Fotos increïbles amb llum dura? I tant! – fotografia en català\nFotos increïbles amb llum dura? I tant!\nDate: 3 d'Octubre de 2018Author: parlem de fotografia... en català 4 Comentaris\nÉs molt, molt fàcil trobar articles de fotografia que parlin sobre com aconseguir llum difusa, les fotos tan meravelloses que podem aconseguir amb aquesta llum suau, i fins i tot com evitar la llum dura. Com si estiguéssim parlant d’una malaltia contagiosa. És una exageració, sí, però fa la sensació que només es parla de la llum dura per evitar-la, que no serveix per a res. Res més lluny de la realitat. Perquè la llum dura amaga un dramatisme al qual és molt difícil rendir-s’hi. I perquè hi ha molts articles que ens diuen que les millors hores per fer fotografia són a primera hora i a darrera de la tarda. Però igual que sabem trobar l’encant de la fotografia nocturna, també el podem trobar en les fotos a migdia, per exemple. Comencem?\nLlum dura, què és?\nSi partim de la base que “la llum ho és tot, en fotografia” lògicament haurem de conèixer ben a fons aquesta llum. I tenim diferents paràmetres per treballar-la: qualitat, color, direcció i intensitat\nAvui, doncs, parlarem de la qualitat d’aquesta llum, que és la relació entre la grandària de la font que emet la llum (el sol, un flaix, una bombeta, una espelma) i la de l’objecte que estem fotografiant. D’ella depenen com seran les ombres sobre el model fotografiat. Paradoxalment, ens fixarem en les ombres per saber la qualitat de la llum: dura i suau.\nLa llum dura és la que prové d’una font de llum petita respecte del model a fotografiar i genera unes ombres molt marcades i un intens contrast entre les zones il·luminades i les d’ombra; ideal per aconseguir un alt nivell de detall, per exemple en aquesta imatge d’André Kertesz\nI la suau?\nla llum suau, per contra, és aquella la font de la llum de la qual és gran en comparació amb el model, o que es reflex en una superfície més àmplia. Les ombres seran molt menys marcades, amb menys nivell de detall però també amb colors suaus i agradable que minven la càrrega dramàtica i augmenten la sensació de placidesa i relaxació.\nBé, ja veiem els dos tipus de llum segons la seva qualitat, però… és una millor que l’altra? Comprovem-ho amb aquesta fotografia:\nen aquesta imatge, la llum permet que es projectin les ombres en la paret. Però també permet que la paret mateixa llueixi d’aquesta manera, fent més viu el groc i mostrant-nos els detalls. en un dia ennuvolat, amb una llum difusa, aquesta foto no tindria cap sentit.\nQuè transmet la llum dura?\nMentre que la llum suau acostuma transmetre sensacions més calmades (com veiem a la imatge de més amunt) com tendresa, tranquil·litat, pau, etc., la llum dura és molt mes dramàtica, i se la relaciona amb el misteri, la dualitat, l’agressivitat, la força. Aquesta és la llum que hem de buscar si volem despertar alguna d’aquestes emocions o reforçar una característica similar, sigui del protagonista o de l’escena.\nVejam aquest retrat amb llum dura\nEns desperta tendresa? diria que precisament tendresa, més aviat no.\nI com obtenir llum dura?\nDoncs bé, tal com dèiem al principi, la llum dura depèn d’una font propera i petita en relació al subjecte o model de la nostra foto. Com més petita i més a prop, més dura serà, més marcades ens sortiran les ombres. I amb quina font de llum? doncs amb la llum per excel·lència, la\nLlum natural. Disposem de llum dura natural quan el sol és alt en el cel i en dies de molt de sol. També la obtenim quan incideix directament sobre una finestra. Dos exemples:\nAquí tenim més marge de maniobra: flaix, làmpada, bombeta, llanterna, etc. El que importa és que sigui petita en comparació amb el motiu. Per exemple, si anem a fotografiar un ninot en miniatura i utilitzem el flaix, la llum no resultarà tan dura com si el model és una persona.\nTambé és important que estigui prop del subjecte protagonista per tal que es produeixin les ombres tan definides.\nA partir d’aquest punt se’ns obre un ampli ventall de treball, doncs amb diferents accessoris d’il·luminació podem modificar la llum per adequar-la a les nostres necessitats, però això “són figues d’un altre paner”, o sigui, motiu d’un altre article\nJa tenim la nostra llum dura (o suau), però\ncom mesurem aquest tipus de llum?\nJa sabem, o hauríem de saber (i en cas contrari, és d’obligada recomanació aquest article) que el mode de mesura més adequat per a la llum dura és el mode puntual, doncs nosaltres decidirem on apuntar la mesura, atès el contrast entre llums i ombres tan fort\nFotografies que podem obtenir amb llum dura\nLa llum dura és més present del que ens imaginem; a vegades, no cal cercar-la sinó senzillament aprofitar-la i no defugir-la. El que sí que ens pot passar és que no sapiguem què fer amb ella, d’aquí que deixarem alguns exemples fets tots ells amb llum dura\nPaisatges àrids, desèrtics i platges\nLa llum dura del migdia és ideal per captar els colors turqueses de l’aigua, així com destacar la textura de la sorra també és fantàstica a l’hora de transmetre l’aridesa del desert o les terres ermes sense vegetació\nLa llum dura d’un retrat ens transmet molt de la personalitat del subjecte, o d’aportar dramatisme. Els exemples de més amunt en són una bona mostra\nFotografia de carrer (street photography)\nLa fotografia de carrer es nodreix de les històries de les ciutats, de com la seva gent s’interrelaciona amb els seus carrers, com conviu amb els elements urbans, i la llum és una part més de l’equació, la incògnita que ens ajuda a resoldre-la. Les situacions d’alt contrast que es donen en els carrers de la ciutat, amb el sol alt, també mereixen de la nostra consideració\nSi volem impactar, aquesta és una tècnica per assolir-ho, sí o sí. Una font de llum petita i propera i en aquest cas ben dirigida ens ajudarà\nLes formes, els volums, les textures, els colors, els detalls, també són importants en la fotografia d’arquitectura, i amb la llum dura els ressaltem i posem de relleu\nÉs de calaix, si en les fotos d’alt contrast el que destaca és la gran diferència entre la zona de llums i la d’ombres, la llum dura en serà la nostra gran aliada doncs és la que ens proporciona aquest contrast\nLa llum dura, ho hem dit abans, aviva els colors, els fa més lluents i brillants. Un bon moment per capturar escenes molt acolorides que vols que vibrin\nCom no podia ser d’altra manera, el súmmum de la fotografia amb llum dura és la foto en blanc i negre. Aquí teniu un exemple més\nAmb tot el vist, és d’esperar que ens fem un favor i practiquem fotografia amb aquest tipus de llum. A més, podrem aprofitar al 100% una sortida fotogràfica (per exemple) i no deixar de fer fotografia a les hores de sol més alt. Qui digui que no es poden fer fotos a aquestes hores, li passeu l’enllaç a aquest article!\nAnterior Previous post: Fotografia de siluetes: 11 consells per fer-les atractives\nSegüent Next post: Dominar la velocitat d’obturació\n4 thoughts on “Fotos increïbles amb llum dura? I tant!”\n4 d'Octubre de 2018 a les 6:15\nSort que llegeixo quelcom bo de la llum dura. És la meva preferida, m’agraden els contrastos, és més quan surto al carrer amb el cel curull de núvols em quedo sense saber ben bé que fer, per contra vaig cercant com un boig aquelles clenxes que ens pinta el sol quan és ell qui mana.\n4 d'Octubre de 2018 a les 8:18\nM’alegra que t’hagi agradat. Ben bé no s’arriba a saber el per què de fugir de la llum dura, és com si ens fes sortir de la zona de comfort. I si mirem les fotos dels grans mestres, una bona part estan fetes amb llum dura.\nGràcies per seguir-me i a disposar\nSònia Hernández Jurado ha dit:\n18 d'Agost de 2019 a les 10:51\nExcel.lent article per entendre l’ impacte de la font de llum a la fotografia.\n19 d'Agost de 2019 a les 8:38


utòpic bloc: octubre 2011\nTan inequívoc com el títol ho és el seu contingut: Alimentos bajo sospecha. Es tracta del llibre de Gustavo Duch publicat recentment a Los libros del lince. Tot i que el seu subtítol és “recetas para una alimentación inteligente”, no és precisament un llibre de receptes de cuina sinó més aviat de fórmules encunyades pel sistema agroalimentari global de les cal fugir com gat escaldat de l’aigua tèbia. Gustavo Duch ja ens té acostumats al gènere. És un lluitador incombustible contra un model alimentari que està abocant el planeta al suïcidi. La producció d’aliments en règim intensiu, el monocultiu de varietats (la soja a l’Argentina, el blat de moro als USA, etc), l’ús indiscriminat de productes de síntesi, la proliferació de cultiu d’aliments transgènics o l’aplicació de nanotecnologia per a la modificació del gust i la conservació de productes frescos, són alguns dels eixos temàtics amb que Duch desgrana la seva implacable crítica al sistema agroindustrial que domina el món. Molts recordareu el Diàleg “Agroecologia, cuina i sostenibilitat” en què va participar Gustavo Duch juntament amb Bet Font, Helen Groome i Fermí Puig al Fòrum Gastronòmic Girona 2011. Una sessió d’aquelles per emmarcar. Doncs, bé, sis mesos més tard Duch no afluixa. Amb títols tans suggerents com “la salud empieza en el plato”, “nuevas recetas incomestibles”, “los piensos que nos alimentan” o “no me la trago”, pentina la terra i denuncia sense embuts els que són l’esca del mal. Per acabar, ofereix un seguit d’adreces on line on ampliar informació, com www.sobiraniaalimentaria.info, www.notecomaselmundo.org, www.somloquesembrem.org, www.slowfood.es, www.laviacampesina.org, entre d’altres. Perquè encara la cuina estigui d’enhorabona, el món no és un jardí de roses. O dit d'una altra manera: no és bo ni just tot el que va al plat.\nPublicat per Pep Palau a les 5:34:00 p. m. 1 comentario:\nCategories Lectura, Receptes, Reflexions\nBolets sí, però d'aquí\nMentre un nou temperi d’indignació passatgera agita els carrers de mig món, una inquietant calma estival continua ocupant la tardor. Hi ha una secada que fa feredat, el termòmetre només baixa a la nit per enfilar-se de dia, les platges segueixen obertes i les terrasses plenes de gom a gom de gent prenent el sol. I els boscos, és clar, eixuts i assedegats. Si no s’afanya a ploure, coincideixen micòfils i boletaires de tota la vida, no collirem bolets ni per mal de morir.\nLa terra necessita aigua, però encara que plogui, faltada de saó com n’està, hi haurà pocs sòls capaços de produir la humitat que demanen la majoria d’espècies per trobar-hi condicions favorables al naixement del fong. Tot sembla indicar, a hores d’ara, que la precoç bonança del juliol va ser una mala astrugància d’una de les tardors més minvades de bolets que es recorden els últims anys.\nMentrestant, com si res no fos, seguim trobant bolets als colmados refinats i a les cartes de molts restaurants. Em sembla important -sempre ho he cregut així- que la cuina reflecteixi el calendari de les estacions, respectant els cicles de l’agricultura i la recol•lecció de fruits dels boscos. Que sigui de l’estil que sigui, creativa o tradicional tant se val, ofereixi plats que transmetin el temps de cada cosa.\nSi apliquéssim aquella sentència que llançava Josep Pla quan afirmava que la cuina de cada lloc havia de ser “el paisatge posat a la cassola”, hi hauria poques cases de menjar que superessin la prova; potser en faríem un gra massa, no cal. Però sí que els podríem demanar, almenys, aquell punt de rigor necessari, dipositaris de la nostra confiança i prescriptors de capçalera com són avui els cuiners, i que ens advertissin quan allò que posen al plat no ve del bosc proper sinó de la Conxinxina.\nI el que és més gros, continuen proliferant, aquí i allà, les festes dedicades als bolets. Ara sembla que cada poble, igual que té poliesportiu i polígon industrial, ha de tenir la seva fira. I els bolets, bojos com ens fan tornar a tots plegats, s’han convertit en tòpic fàcil i recorrent.\nSi volen que els digui la veritat, ho trobo excessiu i no li acabo de veure la gràcia ni el sentit comprar bolets a Mercabarna procedents de Turquia, Ucraïna o la Xina, per omplir com sigui els cistells figuratius. Dubto que ajudi gaire a la promoció de cap activitat, agrícola, silvícola o culinària en l’àmbit local. És com si els catalans visquéssim permanentment aferrats a un país de betlems i pastorets.\nUna biblioteca en perill\nLa cultura està d’hores baixes. No és pas que sigui un tema que acapari habitualment l’atenció dels governants, però, certament, tan avall com ara no hi havia estat mai. Sense anar més lluny, quin és el Conseller de la Generalitat que menys surt als diaris? En Ferran Mascarell, el de Cultura. I per què, si és un home amb idees, discurs i capacitat de gestió, reflexiu, culte i cultivat, a més d’amant de la bona taula, com ha de ser?. Doncs perquè es dedica a la cultura. I això, noi, avui no ven. Ans al contrari, si a un polític voleu posar-li en safata una decisió d’aquelles de bon veure, proposeu-li invertir en equipaments culturals. Ho argumentarà dient que ara no toca; que amb les retallades i la manca d’ingressos no hi ha diners i que si d’alguna pot prescindir el municipi amb la crisi que hi ha és, posem per cas, d’una biblioteca.\nA Manlleu ara s’hi troben. Resulta que hi havia un projecte de construcció d’una biblioteca nova, que s’han aconseguit un parell de subvencions que sumades sufraguen la meitat de la inversió i que encara se’n pot esgarrapar una altra que gairebé cobreixi les tres quartes parts del pressupost. Però es pot deixar perdre si l’oposició en pes s’hi nega. Diran que el poble té altres necessitats (només faltaria, això sempre!), i fins i tot algú pot arribar a dir que amb això d’Internet avui la gent no llegeix. I pel camí s’haurà perdut un dels espais que més humans es fan: el racó de la lectura silent.\nPublicat per Pep Palau a les 11:14:00 a. m. No hay comentarios:\nFarmàcies en guàrdia\nEl desgavell de la salut pública sembla lluny de tocar fons. Retallades als pressupostos dels hospitals, Caps tancats de nit, metges i personal sanitari amb sous i drets minvats i ara, per acabar-ho d’adobar, patacada a les farmàcies. D’entrada sobta, costa de creure que un gremi tan pròsper les passi magres. Estàvem avesats a veure els apotecaris com uns privilegiats. Eren, per dir-ho d’alguna manera, la nena mimada del comerç. Menjaven a part. Tenir una farmacia –pensaven molts- això sí que era un negoci. Notaris a banda, estanquers i farmacèutics han estat els únics comerços que han gaudit d’una molt favorable regulació del mercat, adaptant la seva oferta a la mida de la demanda. El somni del botiguer era de poder competir en les condicions que ho feia la farmàcia. Tenint un públic captiu garantit i dispensant un producte de primera necessitat. D’uns anys ençà, però, hi hagut esquerdes que han anat a més. Si l’aparició de medicaments genèrics va ser una primera sotregada, el retard en el liquidació de receptes de la Seguretat Social sembla que és l’estocada. Probablement tenen raó els que diuen que aquest era un sector que estava molt ben avesat, que les farmàcies havien perdut l’essència de l’apoteca per esdevenir supermercats de culte al cos i que totes els ponien. I que no són els únics que han d’esperar a cobrar a 60 dies (molts ajuntaments paguen d’un any per l’altre). Així i tot els fets són preocupants. Sobretot perquè si van mal dades a qui acabarà tocant el rebre será als últims de la fila. Als que s’han de refiar de la caixa comuna tot just per anar tirant. Aquest era el primer dels graons inamovibles de l’Estat del benestar. Més avall hi ha la pobresa, que n’hi ha i força. (publicat al 9 Nou)\nPublicat per Pep Palau a les 8:02:00 p. m. No hay comentarios:


Alba Díaz s'assabenta de com el seu pare va conèixer 'El Cordobés' | Europa Press\nAlba Díaz, commoguda amb la història del seu pare, en què va coincidir amb 'El Cordobés'\nper Laura Cano 16/04/2022 08:00h\nAlba Díaz, filla del conegut torero Manuel Díaz, sempre ha estat preocupada a saber com el seu pare va conèixer Manuel Benítez,'El Cordobés'. El jove torero ha anat al programa 10 Momentos, presentat per Anne Igartiburu, a confessar els seus primers acostaments amb el seu progenitor.\nManuel Díaz sempre ha explicat a la premsa que des de ben petit ha tingut un interès especial a ser reconegut com a fill de Benítez, el seu pare biològic.\nEl pare d'Alba Díaz va al programa de '10 Momentos' per explicar la seva història | Instagram: albadiazmartin\nA l'inici del programa, la presentadora li ha preguntat com ha estat viure tota una vida sense aquest reconeixement que sempre ha intentat aconseguir. A partir d'aquí, el pare d'Alba Díaz ha exposat tot allò que ha estat la seva vida darrere d'un somni, trobar-se amb el seu progenitor.\nEl dia més dolorós del jove torero\nManuel Díaz explica que el pitjor dia va ser quan li van donar els resultats de les proves de paternitat. El procés d'aquestes proves només ho sabien la dona, l'advocat i ell.\n«Jo tinc uns documents molt forts del procés de la investigació de paternitat . Això està en un calaix ficat i no sortirà mai enlloc. Però jo vaig viure moments molt difícils en aquest procés judicial, moments molt amargs», va assegurar el pare d'Alba Díaz.\nL'advocat de Benítez volia que es formés un pacte perquè Manuel Díaz deixés d'embrutar la imatge d''El Cordobés'. Tot i això, el jove torero confirmava que en cap moment ha volgut fer-li mal, simplement buscava tenir el reconeixement del seu pare.\nLes trobades del pare d'Alba Díaz amb el seu avi\nEl torero ha confessat a la presentadora de 10 Momentos que s'ha trobat casualment dues vegades amb el pare. La primera va anar cap a Madrid a l'AVE.\nManuel Díaz, 'El Cordobés', té el suport de la seva dona, Virginia Troconis | Europa Press\n«Ens mirem dos segons. Anava amb la seva senyora Martina i, en aquell moment, es va aturar el temps. Justament, ell estava al compartiment del costat meu», explicava Manuel Díaz. Tot i això, li va demanar a la seva dona, Virgínia, baixar-se a Ciudad Real perquè va pensar que si hi havia algun periodista podia confondre la premsa. «Era un moment molt tens. Jo el que volia era marxar d'aquell tren», va afegir el pare d'Alba Díaz.\nLa segona vegada va anar prenent un cafè al mateix bar on solia anar el seu pare. Aquell dia no va ser menys, ja que Benítez va entrar per la porta.\nAlba Díaz es queda sense paraules en escoltar el seu pare | Catalunya Diari\n«Em veia a mi en 30 anys per la seva manera de caminar. El cambrer em va dir que es va demanar un cacau amb llet i se'l va beure bullint perquè va sortir ràpidament», explica el pare d'Alba Díaz\nDes de llavors, es pregunta el perquè han perdut el temps, ja que ho podrien haver passat bé junts.\nEl darrer apropament entre toreros, 'El Cordobés' i el seu fill\nEl 2016, les proves d'ADN confirmaven que Benítez era el pare biològic de Manuel Díaz. No obstant això, fins aquest any, el pare no ha volgut fer el pas d'establir una trobada amb el seu fill.\nTot i que encara no ha arribat el dia de la quedada, Manuel Díaz reconeix que ell està disposat a quedar amb el pare.«Si ell em demanés que fos, jo aniria. Sense cap dubte», va dir el pare d'Alba Díaz.\nLa seva filla s'ha quedat muda després d'escoltar les paraules pronunciades per 'El Cordobés' a la televisió. Alba Díaz no sabia fins a quin punt havia patit el seu pare amb aquest tema i el sorprèn com ha hagut d'aguantar tots aquests anys.


Transició VNG: moviment ciutadà que impulsa canvis socials a Vilanova i la Geltrú: 2013\nLa Turuta convidada a la II Fira d'economia solidària de Catalunya\nJordi Griera (com a moderador) i Ton Dalmau (presentant la Turuta) han participar en una de les activitats organitzades en la II Fira d'economia solidària de Catalunya, esdeveniment de referència en el món de l'economia social i solidària que s'ha celebrat amb gran èxit el 26 i 27 d'octubre.\nConcretament, el diumenge 27 d'octubre a les 12.30h a l'Espai Regina de Lamo dins el Cicle Construint el Mercat Social: “Recuperem la sobirania popular sobre la moneda” juntamentamb Jordi Carbó (Ecosol) i Susana Martín (Eurocat)\nEtiquetes de comentaris: 2013, economia social i solidària, moneda local, projecte turuta\nDivendres 25 d'octubre a les 19 h. al CRIA Taula rodona sobre la salut que entenem i que vivim\nLa Taula rodona sobre la salut, dinamitzada per Diana Pàrraga i Pere Ardèvol, membres de l'equip impulsor del SSPC (Sistema de Salut Pública Cooperativista) - opció en salut que promou la Cooperativa Integral Catalana - CIC- debatrà sobre un model de salut pública cooperativista que engloba una transformació profunda de la societat, partint de la revisió dels valors que mouen a les persones que l'integren.\nEntenent que la salut per tothom, és una responsabilitat també de tothom i, basant-se en els principis de la cooperació i la solidaritat humanes, aquest sistema s'ha començat a posar en marxa a Barcelona en alguns nodes, com ara AureaSocial. La Diana i en Pere compartiran amb els assistents la seva experiència en aquest procès comunitari.\nAccés a la "Declaració sobre la salud de los pueblos", base que ha inspirat a moltes comunitats a desenvolupar els seus sistemes locals de salut pública cooperativista.\nEtiquetes de comentaris: 2013, acte públic, CIC, formació, reflexionar, salut\nLa vinagreta, cooperativa de consum responsable ofereix una programació de tardor\nLa Vinagreta torna a proposar activitats molt interessants i que, com sempre, sobre qüestions urgents i entorn a les quals cal una reflexió i actuació crítica social. El mes d'octubre, sota el títol: Una mirada cap al sud. Ens oferix dues propostes:Divendres 11 d’octubre: Docs for action: Documental “Bananas!” (Suècia, 2009) (19,30h, Ateneu Vilanoví): malgrat totes les pressions de l'empresa Dole, el documental va tirar endavant, esdevenint un altre exemple del poder de les transnacionals en el negoci de l'alimentació. Vol denunciar el danys ambientals i social que l'ús de pesticides tenen entre els treballadors i els països productors d'orígen com Nicaragua.\nDivendres 25 d’octubre: Xerrada “El deute ecològic” (20h, Ateneu Vilanoví)\nMalauradament el documental Bananas no exposa un cas aïllat. Molt sovint empreses transnacionals actuen sobre països menys industrialitzats (però rics en recursos naturals) i no es fan càrrec dels danys ambientals produïts. L’Alfons Pérez, membre de l’ODG (Observatori del Deute en la Globalització) ens permetrà aprofundir en el Deute Ecològic, és a dir, aquest deute no reconegut, contret pels països indutrialitzats envers les comunitats que habiten les àrees afectades, aportant casos concrets i exemples de campanyes que s’han dut a terme per denunciar i visibilitzar el què passa al sud.\nEl mes de novembre tenen previst un documental i una xerrada sobre el consum responsable de peix i al desembre una acció de denúncia vers el consumisme de les festes nadalenques. No us les perdeu!!!\nEtiquetes de comentaris: 2013, acte públic, alimentació, consum responsable, drets dels pobles, ecologia, economia local, La Vinagreta, potencial local, reflexionar\nÈxit de participació del Taller de pedra seca realitzat el dissabte 5 d'octubre\nSobre el Taller de pedra seca, organitzat per Plataforma Defensa Ortoll - APMA - Garraf Coopera - Ateneu Vilanoví, que ha tingut com a objectiu principal: aprendre i practicar la recuperació de construccions de pedra seca com murs, mulasses, sòls, eres…. per a la dignificació del nostre entorn i patrimoni ens diu el company Mike, tot enviant-nos també una crònica visual:\nDes de les diferents entitats que treballem en la recuperació dels espais Vilanovins, aquest cap de semana s'ha fet un curs d'arrenjaments de marges per un mestre marger Miquel Bosch. Ha estat un matí força profitós per la tasca duta a terme i el resultat assolit. Fruit d'això aquí en teniu un breu resum.\nSi us animeu, tots els tercers diumenges de mes, podeu participar en la seva recuperació. Estem de 9 del matí fins la 1 del migdia. Mike\nTrobada de socis d'ECOL3VNG en la festa de benvinguda del taller internacional de cistelleria\nEl diumenge 29 de setembre ECOL3VNG va organitzar una trobada festiva de socis i sòcies en motiu que la sòcia Mònica Guilera, cistellera professional, ha organitzat juntament amb els cistellaires,Tim Johnson del Regne Unit i Mai Horgensen de Dinamarca, un Curs-taller internacional de cistelleria el qual ha rebut el suport de la nostra associació i que s'ha realitzat, amb gran èxit i satisfacció dels participants al Moli de Mar els dies 30 de setembre, 1 i 2 d'octubre. Han assistit al mateix 31 persones procedents de diversos països europeus i una nord-americana.\nLa vetllada ha estat una trobada festiva molt agradable amenitzada amb la música del Bernat, Miquel, Ton i Oliver que van fer dansar i gaudir als presents. El company Mike ha fet un treball creatiu molt bonic i que recull imatges de la trobada i del taller que us convidem a veure:\nEtiquetes de comentaris: 2013, animació, compartir, festa, jornades; oficis tradicionals, projecte turuta\nEl company Jordi Griera ha ofert una interessant xerrada sobre monedes socials al Museu de l'Empordà\nEl 2 d'agost al Museu de l'Empordà de Figueres, en el marc d'un cicle de conferències anomenat L'art de la moneda local, Jordi Griera ha estat convidat per participar.\nVa oferir al públic assistent una pedagògica xerrada explicant els problemes del sistema financer actual i la seva solució.\nUs convidem a escoltar l'amena xerrada!:\nLa moneda, la gran desconeguda\nEtiquetes de comentaris: 2013, acte públic, economia local, economia social i solidària, moneda local\nTrobada festiva al Far per iniciar el 5è any de TRANSICIÓ VNG\nEl 25 de juliol de 2009 un grup de vilanovins i vilanovines ens vam trobar al far i vam decidir endegar una iniciativa ciutadana, oberta i sense formalismes, inspirada en les iniciatives en Transició que estan creixent cada dia més des del seu inici en la ciutat de Totnes el 2005.\nAhir dijous 25 de juliol, al peu del far, ens vam trobar per celebrar que entrem en el cinquè any d'aquest moviment que ens motiva per assolir una transició a un món més sostenible i pacífic. Vam compartir impressions, sentiments, menjar i música. Una vetllada que ens confirma que les trobades i intercanvis són enriquiridores i necessàries per transitar per la vida.\nVolem agrair especialment al Museu del mar l'extraordinari acolliment que sempre ens ha fet. Un espai immillorable per gaudir i recordar la nostra ciutat marinera.\nEtiquetes de comentaris: 2013, ciutats en transició, festa, música i dansa, reflexionar, Transició VNG\nDijous 25 de juliol aniversari de TRANSICIÓ VNG i celebració al far\nEl proper dijous dia 25 serà el "dia sense temps" del calendari maia… l'any 2009 varem escollir aquesta data per posar en marxa Transició VNG. En aquell moment, i encara segueix així, Transició VNG és un espai obert, un punt de trobada de sinergies per avançar en aquesta transició urgent que hem de fer...\nper celebrar-ho farem una trobada festiva de l'inici del 5è. anys de Transició Vng al recinte del Museu del Mar\nA les 20h. farem una estona de presentació dels assistents i de les iniciatives que s'estan posant en marxa a la nostra vila i que van en la línia d'aquests canvis socials que volem. Hi caben també idees de futur, de cap on hem de transitar i desprès "Sopar de traje" i estona de música, danses, creativitat, compartir... mirar les estrelles, la Lluna, la farola i gaudir del moment per inspirar-nos, omplir-nos de l'esperit del "dia sense temps" com fèien els maies...\nLA RUTA DE LA TURUTA\naprofitant l'inici del cinquè any de Transició VNG, des de l'associació 'ECOL3VNG estrenarem la primera "ruta de la turuta", amb la finalitat d'anar a visitar alguns dels establiments ja adherits al projecte "turuta" per saludar-los, conèixer la seva oferta i poder utilitzar ja les turutes.\nAquesta ruta està especialment dissenyada perquè els nous i futurs socis coneguin els comerços "turutaires" i s'habituïn a fer intercanvis en turutes en ells. La intenció es fer-la una vegada al mes visitant diferents botigues en cada ruta.\nEtiquetes de comentaris: 2013, acte públic, festa, Transició VNG\nLa Fundació ENT, amb seu a la ciutat, organitza a Ca la Fou (Anoia) la 3a. Trobada Internacional d'Agroecologia a Catalunya\nLa Fundació ENT, és un centre d'investigació privat, amb ubicació a Vilanova i la Geltrú , que té com a funció la realització d'investigacions i projectes innovadors en els àmbits del medi ambient, el\ndesenvolupament i la cooperació internacional i que treballen amb altres centres de recerca,\nadministració pública i ONGs.\nEntre els dies 15 i 18 de juliol a Ca la Fou (colònia industrial postcapitalista), en el marc del projecte europeu Beyond Our Bacyards (BoB), organitza la 3a. Trobada internacional d'agroecologia, constituint una ocasió única per conèixer experts i activistes del món de l'agroecologia, en forma de jornades participatives, obertes a tothom per intercanviar experiències i coneixements.\nIncripcions i programa\nEtiquetes de comentaris: 2013, agricultura ecològica, compartir, construcció sostenible, descobrint l'entorn, espais vius, experiències, jornades; oficis tradicionals, taller\nL'APMA i la Plataforma Ortoll-St.Gervasi organitzaran un taller de murs de pedra seca\nL'APMA i la Plataforma Ortoll-St.Gervasi tenen previst convocar un curs de pedra seca el dissabte 5 d'octubre. El curs es farà de la mà de GEPEC al camí St.Gervasi -Adarró i tindrà una durada de quatre hores.\nAl voltant de setembre, quan disposin d'informació més concreta, la donaran a conèixer. Reserver-vos la data, l'experiècia serà molt interessant!!!\nEtiquetes de comentaris: 2013, construcció sostenible, descobrint l'entorn, espais vius, investigant, taller\nEl company Jordi Griera ha ofert una interessant x...\nTrobada festiva al Far per iniciar el 5è any de TR...\nDijous 25 de juliol aniversari de TRANSICIÓ VNG i ...\nLa Fundació ENT, amb seu a la ciutat, organitza a ...\nL'APMA i la Plataforma Ortoll-St.Gervasi organitza...


Orelha Negra és el resultat de posar juntes les peces d'un puzzle. A cada peça hi trobem les arrels de la música negra, jazz, soul, funk, groove i hip-hop, i un munt de cultura portuguesa representada per reconeguts músics que són portats a un llenguatge col·lectiu. Aquesta música és un diàleg entre el passat filtrat en un sàmpler i el present imaginat pels músics, i així un loop tret d'un disc de Paulo de Carvalho pot ser separat de la seva font, prendre una nova vida per la repetició i coordinar-se amb la resta: escratx, baix, bateria i teclats. La capacitat de transformar les seves influències en un nou i únic so és el seu repte.\nnom del grup: ORELHA NEGRA\ngènere: Funk, soul, jazz, hip-hop\nCruz dj, escratxos\nGomes Prodigy teclats, sintetitzadors i composició\nMira Professional veu i sàmplers, composició i sintetitzadors\nRebelo Jazz Bass baix i guitarra


Europa en calces (o cal�otets) - joan rovira - Els blogs d'e-noticies\nLa realitat et posa a prova, et fa un pols. Si afluixes, si et tremolen les cames (s'admet que estiguis mort de por, però no que es noti ni que espantis els altres), si se't descontrolen els esfínters i se t'encongeix el pit, estàs llest/a. Acabes de perdre l'armadura i de quedar-te en calces/calçotets davant mitja humanitat i, el que és pitjor, davant la història. Ja pots córrer a amagar-te, perquè el judici de la història no tindrà pietat de tu.\nVas ser, ets i seràs el/la que va fallar, la que els/ens va fallar. Per sempre. Amb una mica de sort, d'aquí a cinquanta o cent anys, algú t'entendrà una mica, intentarà justificar-te, ser compassiu, però no obtindràs el perdó: com a molt, un pietós oblit.\nLa llista dels que van fallar acaba de rebre unes quantes noves incorporacions. Les dels dirigents europeus actuals, que no han donat ni ja donaran la talla de líders.\nJa porten temps fent mèrits, ara simplement acaben de rematar la feina. I de passada, si no es produeix un miracle, rematar Europa. Catastrofisme? Esperem una mica i anirem veient el desenllaç...\nFan una d'aquestes reunions que ens presenten com la cosa més important que han vist els temps i que acaben en un comunicat espès, inintel.ligible, una avorrida i ritual foto de família i una evidència: no ha servit per a res. Com la de Polònia, amb un convidat/inspector d'excepció: l'enviat de l'emperador occidental, Obama. Amb la missió de posar ferms els cònsols Merkel-Sarkozy, suposats dirigents i fars espirituals d'aquesta cosa que ha esdevingut Europa. Mentrestant, l'emperador oriental, un xinès que no importa mai massa com es diu ni quina cara té, va movent les seves fitxes, igual que les mouen els xeics del petroli, que tenen un paper discret però important en el vodevil: són els amos de l'aixeta, a condició que no s'ho creguin massa.\nL'enviat d'Obama truca al presi i li diu que aquests europeus estan decidits a carregar-se l'economia mundial i arrossegar si molt convé l'americana. Es a dir, que s'han oblidat de quin és l'imperi al qual es deuen i que una i altra vegada -amb totes les contradiccions que es vulguin- els ha salvat de l'abisme. La tesi Obama ve a ser aquesta: vostès, a base de podar i podar, acabaran per carregar-se l'arbre malalt i el bosc sencer. Han de tenir visió, valor, convicció, unitat. Els europeus encara riuen. L'últim dirigent europeu que es va quadrar va ser en Zapatero, quan el van trucar l'Obama i el xinès i li van cantar quatre de fresques: yes my friend, no my friend, of course my friend, I understand my friend, ok my friend, I beg your pardon, my president...\nEl secretari del Tresor, Timothy Geithner, va acabar la reunió de Wrocalw, va trucar el Boss i li va dir: aquests europeus ens portaran directament a la catàstrofe.\nMés o menys el que ja sabem els europeus, sobretot el sud, vaja, però en boca d'una autoritat amb autoritat, de les que poden trucar els marines, els seals o enviar-te un predator al jardí de casa: el poder-poder de veritat-veritat. Poques conyes amb això de la decadència americana.\nAra l'Obama, enfilat a les làmpares de cristall de la White House, els convoca a una cimera a l'ONU. Es una delicada manera de dir que els cita a casa seva, a palau, però amb elegància: no als sòtans de la Casa Blanca, sinó diguem que a una mena de terreny neutral que, mira tu quina casualitat, és a Nova York. Res, pura coincidència.\nLa bronca que li va caure a Zapatero serà una broma al costat de la que els caurà als dirigents europeus estrets de pit i curts de mira.\nMés discretament, perquè només té un portaavions copiat que acaba tot just d'estrenar, l'emperador oriental també farà algunes trucades. Res a veure amb la carteta de Trichet a Zapatero i la conya de les reformes constitucionals, serà una conversa més amable, subtil, plena d'indirectes, però segur que acaben captant el missatge.\nUna cosa és arruïnar els imbècils i espavilats dels grecs, imbècils per arruinar-se ells solets (ajudats per la banca franco-alemanya i l'americana, oi?) i espavilats per pensar-se que s'ho podien saltar tot a la torera, i una altra és fer petar el casino. Que tots sabem que ja ha petat, però les coses s'han de fer ordenadament si no volem organitzar un apocal.lipsi.\nA partir d'aquí, veurem prodigis.\nN'hi ha dos de possibles, només dos. Un, que de sobte els grisos dirigents europeus d'aquesta època, mortalment espantats com estan i cada dia més conscients de la seva escassa talla, li diguin a Obama que se'n vagi a pastar fang. Aleshores, que Déu o el Diable ens agafin confessats i anem pensant a demanar la green card, perquè no hi haurà altra escapatòria. Dos, que s'abaixin els pantalons fins als turmells, espantadissos com són, i que mirin de salvar les formes i la dignitat que ja han perdut pel camí.\nEl comunicat oficial, en ambdós casos, dirà més o menys el següent: "Els líders europeus i el president nordamericà han mantingut una trobada amb l'objectiu d'assegurar la comunicació i cooperació entre Europa i USA per continuar combatent plegats la crisi de deute que afecta els països de l'euro".\nEl comunicat serà el mateix, però el futur no.\nCom deia González, ara que se li està posant cara de Moisès o de Nostradamus, estem a un pas de l'abisme. Veurem si fem un pas endavant o endarrera. Aquesta setmana no tinc previst que l'Obama em truqui, però si ho fa, li diria que pot ser qualsevol de les dues coses.\nI li recordaria allò tan, tan europeu: après moi, le déluge...\nSembla que cauen quatre gotes, oi?\nEls blogs d'e-noticies - joan rovira - Europa en calces (o cal�otets)


Aperitiu d'estiu amb tellerines al vapor i vermut de Reus | Recepta de cuina de Quim Lleonart - RECEPTES.CAT\nAperitiu d'estiu amb tellerines al vapor i vermut de Reus\nUn quilo de tellerines (fresques o congelades)\nQuatre gots de vidre pel vermut\nPrimerament, agafem les tellerines i les posem en un bol de vidre cobertes d'aigua i un grapat de sal, i les deixem una estona a la nevera.\nA part, agafem els quatre gots de vidre, els hi fiquem un glaçó en cadascun, una rodanxa de llimona, i una banderilla amb dues olives farcides punxades amb un escuradents per cada got, i tot seguit afegim el vermut de Reus fins a tres quartes parts, i els deixem a la nevera fins el moment de servir-los a taula.\nSeguidament, rentem les tellerines, i les posem en una paella amb: un dit d'aigua i un dit de vi blanc,les tapem i deixem que s'obrin, i un cop obertes, les posem ben repartides a la safata de porcellana, i les reservem.\nTot seguit, colem el suc d'obrir les tallarines, i el posem en un bol de vidre mitjà, juntament amb el suc de la llimona, un polsim de pebre negre, i un raig d'oli d'oliva, i ho batem amb el batedor de varetes, fins que tenim una salsa fina i homogènia, i la posem en el biberó de plàstic.\nA continuació, amanim les tallarines amb la salsa del biberó, i ja podrem treure les tallarines a taula juntament amb els gots de vermut, i ja ho tindrem tot disposat per fer un bon aperitiu d'estiu.\nPenseu que les tellerines es troben en el fons sorrenc del mar, i és per això que les hem de rentar molt bé per no trobar-hi gens de sorra.\nAquesta recepta, tant la podem fer amb tellerines fresques, com amb tellerines congelades, que resulten una mica més econòmiques,\ni les podem comprar tot l'any.\nEtiquetes: Cuina de primavera-estiu La cuina dels aperitius Afegir etiqueta\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta11742\nCabdells d'enciam amb anxoves\nAperitiu de pa d'all\nGalets farçits d'estiu


La PUÇA (PUblicació amb traÇA): Premi Distàncies astronòmiques\nPremi Distàncies astronòmiques\nUn petit grup d’alumnes de 3r d’ESO del nostre centre ha participat en unes activitats d’astronomia proposades per la Universitat de Barcelona i relacionades amb el pas de Venus per davant del Sol, fenomen que va tenir lloc els passats dies 5 i 6 de juny durant la matinada. Des de Catalunya, gairebé no es va veure, no obstant, és d’un gran interès històric ja que s’utilitza per calcular la distància de la Terra al Sol.\nEls alumnes que van participar en aquest projecte, amb l’ajuda de dos professors, la Lourdes Vilatimó i en Vicenç Gironès, van reproduir càlculs fets anteriorment per grans científics, per arribar a conclusions aproximades amb mètodes tradicionals. Han tingut la sort que la feina que han fet ha obtingut el reconeixement per part de la UB. I és que han estat premiats per haver realitzat totes les pràctiques correctament i haver-les entregat dins del termini. Cal destacar que aquest premi s’atorga a alumnes de 4t d’ESO i Batxillerat però, per primera vegada, van fer una excepció i van decidir crear una mena de segon premi per als alumnes de 3r d’ESO del nostre centre. Poden estar orgullosos perquè podran anar a visitar el Centre Astronòmic del Montsec i realitzar tallers d’astronomia.\nPer a més informació: http://www.petitsretallsastronomia.blogspot.com.es/\nMar Gibernau Sánchez\nPublicat per Lourdes Domenech a 12:55\nEtiquetes de comentaris: 3r ESO, activitats, alumnes, ciències, estrella, mates, núm 20, pràctiques, premis


Palma de Mallorca, 8 de febrer de 2018\nEns dirigim a vosaltres per informar-vos que dimarts 14 de març de 2018 a les 13:00 hores en primera convocatòria i a les 13:30 en segona a la seu del Col.legi Oficial de Farmacèutics de Balears (c/Volta de la Mercè, 4) se celebrarà l’Assemblea General d’Apotecaris Solidaris, en la qual s’ha d’elegir una nova Junta Rectora amb el següent\nLectura i aprovació, si escau, de l’acta anterior.\nInforme tècnic anual.\nBalanç econòmic anual.\nEleccions a la Junta Rectora d’Apotecaris Solidaris.\nTorn obert de precs, preguntes i suggeriments.\nTal i com va decidir la totalitat de la Junta Rectora el dia 7 de febrer de 2018 dimitiran dels seus càrrecs de manera que queda vacant per tal de què es puguin cobrir per nous membres. Fins al moment de l’Assemblea, l’actual Junta exercirà els càrrecs en funcions.\nUs recordem que la Junta Rectora està composada pels següents membres: President/a, Vicepresident/a, Secretari/ària, Tresorer/a i un mínim de cinc vocals. S’han de presentar candidatures per a una Junta Rectora completa al Col.legi Oficial de Farmacèutics de les Illes Balears, fins al dia 11 de març de 2018, inclòs.\nPer exercir el dret de vot per correu, s’ha de sol·licitar abans del dia 7 de març de 2018, al nombre de telèfon 971 432873 o de fax 971 459382 (nau d’Apotecaris Solidaris). Els vots per correu s’enviaran al Col·legi Oficial de Farmacèutics fins al dia 7 de març de 2018, inclòs.\nEn el cas que únicament es presentés una candidatura, aquesta es proclamaria electe com a Junta Rectora d’Apotecaris Solidaris per als següents quatre anys.\nUs animem a presentar-vos! cordialment,


A l'antiga Roma el culte imperial eren una sèrie de veneracions oficials que es realitzaven cap a l'emperador romà quan (generalment) aquest ja havia defallit, el qual passava a tots els efectes a considerar-se un déu del panteó romà. Formà part dels ritus i costums de la religió romana, fortament influïda pels costums hel·lenístics, dels quals molt probablement sorgí la idea de divinització, ja que a les monarquies hel·lenístiques era usual (per influència de la cultura d'orient mitjà) la deïficació del monarca.\nFer que alguns emperadors ja morts es convertissin en déus es convertí en un element fonamental de la religió romana durant la primera etapa política de l'imperi, el Principat. Fins i tot s'arribà a la deïficació de familiars de l'emperador, normalment l'esposa. El culte s'estengué a tot l'imperi ràpidament, acabant-se amb l'arribada de Constantí I el Gran al tron imperial i declarant el cristianisme religió tolerada (i a la pràctica oficial) i per tant seguint el déu cristià l'únic existent (monoteisme).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Culte_imperial_(antiga_Roma)&oldid=20334048»\nDarrera modificació: 21 set 2018 a les 18:53\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 set 2018 a les 18:53.


Les matriculacions de vehicles baixen un 10,5% al 2012 en relació a l'any anterior - FÒRUM.ad\nLes matriculacions de vehicles baixen un 10,5% al 2012 en relació a l’any anterior\nEl 07/01/13 10:06\nLes matriculacions de vehicles durant el mes de desembre han estat de 175 el que suposa una reducció percentual del -19,7% respecte el mes de desembre de l’any anterior. Pel que fa al total de matriculacions per l’any 2012 han estat de 2.259 el que suposa una reducció percentual del -10,5% respecte l’any 2011.\nPel que fa a les dades mensuals ajustades, les matriculacions de vehicles durant el mes de desembre han suposat un decrement percentual del -11,3% respecte el mes de novembre 2012, mantenint un descens constant, durant aquest darrer semestre, respecte el mes anterior.\nLes matriculacions de vehicles durant el mes de desembre han estat de 175 el que suposa una reducció percentual respecte el mes de desembre de l’any anterior del -19,7%. Els turismes han tingut una reducció percentual del -20,1% i els camions i camionetes d’un -34,8%. Les motocicletes i ciclomotors han tingut un increment percentual del +18,2%.\nEl total de matriculacions de l’any 2012 ha estat de 2.259 vehicles amb una reducció percentual del -10,5% respecte el total de matriculacions de l’any 2011. Les matriculacions de Turismes, per a l’any 2012, han disminuït un -16,4% respecte a l’any 2011, mentre que les matriculacions de Motocicletes i Ciclomotors (+2,8%), de Camions i Camionetes (+6,2%) i d’Altres (+23,9%) han incrementat respecte a l’any 2011.\nEn quant a les dades mensuals ajustades, un cop eliminades les variacions degudes als efectes del calendari i del període de l’any en què ens trobem, es constata un decrement en la variació respecte al mes anterior de l’any en curs i en general pel darrer semestre de l’any 2012 cada mes es constata una reducció percentual respecte el mes anterior, motivat pel descens de matriculacions tant de Turismes com de Camions i Camionetes.\nNotícia Anterior: L’endívia, una hortalissa multivitamínica que afavoreix la digestió\nSegüent Notícia: Toni Riberaygua serà el nou ministre de Presidència


▷ La 6a Fira\nLa 6a Fira\ndilluns 3 de juliol de 2017\nLa fira donarà a conèixer el producte local, la cuina i la clotxa de les Terres de Mestral\nPer als dies 7 i 8 de juliol, la mancomunitat que aplega els municipis de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant, Tivissa i Pratdip (MIDIT) ha organitzat la 6a Fira “Fruits de la Terra”, Fira de producte local, cuina i clotxa de les Terres de Mestral.\nEls que s’adrecin aquests dies a la Plaça Catalunya de l’Hospitalet de l’Infant, de les 19.30h a la una de la matinada, hi trobaran parades amb el producte local del territori, també en elaboracions i integrat en les tapes de restauradors i elaboradors de la zona; així com la clotxa, la recepta original de les Terres de Mestral i variants sorprenents d’aquest plat típic que antigament prenien els pagesos per agafar energies i tornar a treballar. També hi podran participar en un taller/concurs de cuina del territori amb la Fundació Alícia (divendres, a les 19.30h); i tastar el vi i la cervesa artesana d’aquestes contrades.\nA més, el públic podrà gaudir de música en viu (a càrrec de Sing Swing Company, de la Banda de Música Clau de Vent-Municipal de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant; de Voicing Blue-Duo&Band i de Bourbon) i de classes de Lindy Hop (a càrrec de TGNswing) i prendre part en el sorteig de diversos premis, per gentilesa de diferents establiments del territori (Cal Barceló, El Brogit guiatges, Espai de Fisioteràpia i Benestar Gemma, Geosud i Deviteca Espai Gastronòmic). Entre aquests premis, hi ha una nit per a dues persones en una casa rural, una activitat per a una família d’una dia, una sessió d’hidromassatge, una georuta per Tivissa i un arròs per a dues persones.\nEn aquesta edició de la Fira Fruits de la Terra, és previst que hi participi una quinzena d’establiments del territori, a més de les oficines de Turisme de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant, Tivissa i Pratdip. Amb l’organització d’aquesta Fira, la MIDIT pretén donar a conèixer els productes locals tant a la gent del propi municipi com als visitants i promoure el turisme cap tots els indrets del territori de la Mancomunitat.\nMés informació i horaris de les activitats a: www.terresdemestral.cat\n7 i 8 de juliol de 19:30h a 01h\n19:30h Taller/concurs de cuina de les Terres de Mestral amb la Fundació Alícia\n21:00h Classes Lindy Hop: TGNswing\n21:00h Concert: Sing Swing Company\n22:30h Concert: Banda Música Clau de Vent - Municipal Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant\n19:30h Classes Lindy Hop: TGNswing\n19:30h Concert: Sing Swing Company\n21:00h Concert: Voicing Blue - Duo & Band\n22:30h Concert: Bourbon


La Plataforma per un Finançament Just porta a Madrid les seues reivindicacions per un canvi en el sistema — Per un #FinançamentJust\nLa Plataforma per un Finançament Just porta a Madrid les seues reivindicacions per un canvi en el sistema\n• Representants de la Plataforma s’han concentrat a les portes del Congrés dels Diputats on han llegit un manifest amb les seues peticions i posteriorment han sigut rebuts per la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero\nLa Plataforma per un Finançament Just ha portat aquest dimarts les seues reivindicacions per a un canvi en el sistema de finançament autonòmic a Madrid perquè aquest siga just i equitatiu per a la Comunitat Valenciana. Així, els representants de la plataforma – integrada pels sindicats UGT-PV i CCOO-PV, la patronal CEV, els partits PSPV-PSOE, Ciutadans, Compromís i Unides Podem-Esquerra Unida , i societat civil – s’han concentrat a les portes del Congrés dels Diputats i posteriorment han sigut rebuts per la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, a qui han traslladat les seues peticions.\nEntre les reivindicacions destaquen la necessitat que el Govern fixe una data de presentació de la proposta del nou model de finançament que permeta començar la negociació amb les comunitats autònomes, així com que els pròxims Pressupostos Generals de l’Estat contemplen, de nou, un repartiment dels recursos equitatiu entre tots els territoris.\n“Fins hui, cap dels sistemes de finançament ha tractat amb justícia a la Comunitat Valenciana, havent d’enfrontar-nos als reptes que tenim com a societat, carregant amb la motxilla de la discriminació” ha alertat la Plataforma durant la lectura del manifest amb el qual han dit “basta, perquè creiem en la igualtat d’oportunitats”.\nEl secretari d’UGT-*PV, Ismael Sáez, ha posat en valor aquesta acció dins del procés de demandes pel canvi de model de finançament. Així, el líder d’UGT- PV ha assenyalat que “som ací per a reivindicar el dret dels valencians i valencianes a un finançament just i també per a resoldre el problema del deute que per l’infrafinançament ha anat creixent de manera tal que resulta impossible d’assumir. “Aquests interessos no van contra ningú perquè no volem ser més que ningú, la qual cosa volem i portem reivindicant des del 2009 és canviar aquest sistema de finançament que és injust” ha assenyalat.\nA més, Sáez ha valorat la reunió d’aquesta vesprada amb la ministra d’Hisenda: “Amb el govern anterior l’intentem ja amb el ministre Montoro però no va ser possible. I hui ens reunim amb la ministra Montero, per a recordar-li el que en més d’una ocasió el govern actual ha dit, que vol traure una proposta per a debat que implicaria el compromís de tots els partits polítics en el Congrés dels diputats; i és el que volem traslladar com a representants de la societat valenciana, la demanda al Govern que traga aquesta proposta per al debat”.\nEl secretari general de CCOO-PV, Juan Cruz, ha afirmat hui que el País Valencià ha sigut capaç d’eixir d’aquesta crisi amb recursos inferiors als que perceben altres comunitats autònomes, amb un sistema de finançament “absolutament injust”. No obstant això, Cruz ha apuntat que la reivindicació que hui han portat al Congrés “no és contra cap comunitat autònoma, la qual cosa volem és un sistema de finançament que siga just per a totes, equilibrat i que reconega les particularitats de cadascuna d’elles”. “Un finançament just que ens permeta tindre uns serveis públics dignes i els recursos necessaris per a afrontar qualsevol tipus de crisi, a més de projectar l’economia valenciana de cara al futur” ha apuntat.\nEn la mateixa línia, Salvador Navarro, president de la Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CEV), ha urgit a posar data al canvi de model de finançament. “A causa de l’injust infrafinançament, els recursos destinats en la nostra Comunitat a polítiques econòmiques reals són poc més que testimonials” ha assegurat. “El major esforç que representa per al pressupost valencià mantindre el nivell de despesa en serveis públics fonamentals té com a contrapartida un menor percentatge de recursos per a les polítiques que donen suport a les activitats econòmiques dels sectors productius; per a factors que, com la I+D+i, les infraestructures o la internacionalització, contribueixen al desenvolupament econòmic, o per a traçar un pla d’acció que enfortisca la nostra indústria. Sense el finançament que ens correspon el nostre territori continua perdent oportunitats i restant competitivitat”, ha afirmat. Per a Navarro, no es tracta d’un assumpte menor i, per tant, “no hauria de quedar espai per al joc polític. No podem continuar sent els gran perjudicats”\nREUNIÓ AMB LA MINISTRA D’HISENDA\nDesprés de la concentració a les portes del Congrés dels Diputats, els representants de la Plataforma per un Finançament Just han mantingut una reunió amb la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, a qui han traslladat les seues reivindicacions i la necessitat de “abordar de manera urgent” la reforma de l’actual sistema de finançament el qual “menysprea els interessos i drets de tots els valencians i valencianes”.\nEl sotssecretari general i síndic del PSPV-PSOE, Manolo Mata, ha afirmat que l’objectiu d’aquesta campanya és “que tothom sàpia que som la comunitat autònoma pitjor finançada” i ha apuntat que “això és un clam per al conjunt de la societat espanyola perquè l’Espanya del benestar s’assentisca sobre els territoris autonòmics”. En aquest sentit, Mata ha valorat positivament els avanços “a mitjà i curt termini” en matèria de finançament amb qüestions com el repartiment dels fons COVID o els fons de recuperació, encara que ha reiterat que els valencians “aspirem al fet que hi haja igualtat entre els ciutadans respectant la diversitat dels territoris, però això només és possible si tots tenim els mateixos diners per a Sanitat, Educació i els serveis socials elementals”.\nLa coportaveu de Compromís, Águeda Micó, ha recordat a la ministra d’Hisenda, Mª Jesús Montero, que fa unes setmanes el Congrés aprovava una proposta de Compromís que instava el Govern a presentar una nova proposta del model de finançament abans d’acabar l’any 2021. “Després de 2 anys de legislatura, la responsabilitat de presentar una nou proposada de model de finançament és únicament del Govern central. Les valencians i valencians no podem estar ni un minut més sense comptar amb un finançament just que ens permeta garantir uns serveis públics de qualitat, per això des de Compromís no deixarem de continuar reivindicant, com hem fet sempre” ha assenyalat.\nPer part seua, la síndica de Ciutadans (Cs) en Les Corts valencianes, Ruth Merino, ha exigit solucions a “un problema que llastra als valencians” i ha afirmat que en la reunió amb la ministra d’Hisenda demanaran que “es prenga de debò el dia a dia dels valencians, discriminats des de fa anys”. “Hui ens fem aquesta foto, que ens representa a tots els ciutadans de la Comunitat Valenciana per a exigir igualtat i que s’aborde ja la reforma”, ha afegit.\nFinalment, la portaveu adjunta de Unides Podem-Esquerra Unida, Estefania Blanes, ha assenyalat que “hui ens hem concentrat a les portes del Congrés dels Diputats per a reivindicar un finançament just per al Pais Valencià, perquè entenem que dècades d’infrafinançament, i de falta d’inversions han posat en un greuge discriminatori a tots els valencians i valencianes”. “Exigim que abans que acabe el 2021 es puga pactar i acordar un nou sistema de finançament que ens equipare a la resta de l’Estat i així es puga aplicar als pressupostos del 2022”, ha conclòs.


Rubí ja és ciutat associada de la xarxa Eurocities - Ajuntament de Rubí\nRubí ja és ciutat associada de la xarxa Eurocities L'entitat, que agrupa les principals ciutats europees amb l'objectiu de reforçar el paper dels govern locals, ha acceptat la candidatura rubinenca https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/rubi-ja-es-ciutat-associada-de-la-xarxa-eurocities https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/rubi-ja-es-ciutat-associada-de-la-xarxa-eurocities/@@images/image/preview\nL'entitat, que agrupa les principals ciutats europees amb l'objectiu de reforçar el paper dels govern locals, ha acceptat la candidatura rubinenca\nTot i tenir menys de 250.000 habitants, Rubí ha estat seleccionada com a ciutat associada d'Eurocities (foto: Ajuntament de Rubí - Xavi Olmos)\nEurocities ha acceptat la candidatura de Rubí per formar part d'aquesta xarxa de ciutats europees. El municipi vallesà en serà ciutat associada i, com a tal, tindrà l'oportunitat de treballar, juntament amb altres poblacions, en un fòrum dedicat a assumptes socials. "Per a Rubí és molt important ser present en aquells espais on s'intercanvien experiències de l'àmbit local i molt especialment on s'aborden els temes que prioritzem com a ciutat, com són la cohesió social i la defensa de la infància", ha valorat l'alcaldessa, Ana María Martínez Martínez.\nEurocities és una xarxa que agrupa les principals ciutats europees. L'entitat va ser fundada el 1986 pels alcaldes de sis grans poblacions: Barcelona, Birmingham, Frankfurt, Lió, Milà i Rotterdam, i actualment reuneix els governs locals de 140 de les ciutats més grans d'Europa, a banda de 45 ciutats associades. A través de sis fòrums temàtics, una àmplia gamma de grups de treball, projectes, activitats i esdeveniments, la xarxa ofereix als municipis integrants una plataforma per compartir coneixements i intercanviar idees.\nL'entitat té com a objectiu reforçar el paper dels governs locals en l'àmbit europeu i, per aquest motiu, treballa amb les institucions de la Unió Europea fent-los arribar aquelles qüestions comunes que afecten la vida quotidiana de la ciutadania europea. La xarxa també actua com a grup d'influència a l'hora, per exemple, d'aconseguir canvis d'enfocament en la legislació.\nEurocities està oberta a ciutats de més de 250.000 habitants. L'entitat, però, també admet com a associades aquelles poblacions que, tot i ser més petites, mostren un bon treball en alguns dels àmbits dels quals s'ocupa la xarxa. Aquest és el cas de Rubí, "fet que converteix la nostra incorporació en un reconeixement", ha assenyalat l'alcaldessa.\nL'acceptació de Rubí com a ciutat associada d'Eurocities li permetrà incorporar-se al Fòrum d'Assumptes Socials. Aquest consta de vuit grups de treball que es reuneixen dues o tres vegades a l'any i que també col·laboren a través d'una plataforma en línia per debatre reptes urbans, intercanviar bones pràctiques, desenvolupar declaracions polítiques i participar en projectes de la Unió Europea.\nAbans de l'entrada de Rubí a Eurocities, la xarxa europea ja va reconèixer com a bona pràctica una iniciativa dels Serveis Socials municipals d'acompanyament parental per a famílies en situació de vulnerabilitat i la va incloure al seu informe Lluitant contra la pobresa infantil a les ciutats europees. El projecte Educar, créixer, compartir té com a principal objectiu proporcionar a pares, mares i altres possibles cuidadors d'infants de 0 a 6 anys un espai acollidor per compartir experiències amb altres famílies i professionals. Durant sis sessions, dirigides per dues educadores socials del Servei d'Infància de Serveis Socials, el grup explora preocupacions i dubtes relacionades amb la parentalitat, i treballa de manera conjunta per buscar-hi solucions.\nL'informe Lluitant contra la pobresa infantil a les ciutats europees reconeix els bons resultats d'aquesta iniciativa i destaca l'estratègia de Rubí en la lluita contra la pobresa infantil.


La nova empresa, que sorgeix en l’era de la sostenibilitat, des d’aquest bloc s’ha proposat nomenar com “empresa disponible“, amb vocació plena de servei constant.\nEn l’article anterior es verifica que, a partir de la incorporació per part de l’empresa de la rendició de comptes del seu impacte econòmic, social i mediambiental, se li associen els colors blau, vermell i verd, respectivament. Es conclou que l’empresa, dur a terme una “gestió tricolor virtuosa“, afegint les següents virtuts:\nEl blau és ciència i coneixement, per la qual cosa li confereix la virtut de la gestió.\nEl vermell és passió i dinamisme, per la qual cosa li confereix la virtut relacional.\nEl verd és salut i natura, per la qual cosa li confereix la virtut ecològica.\nPassa amb els colors una similitud amb la gestió de l’empresa de la RSE, Responsabilitat Social Empresarial, i és que la seva addicció provoca el següent resultat:\nBlau + Vermell + Verd = BLANC = > aquest color és el símbol de la integritat i la perfecció.\nEn gestió empresarial té les implicacions següents:\nLa integritat = > incorporar i aplicar l’ètica i la transparència en la seva gestió.\nLa perfecció = > aplicar la millora contínua i la recerca d’innovació i excel·lència.\nL’absència de color blanc és el color NEGRE = > és el color de la negativitat.\nA mesura que una empresa es dirigeix cap al color blanc, que és la seva meta, va passant per l’anomenada “escala de grisos”, significant el color gris el grau de confiança i credibilitat conferit per la societat en general i els grups d’interès en particular, a l’empresa. A menor intensitat del gris, més a prop estem d’arribar al blanc i, per tant, l’empresa genera cada vegada més confiança i credibilitat, que li dóna una millor reputació e imatge de marca. A major gris, més opacitat i, per tant, es perceben més dubtes.\nSi l’empresa uneix els tres àmbits de generació d’impacte (econòmic-social-ambiental) en la seva estratègia, i els adicciona i, per tant, els inclou en la seva presa de decisions i l’operativa diària, l’empresa tendirà, com s’ha esmentat en el paràgraf anterior, a ser percebuda i valorada de manera positiva per la comunitat. Això li donarà de forma substancial molts beneficis tangibles i intangibles.\nEn definitiva, els colors de la sostenibilitat són els 3 colors primaris, Blau + Vermell + Verd i la seva suma és el color BLANC. Com més a prop del color blanc, més s’aproxima a una gestió responsable i sostenible, basada en l’adopció de la RSE, Responsabilitat Social Empresarial.\nPer tant, el color de la sostenibilitat, basada en la RSE, és el color BLANC, fruit de l’addicció dels 3 colors primaris que s’associen amb els 3 aspectes per als quals l’empresa a de rendir comptes a la societat: els aspectes econòmic, social i mediambiental.


FOWTARNA: Partida de FOW, a les Jornades de Rol de Reus 2008\nPartida de FOW, a les Jornades de Rol de Reus 2008\nEscenari: Free for all\nLocalització: Front Oriental\nLa partida d'aquest dissabte pasat, celebrada dins de les jornades de Rol de Reus, ha estat entre una grenadier alemanya i una tankovy russa. Aquesta última amb una companyia de dos SU-122, una de 5 T-70, 9 T-34/76 (dos actualitzats a T-34/57) mes el de comandament amb l'heroina Mariya, una companyia de Motostrelvovy amb divuit plaquetes i una petita companyia de sappers. Tropes Conscript Fearless en tots els casos.\nL'alemany tenia tres canons antitanc rusos del 76.2 capturats, quatre tancs (dos Panzer IVH i dos Panzer IIIN), una unitat de reconeixement amb dos Sdfkz 222, i dos platoons d'infanteria (un complert i l'altre mes reduït). I la seva situació a la taula era mes complicada, amb un terreny mes obert, amb només dues línies de bosc a cada banda i una maresma en el centre, esta última que no minvava en res el camp de visió. Per contra el rus contava amb un turó i dos quadrants amb granges aïllades (dos edificis petits amb plantacions i murs). La partida es un free for all amb regles de mobile battle.\nEl bàndol rus ha disposat les seves unitats de esquerra a dreta de la següent manera: la unitat de Motostrelvovy a terreny obert flanquejat per el turó; la companyia de T-70 a continuació, en plantacions i concealed; la companyia de T-34 amb el HQ i la Maria ocupen la part central de la taula, en plantacions i concealed; a continuació, vigilant un dels objectius y amagats en o a prop de les dues cases mes a la dreta, el petit grup de sappers amb el support dels dos SU-122. L'alemany ha desplegat les unitats de infantaria a ambdós boscos, protegint els objectius, els Sdfkz 222 a l'esquerra, els canons al centre i els Panzer a la dreta. L'alemany ha pogut fer el moviment de recon previst pel reglament, avançant els Sdfkz 222.\nAl rus li ha correspost el primer moviment, movent al doble l'infantaria dels Motostrelvovy i els T-70 en direcció al bosc per quedar fora de qualsevol angle de tir i de línia de visió, els T-34 amb la Maria han mogut pel centre, en direcció als canons, i al costat dret l'immobilitat ha estat total. Només quatre T-34 han quedat a menys de 40 dels canons i han pogut disparar amb les metralladores, amb deu impactes, sense support ni dels T-70 ni dels SU-122. A partir d'aquí les coses s'han torçat pels rusos i a la Mariya li ha lluït el pel.\nDe deu impactes, l'alemany aconsegueix salvar-ni dos i el rus no aconsegueix cap dels sisos per garantir la destrucció de almenys una de les peces. Després l'intercanvi de trets ha estat desigual i favorable al alemany, han impactes a 2+ i 3+ a ROF sencer dels canons i els Panzer. La companyia de T-34 queda reduïda a la mínima expressió, i encara que aconsegueix passar moral i remuntar dos de les tripulacions Bailed, esta reduïda a només tres vehicles i cap de ells es un dels importants T-34/57, que amb antitanc 11 son els que realment poden fer mal a llarga distancia als Panzer. La destrucció de un únic canó no compensa, i al segon torn alemany la resta de T-34 estan destruïts o Bailed, i la Maria conta com a baixa mortal. Sense comandament ni tan sols es pot tirar per moral i la companyia queda destruïda sobre la taula.\nD'aquí el pes dels combats es desplaça cap a la esquerra, on els Motostrelkovys i els T-70 han creuat el bosc deixant enrere un T-70 Bogged, que es resistirà a remuntar durant tota la partida. Els Panzer destrueixen un altre T-70, i la companyia Motostrelkovy realitza l'assalt contra el platoon alemany reforçat amb el HQ. Un foc defensiu bastant encertat, unes males tirades de salvació i un contraatac deixen a l'unitat russa bastant malparada, encara que guanya l'assalt i conquereix l'objectiu. La victorià es frega amb els dits, però s'escapa en el torn alemany, que aconsegueix passar el test de motivació i el de sole survivor. El moviment dels Panzer cap a l'objectiu i un foc de metralladora encertat deixen a la companyia russa per davall de la meitat de la seva força i a mes una de les baixes es el comandament. Sense poder tirar moral, la companyia desapareix sencera.\nLa resta de la partida es una persecució dels Panzer cap als T-70 supervivents, entretant els SU- 122 intentaven creuar la taula per fer algun miracle. Amb la destrucció dels T-70 i sense HQ per fer tirada de moral de batallo per la pèrdua de mes de la meitat de la força, la partida acaba amb la victorià alemanya amb un 6 a 1.Per el bàndol rus la actuació ha estat desencertada, amb unes tropes de baixa qualitat contra les quals era casi impossible fallar els trets (a 2+), una actuació descoordinada de les companyies que ha permès al alemany centrar-se en les companyies russes una darrera l'altra i unes males tirades de salvacions per part del rus que ho han rematat. Amb tot, la victorià russa ha estat ben prop amb l'assalt de la infantaria contra l'objectiu de la dreta alemanya i al que només una baixa casual del comandament ha eliminat tota l'unitat.\nObservador de Camp\nPublicat per FOWTARNA a 14:53\nNovament el soviètic pilla catxo, Stalin està que trina, una gran crònica, felicitats al autor,\n8 d’octubre de 2008, a les 15:36\nMolt bo el comentari de la pàrtida ma sembla reviure la partida , la veritat es que vaig tindre molta sort que el rus no treies casi cap FIRE POWER i falles moltes salvasions de infanteria. i les tropes German salvesin finses i tot el "sol survivor". Tambe l´aparacio dels Panzers a defendre l´objectiu i ametrallar tot lo quedava de l´infanteria rusa provocant la seva aniquilacio, molt bona partida demostrant que el grand nombre de tropes ruses no son per força decisives.\nfeclicitats per les fotos i el comentari.\n9 d’octubre de 2008, a les 2:27\nHola , aquests cap de setmana tenim tots partida de lliga a BCN , espero que tornem tots amb molts punts i la victoria a la butxaca i mes croniques per explicar .\n9 d’octubre de 2008, a les 2:33\nAglarel ha dit...\nMolt interessant la partida i molt bones les fotos, felicitats!!!\nTinc un dubte i un aclariment de regles.\nL´aclariment de regles es que el següent comentari no es correcte:\n"Sense comandament ni tan sols es pot tirar per moral i la companyia queda destruïda sobre la taula." i aquest: "...a la companyia russa per davall de la meitat de la seva força i a mes una de les baixes es el comandament. Sense poder tirar moral, la companyia desapareix sencera." tampoc ho es.\nUna unitat, malgrat no tenir comandament pot tirar per moral veure pag 77 Manual en anglés.\nEl dubte es sobre el foc que fan en el primer torn quatre T-34 amb MGs.\nSi es un FFA i en una taula amb mides normals, els T-34 surten a 30cm, +15cm de moviment (si no, no podrien disparar, "Hens & Chicks" rule) els posa a 45cm del seu costat i a 45cm de la línia màxima de desplegament de l'alemany. A aquesta distancia nomes podrien disparar amb el canó, no pas amb les MGs.\n9 d’octubre de 2008, a les 3:17\nBones, sobre lo primer que comentes de la moral d'una unitat (en aquesy cas al ser sovietics es tracta de una compnyia, sino seria un platoon), tens raó, haurem de revisar el manual. Vam seguir el mateix procediment que un test de moral de companyia (batalló en el cas dels rusos) i no és correcte.\nEn quant els T-34 crec recordar que van disparar sempre amb els canons. Els T-70 si van fer servir las seves amtetralladores, però els T-34 no, deu haver un error.\n9 d’octubre de 2008, a les 3:57\nAclariment: crec que els T-34 van moure 15 i disparar els canons, va ser al seguent torn quan van tornar a moure, i els que van poguer, van disparar les ametralladores, crec que ara està clar.\n9 d’octubre de 2008, a les 4:07\nEls T-34 van moure 30 cm al primer torn i van disparar amb metralladora els que van quedar a menys de 40 cm, que van ser quatre. Em recordo perque van ser deu impactes i el Firepower era 6, almenys un o dos es podrien haber tret.\nVa ser al segon torn quan es va disparar amb els canons i nomes van destruir un dels canons.\nApuntat lo del commandament del platoon. Pero aixo son aquestes partides, per anar traien els errors.\n9 d’octubre de 2008, a les 6:25\nIep, si, el José té raó. Van moure 30, i van disparar..., mal fet, no podien fer-ho, segons la regla: "Gallina i pollets".\nVeig masses irregularitats... jejejeje, haurem de declarar la partida nula, llàstima per el alemany... ,que hi farem... jajaja.\nTot plegat ens serveixi per apendre.\n9 d’octubre de 2008, a les 7:47\nHola,els T-34 van moure el pirmer torn 30cm i no poden disparar el canò pero si les Mg(axins ho entenc jo)van fer uns 11 impactes jo vaig salvar 3 ,5+ pero com els paks tenen gun-shield el rus no va treure cap fire-power que eran a 6.Al segon torn no mes es va moure la maria que no perd rof i va disparar el reste de T-34 a rof senser de canò i lo que podia de\nMg, va fer una baixa als paks,al torn de disparo german va destruir o fer "bailed out" a tots els T-34i no quedavar cap tank operatiu.\nbueno seguirem millorant les proximes partides.\n9 d’octubre de 2008, a les 12:46\nStug, es cert que va anar així, però els T34, no podien disparar ni canons ni ametraladores havent mogut 30, la regla: "Gallina i pollets" dels sovietics diu: que no poden disparar, independentment del arma que sigui.\n9 d’octubre de 2008, a les 14:51\nAfegir encara, que jo també em pensava que podia fer servir les ametralladores, però avuí revisant el manual, només diu: no poden disparar si mouen més de 15, simplement. No diu: ametralladores si, canons no, només: que no poden disparar.\nPotser algún expert en soviètics ens ho pot confirmar... però segons el manual, s`enten així.\n9 d’octubre de 2008, a les 15:00\nHola, quina vida mes dura la del carrista rus,Deu meu que dificil fer maniobres.\n10 d’octubre de 2008, a les 2:33


Knitting, Crocheting and Sewing in Barcelona,...: Dissabte, 30 de gener.\nDissabte, 30 de gener.\nAvui no érem gaire gent, però hem estat tant de gust com sempre.\nLa Rosy ens ha portat el seu coll Moebius ja acabat i que té una pinta d'abrigar moltíssim. I està fent uns quadrets per posar en una bufanda de franela. A l'altra li falta cosir-li les flors.\nLa Cristina ja ha començat a unir els quadrets que porta tantes setmanes fent. Quedarà una manteta molt alegre.\nL'Anna M. s'ha fet una bufanda molt 'xula' i ha començat a posar en pràctica el que ha après al curs de mitja.\nLa Inés ja ha acabat la bufanda amb la llana de l'amic invisible i continua treballant en la seva jaqueta.\nLa Laura ha vingut acompanyada dels seus pares. Ella continua fent el xal de fa unes setmanes i la seva mare li està fent una jaqueta. Però han marxat abans que no féssim les fotos, així que no podeu veure com ho tenen.\nLa Celi està fent un xal, un granny-triangle amb llana per a mitjons. Li està quedant preciós.\nLa Susa està fent unes mitenes, ben segur que a hores d'ara ja deuen estar acabades si ha seguit teixint a la mateixa velocitat que durant la trobada.\nI jo he estat cosint aquests dos elefantets.\nramon 31 de gener de 2010 a les 16:06\nBona crònica. A veure si em deixo caure algun dissabte.


Romania Minor : Projectes\nSchola aestiva Romaniae Minoris. Escola d'estiu de Lingüística Romànica que se celebrarà durant el mes de juliol de 2006 al Friül.\nProjecte per a la creació de cursos telemàtics de llengües romàniques minoritzades. El primer curs que hem realitzat ha estat «Totu sas Paràulas» de llengua sarda, el qual ha estat reconegut per la Universitat de Girona com a crèdits de lliure elecció per als seus estudiants.\nActualment treballem, per encàrrec de la Societât Filologjiche Furlane, en el curs «Lenghe Libare» que forma part de la política lingüiística de la Regió Autònoma Friül i Venècia Júlia.\nAbracadabra és un projecte nascut l'any 2003 que té com a objectiu elaborar materials de literatura infantil (llibres, CD-Roms, quaderns d'activitats, etc.) en diverses llengües romàniques subordinades, per difondre la literatura infantil a les escoles i crear propostes didàctiques a partir de les quals treballar els textos i contribuir a la difusió i a la millora de l'ensenyament d'aquestes llengües.\nÉs molt important analitzar la situació de les llengües romàniques minoritzades. En tots els Estats de l'Europa romànica existeixen llengües minoritàries, minoritzades o amenaçades, i la majoria són llengües romàniques, com també ho són les pròpies llengües estatals. Com a parlants d'aquestes llengües, pensem que fora bo unir els nostres esforços per a lluitar contra l'oblit, contra la mort de les nostres llengües abans que sigui massa tard. Per aquest motiu, un grup de persones sensibilitzades ens hem ajuntat per a elaborar un manual de sociolingüística romànica, on s'expliquin qüestions generals de sociolingüística i es faci una presentació de cada una de les llengües romàniques en situació crítica.


IVC > Arts escéniques > Publicacions > Col·lecció Textos en Escena > TIC - TAC\nValència · 2018\nCarles Alberola, Rodolf Sirera i Pasqual Alapont\nInstitut Valencià de Cultura. Generalitat Valenciana.\nTipus d'edició: Llibre\nA propòsit de TIC-TAC\nTIC-TAC, espectacle del qual oferim ací el llibret (o libretto, com es deia antigament en les òperes i altres espectacles musicals), és una proposta escènica en la gestació de la qual hem participat tres dramaturgs, els signants d’aquesta introducció. I el primer que caldria dir és que no tots teníem, en començar, el mateix grau de coneixement d’aquest gènere, la qual cosa va significar que, per als qui no en teníem gens –o un coneixement parcial i possiblement idealitzat pel cinema– el procés de gestació i d’escriptura ens ha servit per a descobrir com és de difícil i complex, això afegit a la manca o l’escassesa de referents actuals en el teatre valencià, tant des del punt de vista creatiu –dramatúrgic o musical– com pel que respecta a la interpretació. Hem volgut remarcar “actual” perquè en la història de l’escena autòctona sí que hi va haver algunes experiències anteriors, sobretot durant el primer terç del segle XX. Ens referim a les revistes i sarsueles valencianes d’Hernández Casajuana, per exemple. I, més pròxim encara, ja en la postguerra, aquell gran èxit de taquilla que va ser La cotorra del mercat, de Barchino i Magenti. Però tots aquests intents es movien en un territori intermedi entre la sarsuela i la revista, diferent en gran manera de la comèdia musical de model anglosaxó, model al qual, amb tota la modèstia del món, hem volgut apropar-nos en la construcció d’aquest TIC-TAC. Cal dir també que el fet que Carles Alberola, ànima inspiradora del projecte, fóra també el responsable de la posada en escena, ha ajudat molt a la fixació i l’orientació definitiva de l’argument i el text de l’espectacle. Un espectacle que, d’altra banda, fou possible pujar a l’escenari perquè va ser produït pel Teatre del Poble Valencià, nom que rep el projecte de teatre públic de l’Institut Valencià de Cultura. Un exemple afortunat, almenys així ho entenem nosaltres, del fet que al teatre institucional hi ha lloc per a tota mena de propostes escèniques.\nTres autors, doncs, d’aquest TIC-TAC. Més ben dit, de l’argument i el text literari, que constitueixen la primera part del procés. Una primera part que va ser llarga i necessària per tal d’acabar de perfilar la història principal a partir de la idea germinal de Carles Alberola. Després, per a decidir quina era la segona història, la que constituiria la representació dins de la representació, és a dir, el musical dins del musical, el muntatge del qual seria l’estratègia que faria servir el protagonista per a tractar de recuperar l’amor del seu fill. I una vegada que vam decidir, després d’avaluar diverses possibilitats, que aquella representació dins de la representació seria la d’una versió molt lliure del Pigmalió de Bernard Shaw, passada pel musical de Lerner i Loewe i adobada amb unes gotes de Stephen Sondheim, el pas següent fou construir la companyia que, acompanyant els dos protagonistes, l’hauria de posar en peu en la ficció i que es demostraria, en la realitat de la representació, brillant i conjuntada.\nArribats a aquest punt, van entrar en joc els altres creadors, i no per això menys importants, d’aquest TIC-TAC: Noèlia Pérez i Josep Zapater, que es van fer càrrec de la música i les cançons de l’espectacle. I per acabar, Cristina Fernández Pintado, que es va ocupar de la coreografia. Per això volem deixar ben clar que Tic-tac no és un espectacle escrit a sis mans, com podia semblar en un principi. Més exacte –i sens dubte més just– seria qualificar-lo d’espectacle creat a dotze mans, si això de les mans, en referir-nos a la coreografia, fóra exacte. Per tots nosaltres, TIC-TAC és una declaració d’amor a la ficció i a tots aquells que la fan possible. Una comèdia musical sobre com la pintura, la música, el teatre, en definitiva l’art, ens parla de l’ànima de les persones i de com pot arribar a transformar-nos la vida i omplir-la d’esperança.\nValència, octubre del 2018\nCarles Alberola, Pasqual Alapont i Rodolf Sirera


La contestana Carolina Ferre podria presentar el programa de les vesprades d'À punt | ARA Multimèdia\nLa contestana Carolina Ferre podria presentar el programa de les vesprades d'À punt\nCarolina Ferre és entrevistada per Buenafuente, la seua exparella / La Sexta\nHa arribat a presentar Gran Hermano VIP. També 'Tela Marinera' a l'antiga RTVV\nLa nova televisió del territori valencià, À punt, comença a prendre forma. Un dels noms que ja sona és el de la presentadora de Cocentaina, Carolina Ferre. És una cara coneguda per la seua participació en l'antiga RTVV i canals amb difusió a tot el territori espanyol, com és el cas de Telecinco. En la canal de Mediaset va presentar Gran Hermano VIP.\nFerre podria tornar a estar una televisió autonòmica, en aquest cas amb la presentació d'un magacín de la vesprada que començaria al finalitzar els informatius. En RTVV, l'època més recordada de la presentadora de Cocentaina fou la de 'Tela Marinera'.\nEncara no hi ha data confirmada per a la reobertura de la nova televissió pública en valencià. ARAMULTIMÈDIA ja va avançar que À punt obrirà abans d'estiu, segons va ir Empar Marco en les Jornades de Sociolingüística que se van celebrar al Campus d'Alcoi de la UPV.


Sagunt acull una nova reunió de les juntes locals que formen part del G-6 | Falles de Sagunt\nSagunt acull una nova reunió de les juntes locals que formen part del G-6\nLa ciutat de Sagunt va acollir la passada setmana una nova reunió de les juntes locals que formen part del conegut G-6. En aquesta ocasió, la Federació Junta Fallera de Sagunt va ser l’amfitriona d’aquest esdeveniment que s’ha realitzat després de la jornada de convivència que va tenir lloc abans de les festes nadalenques en la localitat de Gandia.\nD’aquesta manera, representants de les juntes locals d’Alzira, Borriana, Gandia, Torrent i Xàtiva van visitar la capital del Camp de Morvedre per a analitzar i debatre diversos aspectes de rellevància per a les juntes locals més importants de tota la Comunitat Valenciana.\nEntre les decisions més importants que es van prendre durant el transcurs d’aquesta reunió va ser la nova incorporació de la Junta Local Fallera de Sueca a aquest grup d’entitats falleres, després de l’entrada de Xàtiva del passat any. D’aquesta manera, aquesta agrupació, malgrat estar formada per vuit juntes locals, continuarà cridant-se G-6.\n← La Crida de 2017 comptarà amb un video mapping en el Centre Cívic\nLa Federació Junta Fallera de Sagunt celebra les finals de billar i frontenis →


Comprar Publicació amb arxius descarregables 11. Sis melodies de joventut Avançat Partitures\nDinsic > Partitures > Avançat > 11. Sis melodies de joventut\nSobre poemes de Joan Maria Guasch (1878-1961), Joaquim Ruyra (1858-1939), Josep Carner (1884-1970) i Jacint Verdaguer (1845-1920).\nEn aquest cicle s’agrupen les melodies que Narcís Bonet va compondre entre els dotze i els catorze anys. Aquestes melodies també apareixen en una edició privada de dos petits reculls de peces curtes per a piano.\nLes sis melodies es van presentar el 23 de maig de 1946 en ocasió del primer recital de Narcís Bonet al Palau de la Música de Barcelona, cantades per Montserrat Salvadó.\nEduard Toldrà, compositor i director d’orquestra, va escriure al pròleg del programa: “…I, com il·luminat per una rara llum, amb una facilitat tan sorprenent com encisadora, crea unes melodies, les vesteix, les estructura i, lo que és més singular, ens encomana amb elles una autèntica emoció.”\nDurant el règim de Franco estava prohibit publicar en català.\nEls pares de Narcís Bonet havien fet una edició limitada i clandestina del programa en català, iniciativa que va ser denunciada i que va donar lloc a una multa considerable.\n1- Cirerer florit\n2- El meu gos\n4- La cuca de llum\n5- Dorm, dorm menut\n6- Oració a la Verge\nJacint Verdaguer, Joan M. Guasch, Joaquim Ruyra, Josep Carner\nmusica 2 Carnestoltes cantata nadalenca nit de vetlla can cançoner Musica Da Camera 22 nadal Quartet de corda núm. 3 cançó Literatura e interpretación de la trompeta somnis Quartet de corda núm abesten 4 soliloquis acompañamiento de canciones infantiles abesten 2 piano Sonatina de Nadal El timbaler del Bruc abesten 3 els músics més petits orquestra i cada instrument passeport Da Camera 22: Tres danses americanes per a quartet de corda Palau insòlit partitura corda abesten flauta


Tercera via: morta o caducada\nProposar a aquestes alçades de la pel·lícula una tercera via només es pot fer des de la ignorància del passat recent o des de la mala fe per enrarir el procés obert a Catalunya. En el cas d’Unió o el PSOE de Catalunya no es pot al·legar desconeixement de la estratègia feta fins ara dels successius governs de la Generalitat, doncs, ambdós han estat protagonistes. Per tant, hauríem de sospitar que aquest plantejament es fa des de la mala fe de voler enterbolir i endarrerir el procés.\nEl món sap que podem ser independents si ens ho proposem. Més encara. No fan més que esperar que fem el pas, ni que sigui per acabar amb la incertesa que suposa la situació actual. Ara bé, cal tenir clar que ningú farà res per nosaltres.Ningú no ens alliberarà de la tirania espanyola, de l’espoli econòmic ni de la marginació lingüísticocultural.\nDolçament acomboiats pel franquisme, com a bons progres, van decidir matar els pares i fer la revolució, encara que la factura la seguissin pagant les mamàs, d’esquena dels papàs. Allò va ser un trencament apoteòsic: barbes, viatges a l’estranger, el marxisme, bandera roja, Che Guevara i Vargas Llosa.\nAutor: Jordi Évole | Font: El Periódico\nPerò, ¿sap què passa, apreciada vicepresidenta? Que si algú em dóna motius per canviar d’opinió, aquests són vostès, que amb la seva actitud s’han convertit en la màquina més bèstia de fer independentistes. Des que governen, no han perdut ni un sol minut a intentar entendre el que passa aquí. A vegades tinc la sensació que són vostès els primers interessats que Catalunya s’independitzi. Si realment volen escoltar la «majoria silenciosa», deixin-la votar.\nI l'any que ve serem 1,7 milions\nAutor: Carme Forcadell | Font: El Punt AVUI\nHo hem dit ben alt i ben clar, hem dit el que volem, el que pretenem: ja saben que volem exercir el dret d'autodeterminació. Volem que parlin les urnes, són les que millor poden expressar el sentir d'un poble; si això no és possible acceptarem qualsevol altra via democràtica i pacífica. Si se'ns tanca una porta cal obrir-ne immediatament una altra. Saben que no rebaixarem les nostres il·lusions ni les nostres expectatives; per què ho hauríem de fer? Si el futur és a les nostres mans.\nSortim al carrer perquè reivindiquem poder decidir el nostre futur. No podem continuar formant part del món, com a catalans, si no som lliures per decidir el nostre destí. La restrictiva interpretació de l'Estatut vigent, que ja va néixer mort i les successives interpretacions que n'han fet els diferents tribunals, ho deixen ben clar.\nAutor: Oriol Puig Taulé | Font: Núvol\nQuaranta-dos minuts d’auca se’ns fan molt curts, aspecte sempre positiu en teatre, i serveixen de tret de sortida d’un espai finalment recuperat per a Barcelona. Encara que Televisió de Catalunya emetrà l’Auca del Born , els recomano que hi vagin vostès mateixos, i visquin en la seva pròpia pell aquesta experiència arqueològica, històrica i teatral. L’entrada costa només dos euros i la recaptació anirà destinada a dues entitats socials del barri de la Ribera.\n« Anterior Següent » 1... 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 ...80


Xavi: "No volem callar boques; només guanyar la Lliga"\nSant Joan Despí (Baix Llobregat), 14 maig (EFE).- El migcampista del Barcelona Xavi Hernández ha reconegut que l'equip té una oportunitat única de guanyar una Lliga que ja tenia per perduda, i que reeditar el títol, i "no callar boques", és l'únic objectiu que s'ha marcat l'equip davant dissabte que ve contra l'Atlètic de Madrid.\n"No volem callar boques, només guanyar la Lliga i gaudir. El barcelonisme s'ho mereix, els jugadors, l'equip tècnic, tots ens mereixem una alegria com aquesta després d'un any difícil", ha declarat Xavi, qui ha afegit entre rialles que "callar totes les boques, a més, és impossible".\nEl migcampista blaugrana ha remarcat que l'equip té "una oportunitat històrica" davant la seva afició: "A aquesta generació li falta una Lliga en l'última jornada. És una cosa històrica, atípic, diferent a la nostra carrera, únic. Seria la cirereta. No podem fallar".\nXavi no amaga que la temporada ha estat difícil -"per totes les coses que ens han passat"- però ha negat que es tracti d'una de les més dures de la seva carrera.\n"Els anys més durs per a mi van ser aquells en els que no guanyàvem títols ni competíem per ells. Els anys en els quals quedàvem quarts. Allò no era gens agradable. Allò sí que era trist, no això d'ara", ha argumentat.\nPer això, es mostra optimista i confiat a tancar el curs amb el títol de Lliga, encara que per a això calgui guanyar l'Atlètic de Madrid, un equip al qual el Barça ha estat incapaç de derrotar en els cinc precedents d'aquesta campanya.\n"Coneixem bé l'Atlètic. És un equip molt rocallós, que aprofita bé l'estratègia. Defensivament, és el millor equip d'Europa. És cert que en els cinc partits no hem pogut guanyar-los, però és un partit únic i tenim l'avantatge de jugar a casa. El Camp Nou ha de ser una olla de pressió", ha indicat.\nD'altra banda, el de Terrassa ha lamentat l'adéu de dos dels capitans, el defensa Carles Puyol i el porter Víctor Valdés. El primer s'acomiadarà demà en roda de premsa. El segon se n'ha anat a Alemanya a recuperar-se de la seva lesió i ni tan sols estarà dissabte al Camp Nou recolzant als seus companys.\nXavi ha demanat que la gent "respecti i entengui" la decisió de Valdés: "Víctor és el millor porter de la història del Barça. La gent no el coneix prou. Cal intentar posar-se en la seva pell, no passa per un bon moment, té una lesió important i ha volgut anar-se'n a recuperar-se".\nPel que fa al seu futur, l'egarenc ha avançat que no pensa prendre el mateix camí que Valdés i Puyol. "Ara comencen a aparèixer molts rumors sobre el futur dels jugadors. Naturalment que han sortit coses, ofertes, però la meva idea inicial era seguir aquí la temporada que ve i aquesta no ha canviat en absolut", ha sentenciat.


MIDIT Mancomunitat d'Iniciatives pel Desenvolupament Integral del Territori de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, Tivissa i Pratdip. - La Comunitat d’Aprenentatge Empresarial organitza un taller de wordpress a càrrec de Edu Junyent, fundador de Taelenty\nAquest taller, que s’impartirà a IDETSA, Viver d'Empreses, al Polígon Industrial Les Tàpies de les 10h a les 14h, anirà a càrrec Edu Junyent, sota la coordinació de Marta Zaragoza, directora de Cresàlida, Creixement i Consolidació Empresarial. Està adreçat a qualsevol professional, empresari/a, emprenedor/a o directiu/va interessat a construir un lloc web de forma senzilla i ràpida per llançar o millorar la seva presència a internet, o per internacionalitzar seu lloc web.\nEn aquest curs es treballarà amb la plataforma Wordpress per construir un o diversos llocs web estàtics de forma ràpida i senzilla, sense necessitat de conèixer programació d'HTML o CSS.\nLa Comunitat d’Aprenentatge Empresarial\nActualment, la CAE està integrada per sis empresaris del territori de la MIDIT. Està oberta, però, a la incorporació de nous membres, a través de la pàgina web www.cae2020.com, en què hi ha tota la informació sobre aquest projecte impulsat per la MIDIT, amb el suport del Servei Públic d’Ocupació de la Generalitat de Catalunya; i pel Ministerio de Empleo, en el marc de la línia de subvenció dels projectes innovadors i experimentals de l’any 2017.Com s’explica en aquest web, la CAE té un model d’organització i gestió que preveu diferents rols i, per tant, diferents funcions i tasques i responsabilitats i drets. Els beneficis de pertànyer a aquesta Comunitat passen per ser ser una font constant de nous coneixements en l'àmbit empresarial; i per generar noves oportunitats pels empresaris, emprenedors i professionals per ser un fòrum que afavoreix la interacció i la creació de xarxa. Altres beneficis són la possibilitat de desenvolupar projectes i accions conjuntes, compartir recursos com ara la realització de compres conjuntes, compartir canals de distribució, etc; fabricar productes o oferir serveis


Pintura Plasti-Dip, es posa amb pinzell i es treu amb la mà\nLa pintura del futur es posa amb pinzell i es treu... amb la mà\nLa companyia terrassenca TRP introdueix al mercat espanyol Plasti-Dip, que protegeix de l’aigua i l’electricitat i es pot treure\nEquivocar-te mentre pintes la porta del cotxe no sona tan terrible si el teu error es pot resoldre traient la pintura com si fos un adhesiu. L’empresa de Terrassa TRP (Technical Racing Products) és l’única que distribueix a Espanya Plasti-Dip, una pintura líquida que es converteix en una capa de goma quan s’aplica sobre la superfície que es vol revestir i que es pot retirar només estirant-la quan convingui.\n“A banda de poder treure’s molt fàcilment, és un aïllant elèctric i de l’aigua, i aconsegueix un efecte antiderrapant”, explica el seu gerent, Álex Rubio. L’efecte final és similar al del vinil, que també s’aplica de manera habitual en el món de l’automoció, però en el cas del Plasti-Dip la pintura es pot treure més ràpidament.\nTRP és una empresa dedicada al món del hobby, concretament els cotxes de ràdio control. La companyia buscava un producte que pogués protegir de l’electricitat algunes de les peces que fabriquen per a cotxes de competició a escala quan van fer la descoberta de la pintura. La sorpresa els va arribar ara fa cinc anys des dels Estats Units, on el Plasti-Dip es va idear com a substitut de l’aïllant elèctric que acostuma a revestir tot tipus de cables.\nAleshores només estava disponible en vermell i negre -els colors que indiquen si un cable és positiu o negatiu-, però la gamma ja s’ha ampliat per sobre de les 150 referències. A més, tot i que la pintura té un acabat mat, també s’hi poden afegir efectes i es pot comprar en format esprai o en pot.\nPlasti-Dip s’ha associat ràpidament al món de l’automoció, però la companyia defensa que les seves aplicacions són il·limitades. “Des que vam començar-ne la distribució hem augmentat la nostra base de clients, ja que es pot utilitzar en la indústria i també en l’electrònica o la nàutica”, sosté Rubio. Per exemple, per revestir la coberta d’un vaixell o protegir les peces que formen una placa.\nAvui, el Plasti-Dip ja suposa al voltant del 33% de la facturació de l’empresa, que es planteja repensar el negoci cap a aquest sector per treure més benefici del producte. “Ha sigut un salt evolutiu molt important per a nosaltres, sobretot a l’hora de donar més estabilitat a la facturació, perquè abans depeníem en gran mesura de l’estacionalitat del sector del cotxe de ràdio control, que és més actiu quan fa bon temps”, raona.\nLa companyia, que ja treballava amb oficines comercials a França i Alemanya, també espera que el fenomen del Plasti-Dip els permeti obrir-se portes en altres mercats estrangers. “De fet, ja hi havia moments durant l’etapa més intensa de la crisi en què al voltant del 80% de la nostra facturació venia de fora”, explica Rubio. Actualment, un 60% de les vendes de TRP provenen de fora d’Espanya.\nTot i així, TRP es vol centrar a promoure el producte al mercat estatal i espera que aviat es pugui trobar a botigues especialitzades i, fins i tot, grans superfícies comercials. Segons Rubio, aquesta experiència els ha empès a augmentar la despesa en recerca i innovació pel que fa a materials que els poden ajudar a diferenciar-se.\nEls tres socis fundadors eren aficionats als cotxes de radiocontrol fins que van adonar-se que la seva afició es podia convertir en un negoci viable; van crear l’empresa l’any 2004. Durant el 2015 TPR va facturar un milió d’euros, però la companyia confia que l’impacte de la distribució del Plasti-Dip es reflectirà cada vegada més en el seu nivell de vendes.


14 | febrer | 2017 | Les Barraques Digitals\nCom detectar persones tòxiques?\nPosted on febrer 14, 2017 by jcv6\nEls amics són el més important per a un adolescent, però a vegades apareixen a la seva vida persones nocives amb les quals millor no avenir-se. Potser algú de vosaltres té un “amic” amb les característiques següents i és millor que us allunyeu d’ella.\nAvui us ensenyarem com assabentar-vos si al voltant vostre hi ha una persona tòxica.\nUn millor amic/ga de cop: Les amistats no es fan d’un dia per l’altre. Hi ha persones que intenten obligar-te a pensar el que ells volen, com ser el seu millor amic en un tres i no res. No deixis influenciar-te per aquesta gent.\nApareixen quan els dona la gana: Aquests individus aprofiten els teus moments divertits per passar ells una bona estona. En canvi, quan tens problemes o moments difícils on esperes la seva ajuda, no apareixen.\nCritica la teva vida en si: Si aquesta persona malgasta el temps fent comentaris negatius sobre les teves accions o sobre com ets, allunya’t. Probablement vol fer canviar els teus hàbits perquè t’assemblis a ell/a.\nEt volen portar pel costat fosc: Intenten que facis coses que tu mai faries, com per exemple: fumar, beure, no fer cas als pares,”fer campana” a l’escola… Aparta’t d’ells i toca el dos.\nSecrets al descobert: Si un amic ja ha provocat més d’una vegada que les teves intimitats surtin a la llum, desconfia d’ell.\nAquest ha sigut el Pregunta’m d’aquesta setmana! Però abans d’acabar, et donarem alguns consells sobre això:\nConfia en terceres persones: A vegades, hi ha gent que ja ha passat per mal moments a causa d’aquesta persona, així que és millor fer-los cas.\nDemana consell als teus amics de sempre: Segurament ells tenen una altra opinió d’aquella persona que et pot ajudar a entendre la situació.\nNo jutjar abans d’hora: Encara que sospitis del seu caràcter, has de tenir proves que demostrin les teves suposicions.\nFiled under: Pregunta'm | Tagged: 2017, ajuda, consells, idees, pregunta, Pregunta'm, preguntes |\tLeave a comment »\nPosted on febrer 14, 2017 by eleenalopez24\nAquesta setmana a Coneix els professors us portem a la Glòria Reyner, tutora de 4tA i psicopedagoga del segon cicle.\nAquí teniu unes preguntes que us ajudaran a saber una miqueta més sobre ella.\n1.Quants anys portes a l’institut?\n2.Si no fossis professora, què t’agradaria ser?\n3.Des de sempre has volgut dedicar-te a la professió que et dediques actualment? Si no, quina era la teva expectativa?\nSí, des de sempre\n4.Quin és el teu somni?\nMolts somnis quotidians\n5.Quins llocs t’agradaria visitar (països, ciutats, zones, monuments..)?\nNova Zelanda a l’estiu, perquè vaig anar a l’hivern i em va agradar molt. M’agradaria visitar Sud Amèrica.\n6.Quina creus que és la clau de l’èxit?\n7.Què penses que és l’essencial per ser feliç?\nEstar satisfet amb un mateix.\n8.Quines són les teves aficions? Tens alguna passió?\nEl món dels cavalls. Badminton i fotografia\n9. Digues dues qualitats teves i dos defectes.\nSé escoltar, soc treballadora, despistada i massa confiada\n10. Defineix-te en tres paraules.\nEl mateix que la resposta anterior\nPosted on febrer 14, 2017 by albaaiglesias\nAquesta setmana a Tendències us portem l’actuació de Lady Gaga a la Superbowl.\nS’ha fet molt popular per la seva baixada a l’escenari a la Superbowl. Aquí us deixem el vídeo i uns dels memes més virals.\nAnem a Tokyo!\nPosted on febrer 14, 2017 by andreachwan\nAquest és el segon article i l’últim de la setmana! Ho sentim, sabem que us encanta aquesta secció, però no ens dóna temps per fer més. Així doncs comencem, aquest cop anem a Tokyo!\nMapa, població i superfície\nLa ciutat de Tokyo, situada a la regió de Kanto, és la capital de Japó. Ocupa una superfície de 2187,66 km² i té 13.634.685 habitants, per tant, la seva densitat de població és de 6232,54hab/km².\nEntre els seus barris més populars es troben Harajuku, Akihabara, Shinjuku, Shibuya.\nSens dubte, els llocs que has de visitar si tens la sort d’anar algun cop a Tokyo, són:\n1) Parc Ueno\n2) Torre de Tokyo\n3) Museu Ghibli\n4) Sky Tree\n5) Encreuament de Shibuya\nA molts restaurants del Japó, sobretot a les grans ciutats com Tokyo, hi ha màquines fora dels establiments per fer les comandes, així no cal esperar que els cambrers t’atenguin.\nTambé són molt coneguts els restaurants on el menjar passa per una cinta transportadora fins a arribar al client.\nEsperem que us hagi agradat! Deixa un comentari si vas algun cop al Japó!\nFiled under: Per desconnectar! | Tagged: Japó, Kanto, menjar, sushi, tí´pic, Tokyo |\tLeave a comment »