldats que visionen el film de Coppola, coregen la cavalcada amb molt d'entusiasme, abans de viatjar cap a l'Iraq.


> El PSC obté una majoria àmplia a nivell de tot el país i de la gran majoria de les comarques.\n> CiU ha guanyat a Osona amb un 33%, dels vots, seguit del PSC(27%), ERC (23%), PP (9%) i ICV (6%). La federació nacionalista guanya en 40 dels 51 municipis d'Osona. Vic és la ciutat més important de Catalunya en què ha guanyat CiU, tot i que la coalició ha fet els seus pitjors resultats en 25 anys.\n> El PSC guanya a Manlleu, Torelló, Balenyà, les Masies de Voltregà, Vilanova de Sau, Montesquiu i Sant Martí de Centelles.\n> ERC dobla el percentatge a Catalunya i és l'únic partit que creix en nombre de vots, tot i la forta abstenció. Guanya a Calldetenes, Muntanyola, Sobremunt i Sant Julià de Vilatorta.\nPàgina especial de resultats (TV3)\nResultats als 51 municipis d'Osona (El Punt)\nFotos i vídeos dels actes de campanya\nActes electorals de Convergència i Unió\nDaniel Ortiz i Ramon Espadaler\nVila Masramon (Gurb)\nActe central amb: Artur Mas, Jacint Codina i Josep M. Matas.\nBarcelona Estació del Nord (carrer Nàpols 42)\nActe final de campanya amb: Jordi Pujol, Artur Mas, Josep A. Duran i Lleida i Ignasi Guardans.\nActes electorals d'Esquerra Republicana de Catalunya\nJosep-Lluís Carod-Rovira (secretari general d´ERC) i Bernat Joan (candidat a les eleccions europees) visitaran el mercat de Vic. Tot seguit, a les 12:30 h es reuniran al Casino de Vic amb el col.lectiu "Amic Amazic".\nActe electoral a St. Julià de Vilatorta a l´Aula de Cultura (Plaça Marquès de Vilallonga). Amb la presència d´Isabel Nonell (diputada al Parlament de Catalunya).\nMíting electoral europeu a Torelló, amb Carod-Rovira, Bernat Joan i el candidat osonenc Josep Company.\nSeu comarcal d'ERC-JERC d'Osona (C/ Morgades, 48, Vic)\nRoda de premsa amb la Laura Ribaldaiga, candidata de les JERC al Parlament europeu. Al llarg de l'acte, s'exposaran les propostes de les JERC en política de joventut a nivell europeu.\nActes electorals del PSC\nEl PSC celebrarà al Palau Sant Jordi l'acte electoral "més multitudinari que està previst a la nova Europa dels 25 Estats durant aquesta campanya de les eleccions europees", segons fonts del partit. L'acte comptarà com a protagonistes amb Pasqual Maragall i José Luis Rodríguez Zapatero i tindrà lloc dijous vinent, dia 10 de juny, a partir de les set de la tarda amb la presència també del cap de llista, Josep Borrell, i José Montilla.\nActes de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP)\nSala actes de Gestiomat\nParlarà: Pep Comeres, cap de llista de les municipals de Vic per la CUP i candidat número 4 a les europees.\nAl local del "Niu"\nActe comarcal del Lluçanès. Presentació de la candidatura i els objectius de la CUP Intervindran:\n- Anna Gabriel, regidora de Sallent per la CUP i candidata número 3 a les europees.\n- Pep Comeres, cap de llista municipal de Vic per la CUP i candidat número 4 a les europees.\nOrganitza: grup de suport a la CUP del Lluçanès\nJesús Artiola, cap de llista de la CUP al Parlament europeu, Toti Joanola, candidat de la Garrotxa, i Pep Comeres, candidat dOsona, faran un acte de rebuig al procés seguit en lanomenat Túnel de Bracons, consistent en una roda de premsa en la zona dobres. Lacció, a banda del significat sobre el procés seguit primer per CiU i després pel Tripartit, així com per les conseqüències sobre el territori que comporta i comportarà encara més en el futur, es fa en un moment en què problemes comencen a aparèixer mostrant les greus conseqüències duna política que està més pendent dafavorir i acontentar els grans capitals financers, especulatius, de la construcció, etcètera- que les necessitats de la gent i el territori. Una política en la línia del que ens preparen a Europa i que un cop més mostra la manca de capacitat per decidir el model de territori que necessitem i volem; una planificació que no vol tenir per interlocutors els moviments socials.\nParlaran: Francesc Ribera "Titot" i Pep Comeres.


Quan el creixement se sent difícil: sincronies, resistència i el viatge de l’heroi - Esperit\nQuan el creixement se sent difícil: sincronies, resistència i el viatge de l’heroi\nHi ha una expectativa comuna, especialment en cercles conscients i espiritualment conscients, que tan bon punt caminem pel nostre autèntic camí, l’univers ens obrirà totes les portes i podrem avançar sense esforç cap al nostre destí. Com l’herba que creix fàcilment, també ho és la nostra evolució cap a una vida millor que sigui suau i directa. Però, aquesta expectativa és vàlida i ens serveix?\nL’expectativa de facilitat prové d’un fenomen ben observat, és a dir, que el nostre autèntic camí està senyalitzat per sincronicitats . L’estudi d’aquestes “coincidències significatives” es remunta a l’emblemàtic psiquiatre suís Carl Jung. Un dia, mentre una pacient massa racional li explicava un somni en què li donaven un escarabat daurat, un insecte similar va tocar la finestra. Jung va agafar l’insecte i li va donar a la dama: “Aquí teniu el vostre escarabat”, va dir. Aquesta sorprenent coincidència li va semblar tan profundament significativa que va 'perforar el forat desitjat a la seva racionalitat'.\nAquest fenomen s’ha trobat rellevant no només pels psicoterapeutes, sinó també per als cercadors espirituals de tota mena. Tan bon punt comencem a trobar el nostre camí, ens trobem amb aquestes coincidències màgiques, que no només són significatives, sinó que són útils. Trobem el 'a l'atzar' llibre o article que respongui a la nostra preguntes , topem 'accidentalment' amb la persona que ens ajudarà a assolir el nostre objectiu o trobem algun rètol que ens porta a la casa adequada, a la persona adequada, al tipus de treball adequat.\njugant dur per obtenir regles de missatges de text\nEl principi de sincronicitat encara inexplicable, però molt real, funciona aquí, que connecta el nostre món interior amb les experiències externes. Com més estem sintonitzats, més estem 'en el flux', més sovint experimentem la sincronicitat.\nAixò significa, però, que el creixement personal sempre és tan fàcil com caminar per un camí ben fressat? Vol dir això que ens sentirem bé i ens recolzarem durant tot el camí mentre prosperem per una vida millor? Vol dir això que, sempre que ens trobem amb obstacles i dificultats, anem pel camí equivocat?\ngràcies per mostrar-me com és un fals amic\nPer respondre a aquestes preguntes, hem d’entendre alguna cosa important sobre la naturalesa bàsica de la vida mateixa. A mitjan segle XX, el mitòleg Joseph Campbell va estudiar mites, llegendes i contes de fades de tot el món i va arribar a una conclusió sorprenent: totes les històries del món comparteixen la mateixa estructura, que va titular 'El viatge de l'heroi'. (En ser jo mateix un narrador d’històries, en realitat vaig intentar elaborar una història que no encaixés. Intentant ser l’advocat del diable, encara no podia! Sempre que se’m va ocórrer alguna cosa que fos fora de l’esquema campbellià, no va ser un era una mera 'agenda telefònica'. No tenia cap dinàmica.)\nAquesta estructura bàsica d’una història, que Campbell va descobrir, està tan profundament arrelada a la nostra consciència que sembla que ho sigui el pla, no només per a històries de ficció, sinó per a la vida mateixa. En altres paraules, la nostra pròpia vida s’adapta a l’esquema campbellià.\nRecordo una conversa fascinant amb el doctor Raymond Moody, pare dels estudis propers a la mort, que va assenyalar que això també és el que van dir les persones que han experimentat la mort clínica: 'En el moment de la mort, la vida deixa de ser una història'. La vida és una història que s’acaba en el moment de la mort, quan les nocions mateixes de temps i espai s’enfonsen i el seu lloc ocupa una cosa totalment diferent.\n15 maneres en què l’univers us envia missatges: signes a tenir en compte\nMentre vivim, les nostres vides són històries, per a les quals tenim un pla: El viatge de l’heroi.\nIgual que l'heroi de qualsevol història , quan seguim la nostra pròpia crida a l’aventura a la vida, ens trobem amb amics útils. Però també ens trobem amb enemics, a més d’afrontar moltes proves i proves. Sense aquests, no podem fer-nos més forts i no podem evolucionar.\nPenseu en això com a entrenament de resistència. Si volem desenvolupar músculs forts, hem de donar-los certa resistència, hem d’empènyer o aixecar peses fora de la nostra zona de confort o fer més repeticions o temps més llargs que els que ja estem acostumats. Totes les forces de la natura tenen una contra força. Si establim una intenció poderosa de crear un canvi poderós a les nostres vides, podem esperar ajuda, però també resistència! Psicològicament parlant, trobar resistència pot ser útil de moltes maneres. Ens mostra on és el nostre pors i les debilitats són, i el que hem d'aprendre per créixer fins a un nou nivell de ser.\nPer tant, no hem de rendir-nos i creure que anem en el camí equivocat, només perquè ens trobem amb certa resistència i vivim moments difícils. Tinc un amic molt espiritual, que creu que sempre que va pel bon camí, les coses han de passar sense esforç. Per exemple, va començar a cultivar hortalisses al seu jardí perquè sentia una crida a viure una vida més natural. No obstant això, quan els llimacs van menjar el seu primer producte, va deixar de dir que 'no estava destinat a ser'. Això no és un pensament enginyós. En lloc d’això, podria haver inventat alguna manera orgànica i adequada per als animals per protegir les verdures de les llimacs i compartir les seves troballes amb altres jardiners.\nMolt bé, podeu preguntar-ho, però, com podem distingir entre la 'resistència normal' que hem de superar, dels signes que de fet estem en el camí equivocat? Aquesta és una qüestió molt legítima i important. La resposta rau en mirar tota la situació de manera integral. Si el camí que hem emprès no ens ha semblat bo des del principi, si ni sentíem una demanda particular ni experimentàvem sincronies útils, aleshores realment sembla un camí equivocat.\nquè és el valor net de george lopez\nTanmateix, si sentíem emoció i un propòsit per començar i trobàvem ajuda en el camí, però també començàvem a experimentar dificultats i resistències, podem tractar totes les coses negatives que apareixen com a monstres en un conte de fades; estem destinats a superar. Aquest enfocament només ens farà més forts i més savis al final.\nPer descomptat, hi ha un enemic antic i poderós que ens pot fer sentir malament, fins i tot quan la vida es dirigeix cap al millor. Aquest enemic ho és por . Condicionats a romandre dins de les restriccions de situacions conegudes, com a éssers humans estem obligats a experimentar algunes molèsties quan la vida canvia, independentment de si és per bé o per mal. Per tant, cingueu-vos i deixeu anar la por que estem dirigint cap a moments turbulents, però, com més no pot néixer el nou si, primer, no permetem desmantellar el vell ...\nquè significa mentir per omissió\ncom superar el ressentiment en una relació\ncom ajudar un amic en una mala ruptura\non trobar-se en una primera cita\ncom dir-li al teu amor que t'agrada


I ara, què?: Operació bikini\nCom cada any, arriba l'operació bikini.\nI com cada any, a més de menjar menys i més sa (més verdures, més planxa, menys crumpets amb nocilla, més gaspatxo, menys calamars farcits, més entrepans de pa integral, menys pollastre amb samfaina...) també s'incrementa el nombre de visites al gimnàs municipal que pago religiosament cada mes.\nEls gestors de l'equipament esportiu municipal (que és el nom oficial del meu gimnàs municipal) tenen la simpatia de canviar-nos l'horari cada trimestre, de manera que les classes que t'anaven bé d'horari i els professors que et queien bé van a petar a les 12 del migdia perquè els avis jubilats i els aturats puguin fer condicionament físic amb comoditat. A les 8 del vespre ens deixen classes tan apassionants com: bodypump, steps, spinning i altres entrenaments salvatges.\nDissabte al matí solien fer una classe per a totes aquelles que som unes pringades i currem durant la setmana en feines amb horaris fixos. Es tractava de classes on la majoria érem dones d'entre 25 i 40 que l'única cosa que volem és que no ens caiguin les carns abans d'hora, després d'estar assegudes al davant d'una pantalla d'ordinador una mitjana de 8 hores al dia.\nDoncs ara, no. Ara, la classe de dissabte al matí és un entrenament militar per a marines que no han pogut aprovar l'examen d'ingrés a l'exèrcit dels Estats Units per falta de forma física.\nEl professor (una barreja de sàdic i psicòpata) vol que siguem així:\nI en canvi nosaltres voldríem ser així:\nDes d'aquest humil bloc, proposo als de l'equipament municipal que de cara a l'any vinent, el tercer trimestre es deixin de pijades i posin en un horari decent una classe que es digui: Operació Bikini. I que la programin diàriament, que si no no hi cabem, a la sala!\nPublicat per Àlex a 12:44 p. m.\nJo també aig al gimnàs però només faig pilates o alguna activitat tranquil.la...perquè tens raó hi ha classes que sembla que et preparin per ser un o una rambo qualsevol.\nNo m'ho recordis!!\nJo tenia una profe russa, q en comptes de comptar deia "ar" "ar" "ar"!!! resulta que va ser educada en la fèrrea disciplina exsoviètica (ja està en els seus 40 tacos)... encara q no ho ha confessat, jo crec que deureia ser "soldada" i tot! ens feia anar més rectes...\nKweilan, anar anar, allò que es diu, anar, hi vaig poc, al gimnàs... Ho intento, però pago més que no pas hi vaig. Et recomano GAC, brutal.\nJosep, pensava que estaves ocupat entre campanyes, mentre descansaves... Em sona que en Ridao et demanava ajuda per pujar la participació... No sabia que et sobrés temps (ni que et calgués!), amb tanta feina, per anar al gimnàs! :-))\nG, és una de les qua van presentar a les Olimpíades i que després d'un procés hormonal va decidir dir-se Helmut? Si és ella, actualment treballa en el meu, de gimnàs... Una abraçada, bytheway!\nPetites preguntes quotidianes: per què ens fem tra...\nEl silenci dels claustres, Alicia Giménez Bartlett...


Jo tinc una amiga romanesa i aprenem juntes. Per exemple, jo no sabia que ella creia en Déu. In ens ajudem perquè si passa alguna cosa en la seva o en la meva religió és més fàcil. I crec que no és res dolent tenir una amiga d’una altra religió perquè ens ensenyem.\nAmistat, aprenentatge, religions diferents, ajuda mútua... Aquestes dues nenes, una catòlica i l’altra musulmana, tenen molt de guanyat amb la seva amistat. I potser, el que mostra la seva afirmació, tingui molt més a aportar del que en un primer moment ens podríem imaginar. La convivència en la diversitat religiosa, la bona i fructífera convivència que genera més oportunitats i un món molt millor per a tothom és un dels aspectes clau que ha de poder abordar qualsevol projecte educatiu, ja sigui en horari escolar o extraescolar. I ja sabem que, si aquest fet es gestiona de manera adequada no només es conviu millor si no que els nens i nenes que ho gaudeixen obtenen millors resultats acadèmics.\nPer a què això sigui possible cal abordar algunes preguntes i trobar-ne respostes adequades des de l’aplicació del mètode científic. Per exemple: com és fomenten aquestes amistats interreligioses? Com aquestes relacions ajuden a millorar la convivència en un espai educatiu i, des d’allà, a tot un barri i/o poble? I com, tot això, de manera especial, tindrà sentit si ajuda a millorar l’aprenentatge dels nens i nenes que viuen en els entorns on es fomenten aquest tipus d’interaccions?\nAquestes són algunes de les qüestions que van guiar la recerca d’un dels darrers projectes en els que he tingut la sort de participar durant l’any 2015: Laïcitat multicultural i gestió de la diversitat religiosa als contextos educatius , un projecte finançat per l’AGAUR en el que vam participar investigadores i investigadors de la nostra Facultat, la Universitat de Girona, la Universitat de Barcelona i la Universitat Autònoma de Barcelona. Del treball de camp d’aquest projecte sorgeix la preciosa cita amb la que iniciava aquesta entrada.\nDins de la recerca ens vam trobar amb una escola que, en cinc anys havia millorat dos índex alhora: diversitat cultural i religiosa i millora en els resultats d’aprenentatge (avaluació de competències bàsiques del Departament d’Ensenyament). És a dir, a més immigració, a més diversitat de creences, llengües, realitats familiars.... Millors resultats acadèmics. Quelcom que supera tots els postulats racistes que justifiquen el fracàs escolar de molts nens i nenes i, fins i tot, de centres educatius en bloc, per un índex elevat de diversitat. No es tracta de ràtios. Es tracta de fonamentar la pràctica educativa en allò que es sap que millor funciona. La diversitat cultural i religiosa no és un problema, ans al contrari: a més de desitjable, la seva bona gestió esdevé clau per a que la nostra societat futura sigui, alhora, més competent, competitiva –en el millor sentit de la paraula- i solidària.\nPer tancar aquesta breu entrada us deixaré les quatre recomanacions que vam poder extreure dels resultats finals del projecte. De la seva aplicació sabem que es deriva una millora simultània tant en la convivència com en els resultats de l’aprenentatge:\n1. La primera d’elles és que una bona gestió de la diversitat religiosa també és un factor que, a més de desitjable, reforça la millora de l’aprenentatge dels nens i nenes. Especialment quan, en el seu disseny i desenvolupament es té en compte des de l’aplicació d’actuacions educatives d’èxit* que estiguin avalades per recerques científiques que n’assegurin els resultats òptims de la seva implementació.\n2. No importa si al nostre projecte educatiu tenim molta o poca diversitat religiosa. Cal que impulsem sempre el seu reconeixement des de, coma mínim, el calendari d’activitats i la programació de contingut multireligiós en les diferents activitats.\n3. A més de la importància que té el foment del diàleg inter-religiós, també cal dedicar esforços per a promoure l’intra-religiós. Cal abordar les diferències que també existeixen en les diferents confessions des de les possibilitats d’entesa i respecte.\n4. Contra més puguem impulsar la creació i manteniment d’entorns que fomentin l’amistat inter i intrarreligioses més mecanismes tindrem per desactivar el prejudici i el racisme. Des del treball de camp hem pogut, feliçment, constatar la importància de l’amistat com una de les eines més privilegiades per a la prevenció de conflictes en la comunitat.\nEspero que us hagi fet servei aquest breu apunt. Per saber més sobre el que us he intentat resumir al màxim possible en aquesta entrada podeu recórrer als enllaços que us he anat deixant. I, si amb tot, us sorgeixen dubtes, preguntes o temes de conversa per a aprofundir-hi, estaré encantat d’atendre-us via xarxes socials.\n*Les actuacions educatives d’èxit estan avalades per diferents recerques, de les que en destaquem: un projecte del 7è programa marc INCLUD-ED (http://creaub.info/included/) almenys 5 projectes I+D+i (Superación de la pobreza, EDUFAM, MIXSTRIN, LA mejora de la convivencia y el aprendizaje, Lectura dialógica i més 70 articles JCR, entre els que hi ha en castellà i en anglès)


Taller de costura | Can Batlló\nTaller autogestionat i obert a tothom, amb màquines de cosir i diferents materials de costura, on podreu treballar en els vostres projectes de manera autònoma.\nCal que tingueu en compte que a l’Espai no hi ha cap tallerista que ensenyi a cosir, l’objectiu és aprendre i ajudar-nos entre totes les companyes, ja que n’hi ha diferents nivells i especialitats, a més de molt entusiasme. Seguint aquesta voluntat de gaudir d’un espai d’aprenentatge gestionat de manera comunitària, les peces creades al taller no poden tenir mai cap finalitat lucrativa.\nPer venir al taller només heu de portar un petit cosidor amb el material bàsic que necessitareu (tisores, fil, agulla…) i la roba per poder fer el vostre projecte.\nL’Espai de Costura el construïm i gestionem de manera horitzontal entre totes les persones que el gaudim, i és per això que també totes col·laborem en la seva gestió i manteniment. Podeu contribuir assistint a les assemblees de la Comissió de Costura, netejant i endreçant l’espai, aportant idees, fent torns d’obertura…\nPodeu venir a treballar en les vostres propostes i creacions personals ja sigui a mà o bé amb les màquines de cosir. Paral·lela i periòdicament, realitzem tallers oberts a tothom de tècniques de costura, manualitats, ganxet, etc. tots ells impartits per les companyes de l’Espai.\nBloc 11, Planta Primera, Sala 5\nDivendres de 10.30h a 13h\nPer assistir a l’Espai cal cita prèvia, per i garantir un aforament segur (màxim 6 persones)