Ens hem traslladat a WordPress!\nSi vols seguir estant al dia sobre les novetats d'Els Núvols, visita el nostre nou blog!\na 23.2.15 Cap comentari:\n'NB Ceutical', el millor tractament per a les pells sensibles\nAvui parlem de NB Ceutical, una col·lecció de la prestigiosa marca de cosmètica Natura Bissé especialitzada per a les pells sensibles i/o sensibilitzades.\nTots els productes de la gamma estan fets a base de 30 ingredients pro-tolerance, fórmules hipoalergèniques i lliures d'alcohol i parabens que garanteixen:\nDespertar els mecanismes naturals d'autodefensa cutània i emfortir la pell.\nElevar el llindar de tolerància cutània.\nCalmar, alleujar i protegir fins i tot les pells més sensibles.\nAccelerar el procés de recuperació i regeneració cutània.\nPrevenir l'envelliment associat a la inflamació crònica.\nUn efecte anti-arrugues i anti-gravetat.\nTot seguit et presentem, un per un, els productes d'aquesta col·lecció. Te'n donem tots els detalls perquè descobreixis quin és el més adequat per a tu.\nQUÈ ÉS? Sèrum reparador multi-defensa\nMillora i protegeix la barrera cutània\nAlleugereix instantàniament els teixits danyats\nAporta la màxima hidratació al cutis\nQUÈ ÉS? Crema nutritiva extra-comfort\nNutrició i frescor\nAjuda a millorar el mecanisme d'autodefensa cutània\nRestaura el nivell d'hidratació\nCalma, regenera i protegeix tot tipus de pells\nQUÈ ÉS? Protecció soclar anti-edat\nAugmenta la firmesa cutània\nMinimitza l'aparició de signes visibles d'envelliment cutani\nManté la pell perfectament hidratada durant tot el dia\nQUÈ ÉS? Protecció solar ultra amb control de taques\nAlta protecció per a tot tipus de pells exposades al sol\nMinimitza l'aparició de taques fosques\nAlleugereix qualsevol sensació de tibantor\nDeixa la pell flexible i hidratada\nQUÈ ÉS? Crema netejadora recomfortant\nTextura fresca i lleugera que allibera les impureses cutànies\nManté en equilibri el pH natural cutani\nAtorga un efecte calmant i descongestiona la pell\nQUÈ ÉS? Tònic emfortidor cutani\nTonifica i estimula la pell\nCalma, alleugereix, hidrata i protegeix les pells sensibles i/o sensibilitzades\nQUÈ ÉS? Oli regenerador intensiu\nProducte ideal per al tractament pre i post cirurgia. Especialment indicat per ajudat a regenerar i almar les pells que, com a conseqüència de tractaments oncològics, presenten algun canvi com la sequedat, envermelliment, picor, etc.\nEQUILIBRI I HARMONIA per a les pells sensibles, aquesta és la fórmula de la completa col·lecció NB Ceutical. Per a més informació, truca'ns o visita el nostre centre. Estarem encantades d'atendre't.\na 30.1.15 Cap comentari:\nArriba Nadal a Natura Bissé\nVols lluir una pell d'ensomni aquestes festes? Doncs Natura Bissé t'explica els millors trucs per preparar-te en la seva newsletter. Només cal que cliquis a la imatge per conèixer tots els detalls.\nI, per descomptat, nosaltres et donarem un cop de mà perquè puguis estar més radiant que mai. T'esperem a Els Núvols amb els braços oberts!\na 13.12.14 Cap comentari:\n[PRODUCTE DE LA SETMANA] 'Royal Jelly', de Germaine de Capuccini\nTotes somniem en conservar la nostra pell jove i bella... O no? ;) Així que, sí o sí, el producte d'aquesta setmana t'interessarà!\nEt presentem la ROYAL JELLY de Germaine de Capuccini, una crema facial formulada per Gelea Reial i Extracte de Poria Cocos, la combinació perfecta de nutrició i poder anti-edat.\nL'acció conjunta d'aquests dos components actua enèrgicament sobre la cohesió epidèrmica --una propietat fonamental per preservar la joventut i la bellesa de la pell-- i restitueix la resiliència cutània. El resultat? Una pell protegida dia a dia dels danys provocats per l'estrès extern.\nÉs genial, oi? Doncs si véns a Els Núvols, podràs endur-te aquest pack per només 31,40€!\nQUÈ CONTÉ EL PACK?\nCrema reial pro-resiliència\nÉs un tractament de dia que garanteix l'òptima resiliència cutània, com hem vist, fonamental per preservar una pell bella i jove.\nLa recomanem especialment a aquelles pells que estiguin sotmeses a agressions externes com la radiació ultraviolada, atmosferes contaminades, humitat ambiental, depilació, higiene diària... (És a dir, gairebé el 100% nosaltres...).\nLlet & loció desmaquillant fundent\nEn un sol gest, neteja delicadament la pell d'impureses i restes de maquillatge. La llet es fon immediatament a la pell i es transforma en una loció suau i transparent.\nAixí, aconseguiràs una pell neta, fresca i perfectament preparada per rebre la resta de tractaments de Royal Jelly.\nEstà indicada per a tot tipus de pells, especialment fatigades i exposadeds a un estrès extern extrem.\nQue tinguis una bona setmana! :)\na 24.11.14 Cap comentari:\n[PRODUCTE DE LA SETMANA] 'High Density Lift', de Natura Bissé\nNatura Bissé es converteix de nou en la protagonista del producte de la setmana. Avui us presentem Hight Density Lift, l'última innovació en tractaments facials.\nRecupera la pèrdua de volum en àrees concretes del rostre; aporta una major densitat des de l'interior de la pell.\nRevitalitza i rehidrata el cutis; millora l'elasticitat de la pell, omple les arrugues i les línies d'expressió i remodela l'òval facial.\nL'equip de Natura Bissé ens explica com treure el màxim profit d'aquesta crema facial en 3 senzills passos.\nPer més informació, vine a Els Núvols o fes click aquí:\na 17.11.14 Cap comentari:\n[PRODUCTE DE LA SETMANA] Les Joies de la Bellesa, de Germaine de Capuccini\nDesprés de l'èxit de l'any passat, ja les tornem a tenir aquí! Us presentem les Joies de la Bellesa, de Germaine de Capuccini: irresistibles, sensuals i seductores.\nEs tracta d'una exclusiva colecció anti-edat per aquest Nadal, que presenta diferents tractaments TIMEXPERT, que s'adapten a la perfecció a les necessitats de la pell. Tens 7 opcions per triar.\nQuin tractament és el més adient pel meu tipus de pell?\n1. TIMEXPERT SRNS: RECUPERA\nAjuda a prevenir l'envelliment cutani les 24 hores del dia.\n2. TIMEXPERT RIDES: REGENERA\nInhibeix i omple les línies d'expressió.\n3. TIMEXPERT RIDES X.CEL: REJOVENEIX\nRedueix les arrugues més profundes.\n4. TIMEXPERT C+ AGE: REVITALIZA\nCombat la glicosilació cutània, responsable de l'envelliment.\n5. TIMEXPERT LIFT: REAFIRMA\nLa pell guanya fermesa.\n6. TIMEXPERT WHITE: IL·LUMINA\nUnifica el to i atenua les taques del rostre.\n7. EXCEL THERAPY O2: OXIGENA\nLa millor defensa per combatre els primers signes de l'edat.\nCelebra amb Germaine de Capuccini 50 anys de bellesa amb aquesta exclusiva edició limitada a un preu d'aniversari. Ja pots fer la teva reserva! Afanya't, que volen!\na 10.11.14 Cap comentari:\nEls Núvols organitza una Master Class de Natura Bissé a The Secret Showroom\nEl proper 5 de novembre tens l'oportunitat d'assistir a la Master Class de Natura Bissé a l'exclusiu local The Secret Showroom de Barcelona. T'animem a participar d'una experiència inoblidable i divertida, en què t'ensenyarem tots els trucs per lluir una pell radiant i lluminosa. Una ocasió ideal per conèixer els productes que més s'adapten a les teves necessitats.\nSi vols assistir-hi gratuïtament, pots contactar amb nosaltres al telèfon 936566547. També pots confirmar la teva assistència fent click al banner.\nQUÈ? Master Class de Natura Bissé\nQUI? L'equip d'Els Núvols i tu\nON? The Secret Showroom (Av. Diagonal, 520, 1r 4a, Barcelona)\nQUAN? Dimecres 5 de novembre\nMigdia: de 14 a 16h\nTarda: de 18 a 20h\nT'interessa el bloc d'Els Núvols?


kilometre0.cat - Amanida de tardor Alternar navegació\nAMANIDES, ENTRANTS I APERITIUS Amanida de tardor Amanida de tardor INGREDIENTS\nEnciam variat (fulla de roure, arrissat...)FiguesPeresFormatge curatOli d'oliva verge extraVinagre de xerès o de cavaSal MaldonFruits secs (pinyons o nous, optatiu)\nRentem i centrifuguem l'enciamPelem les peres, les tallem per la meitat al llarg, traiem el cor i fem cada meitat a làmines.Rentem les figues i, sense pelar-les; les tallem en quatre.En una plata posem l'enciam tallat amb els dits i hi afegim els talls de fruita disposats tal com es veu a la foto. Amanim amb la sal, l'oli i el vinagre. Acabem el plat posant unes làmines de formatge que haurem fet amb el pelador de patates.Podem afegir unes nous o uns pinyons.\nPer aquest plat no us donem quantitats, feu al vostre gust. Renteu i eixugueu bé les figues i no les peleu; perden consistència i no queden ben presentades a l'amanida.Cal escollir un bon vinagre i posar la quantitat justa, sense abusar-ne. Trieu un formatge d'ovella curat i consistent; hi ha alternatives al parmesà. Nosaltres n'hem triat un de curat amb romaní, boníssim. Podeu afegir fruits secs al vostre gust. Si poseu pinyons i els torreu una mica a la paella, us agradarà molt.\nUna amanida bona, elegant i fàcil. Què vagi de gust!\nAMANIDES, ENTRANTS I APERITIUS Amanida de tardor Segueix-nos a les xarxes\tRECEPTES


Comissió per a les Residències Públiques a Terrassa demana dades de la situació actual – CONFAVC\nPàgina inicial/General, Notícies/Comissió per a les Residències Públiques a Terrassa demana dades de la situació actual\nComunicat Comissió Residències Públiques de Terrassa (FAVT inclosa).- Abans de tot el nostre condol a tots els familiars i amics de les persones traspassades per causa d’aquest maleït virus, especialment aquelles que dissortadament estaven en residències.\nTambé el nostre reconeixement a totes les persones que estan treballant, fins i tot molt més enllà de les seves obligacions, per minimitzar els efectes adversos d’aquesta pandèmia sobre la societat. Ens referim al personal sanitari, geriatria, serveis de neteja, protecció civil, transportistes dependentes, … i una llarga llista de persones que sense la seva feina, professionalitat i col·laboració seria impossible que socialment es pogués anar endavant.\nSi d’alguna cosa es tenia la certesa des de l’inici de la pandèmia és que afectava sobretot a la gent gran, per tant les residències, els sociosanitaris i l’atenció domiciliària eren focus molt importants.\nAquesta pandèmia ha posat llum a una realitat existent i amagada en molts d’aquests centres, que afecta la qualitat de vida dels residents, evidenciant en alguns casos de maltractament psíquic o físic, de mala alimentació, d’amuntegaments, i deficiències en les cures necessàries.\nLa privatització d’aquests serveis, amb poc o cap control de l’administració malgrat que moltes residències estan subvencionades amb diners públics, n’ha anat minvant la qualitat. Ja funcionaven amb gran precarietat laboral, amb poc personal, mal pagat, amb poc seguiment de metges i infermeres, i sense les condicions sanitàries necessàries. La privatització implica que el negoci es fa reduint personal, salaris, menjar i serveis.\nL’actual sistema de gestió dels serveis socials és molt pervers, aquest sistema mixt en que es barregen constantment gestions públiques i privades, amb competències confuses que aboquen a corrupteles que al final condueixen a un mal servei envers el ciutadà. Nosaltres apostem per una Sanitat i Atenció a Gent Gran bàsicament de gestió totalment pública. ( Comunicat pdf)\nwebeditor2020-05-15T09:49:32+02:0014 de maig de 2020|Tags: Covid-19, gent gran, maltractament, residències públiques, Terrassa|


“Volem que la música tingui un paper, que pugui ser una eina del desenvolupament comunitari.”\nEstatge formatiu a Can Fulló, juliol 2014. Musicop SCLL\nMusicop ha crescut molt, ja és una empresa amb clientela i proveïdors diversificades, situació que li dóna autonomia. I ja desenvolupa allò que els seus socis consideren la tercera fase del projecte estratègic: “Sabem gestionar escoles de música, i se’ns reconeix”, afirma l’Ignasi, professional del piano i del bombardí. “Però nosaltres entenem l’educació musical i la funció de la música en la nostra societat d’una manera molt més àmplia, i el que fem és buscar altres projectes, d’interacció amb l’entorn, amb les escoles de primària, amb les associacions de pares, amb els centres cívics, amb els barris: volem que la música tingui un paper, que pugui ser una eina del desenvolupament comunitari.” A hores d’ara desenvolupen ja sis projectes fora de les escoles de música esmentades. El projecte que en diuen històric, creat a Mataró, es diu “Quatre cordes”. El fan amb l’escola de primària Germanes Bertomeu, del barri de Rocafonda, i l’Ajuntament. Alumnes de tercer i quart, fins a vint-i-cinc, formen una orquestra de corda, violí i violoncel, en horari escolar. Cap d’ells no havia tocat abans. Amb totes les limitacions del cas, subratlla l’Ignasi, “fan música bonica; i això, en el marc de les dinàmiques de pràctica musical i del treball combinat amb l’escola, el barri, els professors del centre, i millorant aspectes de relació social, de pertinença i d’identi-\nTastet d'instruments a l'escola Poble Nou de Barcelona, setembre 2014.\nficació entre la canalla i d’aquesta amb els mestres i a la vegada amb les famílies”. Fa només dos mesos, han començat un altre projecte com aquest a l’escola Poblenou, del barri homònim a Barcelona, amb la diferència que, en lloc de cordes, aquí són instruments de vent; se’n diu “Ven(t)s a banda”. Entre aquests projectes, cal mencionar també el de “Música en família”, per mitjà del qual Musicop pretén provar, com diu l’Ignasi, “camins nous per al desenvolupament comunitari una mica més amples”. I afegeix: “Perquè, és clar, ¿quin és el sector de la gent que vol i/o pot anar a l’escola de música? Nosaltres partim de la idea que la pràctica de la música és núm. 383 - gener 2015 n\nen certa manera un dret que hauria de ser accessible a tota la societat; per tant, hem de buscar diverses formes de poder facilitar l’exercici d’aquest dret.” Només podia ser cooperativa Simultàniament, intenten posar una mica d’ordre intern en el conjunt de la cooperativa. Han passat de les trenta nòmines inicials a les vuitanta (amb trenta-quatre socis); les necessitats de finançament són també ben diferents. Enmig de la tempesta, assegura el president de Musicop, que és un aprenent de cooperativista com la resta de socis, intenten estabilitzar el funcionament de la cooperativa des del punt de vista empresarial. cooperació catalana n


La càmera pot ser obligatòria durant les classes virtuals | Adolescents.cat\nLa càmera pot ser obligatòria durant les classes virtuals\nLa càmera de l'ordinador o tauleta passarà a ser obligatòria durant les classes online si així ho vol el centre educatiu. L'Autoritat Catalana de Protecció de Dades (APDCAT) ha afirmat que els centres educatius poden exigir als alumnes mantenir la càmera activa durant les classes en línia. Aquesta és la conclusió d'un dictamen que ha emès aquesta institució a petició d'una fundació de l'àmbit educatiu.\nAquest nou reglament inclou tant els alumnes majors de 14 anys, com els menors. Tot i això, es demana que es valori si es necessari en tots els casos, tenint en compte l'edat de l'alumne i el tipus d'activitat. La llei deixa molt clar que en cap cas es pot gravar els alumnes perquè pot suposar un tractament "més invasiu", amb l'excepció que sigui necessari en una situació concreta.\nAmb aquesta nova normativa es busca que tots els centres de primària, ESO, Batxillerat i cicles formatius o FP i universitats assegurin i garanteixin la funció educativa.\nEs prioritza la formació a distància\nEn l'actual situació de pandèmia s'ha prioritzat la formació a distància i les classes en línia. Això no exclou el necessari compliment de la resta de principis o obligacions que faríem a l'aula normalment. És normal, doncs, que perquè una classe es desenvolupi bé es requereixi veure de manera contínua l'alumne per part del docent.


25 Octubre 2010 in 2006-2010 | Tags: democràcia\nVaig amb l’Eusebi i la Glòria al dinar- col·loqui amb l’Artur Mas al Cercle del Liceu. Ple absolut al menjador principal i a l’annex del bar, una situació molt excepcional. El candidat ha guanyat en maduresa i en domini del llenguatge i de les idees. Fa una presentació austera molt adequada al marc i encerta al dir que els problemes actuals de la nostra societat no els pot resoldre un partit sol, no depenen només del que ell anomena “canvi polític”, consistent en la seva victòria electoral –el desig normal de qui aspira a la presidència de la Generalitat per tercer cop-, sinó que requereixen l’esforç de tots, dels qui guanyin i dels qui perdin els comicis. Completament d’acord.\n« Domingo, 24 de octubre de 2010


Rolf Tarrach i Siegel - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRolf Tarrach i Siegel\nRolf Tarrach i Siegel (València, 1948) és un catedràtic de física teòrica, que fou president del Consell Superior d'Investigacions Científiques espanyol (2000-2003), rector de la Universitat de Luxemburg (2005-2014) i president de l’Associació Europea d’Universitats (2015-2019).\n(es) Rolf Tarrach Siegel\n← César Nombela Cano – Emilio Lora-Tamayo →\nTeoria quàntica de camps, mecànica quàntica i ordinador quàntic\nFísic teòric i professor d'universitat\nSecció de Ciències i Tecnologia de l'Institut d'Estudis Catalans (membre numerari de l'IEC) (2004–)\nGuifré Vidal Bonafont\n(2015) gran oficial de l'Orde del Mèrit del Gran Ducat de Luxemburg\ndoctor honoris causa, per l'obra Universitat Estatal de Sant Petersburg\nEl 1970 es llicencià en física a la Universitat de València. Doctor en física teòrica per la Universitat de Barcelona, Tarrach va ser catedràtic de física teòrica a les Universitats de València i Barcelona, on ha exercit nombrosos càrrecs acadèmics com vicerector de la UB (1990-1994) i degà de la Facultat de Física (1996-1998). Ha estat també assessor en matèria científica de la Generalitat de Catalunya i del Congrés dels Diputats, i ha fet diverses estades al CERN. Està especialitzat en teoria quàntica de camps, teoria de partícules elementals, mecànica quàntica i teoria quàntica de la informació.\nVa ser President del CSIC entre 2000 i 2003, quan va dimitir per discrepàncies amb la política duta a terme pel Ministeri de Ciència i Tecnologia d'Espanya. Des de 2005 fins al 2014 va ser rector de la Universitat de Luxemburg.\nEn possessió de la Creu de l'Orde d'Alfons X el Savi i de l'Encomana de l'Orde d'Isabel la Catòlica, ha estat guardonat amb nombrosos premis nacionals i internacionals, i és doctor «Honoris causa» per la Universitat de Sant Petersburg. Des de 1993 és membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i des de 2004 de l'Institut d'Estudis Catalans.\nEl 1980 va rebre el Premi Eduard Fontserè de l'IEC. El 1996 va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya per les contribucions a la teoria quàntica de camps i en particular a la teoria de les interaccions fortes de les partícules elementals, i també per l'activitat formativa, divulgativa i organitzativa associades a aquestes investigacions.\nP. Pascual i R. Tarrach, QCD: renormalization for the practitioner, Berlín, Springer, 1984,\n↑ El presidente del CSIC deja el cargo por discrepar con Ciencia y Tecnología a El País, 25 de gener de 2003\nBreu biografia al web del Consell Superior d'Investigacions Científiques.\nEntrevista al Dr. Rolf Tarrach i Siegel.\n9 de novembre de 2000 - 22 de febrer de 2003 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Rolf_Tarrach_i_Siegel&oldid=24652332»\nDarrera modificació: 27 ago 2020 a les 02:16\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 ago 2020 a les 02:16.


Aeribalta - Aviació: LA FESTA AL CEL 2011.\nLA FESTA AL CEL 2011.\nS'ha completat definitivament el 20è aniversari de la Festa al Cel, manifestació aeronàutica desplegada al cel marítim barceloní a on milers de persones han pogut admirar les evolucions dels equips participants amb els seus avions, festa que queda instaurada com esdeveniment aeri tradicional a Barceloa.\nNo hem d'oblidar que l'aviació a Espanya es va iniciar a Barcelona amb el vol controlat d'un Bleriot XI pilotat pel francès Julien Mamet el dia 11 de febrer de l'any 1910, espectacle que es va perllongar fins als dies 17 i 20, on en Mamet va efectuant variades i àmplies voltes d'alguns minuts de durada sobre l'hipòdrom de Casa Antunez (Can Tunis, segons la veu popular) vorejant la muntanya de Montjuïc.\nTambé cal fer esment que en aquest any 2011 es cumpleixen els cent anys del primer vol d'una aviadora a Barcelona i a Espanya, el qual va ser possible, gràcies a la presencia de l'aviadora francesa Hélène Dutrieu que va volar el dia 12 de febrer del 1911 amb un biplà en al mateix hipòdrom de Can Tunis, just a un any del Bleriot amb Mamet al seu comandament.\nCada un dels participants que consten en la llista a continuació, és un link que obra informació al respecte de cadascun d'ells.\nEl diumenge dia 2 d'octubre el Festival Aeri s'ha succeït segons aquest horari:\n- Breitling Jet Team 12:00 12:20 20\n- Carrusel CESDA 12:21 12:27 6\n- Paramotors Barcelona 12:28 12:36 8\n- Carrusel ACBS 12:37 12:45 8\n- Victor Chmal 12:46 12:53 7\n- PAPEA 12:54 13:14 20\n- Patrouille de France 13:15 13:40 25\n- Fundació PAC 13:41 13:49 8\n- Puma SAR 13:50 14:00 10\n- A320 Vueling 14:01 14:09 8\n- Patrouille Suisse 14:10 14:33 23\n- Svetlana Kapanina 14:34 14:42 8\n- F-16 Holandés 14:43 14:55 12\n- Breitling Wingwalkers 14:56 15:08 12\nAmb aquesta última exhibició ha acabat la retransmissió televisada en directe des Esport3.\n- Proyecto Alas 15:09 15:15 6\n- Canadair Grupo 43 15:16 15:28 12\n- F-16 Belga 15:29 15:41 12\n- A320 Spanair 15:42 15:50 8\n- Equipe de Voltige 15:51 16:01 10\n- Patrulla Águila 16:02 16:27 25\nAmb l'exhibició de la Patrulla Àguila s'ha clos el Festival.\nEn aquesta edició de la Festa al Cel, a l'Aeroport de Sabadell, a diferència d'altres ocasions i exceptuant els avions i helicòpters de L'Aeroclub i la flota de la Fundació Parc Aeronàutic de Catalunya, hi han fet base únicament dos dels quatre Boeing Stearman del Breitling Wingwalkers Team. Amb el benentès que el Sukhoy 29 en el qual han realitzat les demostracions d'acrobàcia els pilots Svetlana Kapanina i Victor Chmal forma part de la flota de L'Aeroclub.\nÉs obvi que l’escassíssima ocupació de l’estacionament per equips forans, ha d’haver estat produïda per l’estalvi que des l’Ajuntament de Barcelona s’ha hagut d’aplicar.\nA continuació oferim una sèrie d'imatges dels avions que des de l'Aeroport de Sabadell han concorregut a la Festa al Cel.\nEl primer grup correspon al Boeing Stearman del Breitling Wingwalkers Team, quin autor ha estat el reconegut spotter, i bon amic nostre, en Roff Szamik.\nLes dues acròbates, a l'esquerra la Charlotte Voce i\na la dreta la Danielle Hughes.\nLes següents imatges corresponen a Aeribalta.com.\nAmbdós pilots dels Boeing Stearman, a l'esquerra en David Barrell i\na la dreta en Martyn Carrington.\nELS DOS ASOS DE L'ACROBÀCIA\nEls dos asos participants a la Festa al Cel,\nna Svetlana-Kapanina i en Victor Chma.\n- Fotos ontingudes a la Xarxa d'Internet. -\nAquest és el Sukhoi 26 amb el qual ambdós campions d'acrobàcia\nvaren dur a terme l'exhibició a la Festa al Cel. Foto d'Aeribalta.com\nHeus ací un vídeo on es pot veure a l'Svetlana Kapanina realitzant\nla preparació i l'actuació en una de les seves proves d'acrobàcia.\nL'Aeroclub hi ha participat amb 8 aeronaus de la seva flota, entre elles un bimotor i tres helicòpters, la qual amb els anys ha esdevingut la més nombrosa, respecte de qualsevol altre aeroclub existent a Europa, i que a la vegada és el segon amb més hores volades de la comunitat europea.\nModels i Links dels aparells que en aquesta ocasió han participat a la Festa al Cel:\n- Cessna 172 SRJ\n- Tecnam P2006T Bimotor\n- Zlin Z-50 LA\n- Mudry CAP 10B\n- Helicòpter Robinson Beta I R22\n- Helicòpter Robinson Beta R22\n- Helicòpter Robinson R44 Raven I\nPremeu amb el ratolí sobre la imatge de sota per engrandir-la i veure una bona part de la flota de L'Aeroclub, on algunes de les aeronaus han participat a l'exhibició del proppassat diumenge 2 d'octubre a la Festa del Cel.\nPer la seva part, el FPAC a la volada de la Festa al Cel hi ha aportat algunes de les seves joies històriques.\n&nbspVegeu-les. A on cada model és un link que obre una foto de l'aparell:\n- Bücker 131 Jungmann EC-FTZ\n- Bücker 131 Jungmann ec-dau -78/14-\n- Cessna 170B EC-AVJ\n- North American Texan T6 AT-60\n- Piper PA-18 EC-JJL\nPÀGINA GOOGLE AMB MOLTS VÍDEOS DE LA FESTA AL CEL 2011:\nPublicat per Aeribalta.com a 22:57


La revolució política i social: del Comitè de Milícies Antifeixistes al consell municipal - José Fernando Mota Muñoz\nJosé Fernando Mota Muñoz – setembre de 2018\n1.1. Els primers dies: el domini del Comitè de Milícies Antifeixistes\n1.6. Les alcaldies de la CNT\n1.7. Reunió de les Corts republicanes al Monestir\n1.8. La fi de Pins del Vallès\nEl 19 de juliol l’esclat de la guerra agafa per sorpresa al poble. A poc a poc s’estén la notícia que hi ha enfrontaments armats a Barcelona, davant d’això alguns veïns es dirigeixen a l’estació cercant notícies, mentre els més agosarats s’encaminen a Barcelona. A Sant Cugat tant els vuit mossos d’esquadra com els cinc carrabiners que hi ha destinats es mantenen fidels a la República. Aviat comença a notar-se moviment de camions i vehicles amb gent armada per les carreteres que travessen el poble.\nA Sant Cugat el mateix 19 ja apareixen armes que les organitzacions obreres tenien amagades. A la tarda homes armats disparen contra la rectoria. El rector intenta fugir, però és aturat. Els armats l’obliguen a treure’s la sotana i a obrir la porta de l’església. Un grup puja fins al campanar on pengen una bandera republicana . Després d’aquest episodi el capellà Anton Guilló es va amagar.\nEl dia 20 la vaga general, decretada per la CNT, és total a Sant Cugat. Els trens que connecten Sant Cugat amb Barcelona funcionen amb irregularitat, onegen banderes vermelles i passen a estar dirigits per un comitè revolucionari CNT-UGT. No tornaran a funcionar amb normalitat fins al matí del dia 24 . Com escrivia el Full: "Immediatament d’iniciada la sublevació feixista, a Sant Cugat, es mobilitzaren les forces proletàries i d’esquerra per contrarestar les forces dels militars traïdors" . Militants armats de les organitzacions obreres controlen el pas de vehicles als Quatre Cantons i fan rondes de vigilància pel poble.\nEl dia 21 la vaga continua. Els camperols que tracten d’anar a treballar les seves terres són obligats a tornar cap a casa. Als carrers es viu un cert caos. El pagès Joan Pahissa escriu al seu diari el dia 22 de juliol: "regna un estat gran d’anarquia, colles armades s’emporten el que els don la gana de les tendas [sic], no es pot treballar, el blat es farà malbé pels camps" .\nEl dia 23 la situació tendeix a normalitzar-se. En aquest dia Joan Pahissa escriu: "la situació ha millorat molt, han fet una crida que a les nou del vespre fóssim tots els pagesos a la Unió per rebre ordres, han dit que demà tots a treballar, a defensar de la mort les plantes que tans cuidados [sic] han de menester i aquests dies les hem deixades abandonades". A més, es fa una crida a tots els pagesos perquè passin "per Casa la Vila a allistar-se per treballa agermanats i amb garanties de seguretat".\nLes organitzacions republicanes i obreres convoquen una reunió a la Sala Tadeo on es crea un Comitè de Defensa Local format pel Centre Republicà Federal, el POUM, la CNT i la Unión de Rabassaires. Amb els dies aquest Comitè dóna pas a un Comitè de Milícies Antifeixistes de Sant Cugat (CMAF) més ample, "constituït per tres elements de la C.N.T., tres de la U.G.T., tres del P.O.U.M., tres de l’Esquerra i Federals, tres rabassaires i tres de la F.A.I." . Estan presents, doncs, l’hegemònic Centre Republicà Federal, adherit a ERC, representat pel seu sector més esquerrà; el Sindicato Único de Artes y Oficios, la CNT local, encara la sindical majoritària; el recentment creat Sindicat d’Oficis Varis de la UGT; el crescut POUM local; la important Unió de Rabassaires local i la FAI, ara dominant a la CNT, que a Sant Cugat estaven agrupats a l’Ateneu Obrer Cultural. A diferència del Comitè Central que funcionava a Barcelona, quedaven fora el PSUC, encara en període d’organització a Sant Cugat i representat pels membres de la UGT i ACR, que a Sant Cugat tenia un perfil massa dretà. . Aquest Comitè anirà prenent protagonisme amb el temps, ja que en un primer moment cada organització actuava pel seu compte, i passarà a tenir la seva seu a Cal Barbany als Quatre Cantons.\nTambé es forma un comitè, relacionat amb el de Sant Cugat, a Valldoreix. Aquest comitè confisca el Casino de Valldoreix, on situa la seva seu, i algunes torres d’estiuejants com la del publicista i advocat Francesc Manich Illa, president d’Acció Catòlica i monàrquic, on s’emplaça una escola, o la de Manuel Borràs Ventura, principal promotor immobiliari de Valldoreix, que s’aprofita com a magatzem per la Col·lectivitat de Paletes. Entre els dirigents d’aquest comitè figuren el carreter Emilio Gómez Pérez, del PSUC i la UR, i el paleta Agustí Carreras Tixeire, membre d’UGT \nA més, a l’Arrabassada va funcionar l’anomenada "patrulla de Pelegrín", que actuà tant a la banda barcelonina com la santcugatenca del Tibidabo .\nEn aquests primers dies el CMAF tracta de controlar els punts neuràlgics de la vila. Posa vigilància a les entrades del poble i l’estació, controla la centraleta telefònica -que havien pres militants del POUM acompanyats d’un carrabiner - i organitza una milícia local dirigida per Jaume Cussó, substituït per Ramon García, també del POUM, que vetlla per l’ordre públic i que, com veurem, inicia la repressió dels elements dretans de la població. També funciona un Subcomité de Milicias Antifascistas CNT-AIT-FAI. El CMAF ordena l’escorcoll de cases de persones benestants, de torres d’estiuejants i d’enemics polítics a la recerca d’armes, diners, valors financers i objectes religiosos. A més, en aquests primers dies són detinguts "personas de dudosa significación republicana y de matiz abiertamente derechista" . En total són una vintena de militants d’organitzacions de la dreta local, que són tancats a l’ajuntament sota la vigilància dels carrabiners . Com veurem aquests presoners serien alliberats davant dels intents de patrulles d’altres localitats d’emportar-se’ls, el que va impedir la milícia local. La majoria d’aquests dretans s’amagarien o fugirien, encara que algun seria assassinat més endavant. Després del bombardeig de Roses pels franquistes, el 30 d’octubre, i com a represàlia serien detinguts disset dretans locals, sent alliberats poc després . En aquests primers dies també es produeixen els primers assassinats polítics, dels que es parla més endavant.\nLa violència també es va desfermar contra l’Església i, a més de l’assassinat dels dos rectors, el de Sant Cugat i el de Valldoreix, el dia 21 seria assaltat el Monestir. A quarts de nou del matí es van presentar a la plaça Octavià dos vehicles amb milicians, segurament provinents de Cerdanyola, i van omplir els bidons que portaven a la benzinera que hi havia a la mateixa plaça, dirigint-se, tot seguit, cap al Monestir . Aviat es van afegir veïns santcugatencs. Els assaltants van treure totes les talles, objectes litúrgics i el mobiliari de l’interior del temple i la Casa Rectoral. Com va passar a molts altres pobles, amb tot aquest material es va fer una gran foguera just davant la porta de l’església, en una espècie de ritual "sacrofòbic", i davant l’atenta mirada d’una munió de veïns que s’havien congregat per veure l’espectacle. Allà, a més de bancs, cadires i taules, van cremar l’altar gòtic i les talles del segle XVI de sant Cugat i sant Pere. La milícia local va impedir l’incendi de l’interior del Monestir i va deixar una guàrdia perquè la gent no s’emportés el que no havia estat cremat. Més endavant, i com a forma de preservar-lo de futurs atacs, el Monestir seria utilitzat pel Sindicat Agrícola com a magatzem. Com veurem, durant els dies següents continuaria aquesta destrucció de símbols religiosos i també serien saquejades i incendiades totes les ermites del municipi i aterrades les creus de terme.\nEl CMAF, a mesura que va aconseguint coordinar a totes les forces antifeixistes, es va convertint en el veritable poder local. Aviat s’organitza en comissions i departaments. La CNT, amb Josep Presas Llenas, assumeix el Departament d’Economia; Ramon Mas de la Unió de Rabassaires porta el Departament d’Agricultura; el POUM s’encarrega del Departament d’Informació i Investigació, del que depèn la milícia local; la Comissió de Proveïments recau en els republicans. Veiem que en el Comitè tenen més pes les organitzacions obreres, per sobre de les republicanes.\nDurant aquest període s’inicia el procés revolucionari al camp, amb la confiscació de finques i el repartiment de terres, i a les indústries, controlades o dirigides pels obrers. A més el CMAF crea "menjadors col·lectius per a les famílies necessitades (...) convenientment assistides amb els objectes requisats de les torres dels senyorets feixistes", requisa locals i torres per les "entitats polítiques proletàries d’esquerra" i les "entitats culturals obreres", i, com hem vist, inicia la repressió d’elements de la dreta local, en una "labor d’higienització". També s’envien trenta milicians al front, es mobilitza a les dones "en la confecció de prendes d’abric per als combatents antifeixistes", s’imposa un impost de guerra als "acabalats de la vila", i s’habiliten "les escoles confessionals pels instituts de la Cultura Popular" .\nL’ajuntament es reuneix per primera vegada des de l’esclat del conflicte el dia 29 de juliol per destituir, d’acord amb el decret de la Generalitat, als regidors que no fossin d’una organització integrada al Front d’Esquerres. Això suposava el cessament de Massana, Garrell i Magriña, mantenint-se de la minoria només Francesc Ribas d’ACR, encara que de fet aquests regidors feia temps que no anaven als plens. Aquests regidors són substituïts pels tres suplents de la llista del Centre Republicà Federal (CRF), Joan Català Rodó, Evarist Feliu Roma i Magí Bartralot Auladell.\nAquest ajuntament té una actuació pràcticament nul·la, ja que les decisions importants, com hem vist, les pren el CMAF, que, fins i tot, nomena els nous funcionaris municipals i autoritza i dóna el vistiplau als pagaments que l’ajuntament ha de fer. L’ajuntament va intentar oferir una petita resistència a les ordres del CMAF. Per exemple, en un primer moment es va negar a cessar cinc funcionaris que el CMAF considerava poc fiables adduint que l’ajuntament no acatava cap ordre referent a l’administració municipal. L’endemà el CMAF els anuncia que si no segueixen les seves indicacions se’ls considerarà també a ells facciosos: Davant d’aquesta amenaça el consistori es fa enrere i, després de recordar al CMAF que els havien estat empresonats pels fets d’octubre, diuen que tot és un malentès i que el problema és que el CMAF no aclareix com s’han de substituir els funcionaris cessats. Finalment, tres dies després, el CMAF nomena als cinc substituts, tots militants d’organitzacions obreres, ordre que acata, aquesta vegada sense cap resistència, l’ajuntament . Aquest petit enfrontament demostra qui governa realment el poble. Entre els cessats estava el metge Nicolás Villar Recio, serà Josep Presas, del departament d’Economia del CMAF, i no l’Ajuntament el que el 9 d’octubre es dirigeixi al metge anarquista Javier Serrano Coello, en aquells moments cap dels serveis tècnics del Departament de Sanitat i Assistència Social, per demanar "un médico que además de ser competente en medicina, tenga un amplio criterio de las cuestiones sociales" \nEl 31 de juliol el segon tinent d’alcalde, Josep Grau, s’entrevista a Barcelona amb la Comissió General d’Ordre Públic i el conseller de Governació, segurament per demanar ajuda per controlar al CMAF.\nLa situació canviaria el 14 d’octubre quan, convocat pel jutge municipal Ramon Mas, es formi el nou ajuntament seguint les directrius marcades pel decret de la Generalitat de 9 d’octubre de 1936. Aquest decret atorgava sis regidors a ERC -a Sant Cugat representat pel Centre Republicà Federal-, sis a la CNT, quatre al PSUC i dos per cadascuna de la resta d’organitzacions amb representació: el POUM, ACR i Unió de Rabassaires. Aquesta composició seguia la mateixa proporció en què estaven representades les diferents forces obreres i republicanes al govern de la Generalitat i, per tant, no reflectia el pes real de cadascuna de les organitzacions a Sant Cugat, que es pot veure millor pel repartiment de responsabilitats. Així, la CNT presideix les comissions d’Economia i Serveis Públics, el Centre Republicà Federal la de Proveïments i Cultura, a més de l’alcaldia, el POUM Governació i Defensa, el PSUC Obres Públiques i Treball junt amb Sanitat i Assistència Social, la Unió de Rabassaires la d’Agricultura i ACR cap. Com veiem, les organitzacions antifeixistes continuen dirigint les mateixes àrees que ja governaven dins del CMAF i de fet, en la majoria dels casos, són les mateixes persones, ara com a consellers municipals, les que portin aquestes comissions al nou consistori.\nEl nou ajuntament està format, doncs, pels representants provinents del CMAF, i és significatiu que cap dels regidors del CRF escollits el 1934 resta a l’ajuntament, ni tan sols l’alcalde Roc Codó, el que no impedirà que després de la guerra passi uns anys a la presó. Aquest canvi es deu al fet que la direcció del CRF és assumida ara pel sector més esquerrà, mentre el sector més moderat prefereix retirar-se. Fins i tot algun exregidor federal és obligat a fer contribucions especials. El nou ajuntament suposa l’arribada d’una nova generació al poder local, ja que la mitja d’edat dels quaranta-vuit consellers que passen per l’ajuntament durant els anys de la guerra està per sota dels 35 anys i això tenint en compte que els últims anys, per la mobilització de lleves, es tenen que nomenar representants de més edat. A més suposa l’arribada al poder de la classe treballadora. Seran obrers, sobretot paletes, manobres i rajolers, els que, junt amb rabassaires, ocupin ara els càrrecs de regidors.\nEl nou alcalde és Magí Bartralot, del CRF, elegit a proposta de la CNT i per aclamació de tots els membres del nou ajuntament. Bartralot, com ja hem vist, era el líder del sector més obrerista del CRF, era un bon orador i tenia experiència municipal, ja que havia estat regidor entre 1931 i 1934. Com a segon alcalde el PSUC proposa a Isidoro Checa de la CNT i per a tercer i quart alcalde el CRF proposa a Lluís García del PSUC i Joan Puig del POUM, tots ells escollits també per aclamació. Aquestes votacions demostren el clima d’unitat que es dóna en aquest moment entre totes les forces antifeixistes, una unitat que s’anirà diluint a mesura que avanci el conflicte. Davant la nova composició de l’ajuntament el CMAF es dissoldrà el novembre, mantenint-se només un comitè d’enllaç a escala sindical entre la CNT i la UGT. El 30 d’octubre el nou alcalde visitarà al president de la Generalitat, al que, com hem vist, ja coneixia d’abans .\nUna de les primeres mides d’aquest nou ajuntament fou el canvi del nom de la població. Ja des del començament del conflicte hi havia alguna col·lectivitat que signava com Cugat del Vallès, sense el sant davant, però el canvi oficial es produeix el dia 19 d’octubre en què "tenint en compte el sentiment general de la població, els moments de transformació que estem vivint, les noves tendències del país i el sentiment popular allunyat de tot signe d’insinuació religiosa" es decideix canviar el nom de Sant Cugat del Vallès pel de Pins del Vallès, ja que aquests arbres són "una de les característiques més remarcables tant pels veïns com pels forasters" de la població . El canvi de topònim l’havia demanat en el ple ACR i sembla que el nom el va proposar el POUM. Aquest canvi, anàleg al que es dóna en altres poblacions amb noms d’origen religiós, seria ratificat per la Generalitat l’1 de gener de 1937.\nL’ajuntament també pren mides en els seus inicis per normalitzar la milícia local, de la que parlaren més endavant.\nTambé s’anuncia la implantació a l’octubre de la targeta de proveïment familiar, igual que passa a Barcelona, com a forma de racionalitzar les vendes i evitar els acaparaments i abusos de preus. A pesar d’aquest anunci el procés de la seva instauració serà llarg. Malgrat tot, aviat s’inicien problemes de subministrament que analitzem en l’apartat del nivell de vida.\nAquest ajuntament inicia un seguit de mides encaminades a minvar el problema de l’atur, que en la construcció local afectava l’octubre a 255 treballadors. S’inicien obres públiques a voreres, clavegueres i dependències municipals i es creen brigades per treballar en els boscos. També es legalitzen, el novembre, les "imposicions sindicals", una pràctica que ja havien posat en funcionament els aturats de la construcció d’altres poblacions el 1931 , consistent en obligar a tots els propietaris de finques urbanes a tancar els solars, fer voravies i arreglar les cases "amb l’advertiment que de no efectuar-ho els respectius propietaris en el terme de cinc dies, ho realitzarà l’ajuntament amb càrrec als mateixos" .\nEn la lluita contra l’atur també van ajudar les subvencions rebudes per obres de clavegueram i voravies. Són subvencions que en el seu dia havia gestionat l’ajuntament gestor radical i algunes noves que s’aconsegueixen ara. La subvenció atorgada en el seu dia era de 460.000 ptes, però no havia arribat, ja que l’ajuntament havia d’aportar el 50% restant i la situació de les finances locals no permetia fer aquesta despesa. El novembre es demanen 50.000 ptes a la Conselleria de Finances per arranjar el carrer Valldoreix, que són denegades adduint que hi ha concedides 100.000 ptes per la Delegació de Serveis Hidraúlics del Pirineu Oriental només a l’espera de completar els tràmits legals . Això ens demostra el caos que eren els comptes municipals en aquells moments. Són amb aquestes 100.000 ptes, i altres 4.000 que arriben per fer voreres, que s’inicien moltes obres . Malgrat aquests esforços l’atur continua augmentant. El febrer de 1937 els treballadors de la construcció només treballaven tres dies a la setmana. L’ajuntament va tornar a demanar ajuda a la Generalitat, a la vegada que es facilitava l’entrada d’alguns dels aturats a la Col·lectivitat de Camperols.\nDurant aquests primers mesos alguns regidors del PSUC i la CNT de Sant Cugat passen a càrrecs a Barcelona, provocant canvis en el consistori. El més significatiu és el cas de Josep Presas, de la CNT, que passarà a ocupar-se de les finances dins del Consell d’Economia de Catalunya.\nAviat apareixen diferències polítiques a l’ajuntament. La primera és sobre el grau d’autonomia de les diferents comissions, que la CNT demana sigui àmplia, com passava en el CMAF. El PSUC s’oposa, encara que de moment triomfa la proposta cenetista, i així els funcionaris municipals són directament assignats a les comissions. Això produirà conflictes, per exemple, entre la Comissió de Serveis Públics i la d’Economia que es disputaran el control sobre la brigada municipal. També hi ha enfrontament perquè algunes comissions aproven comptes sense passar pel ple municipal. Però les diferències més grans, que es donaran entre les forces partidàries de profunditzar la revolució social i les que pretenen estabilitzar la situació, comencen arrel de la retirada, el desembre, dels crèdits municipals a les col·lectivitats, obrint així un debat sobre el paper d’aquestes, tema que, com veurem, seguirà sent polèmic als plens de l’ajuntament durant 1937. Després arribaria el conflicte per la dissolució -el març de 1937- de la Comissió de Defensa, instal·lada al carrer Rius i Taulet 11, en una propietat del fugit Tomàs Musella. El POUM i la CNT van considerar aquesta mesura "una punyalada a la revolució". I més tard per la divisió de la Comissió d’Economia, que estava controlada per la CNT. La comissió va ser acusada de mal funcionament i ERC, ACR, Unió de Rabassaires i PSUC van decidir, amb l’oposició de POUM i CNT, la creació d’una Comissió de Finances, amb representants de totes les forces polítiques, que restava competències a la d’Economia. D’aquesta manera després d’eliminar-se Defensa, controlada pel POUM, es limitava Economia, controlada per la CNT, dues àrees bàsiques. Un altres petit conflicte va sorgir quan el ple va aprovar la "incompatibilitat moral del consistori amb Capel", conseller de la CNT que va assassinar a Jaume Barbany per qüestions personals. També aquesta vegada POUM i CNT van votar en contra, ja que consideraven que aquest assumpte no tenia que parlar-se en el ple.\nEls enfrontaments que se succeïren entre el 4 i el 7 de maig del 1937 a Barcelona, coneguts com fets de maig s’iniciaran per l’intent del comissari d’ordre públic, militant del PSUC, de controlar la Telefònica, col·lectivitzada per la CNT. Aviat comencen els enfrontaments a tota la ciutat entre les forces d’ordre públic de la Generalitat de Catalunya, amb el suport de militants del PSUC, de la UGT i d’Estat Català, contra militants de la CNT i la FAI, amb el suport del POUM.\nEls fets de maig tenen a Sant Cugat una repercussió immediata, amb la declaració d’una vaga, promoguda per POUM i CNT, però aviat s’imposa la calma. . Reclutes del campament militar de situat al poble van ser mobilitzats pel govern, però portats a Sabadell i Barcelona. Arrel d’aquests esdeveniments el ministre de Governació va dictar un ban prohibint la possessió d’armes en la rereguarda per ciutadans o organitzacions polítiques i sindicals. El dia 22 de maig arriben forces d’ordre públic a Sant Cugat. Venen a la recerca d’armes. Escorcollen cases particulars i seus polítiques. Al final del dia han recollit vint-i-dues carrabines -sis d’elles inservibles-, dinou escopetes de caça, un sable, dues baionetes, quatre bombes de mà i setanta-set bales. Aquest material es va lliurar al Camp d’Instrucció de Can Mora . No serà l’última vegada que les forces d’ordre públic cerquin armes a Sant Cugat. A l’agost, en un d’aquests periòdics escorcolls, troben armes a casa d’Isidoro Checa, conseller d’economia de l’ajuntament, dirigent de la CNT local. Checa és empresonat a Terrassa. Aquesta detenció i les freqüents visites policials al poble són criticades pel consistori, ja que es fan sense el permís de l’autoritat local. Isidoro Checa seria posat en llibertat al desembre, perquè les armes trobades, "un mosquetón antiguo, así como municiones y un escopeta y varias armas antiguas", es consideren inservibles. El cas serà sobresegut el gener de 1938 .\nEl 30 d’agost es produeixen les detencions, per guàrdies d’assalt vinguts de Sabadell, de Ramon García Cobacho i Joan Puig Pla, els dos representants del POUM a l’ajuntament, i de Josep Colom, dipositari del consistori i membre també del POUM.\nCredencial de Josep Colom\nEls detinguts són portats a Sabadell i d’aquí a la Jefatura de Policia de Barcelona, on són interrogats, per a finalment ser empresonats a Montjuïc i la Model. El POUM, amb una forta implantació a Sant Cugat, no havia sofert fins llavors conseqüències polítiques derivades dels fets de maig, encara que els domicilis dels principals dirigents havien estat visitats per la policia, però els seus consellers havien continuat assistint al ple amb normalitat. Les detencions provoquen la convocatòria, el mateix dia 30, d’un ple extraordinari. Allà l’alcalde afirma que l’únic que sap és que les ordres de detenció provenen de Sabadell. La Unió de Rabassaires i la CNT denuncien el caràcter polític de les detencions i amenacen amb retirar-se de l’ajuntament si no s’esbrinen les causes en vint-i-quatre hores. A més denuncien que alguns funcionaris municipals venien fent política contra el POUM i que haurien de ser acomiadats per aquesta activitat. Cal tenir en compte que tant dins de la Unió de Rabassaires, com de la CNT hi ha una important minoria de militants del POUM. Finalment el consistori acorda formar una comissió, formada per un membre de cada organització present al consistori, per esbrinar les causes de les detencions i l’estat dels empresonats. L’endemà, en un nou ple extraordinari, la comissió informa que les detencions s’han fet per denúncies d’un tinent coronel i s’acorda, per unanimitat, inclòs el PSUC, enviar una carta demanant l’alliberament dels detinguts. En la carta s’afirmava que els tres detinguts:\n"han demostrado sus hondos sentimientos antifascistas, habiendo actuado con tanta voluntad y entusiasmo por la causa, que han puesto a prueba su abnegación e incluso desprecio de su seguridad personal, por lo que este Ayuntamiento ha quedado extraordinariamente sorprendido de que se efectuaran dichas detenciones, significando que vería con gran satisfacción que se pusieran en libertad a los referidos compañeros".\nEn el ple del dia 1 la CNT presenta un escrit ofensiu contra el POUM trobat a les dependències municipals i el PSUC proposa que s’investigui. El 16 de juny el govern central declara il·legal al POUM. Malgrat això, el 15 de setembre es reincorpora al ple Ramon García. El regidor poumista havia estat reconegut a la presó per un coronel d’aviació, sotssecretari de defensa, amb família a Sant Cugat, que el va avalar com antifeixista perquè fos alliberat. Poc després serà també posat en llibertat Josep Colom, empresonat a Montjuïc . Ramon García agraeix les gestions fetes per l’ajuntament, que havia anat en ple, inclòs el PSUC, a visitar-lo a Montjuïc.\nL’octubre el consistori envia una altra carta demanant la llibertat de Joan Puig, que es troba a la Model a disposició del Jutjat Especial núm. 5 del Tribunal d’Espionatge de València, que s’encarrega del judici de diferents dirigents del POUM. A pesar de totes les gestions Puig no seria posat en llibertat fins al maig de 1938 .\nEl 13 d’octubre arriba el decret de la Generalitat que eliminava al POUM dels consistoris i concedia dos consellers més al PSUC. El POUM, davant d’aquest decret, abandona el consistori sense esperar la formació del nou, demanant el reconeixement de la seva tasca. La CNT manifesta, en la constitució del nou consistori, que lamenta aquest decret, ja que afirma que el POUM sempre ha lluitat al costat seu. També l’alcalde fa un elogi de la tasca del POUM al consistori i es compromet a seguir lluitant per l’alliberament de Joan Puig.\nEl POUM de Sant Cugat venia preparant-se per passar a la clandestinitat des de l’agost. Alguns comunistes havien començat a organitzar una associació cultural per si el partit era il·legalitzat. Quan això va ocórrer, van presentar l’Ateneu Obrer, que té l’acte fundacional oficial el novembre . Aquest Ateneu, com va passar amb altres de tendència anarquista, va ser controlat pel cap de Negociat de Governació de la Generalitat de Catalunya, que els va demanar les dades dels socis de l’entitat .\n1.4. L’altre "fet de maig": el motí del dia 24\nPerò a més d’aquests "fets de maig" Pins del Vallès havia viscut un altre "fet de maig" local. El dia 24 d’aquell mes s’havien produït greus aldarulls a la població, però no motivats per qüestions polítiques, sinó per l’agreujament del nivell de vida. Com veurem amb més deteniment més endavant, des de principis de 1937 escassejaven alguns productes de primera necessitat i especialment el pa. L’acaparament, el mercat negre i l’augment de població de la vila no havia fet més que agreujar la situació. Ni la carta de proveïment familiar, una mena de targeta de racionament imposada a l’octubre, ni la compra de farina i blat que havia fet l’ajuntament, frenen la pujada de preus i la falta de pa al municipi. Les cues davant les fleques per aconseguir pa es formen ja a mitja nit.\nLa situació esclata el dilluns 24 de maig. Tenim el relat d’aquests aladarulls, un veritable motí de subsistències, que ens ha deixat al seu diari Joan Pahissa:\n"Avui aquí a Pins del Vallès hi hagut una manifestació no gens pacífica de dones degut al escaseix [sic] de pa, doncs fa 8 dies que no n’han donat gens. Han anat a Casa la Vila i al crit de volem pa han obligat a sortir al balcó a l’alcalde (Bartralot) que va ser rebut amb xiulets i crits de lladre!, fora!, no et volem! veient-se obligat a ficar-se a dins a corre-cuita i així tots els que intentaren enraonar. En vista d’això demanaren ajut al camp d’instrucció de can Mora que, però, al venir i veure que tenia raó el poble se’n tornaren; veien ells que si continuava així els tocaria el rebre. Telefonen a la Generalitat dient que enviessin forces tot seguit perquè s’havien alçat els feixistes i volien apoderar-se de l’Ajuntament. Arriben uns 30 guardes que al veure’s enganyats es posen a favor del poble. Las dones al veure que es posen els guardes al seu favor perden la por i es posen a registrar las cases de alguns regidors, trobant alguns queviures, entre ells pa. Augmentà encara l’aldarull que al crit de fora l’alcalde, fora aquests lladres i coses per l’estil durà fins al vespre. Es formà un comitè de dones i acordaren l’endemà fer el que fos menester per treure l’Ajuntament, però les coses no surten de vegades tan fàcils com un pensa, doncs per contes de treure l’Ajuntament; van treure amb elles, és a dir, que van agafar a dit comitè i els van dur cap a Barcelona unes quantes hores i això va fer que tothom es fiqués a casa i quedessin les coses com antes [sic], és a dir com antes [sic] no perquè les cartes valien 1, 2, 3 i hasta [sic] 10 pessetes i ara les han posades a 0.25 ptes" \nSembla, doncs, que les detencions, la reducció de preus de la targeta de racionament i la promesa feta per l’alcalde Bartralot de què l’endemà hi hauria pa racionat per a tothom van calmar el motí . El delegat general de la Comissaria d’Ordre Públic, en declaracions a la premsa, va relacionar els aldarulls amb la formació de cues davant dels comerços, "incidentes que la fuerza pública ha cortado, deteniendo a los elementos provocadores"  i afegia "aquests fets no tenen, però, la més petita importància i ho dic per tal que se n’assabenti el públic, avançant-me a les possibles «boles» que sobre això puguin fer correr els conreadors de rumors" . Com veurem, malgrat tot, els problemes amb el pa i altres productes de primera necessitat subsistiren en el temps.\nEl 27 d’octubre es formalitza el nou consistori, seguint la nova representativitat marcada pel decret de la Generalitat: sis consellers d’ERC, sis del PSUC, sis de la CNT, dos d’ACR i dos de la Unió de Rabassaires. Aquests darrers, tal com havia anunciat, i com explicarem més endavant, es neguen a nomenar representants. A més, en un principi, es revoquen dos dels consellers nomenats per la CNT per no estar inscrits al cens local.\nEl decret, a més de modificar la representativitat, reforçava el poder municipal i als alcaldes atribuint-li més funcions en temes com el control de la producció agrària, les Juntes Municipals Agràries, les lleves o la persecució dels desertors.\nEn les votacions per alcalde és escollit de nou Magí Bartralot, però aquesta vegada amb caràcter interí, ja que només rep onze vots, davant dels quatre que rep Pere Cussó, representant també d’ERC i germà del líder local del PSUC. Bartralot va haver d’esperar al novembre per ser nomenat alcalde de forma definitiva. Per segon alcalde és elegit Jaume Cussó, representant del PSUC, també amb onze vots, enfront dels tres que rep Pere Puig de la CNT, i per tercer i quart alcalde Pere Puig de la CNT i Joan Cortadelles d’ACR.\nAquestes votacions demostren que s’ha acabat el clima d’unitat dels primers mesos de la guerra. En el mateix discurs d’investidura Bartralot denuncia el boicot que algunes organitzacions fan a la seva feina. El dia 3 de novembre s’acorda, amb el vot en contra de la CNT, el funcionament en comissió de govern per tal d’agilitzar la feina administrativa, encara que no es posa en marxa fins al gener de 1938.\nLa negativa de l’assemblea local de la Unió de Rabassaires a nomenar els seus dos consellers venia provocada per les prohibicions que s’havien dictat de treure alguns productes agraris de Sant Cugat i per no atendre la seva demanda de tenir més representants al consistori. L’alcalde lamenta aquesta actitud i diu que la representativitat ve dictada per la Generalitat. Dins de la mateixa Unió de Rabassaires local hi ha rabassaires que mostren el seu desacord amb aquesta retirada del consistori. Es tracta del sector més proper al PSUC, que era el partit que més havia insistit en la necessitat de controlar el mercat d’aliments. Així Narcís Vilaró dimiteix de representant de la Unió de Rabassaires i reapareixerà de nou al ple com a representant del PSUC. Per altra banda és la culminació del distanciament entre Unió de Rabassaires i ERC, sobretot, arran de les mides de repressió del mercat negre.\nL’any 1938 s’inicia amb canvis a l’ajuntament. El debat del pressupost i la nova carta financera provoca un nou enfrontament entre ERC i el PSUC. La CNT recolza al PSUC en la seva oposició al pressupost presentat, el que provoca que Magí Bartralot presenti la seva dimissió com alcalde el 19 de gener. Marxa acusant el PSUC d’obstruccionisme i a la CNT de manca de col·laboració. El debat del pressupost és la culminació de l’enfrontament entre ERC i el PSUC. La política de control del mercat negre, les tensions amb la Unió de Rabassaires, cada vegada més influenciada pels comunistes, i els nous impostos han acabat de distanciar a Magí Bartralot del PSUC, que fins llavors havien estat els seus principals aliats de govern, junt amb ACR. També presenten la dimissió tots els caps de comissions dirigides per consellers d’ERC i ACR. Després d’un viu debat el ple accepta la dimissió de Bartralot i elegeix nou alcalde a Pere Puig Pla, conseller de la CNT. Puig rep onze vots a favor i nou en blanc.\nA partir d’ara, i fins al final de la guerra, l’ajuntament és dirigit per una aliança entre la CNT i el PSUC. Aquest clima d’entesa entre CNT i PSUC es trasllada també al món sindical, i així el Sindicat Únic d’Arts i Oficis de Pins del Vallès dóna ple suport al programa d’unitat d’acció, signat el març de 1938, entre la CNT i la UGT, referent sindical dels comunistes .\nEl 20 de gener es posa en marxa la Comissió de Govern, formant part d’ella l’alcalde Pere Puig i dos representants de la CNT -Ismael Castelló Vicedo, que dirigeix la Comissió de Proveïments i Cultura, i Domingo Belman Sánchez que ho fa amb la d’Assistència Social i Agricultura- i dos del PSUC -Antoni Vilaró Cahís que assumeix la Comissió d’Economia i Jaume Cussó que s’encarrega d’Obres, Serveis Públics i Treball . La Comissió de Govern té el poder decisori en totes les qüestions, deixant només per al ple l’aprovació dels comptes i el pressupost. Precisament la discussió del nou pressupost elaborat per CNT i PSUC reprodueix de nou l’enfrontament amb els consellers d’ERC i ACR, que s’abstenen en la seva votació. Argumenten que s’han fet canvis sense consultar a la comissió encarregada i que només han tingut un dia per estudiar-lo.\nEl 19 d’abril es produeix una reestructuració del consistori en ser cridats a files molts regidors i presentar-se com a voluntari el mateix alcalde. S’escull nou alcalde a Ismael Castelló Vicedo de la CNT, que a més se’n fa càrrec d’economia i finances. Es recupera de nou certa unitat, fruit segurament de la constitució el 8 d’abril del Front Popular Antifeixista de Pins del Vallès. En la remodelació de la Comissió de Govern entren representants d’ERC i ACR, a més de reincorporar-se la Unió de Rabassaires al consistori, nomenant els seus dos consellers . El clima d’unitat antifeixista es reforça amb la constitució, poques setmanes, després del Comitè d’Enllaç CNT-UGT, que ja havia funcionat el 1936. A més, cal destacar la presència que encara té el POUM al consistori pinenc, tot i que el Partit havia estat prohibit. Ismael Castelló, nou alcalde de la CNT, era a la vegada membre del POUM; l’anterior alcalde, Pere Puig, era germà de Joan Puig, l’exconseller poumista, llavors encara detingut, i Vicenç Gimferrer, un dels nous regidors de la Unió de Rabassaires, també era militant del POUM.\nIsidoro Checa, darrer alcalde republicà\nLes crides a files continuen. Es mobilitzen lleves de més edat per a treballar a les brigades de fortificacions. Un dels cridats al maig és Ismael Castelló, així que s’ha d’escollir nou alcalde. És elegit el cenetista Isidoro Checa Valero, que seria el darrer alcalde republicà de Sant Cugat. A més la Unió de Rabassaires entra en la Comissió de Govern tenint així de nou un caràcter unitari el consistori . Però aquest representant rabassaire duraria poc, ja que l’ajuntament, davant de les demandes de la intendència militar i com a mitjà per a combatre l’acaparament i alimentar a la població, opta per requisar per la força els sobrants de les collites de fruita, patates, blat i vi, començant per les cases dels associats al Sindicat Agrícola que no havien declarat la collita. Les requises provoquen resistències camperoles i les protestes del Sindicat Agrícola davant del conseller d’Agricultura de la Generalitat, a més de la retirada de nou de la Unió de Rabassaires del consistori . Això mostra que l’actitud camperola havia anat canviant, l’eufòria pels canvis revolucionaris en la propietat de la terra i el control disciplinat de preus i producció que havia fet el Sindicat Agrícola dels inicis, havien cedit davant el pessimisme pel curs de la guerra i el negoci que suposava el mercat negre, de forma que cada vegada eren menys els camperols que assistien a les reunions del Sindicat Agrícola i els que declaraven la seva collita, el que portà a les requises com a solució.\nDavant la crida de noves lleves, les organitzacions polítiques i sindicals es veuen obligades a recórrer a gent d’edat per a consellers. El PSUC substitueix alguns dels regidors cridats per membres de la UGT. La comissió de govern torna a estar formada per CNT i PSUC, més un representant d’ERC. A més els últims consellers proposats per ACR no són acceptats per la Comissió de Govern . Són en aquests mesos quan més santcugatencs moren al front, sobretot a la batalla de l’Ebre.\nA partir d’ara la vida municipal continua de forma rutinària, sense grans debats i amb les reiterades acusacions del PSUC a ERC d’obstruccionisme i d’ERC al PSUC de fer populisme.\nEspectació popular davant l’arribada dels diputats\nEl divendres 30 de setembre de 1938 a Pins del Vallès se celebra una sessió de les Corts espanyoles al Monestir de Sant Cugat. Des de 1419, quan el cenobi va acollir unes Corts Catalanes, no es feia a Sant Cugat un acte polític de tanta importància.\nL’edifici religiós havia servit fins llavors de magatzem del Sindicat Agrícola. La Subsecretaria de Presidència i la de Comunicacions del govern central es van encarregar de agençar-lo per l’ocasió. El tinent coronel de Carrabiners Enrique Puente s’encarregaria de la seguretat. Una companyia de Carrabiners és destinada al poble per aquell dia. La Vanguardia explicava com es van trobar el Monestir els diputats:\n"El Monasterio estaba artísticamente adornado con valiosos tapices del patrimonio de la República, flores y banderas de los colores nacionales. En el fondo de la nave central había sido situado el estrado presidencial; en el centro, los asientos para los parlamentarios; y detrás los destinados a los invitados y cuerpo diplomático. Entre el estrado presidencial y los asientos para los diputados estaban, a la derecha, el banco azul, y a la izquierda, la tribuna de Prensa. (...) A la entrada de la nave derecha del Monasterio estaban colocadas las secretarías, salas para ministros, despacho del Sr. Martínez Barrio y otras dependencias" \nSessió de les Cortes al Monestir\nA les 16 hores comencen a arribar al Monestir els diputats dels diferents grups polítics, així com a representants de les centrals sindicals CNT i UGT. Una mica abans de les 17.30 h entra al Monestir Diego Martínez Barrio, president de les Corts, que va ser rebut amb honors per la companyia de Carrabiners. Cap a les 18 hores arribaria el cap del govern Juan Negrín, acompanyat del subsecretari de Presidència i del ministre de Treball.\nDe fet, Negrin residia a les afores de la vila des del trasllat del govern central a Barcelona, l’octubre de 1937. El doctor Negrin viuria fins al gener de 1939 a la Casa Bertrand de la rambla Can Bell, propietat de l’industrial Manuel Bertrand Girona, que havia fugit a París, per passar després a l’Espanya franquista. Abans de començar la sessió Negrín conversa amb Julio Álvarez del Vayo, ministre d’Estat, que també havia triat Pins del Vallès com a residència, concretament la Torre Elisenda. També Indalecio Prieto, xministre de Defensa, estava instal·lat a la vila, lluny dels riscos dels bombardejos aeris que patia la ciutat comtal, concretament a Can Munné.\nA les 18:10 hores començaria la sessió parlamentària, on el cap del govern Negrín faria un llarg discurs cridant a la resistència, homenatjant a l’Exèrcit Popular i on va mostrar la confiança en l’esdevenir de la República. Finalment, per unanimitat, els diputats voten una moció de confiança en el Govern, aixecant-se a continuació la sessió.\nEl noticiari Spain today fa fer un petit reportatge sobre la reunió:\nReunió de les Corts Republicanes al Monestir de Pins del Vallès (Sant Cugat del Vallès) from José Fernando Mota on Vimeo.\nDesprés d’aquesta sessió el Monestir serviria de caserna per les tropes del Vè Cos de l’Exèrcit, comandat per Enrique Líster, que fixa el seu quarter general a Sant Cugat. Aquesta presència militar i els canvis continus de regidors fan que l’ajuntament vagi cedint poder als militars. L’última reunió del ple se celebra el 30 de novembre. Després d’aquesta data l’única feina en què he trobat presència de l’ajuntament és en la classificació de quintos.\nEntretant les tropes franquistes havien avançat ràpidament per Catalunya. El dia 23 de gener s’ubica a Sant Cugat, a una torre a l’entrada del poble, el lloc de comandament de l’11a Brigada Mixta de la 35 Divisió del XVè Cos de l’Exèrcit, que té ordres de cobrir els accessos a Barcelona en la línia entre Castellbisbal i Molins de Rei, frenant a l’enemic al Llobregat. El dia 24 un destacament de cavalleria s’instal·la a l’antiga escola de les franciscanes. Se situa artilleria entre la massa boscosa del Tibidabo i es pensa en armar els entre 6.000 i 10.000 membres de les brigades internacionals que no han pogut sortir, per la negativa de França, i que es troben aquarterats a Sant Cugat. Al poble comença a actuar la cinquena columna, que talla les línies telefòniques d’algunes unitats republicanes instal·lades a Sant Cugat .\nEl dia 25 unitats franquistes prenen la posició de Sant Pere Màrtir i Vallvidrera, les tropes navarres del general José Solchaga enllacen amb el Cos d’Exèrcit Marroquí al sud i amb els legionaris al nord, i disposa a les tropes en dues ales que avancen envoltant Rubí i Sant Quirze. Mentrestant les tropes italianes del Corpo Truppe Volontarie comandades pel general Gastone Gambara, tallen la carretera entre Rubí i Terrassa. S’inicia la retirada de les tropes del Vè Cos de l’Exèrcit i dels Internacionals, el que crea un forat a les línies republicanes de vuit quilòmetres entre Sant Pere Màrtir i Sant Cugat. Finalment s’ordena la retirada de totes les tropes republicanes. Des del poble se senten explosions d’artilleria. Aquella mateixa nit cau Rubí, Papiol i Molins de Rei. El dia 26 a dos quarts de dotze, després de petites resistències d’algunes unitats del XVè Exèrcit que han intentat crear una línia de defensa aprofitant la via del tren, entren a Sant Cugat les tropes franquistes del Cuerpo de Navarra del general Solchaga, amb unitats marroquines i italianes. L’entrada a Sant Cugat està encapçalada pels marroquins, que saquegen cases i torres, essent aquest el primer contacte dels expinencs, ara de nou santcugatencs, amb el Nuevo Estado. A les 13 hores les tropes franquistes han arribat al Tibidabo i baixen cap a Barcelona.\n<—Capítol anterior: La reposició de l’ajuntament democràtic ---- Capítol següent: La hisenda municipal durant la guerra—>\n Carta de Josep Lozano al Tot Sant Cugat, 9-5-1998 i a Vivó, Pere. Mn. Antoni Guilló i Bernada, Rector de Sant Cugat del 1916 al 1936. Sant Cugat, 1998, p. 9.\n Full Oficial del Comitè Local de Defensa[Sabadell], núm. 69 (6 d’octubre de 1936).\n Diari de guerra de Joan Pahissa Villadelprat. Agraeixo a la Maria Pahissa que m’hagi facilitat la seva consulta. He normalitzat el seu català.\n Entrevista a Ramon Mas a L’Avenç, núm. 10 (1978), p. 14 i a Viure a Sant Cugat, 9 (1989) p. 35. Ramon Mas dóna una versió diferent, menys plausible, on parla de dos representants per organització i inclou a ACR entre les forces que figuraven al Comitè.\n Archivo del Tribunal Militar Territorial Tercero. Causa contra Juan Torres Serra, Emilio Gómez Pérez, Juan Julià Uxó, Jaime Carreras Tixeire, Agustín Carreras Tixeire y Juan Prat Muntada. En el procés se’ls acusa d’assaltar diferents torres de Valldoreix, així com de denunciar a veïns emboscats. Joan Prat seria condemnat a mort i afusellat de resultes d’aquest procés\n Segons informes de la Causa General formaven part d’aquesta patrulla, a la que s’acusa d’assaltar torres i d’estar implicats en l’assassinat de Josep Obiols i Arturo Guilló: Gonzalo Pelegrín Guevara, cambrer del Bar Buenavista, que ja havia estat detingut arrel dels fets d’octubre i que seria afusellat a Barcelona el febrer de 1939, Melchor Romero Torres "el reyes", guarda del Casino de l’Arrabassada, que seria condemnat a trenta anys, Juan Martínez Jover, també afusellat, Esteban Bogué, Matías Fernández i Pablo Serrano. AHN. Causa General i La Vanguardia, 13-12-1942.\n Archivo del Tribunal Militar Territorial Tercero. Causa núm. 27.728 contra Julio Parra Ponseti.\n Solidaridad Obrera, 6-8-1936. En aquest article se sortia al pas de "insidias y comentarios" que criticaven la situació de desgovern del poble en aquests primers dies.\n Després de la guerra hi ha informes de l’Ajuntament franquista acusant alguns carrabiners de Sant Cugat d’haver participat en les detencions de dretans, concretament s’acusa Valentín Guerrero Salinas d’haver simpatitzat amb els comunistes l’octubre de 1934 i de participar en les detencions de diferents dretans locals i de controlar el calabós\n Entrevista a Ramon Mas a L’Avenç, p. 16.\n Testimoni de Maria Català Pahissa a Archivo del Tribunal Militar Territorial Tercero. Causa núm. 14.100 contra José Llunell Llunell i diari de guerra de Joan Pahissa Villadelprat.\n Cartes creuades entre Ajuntament i CMAF, 19, 20, 21, 22 i 25 d’agost de 1936, també al llibre de registre de sortida de documents, 590, 26-9-1936 (AMSC). Els cinc cessats van ser Antoni Casas, Nicolas Villar, Constantino Serrano, Pere Vila i Jaume Galobardes.\n CDMH, PS Madrid C513, Exp. 116, Carta de Departamento de Economia del CMAF a Javier Serrano, 9-10-1936\n La Vanguardia, 31-10-1936.\n AMSC. Acta municipal, 19-10-1936 i edicte del 21-10-1936. També a Solidaridad Obrera, 11-11-1936. Sembla que Ramon Mas va proposar com a nom Octavià del Vallès.\n Ealham, Chris. La lucha por Barcelona: clase, cultura y conflicto, 1898-1937. Madrid: Alianza, 2005, p. 207\n AMSC, Edicte municipal, 19-11-1936.\n Llibre de registre de sortida de documents, 11-11-1936 i llibre de registre d’entrada de documents, 4-12-1936.\n Per fer-nos una idea de la quantitat d’obres encetades només una mirada al llibre de registre de sortida de documents entre desembre i gener de 1937 ens revela que hi ha obres als carrers Villà, Carme, Santiago Rusiñol, Valldoreix, plaça de l’Estació i al Monestir.\n Potser també té a veure amb aquests fets l’assassinat de l’exregidor d’ACR Manuel Pujol Tortosa, que va ser trobat mort a l’Arrabassada el dia 4 de maig\n AMSC, Carta, 22-5-1937.\n Arxiu Central del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, Audiència Provincial de Barcelona, Jutjat de Guàrdia núm. 1 de Barcelona, Sumari 147/1937.\n Actes municipals, 30 i 31-8-1937 i carta de l’alcalde al jefe superior de policia, 31-8-1937 (AMSC)\n Entrevista a Josep Colom, Sant Cugat, 23-4-1992 i 1998.\n Joan Puig va ingressar a la Model del setembre del 1937 com pres governatiu. El 2 d’’octubre és posat a disposició del Jutjat Especial núm. 5 i se l’uneix a l’expedient 2847 que encapçala Enric Adroher i quatre dies després passa al Jutjat núm. 2 a l’expedient que encapçala Domènec Bosch Marin. Aquest jutjat el posa en llibertat, però queda retingut pel Núm. 5. Resta a la Model fins al desembre en què és traslladat al Preventori Judicial de Roses del Llobregat, tornant a reingressar a la Model el març de 1938. Es decreta llibertat el 16 d’abril però tornar a ser retingut pel Jutjat núm. 5- Finalment seria alliberat el 10 de maig de 1938, ja que el Jutjat n. 5 s’inhibeix en el cas. Expedient processal, Lligall 236.01 (ANC) i llibre de registre d’entrada de documents, 9-5-1938 (AMSC)\n Registre d’Associacions, núm. 17.668. Tenia 42 socis fundadors, tots membres del POUM o familiars seus. Entre els socis fundadors figura el destacat dirigent Josep Oltra Picó, substitut d’Andreu Nin al Consell d’Economia de la Generalitat, que després de tornar del front es va instal·lar a Sant Cugat, on es va casar amb la també poumista Concepció Pla Fàbregas.\n Una visió edulcorada a la biografia de Magí Bartralot per Ramon Mas a La Veu de Sant Cugat, núm. 5 (1980) p. 8-9.\n La Vanguardia, 25-5-1937 i Vertical, 24-5-1937, p. 3.\n La Vanguardia, 27-3-1938.\n AMSC, Acta de la Comissió de Govern, 20-1-1938.\n Del 19 d’abril al 3 de maig de 1938 la Comissió de Govern estarà formada per: alcalde Ismael Castelló Vicedo (CNT) Presidència, Economia i Finances i Governació; 1r conseller Lluís García Guillen (PSUC) Proveïments i Obres públiques; 2n conseller Joan Cantós Torregrosa (ERC) Serveis Públics, Cultura i Treball; 3r conseller Domènec Belman Sánchez (CNT) Agricultura i 4t conseller Francesc Ribas Corbella (ACR) Sanitat i Assistència Social.\n Des del 3 de maig de 1938 al final de la guerra la Comissió de Govern estarà formada per: alcalde Isidoro Checa Valero (CNT); 1r conseller Lluís García Guillen (PSUC) ; 2n conseller Joan Cantós Torregrosa (ERC); 3r conseller Vicenç Gimferrer Riba (Unió de Rabassaires) [substituït el 27 de maig per Joaquim Moya Braulio (Unió de Rabassaires), rellevat el 10 d’octubre per Jaume Grau Mercé (Unió de Rabassaires) i el 31 d’octubre per Sever Ribases Sorosal (CNT)] i 4t conseller Francesc Ribas Corbella (ACR) [substituït del 13 de juny al 10 d’octubre per Joan Cortadelles Segura (ACR) i a partir del 7 de novembre per Francesc Martínez Belda (PSUC)\n El president i vicepresident del Sindicat Agrícola visiten al conseller d’agricultura Josep Calvet, el 3 de maig de 1938. La Vanguardia, 4-5-1938.\n ACR primer va proposar a Agapit Papasseit i Carrera i a Josep Franquesa Vidal, i després a Antoni Petit Marsal, pintor de professió, però cap va ser acceptat.\n La Vanguardia, 10 octubre 1938\n Mateo Merino, P. Por vuestra libertad y la nuestra. Madrid: Disenso, p. 413 i Galí, Raimon. Signe de contradicció. Vol. 7: L’Ebre i la caiguda de Barcelona. Barcelona: Barcelonesa d’Edicions, 1996, p. 373-342.\nLa milícia local i la repressió a la rereguarda


Moniato, el tubercle de sabor més dolç | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nMoniato, el tubercle de sabor més dolç\nÉs una planta de la família de les convolvulàcies, conreada per la seva arrel tuberosa comestible. Originària dels tròpics de l’Amèrica Central, va arribar a Europa al segle XVI i s’ha difós àmpliament per tot el món.\nÉs una de les hortalisses més ben digeribles, un tubercle ric en hidrats de carboni complexos i sucres, i no té greixos però sí gairebé un 2 % de proteïna (provitamina A, vitamina E i vitamina B9).\nEntre altres coses, el consum de moniato ajuda a depurar el fetge gràcies al contingut d’aminoàcid, protegeix la salut de la vista i la pell gràcies al seu contingut en vitamina A i E i és hidratant per al sistema digestiu perquè el moniato està format per un 70 % d’aigua. La temporada del moniato s’allarga tota la tardor i fins a principis d’hivern.\nS’han de guardar en un lloc fosc (perquè no es grillin), ventilat i fresc. D’aquesta manera, ens aguantaran fins a una setmana. Millor no guardar-los crus a la nevera, perquè tenen tendència a germinar i fermentar. A més, no es conserven bé en bosses de plàstic, millor que siguin de roba.\nEl moniato recorda la patata, encara que botànicament no hi està emparentat. El seu sabor és dolç a causa del seu contingut en sucres. Es caracteritza per la seva carn ataronjada i dolça, molt apta per a rostits, purés, pastissos, suflés i farciments.\nFregit o saltat, l’elaboració és exactament la mateixa que amb les patates i els podem fer servir d’acompanyament, de plat principal o en un vermut per picar.\nEn cremes. Les cremes poden ser dolces o salades, i en aquest cas el moniato pot servir com a entrant o com a postres, ideals per a la tardor. Com a primer plat podeu preparar una crema de moniato amb fruita seca. Com a postres, una crema gelada de moniato i canyella, amb menys sucres afegits i amb un toc refrescant.\nAl forn. Si voleu fugir de les complicacions, és la millor de les opcions. Només cal rentar-los bé, embolicar-los amb paper especial per al forn, deixar que entrin en calor i que l’alta temperatura faci la resta. El temps de cocció dependrà de la mida.


Detinguts per robar a l'interior d'un vehicle al Pont del diable | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nSón tres homes i una dona, acusats de fets similars a Salou\nTuristes a l'aparcament del Pont del diable\nAgents dels Mossos d’Esquadra van detenir, el passat dimarts, tres homes i una dona, de 26, 31, 34 i 50 anys respectivament, tots quatre de nacionalitat colombiana i veïns de Salou, com a presumptes autors d’un delicte de robatori amb força a interior de vehicle. El robatori va tenir lloc el mateix dimarts a l’àrea de descans del Pont del diable a Tarragona.\nUns turistes estaven visitant el monument i, quan tornaven al pàrquing, van observar tres homes que trencaven un vidre del seu cotxe i sostreien objectes de l’interior. Tot seguit, els lladres van sortir corrents i van pujar a un vehicle per fugir del lloc, segons el relat policial. Una de les víctimes va poder fer una foto al vehicle dels autors i agafar la matrícula. Gràcies a aquesta informació se’ls va localitzar i detenir quan estacionaven el vehicle a l’avinguda de Carles Buigas de Salou.\nDurant l’escorcoll, s'ha exposat des del cos, se’ls van intervenir 1.200 euros en efectiu i bitllets d’altres monedes. A l’interior del vehicle van localitzar una palanca tipus 'pota de cabra', una cartera buida, una ràdio de cotxe, un telèfon mòbil i, amagada sota una caixa al maleter, una tauleta electrònica de gamma alta amb la inscripció d’un nom que no es corresponia a cap dels detinguts.\nrobatori amb força a interior de vehicle\nalbert Gimeno 21 de Juny de 2019\nJo soc pusat un commentari\nJo soc pusat un commentari pero no a sortit


El blog d'en Xavier Bonastre: d’abril 2016\nSetmana completa !\nA Llac de Sant Maurici, glaçat !\nTitulo així l'entrada perquè la setmana passada va ser ben aprofitada. Dimarts, dimecres i dijous, vaig fer una escapadeta a Sort. El temps ens va acompanyar. I vaig poder entrenar en alçada ;-). El Pirineu lleidetà és preciós ! Dissabte vaig estar a la festa per celebrar el 30è aniversari de la final del Campionat d'Espanya infantil masculí de tenis que van jugar, al 1986, l'Àlex Corretja i l'Àlex Bragado, contra el Moisès Pozo i el Carles Labrador. Amb victòria dels Àlex, que tenien aleshores 12 anys i els seus rivals, 14! Els Àlex van tornar a guanyar, 30 anys després ! Tot plegat es va fer al Club Tenis i Natació Sant Cugat, i el partit estava emmarcat en els actes del 50 aniversari del club. Va ser molt entretingut !\nAmb l'Àlex Corretja, al CTN Sant Cugat\nI al dia següent, diumenge 10 d'abril, vaig fer la Cursa de El Corte Inglés. No la corria des del 2007. Aleshores vaig completar-la en 49 minuts. Tenia clar, doncs, que no baixaria dels 50 minuts. De fet esperava fer-la, en almenys 51 o 52 minuts. Però em vaig trobar molt bé, no sé si pels entrenamnts que vaig fer a Sort o què, però el cas és que tot va anar sobre rodes. Primer de tot, vaig poder sortir molt endavant gràcies a córrer amb xip groc. En concret, des del primer calaix després de l'élite. O sigui, que millor impossible. Durant tota la cursa vaig estar picant-me amb tres noies amb les que ens anàvem avançant mútuament. Especialment, amb una. Això va fer que imprimís més velocitat a la meva cursa, sens dubte. Total, que em vaig plantar a la meta en 50m i 49s, un registre del qual estic molt content, perquè, com deia, esperava fer almenys un o dos minuts més.\nLa sempre espectacular sortida de la Cursa de El Corte Inglés\nAquest diumenge 17 d'abril no correré. Estaré al matí al Reial Club de Tenis Barcelona i a la tarda prepararé les transmissions del Barcelona Open Banc Sabadell, que comencen just l'endemà, dia 18. La final serà el dia 24, un altre diumenge, doncs, on no correré cap cursa. Això vol dir que ja no reapareixeré, atlèticament parlant, fins el dia 1 de maig amb la marató d'Empúries, on l'objectiu serà baixar de 3h 45m. L'any passat vaig fer 3h 47m. Veurem.\n0 comentaris Publicat per Xavi a 3:01\nUn doblet de nou\nAmb l'Arcadi, el Toni i la Dra. Puentes, a la cursa de Medijocs\nA Medijocs (Foto: A. Oviedo)\nEsprintant (Foto: JM Blanes)\nAra feia molt de temps que no feia més d'una cursa en un mateix cap de setmana. Un doblet, vaja. Des de l'octubre, que és quan vaig començar a treballar els caps de setmana, prefereixo només fer-ne una, per tal de no anar massa cansat a la feina. Aquest cap de setmana tenia dues cites inel.ludibles. Dissabte, la cursa de Medijocs, sota els auspicis de l'incansable doctora Yolanda Puentes, i diumenge, la Cursa per la Justícia Social, a Terrassa. Al ser curses curtes, de 8 i 5 km respectivament, les vaig poder fer sense problemes i sense quedar esgotat.\nA Medijocs, de 8,2 Km, es tracta de no cremar-se molt ràpid perquè té alguna pujada notable que pica força. De fet és un cross que ens porta fins a Can Borrell i torna a la zona de sortida, al Parc de la Pollancreda, de Sant Cugat. Vaig acabar amb un temps de 38m i 43s, 4 minuts llargs més del primer cop que hi vaig córrer, ara ja fa 10 anys. Llei de vida... Bon ambient i res de fang, que era el què temia després de la pluja del dia anterior.\nSolidaritat a la Cursa de la Justícia Social\nI diumenge, la Cursa per la Justícia Social, en la que els participants portem 5 kilos de menjar cadascun per què es faci arribar als més desfavorits de Terrassa. També és una cursa inclusiva ja que s'hi fa una cursa prèvia perquè participin aquelles persones que per les seves minusvalies no podrien fer-ho. La imatge de desenes de corredors empenyent cadires de rodes és una de les senyes d'identitat de la cursa, sens dubte.\nRecullides 4 tones d'aliments\nPel què fa a la meva cursa, estava convençut que no seria capaç de baixar dels 21m 54s que vaig fer al 2015, i així va ser. Vaig acabar amb uns fluixos 23m 12s, 1 minut i 18 segons més lent que fa un any. De tota manera vaig acabar prou fort com per esprintar en els últims metres.\nLa pròxima cursa serà la de El Corte Inglés, el dia 10 d'abril. Fa 9 anys que no la faig, Ja toca !\n0 comentaris Publicat per Xavi a 17:49


CaixaBank obté un benefici de 704 milions el primer trimestre - Sant Cugat Informa!\nInici » Notícies » Política i Economia » Economia » CaixaBank obté un benefici de 704 milions el primer trimestre\n29 Abril 2018 a 15:00\nMillora la rendibilitat fins al 9,8 %\nEl Grup CaixaBank va obtenir en el primer trimestre del 2018 un benefici atribuït de 704 milions (+74,7 % respecte del mateix període del 2017).\nEls factors principals que han impulsat aquest creixement han estat la fortalesa dels ingressos core, la reducció de les dotacions a provisions i l’increment d’ingressos de participades.\nA més, les despeses d’administració i amortització recurrents creixen un 5,4 % (1,8 % sense incorporar la base de costos de BPI), i ho fan a un ritme inferior al dels ingressos core (marge d’interessos, comissions i ingressos del negoci d’assegurances), que arriben als 2.008 milions (+6,5%, +3,7% sense incorporar BPI). El marge brut augmenta un 19,5 %, fins als 2.262 milions.\nLa contribució a resultats del negoci de BPI puja a 40 milions (22 milions al febrer i març del 2017). Si es té en compte l’aportació de les participades de BPI, la contribució total del banc portuguès assoleix els 169 milions.\nLa rendibilitat del Grup CaixaBank millora fins al 9,8 % –en línia amb l’objectiu del Pla Estratègic per 2018 del 9 %-11 %–, mentre que el ROTE recurrent del negoci bancari i assegurador assoleix el 12 %, amb un resultat de 520 milions.\nCaixaBank manté una posició de referència en el mercat retail a Espanya, amb una quota de penetració com a primera entitat del 26,7 %, i la primera posició en nòmines domiciliades, amb una quota del 26,3 %, en fons d’inversió, amb el 16,7 %, plans de pensions, amb el 23.6 %, i assegurances d’estalvi, amb el 26,8 %.\nL’entitat continua reforçant el seu lideratge en banca digital: manté una quota de penetració del 33 %; el 56 % dels clients són digitals, i té 4,9 milions de clients en banca mòbil.\nA més, imaginBank ha superat el milió de clients dos anys després del llançament. El banc només per mòbil de CaixaBank té més de 120.000 clients operatius al dia. La mitjana d’edat dels clients d’imaginBank és de 23 anys i la mitjana de connexió és de 13 sessions al mes.\nAixí mateix, des de la inauguració a mitjans de desembre de l’any passat, imaginCafé, situat en ple centre de Barcelona, ja registra un nombre de visitants significatiu, amb una mitjana de 800 persones al dia i una tendència creixent.\nLa digitalització permet continuar posant el focus en l’assessorament de qualitat, amb 10.900 gestors diplomats en assessorament. Com a exemple, els fons d’inversió en mans de clients assessorats suposen el 83% del total, amb un creixement del 34 % de les carteres de gestió discrecional.\nEl marge d’interessos arriba als 1.203 milions (+4,3 %)\nEl marge d’interessos del primer trimestre del 2018 del Grup puja a 1.203 milions (+4,3 % respecte del primer trimestre del 2017) impactat per la incorporació de BPI el febrer del 2017, que aporta un 2,1 % del creixement.\nEls ingressos per comissions arriben als 625 milions d’euros, un +6,4 % respecte del mateix període de l’exercici anterior després de la integració de BPI, que aporta un 5,4 % del creixement. L’evolució en relació amb el primer trimestre del 2017 està impactada per un descens de les comissions en banca d’inversió, i també un augment de les comissions per comercialització d’assegurança i gestió de plans de pensions.\nImpactes extraordinaris en els resultats de les participades\nEls ingressos de la cartera de participades se situen en els 271 milions d’euros. Inclouen els resultats de les entitats valorades pel mètode de la participació, així com els ingressos per dividends. Incorporen 100 milions de resultats de BFA (76 milions nets atribuïts), després d’impactes extraordinaris procedents, entre d’altres, de la devaluació de la divisa angolesa. En el mateix període de l’any anterior es va registrar un resultat atribuït negatiu de 97 milions derivat de la venda per BPI del 2% de la participació al BFA.\nEls guanys/pèrdues per actius i passius financers i altres s’incrementen fins als 136 milions com a resultat de materialitzar plusvàlues latents d’actius financers disponibles per a la venda, i per la revaloració al preu de venda de la participació de BPI a Viacer, que ha contribuït en 54 milions al resultat net atribuït.\nEls ingressos per contractes d’assegurances creixen un 24,9 % respecte del mateix període de l’any anterior fins als 138 milions d’euros.\nLes despeses d’administració i amortització recurrents se situen en 1.149 milions d’euros, +5,4 % (+1,8 % sense considerar la incorporació de la base de costos de BPI, respecte del mateix període de l’exercici anterior).\nEls guanys/pèrdues en la baixa d’actius i altres recullen, essencialment, els resultats d’operacions singulars formalitzades i resultats per vendes d’actius i sanejaments, principalment, de la cartera immobiliària.\nEstabilitat en el crèdit i en els recursos de clients\nAl Grup, els recursos de clients creixen fins als 351.420 milions al tancament de març del 2018, +0,6 %. En l’evolució de recursos en balanç (+1,0 %) destaca el creixement del 2,0 % de l’estalvi a la vista, fins als 162.020 milions i la reducció sostinguda de l’estalvi a termini (-7,2 %), fins als 33.230 milions.\nD’altra banda, els actius sota gestió augmenten fins als 97.171 milions (+0,6% en el trimestre), malgrat el comportament negatiu dels mercats. Igual que els últims trimestres, destaca l’increment del patrimoni gestionat en fons d’inversió, carteres i SIMCAV, fins als 67.582 milions d’euros (+1 % el 2018), principalment per noves subscripcions.\nCaixaBank manté el lideratge en aquest segment de negoci, amb una quota en fons d’inversió del 16,7 % i en plans de pensions del 23,6 %.\nEl crèdit brut a la clientela se situa en els 223.249 milions al tancament del primer trimestre del 2018 -0,3 % respecte del desembre del 2017. La cartera sana es manté estable en el trimestre.\nEl crèdit per comprar un habitatge continua marcat pel despalanquejament de les famílies, i la nova producció és inferior a les amortitzacions. El crèdit a particulars per altres finalitats augmenta un 0,4 % en el trimestre, impulsat essencialment pel crèdit al consum (+ 5,3 % en crèdit al consum a Espanya).\nLa ràtio de morositat del Grup es redueix fins al 5,8 %\nLa ràtio de morositat del Grup CaixaBank es redueix fins al 5,8 % (6,0 % el desembre del 2017 i 6,7 % el març del 2017). Els saldos dubtosos baixen fins als 13.695 milions (-610 i -2.440 milions en el trimestre i en els dotze últims mesos, respectivament).\nLa ràtio de cobertura augmenta fins al 55 % (+5 punts percentuals en el trimestre, entre d’altres, després de la implantació d’IFRS9 i el registre de provisions per a risc de crèdit de 758 milions).\nLes pèrdues per deteriorament d’actius financers disminueixen fins als 139 milions, un 44,3% menys respecte del mateix període de l’exercici 2017 (estable respecte del trimestre anterior).\nA l’epígraf d’altres dotacions a provisions es recull, principalment, la cobertura per a contingències i el deteriorament d’altres actius. En el primer trimestre del 2017 incloïa, entre altres, el registre de 152 milions associats a prejubilacions i 154 milions de sanejament a la Sareb.\nLes vendes d’immobles arriben als 306 milions (+3,4 %)\nLa cartera d’adjudicats nets disponibles per a la venda se situa en 5.810 milions d’euros (-475 i -68 milions en els últims dotze mesos i en el trimestre, respectivament), amb una ràtio de cobertura del 58 %.\nEl total de vendes d’immobles el 2018 arriba als 306 milions (+3,4 % respecte del mateix període del 2017). El resultat de les vendes sobre el valor comptable net és del 16 % el 2018.\nSòlida posició de liquiditat i solvència\nEls actius líquids totals se situen en 73.216 milions el 31 de març del 2018, amb un creixement de 441 milions en el trimestre. La Liquidity Coverage Ratio mitjana (darrers 12 mesos) del Grup arriba al 194%, molt per sobre del mínim puntual del 100 % exigit a partir de l’1 de gener del 2018.\nD’altra banda, el Grup CaixaBank assoleix una ràtio Common Equity Tier 1 (CET1) fully loadedde l’11,6 % el 31 de març, en línia amb el rang fixat al Pla Estratègic 2015-2018 (11 %-12 %), i gairebé 3 punts percentuals per sobre dels requeriments del supervisor del 8,75 %.\nSi s’exclou l’impacte de la primera aplicació d’IFRS9 de -15 punts bàsics, l’evolució del trimestre ha estat de 24 punts bàsics per generació de capital i -17 punts bàsics per l’evolució del mercat i altres factors. Els actius ponderats per risc (APR) fully loaded arriben als 148.328 milions d’euros al tancament del març del 2018.\nEl capital total, en termes fully loaded, assoleix el 16,1 %, per sobre de l’objectiu fixat al Pla Estratègic del 14,5 %.\n#benefici #Caixabank #liquiditat #rendibilitat #solvència


llibertat sexual | BonDia Diari digital d'Andorra.\nInici / llibertat sexual\nL’edifici de l’Obac.\nDt., 17/04/2018 - 02:50\nDetingut per un delicte contra la llibertat sexual d’un menor\nLa policia va detenir dijous passat un home de 70 anys per un presumpte delicte contra la llibertat sexual a una persona menor d’edat. El detingut és una persona de l’entorn de la víctima. Aquesta és una de les setze persones detingudes durant la setmana passada. Entre les detencions, destaca la d’un home resident de 23 anys per un presumpte delicte de falsedat documental.\nLlegir més sobre Detingut per un delicte contra la llibertat sexual d’un menor\nDt., 31/01/2017 - 02:00\nQuatre detinguts per agressions i un per vulnerar la llibertat sexual\nLa policia va detenir la setmana passada tretze persones per diferents delictes.\nLlegir més sobre Quatre detinguts per agressions i un per vulnerar la llibertat sexual


Els egipcis van votar per Mursi perquè… · Global Voices en Català\nTraducció publicada 20 febrer 2013 3:24 GMT\nLlegeix aquesta notícia a Español, Français, Malagasy, বাংলা, Ελληνικά, English\n@saram7assan2010: Vaig votar per Mursi per morir com a màrtir.\n@AhmedArafi: Et van votar, Mursi, per donar-se cops a si mateixos amb la sabata.\n@7agog: Vaig votar per Mursi perquè sóc un desgraciat.\n@yousufian: Vaig votar per Mursi perquè té estil i parla english molt bé i perquè és l'única persona que veu el benaurat ocell del renaixement [N.T. Renaixement és el projecte polític dels Germans Musulmans].\n@SaLaMonty_: Juro per l'Alcorà que no vaig fer-ho. Abans em tallaria les mans i les tiraria a la claveguera que votar per aquest idiota. Gràcies a Déu vaig votar en blanc.