La Biblioteca-Fonoteca de l’Auditori Enric Granados, ubicada a la quarta planta d’aquest, s’inaugurà el 2 d’octubre de 1996. El seu fons està especialitzat en el tema de la música, posant més accent en la part que fa referència a la música clàssica (història i teoria) però sense deixar de banda les altres tendències.\nL’horari de consulta és de dilluns a divendres de 16.00 a 21.00 hores.\nEl mes de juliol és de 10.00 a 14.00 i el mes d’agost està tancat.\nLa Biblioteca-Fonoteca de l’Auditori està creada per a servir a tot tipus d’usuari:\n– estudiants o professionals de la música,\n– afeccionats i/o interessats en aquest camp.\nPer accedir-hi només cal omplir una sol·licitud per fer-se un carnet, aquest és gratuït per tothom i permet accedir a tots els serveis que actualment ofereix el centre.\nActualment hi ha quatre tipologies de documents:\n– Música enregistrada (discs compactes)\n– Música impresa (partitures)\nConsulta a sala:\nEls documents estan ubicats en lliure accés a les prestatgeries havent una cinquantena de punts de lectura repartits per tota la sala.\nPossibilitat d’escoltar tot el material discogràfic que està en lliure accés a les prestatgeries. Consta de 12 cabines que contenen un total de 24 punts d’audició que comparteixen l’espai amb la sala de lectura.\nPréstec de llibres:\nCada usuari pot agafar dos documents en préstec. Aquest servei té una durada d’una setmana amb dret a pròrroga d’una altra setmana. Les enciclopèdies i obres de referència estan excloses d’aquest servei igual que els discs compactes.\nPl. Josep Prenafeta, s/n (Quarta Planta)


Elaborar les garlandes a partir del paper crepat: instruccions - Roba de nadó de ganxetLlegir Més\nPrincipal Roba de nadó de ganxetElaborar les garlandes a partir del paper crepat: instruccions\ngarlanda de cua del drac\nDes de l’aniversari del carnaval fins a la cerimònia de graduació, a les festes especials no hi pot faltar un element decoratiu: la garlanda. El millor és penjar algunes de les boniques cadenes per convertir cada habitació en un petit paradís de colors. La manera més barata i alhora més creativa d’aconseguir garlandes és a mà. Us mostrarem com fer les joies a partir de paper crep ràpid i fàcil!\nUna sala de funcions només rep la seva nota solemne quan està decorada adequadament. En aquest context, les garlandes són una forma meravellosa de transformar la sala buscada en un lloc de festa. Si els elements decoratius són per si mateixos molt assequibles, es converteixen en un autèntic negoci en la producció independent. No necessites res més que paper crep i uns quants estris que sens dubte tens a casa: tisores, rectangle o regla, llapis i tesafilm o adhesiu. A continuació, us presentem diferents variants per conjurar garlandes atractives visualment. Gràcies a les instruccions detallades, es poden reconstruir fàcilment tots els models, independentment de si sou un tinker habitual o el vostre primer viatge a aquesta professió.\nHi ha infinitat d’opcions per crear garlandes de paper crep. Moltes d’elles no estan escrites en cap lloc, sinó que es creen mitjançant experimentació. Atreveu-vos a escatir les noves idees més enllà de les nostres seleccions. Amb la seguretat tindreu èxit en aquestes creacions, especialment elegants. Hem escollit tres mètodes, els resultats dels quals anomenem foc, drac de cua i garlanda de flors basats en els seus dissenys finals.\nLa vostra celebració hauria de ser realment ardent ">\nPer a la vostra garlanda de foc necessiteu:\nun rotlle de paper crep en vermell, taronja o groc\nGeodreieck o regle\nPas 1: Agafeu el rotllo de paper crep i talleu-lo amb les tisores un cop al mig.\nPas 2: traieu una de les meitats resultants de la superfície de treball. Al final, fareu exactament el mateix amb la part que ara us dediqueu.\nPas 3: agafeu l’altra meitat i enrotlleu-la.\nPas 4: a continuació, poseu la tira que veieu davant vostre tres vegades de llargària. Ara hauria de tenir aproximadament 30 centímetres de llarg.\nPas 5: Doblegueu el paper tal com es troba al vostre davant, de baix a dalt junts, de manera que la vora inferior fins a la vora superior.\nPas 6: repeteix el pas 5. Si ja heu fet tot aquí, la tira ara fa aproximadament cinc centímetres d’amplada, mentre que la longitud encara és d’uns 30 centímetres.\nPas 7: Agafeu el rectangle o la regla i traieu una línia verticalment cap amunt des de la vora inferior cada dos centímetres. Els cops han de ser llargs, que només queden uns dos centímetres a la part superior.\nPas 8: gireu el paper crep de 180 graus: ara l'anterior vora superior us indica.\nPas 9: fes el mateix que al pas 7, només es compensa amb un centímetre, si no, els cops es farien pel mateix camí. Al final, tot sembla una cosa així:\nPas 10: després agafeu les vostres tisores i talleu les línies pintades als passos 7 i 8.\nPas 11: Retireu amb cura la garlanda. La bona peça està llesta i llesta per al seu ús.\nPas 12: ara repeteix tots els passos de la segona meitat del paper crep.\nConsell: si voleu fer una garlanda de foc llarga en lloc de dues més curtes, també podeu connectar les dues cadenes acabades de fer. Per a aquest propòsit, Tesafilm és molt bo. Aquesta doble garlanda té uns deu peus de llarg, de manera que una lliura decent.\nIdea de disseny addicional: per millorar la impressió de foc de la decoració, és aconsellable fer diverses garlandes en colors vermell, taronja i groc i, posteriorment, "girar" les unes a les altres a la paret o al sostre. El resultat és realment impressionant!\nLa garlanda de la cua de drac és l’element adequat de decoració per a aniversaris de nens i adults, però també d’altres celebracions que es tracten de “divertir-se”!\nPer a la vostra garlanda de cua de drac necessiteu:\nCrepeu paper de dos colors diferents (com el groc i el verd o el vermell i el blau)\nPas 1: Deixeu enrotllar primer el paper crep.\nPas 2: utilitzeu el triangle o la regla, mesurau una peça de dos centímetres d’amplada de cadascun dels rotlles que vulgueu fer servir, utilitzant un llapis per confeccionar línies d’orientació de petit a mil·límetre.\nPas 3: talleu aquestes peces d'amplada de dos centímetres.\nPas 4: a continuació, enrotlleu el paper tallat. Després d'aquest pas, tindreu al davant dues tires de paper crepus estretes però molt llargues.\nPas 5: enganxeu les dues tires crepades de diferents colors un a l’altre en angle recte, però de moment només en un extrem.\nPas 6: ara plegueu les tires alternativament cap enrere sobre l’empalmament. Continueu-ho fins que s’acabi.\nPas 7: Un cop entrellaçades completament les tires, enganxeu també els altres dos extrems. Llest és la primera garlanda de cua de drac!\nConsell: D’aquesta manera podeu fer moltes garlandes de cua de drac: dels vostres rotllos de paper crep utilitzats encara queda molt material. Cada garlanda tindrà una longitud i mitja a dos metres.\nLa garlanda amb serrells és versàtil i s’adapta a cada ocasió. Amb diverses capes de colors diferents, podeu fer servir aquesta variant perquè cada lloc de festa sigui un atractiu.\nPer a la franja de la garlanda només cal:\nun rotlle de paper crep\nPas 1: Agafeu un rotllo de paper crep amb el color desitjat. Quan estigui enrotllat, talleu una peça ampla - uns 7 cm a 10 cm. Com més ampla es talla la peça, seran les franges més llargues.\nPas 2: ara simplement enrotlla la peça completament. Doblegueu la tira resultant una vegada a la longitud.\n3r pas: el pas gairebé final sembla que ara utilitzeu la parella de tisores per tallar serrells d’1 cm a 1, 5 cm d’amplada a la banda. Feu-ho fins al final de la tira.\nPas 4: només cal penjar la garlanda per un costat. Per fer que tot sigui una mica més decoratiu, podeu enroscar la garlanda abans de fixar el segon extrem. Fet!\nEl paper crep és molt ondulat i, per tant, és idoni per fabricar elements decoratius interessants com les garlandes. Els rotlles de paper especial són molt barats per comprar al comerç; normalment, un rotlle no costa més de 50 centaus a un euro. I els altres estris necessaris (tisores, regle o quadrat, llapis, cola i Tesafilm) es poden trobar a gairebé totes les llars normals. El desballestament en si és tan complicat com l’adquisició de materials. Els resultats resulten tremendament eficaços: amb moltes garlandes auto-creades, l’espai per a esdeveniments sens dubte farà molt!\nPaper crepejat de color vermell, taronja o groc\nA més: Llapis, Geodreieck / regle, tisores, Tesafilm\nTalleu el rotlle de paper pel mig i dividiu-ne la meitat\nCombina la tira tres vegades fins a una longitud aproximada de 30 cm\nBorde inferior dos cops al doble superior per una amplada d’uns 5 cm\nTambé dibuixeu un traç de 3 cm de llarg de dalt a baix per cm\nTalleu les línies pintades i traieu suaument el paper\nFeu el mateix amb la segona meitat i enganxeu els dos junts en un extrem\nDos rotllos de paper crep de diferents colors, com el groc i el verd\nA més: Llapis, Geodreieck / regle, tisores, cola\nTalleu cada tros de 2 cm d'ample i enrotlleu-lo\nEnganxeu els extrems els uns sobre els altres en angle recte\nPlegueu les tires alternativament cap enrere sobre l’empalmament\nFinalment, cola els dos extrems restants junts\nPaper crep, llapis, tisores\nTalleu trossos de 7 cm a 10 cm i enrotlleu-los\nTalleu tires amb serrells d’1 cm a 1, 5 cm\nfixar-lo amb una corda ben ajustada\nCopyright Roba de nadó de ganxet: Elaborar les garlandes a partir del paper crepat: instruccions - Roba de nadó de ganxetLlegir Més


Normativa de La Stoa referent als fòrums.\nAssumpte: Normativa de La Stoa referent als fòrums. Dt Jun 10, 2008 2:26 pm\nHe decidit, per a consulta dels usuaris, copiar i pegar aquí la part dels drets de La Stoa que menciona aquells drets que tenen els usuaris del fòrum (veure aquí llistat de la normativa de la Stoapèdia). A l'espera de fer una consulta més exhaustiva, aquí teniu aquestes dades bàsiques (al ser una part d'una llei per a consulta dels usuaris, no està sotmesa a debat per ara, i no admet comentaris aquí en concret). Espero que la consulta de les normes us sigui de profit. Salut!!\n(Veure drets de l'usuari).\nDret a participar en articles, enquestes i fòrums (cas d'existir).\nUn usuari té dret a participar en articles, fòrums, enquestes, fotologs, etcetra, de tot el Cosmos Stoer. La normativa stoera avala aquest dret a participar (sota certs límits).\nEl dret a participar en totes les possibilitats habilitades en el C.St. té, però, certes limitacions. Una de les més importants és el dret al respecte; l'altre, l'autoritat de l'administrador. Es podria dir que el dret a participar sempre el pot utilitzar tothom. Una discriminació de qualsevol persona sense justificació ni motiu explícit es considera una censura del dret a participar, i, per tant, suposaria una penalització per part de l'administrador. El passat negatiu d'una persona no és motiu suficient com per penalitzar a ningú (recordem, però, que una mínima falta de respecte evident o "pressuposable" contra l'administrador pot ser motiu de sanció).\nEl dret a participar inclou concretament els següents drets:\n- En els fòrums: obrir nous fòrums, posar comentaris a fòrums ja oberts i proposar a l'administrador (d'una forma o altra) que modifiqui o tanqui un fòrum; també pot, l'usuari en concret que obri un fòrum, escollir posar-hi una enquesta; i també té dret tot usuari a votar com prefereixi a l'enquesta que li ofereixi un altre usuari. Fer trampes o sabotejar enquestes o fòrums és una infracció d'aquest dret.\n- Dret a la lectura: Totes les webs del Cosmos Stoer es poden llegir i rellegir les vegades que hom desitgi, almenys normalment. La lectura és un dret de tothom en La Stoa; només en ocasions (molt radicals) d'infracció l'administrador pot criticar el dret o (si té la possibilitat) impedir a un usuari la lectura de La Stoa, la Stoapèdia i altres webs. El dret a la lectura és, de fet, "el mínim dels mínims" en el Cosmos Stoer; cal una penalització molt seriosa com perquè ningú en sigui privat. No obstant, el dret a la lectura no és necessàriament el dret a la promoció "qualsevulga" del contingut de La Stoa; una promoció i difusió dels continguts de La Stoa de forma evidentment immoral seria una infracció del dret al respecte en La Stoa i, per tant, podria ser moralment (i "legalment" segons la nostra normativa) perseguit.\n- Correcció d'aquesta normativa en cas de necessitat. S'entén que totes les possibilitats de lectura i utilització del Cosmos Stoer per part dels usuaris estan mencionades en aquest apartat; qualsevol altra possibilitat d'utilització del "Cosmos Stoer" està prohibida o, almenys, és extralegal. No obstant, en aquells casos en que un dret de l'usuari no estigués realment inclòs en aquesta llista, l'administrador l'hauria d'incloure immediatament, per tal de reparar el malentès. Com es pot veure doncs, els drets de l'usuari no són infinits per naturalesa, sinó que són amplis però limitats.\n- Valor moral: les normes que més afecten a aquest dret. Es pot dir que les normes que més afecten a aquest dret (tot i que no les úniques) són: el sempre inalienable dret al respecte, l'autoritat de l'administrador (que sempre s'aplica en absència de normes), i el dret i les possibilitats de l'assamblearisme de La Stoa. L'aplicació de tots aquests valors i drets d'aquest pàrraf fan que l'usuari no pugui "fer qualsevol cosa" en la monarquia stoera.


Explicació del cicle de l'aigua. D'on prové l'aigua de xarxa d'Igualada? Com funciona una depuradora?\nExplicació del cicle de l'aigua en la natura. Explicació de com es tracta l'aigua que es distribueix per les xarxes. Com funcionen les xarxes de sanejament i les depuradores imitant el que fan els rius d'una forma natural.


Augmenta l'espai / mida de la unitat del sistema C a la màquina virtual Hyper-V.\nAugmenta l'espai de la unitat del sistema C a la VM Hyper-V\nAquest article presenta com augmentar l'espai / mida de la unitat de C a la màquina virtual Hyper-V, disminuir i augmentar la mida de partició per a Hyper-V vm sense perdre dades.\nCom augmentar l'espai de la unitat C reduint D en Hyper-V\nCom estendre la unitat de C en Hyper-V des de la partició no contigua\nCom augmentar la mida de la unitat C després d’expandir el disc virtual\nEl mateix amb el servidor físic, quan la unitat C del sistema es queda sense espai a la màquina virtual Hyper-V, podeu fer-ho ampliar la unitat C sense perdre dades. Aquest article presenta 3 maneres d’augmentar C: espai / mida de la unitat en Hyper-V vm, seleccioneu el mètode corresponent segons la vostra pròpia configuració de la partició de disc.\nA la majoria del servidor virtual Hyper-V, hi ha una altra partició D al mateix disc virtual. En aquest cas, podeu reduir D per expandir C. Si executeu Windows Consola integrada de la consola de gestió de disc o eina d'ordres de discpart, l'espai no assignat només es pot fer al costat dret després de disminuir la unitat D, aquest espai no es pot estendre a la unitat C amb qualsevol de les eines natives.\nPer dur a terme aquesta tasca, haureu d’executar una eina de tercers, una part de l’espai lliure no utilitzat de la unitat D es pot convertir en No assignat darrere de la unitat C, i la unitat C es pot ampliar fàcilment. Hi ha moltes eines de partició de disc al mercat, entre totes elles, NIUBI Partition Editor és el més segur i ràpid per la seva singularitat 1-Segona Rollback, Mode virtual, Cancel·la-en-bé tecnologies i algorisme avançat de moviment de fitxers.\nPassos per augmentar / ampliar C: unitat en Hyper-V reduint la partició D:\nFeu clic amb el botó dret a la partició contigua dreta D: i selecciona "Resize/Move Volume", a la finestra emergent, arrossegueu el fitxer a l'esquerra frontera cap a dreto introduïu una quantitat al quadre "Espai no assignat abansAleshores es fa espai sense assignar darrere del sistema C: drive.\nClic dret C: condueix i selecciona "Resize/Move Volume"torna a arrossegar dret voreja cap a la dreta per combinar aquest espai no assignat contigu. Aleshores la unitat C augmenta de 40 GB a 60 GB.\nfeu clic Apply a la part superior esquerra per executar, fet. Si heu fet alguna cosa malament, simplement feu clic Desfer per cancel·lar les operacions pendents, les particions no es canviaran fins fer clic Apply per confirmar.\nSi no hi ha prou espai lliure a la partició contigua D, però hi ha una altra unitat E al mateix disc virtual, podeu reduir E per expandir la unitat C. En aquest cas, hi ha un pas addicional per moure l'espai no assignat abans d'afegir-lo a la unitat C. Segueix el passos del vídeo per augmentar l’espai d’unitat C a la màquina virtual Hyper-V:\nSi no hi ha cap altra partició o cap espai lliure disponible al mateix disc, cap programari pot estendre la unitat C movent l’espai lliure des d’un altre disc virtual separat. Però més fàcil que un ordinador físic per copiar disc, pot ampliar el disc virtual a Hyper-V directament.\nPer exemple, si el disc del sistema virtual original és de 120 GB, després d’expandir-lo a 160 GB, hi haurà espai de 40 GB a la ubicació no assignat final del disc original Si no hi ha cap altra partició, podeu combinar directament aquest espai no assignat a la unitat C. Si hi ha una altra unitat D, moveu l’espai sense assignar al costat de la unitat C i, a continuació, combina.\nA més de canviar la partició i augmentar la mida de la unitat de C a Hyper-V vm, NIUBI Partition Editor ajuda a fer moltes altres operacions de gestió de discos i particions.


AGAINSAM - Contractació directa i online\nAgainsam som un trio de músics que interpretem cançons i temes que han anat sonant al llarg de la nostra vida. D’estils molt diversos, cada tema està arranjat i tocat de forma molt personal i original. Hem creat un extens repertori de temes molt diversos de diferents estils, com el swing clàssic, la bal·lada, la bossa nova, el tango, el musical, el rag time, el rock, el boogie woogie, el soul, el Rhythm&blues..., i fins i tot la copla! Les actuacions d’Againsam no són només un concert: són un espectacle. Un fil conductor sobre un tema concret va donant pas a cada una de les cançons, tot creant una complicitat amb el públic.\nDrink's swing Veure preu Veure preu\nÉs un espectacle que combina la MÚSICA i el món del COCKTAIL. Cada tema musical es relaciona d'alguna manera amb els grans COCKTAILS, buscant anècdotes, històries, personatges famosos... És un espectacle molt divertit, que el fa més interactiu si es serveixen alguns dels cocktails proposats.\nDisposem d'equip de so i llums propi.\nUltano Gómez - Piano i veus Montse Creus - Veu Xavier Roger - Saxo i veus\n• Presa de corrent monofàsica 220v 16A 2P+T a peu d'escenari.\n• Aigues per als músics\nGrups de Versions, Grups de Rock, Grups de Rhythm'n'blues, Grups de Swing, Grups de Jazz, Grups de Soul, Grups de Bossa nova


La Generalitat es llança al rescat dels 22 milions de la visita del Papa | Valencia Extra\nLa Generalitat es llança al rescat dels 22 milions de la visita del Papa\nEl govern valencià es personarà en la causa de la visita del Papa que investiga a l’expresident Francisco Camps i a l’expresident de les Corts Juan Cotino\nXimo Puig en la sessió de control\nLa Generalitat es personarà en el cas de la visita del Papa Benedicto XVI a València en 2006. Així ho aprovarà aquest divendres el Consell amb l’objectiu que els diners “tornen on mai havien d’haver eixit”, en paraules del president de la Generalitat, Ximo Puig.\nPuig ho va anunciar ahir durant la sessió de control de les Corts, on va defensar que la societat valenciana desitja “conéixer tota la veritat” i que “es depuren totes les responsabilitats jurídiques i totes les responsabilitats polítiques”. En aquest sentit, Puig va lamentar el dany ocasionat a la reputació de la Comunitat Valenciana per aquest cas, que va qualificar d'”episodi lamentable”, i va destacar que el Consell “lluitarà permanentment per dignificar les institucions”, així com per a recuperar els diners desviats.\nAquesta causa judicial va eixir a la llum el passat 23 de febrer però es porta investigant des de 2016 com una peça separada del cas Gürtel. Es troben imputats l’expresident de la Generalitat, Francisco Camps; l’expresident de les Corts, Juan Cotino, i el bisbe auxiliar de València, Esteban Escudero; així com l’exvicepresident del Consell, Víctor Camps o el secretari de l’arquebisbat Antonio Corbí. Se’ls acusa de delictes de prevaricació, malversació i falsedat.\nUrinaris, motxilles i publicitat\nLes despeses d’aquesta visita, que es va emmarcar en la V Trobada Mundial de les Famílies, sumen un total de 22,2 milions d’euros, dedicats a motxilles, urinaris i publicitat, entre altres coses. Encara que els seus organitzadors han mantingut que totes les despeses es van autofinançar, un informe de la mateixa Generalitat Valenciana al·ludeix a possibles “irregularitats” i “incompliment” de la Llei.\nVan ser 7.000 sanitaris els que van ser instal·lats en la ciutat per als actes en juliol de 2006. Si tenim en compte que són diversos centenars els que el consistori de la ciutat situa en època de Falles, és comprensible que la majoria d’aqueixos milers d’urinaris es quedaren sense utilitzar. Però això sí, el seu alquilaer, col·locació i manteniment encarregat a la companyia Acciona va costar prop de 3,1 milions d’euros a les arques de la Generalitat.


pis de 188m² en venda a Gótico, Barcelona\npis de 3 dormitoris en venda a Gótico, Barcelona\nAmpli i lluminós pis molt tranquil, amb un habitatge principal de 2 dormitoris, un estudi complet i un espai de despatx, en venda al Gòtic, Barcelona.\nAquesta espaiosa habitatge se situa a la tercera planta d'una preciosa finca règia de caràcter històric, amb ascensor, un gran pati interior i accés segur a través de portes dobles amb càmeres de vigilància. Està en el cor de barri Gòtic de Barcelona, a prop de tots els serveis, bars, restaurants, botigues i la platja.\nEl pis s'ha reformat amb elements moderns i d'època, com les bigues de fusta en els sostres. Es presenta en perfecte estat, a punt per entrar a viure. Consisteix en un estudi totalment equipat d'uns 40 m² situat a mà dreta de l'entrada, amb un gran saló amb un llit, una cuina i un bany. A mà esquerra hi ha l'habitatge principal, amb dos dormitoris, saló-menjador amb una moderna cuina semioberta i una cambra de bany. Al costat d'aquest hi ha un espai de despatx a la part posterior de l'habitatge, una àrea d'emmagatzematge i el safareig.\nL'habitatge és tranquil·la gràcies a les finestres de doble vidre. Així mateix, el pati interior i els balcons permeten l'entrada d'abundant llum natural.\nUn pis excel·lent de tres dormitoris situat en una ubicació immillorable, al casc antic de Barcelona.\nEspai amb saló, menjador, cuina i un llit\nHabitatge ubicada al cor de barri Gòtic de Barcelona, al casc antic. Aquesta part de la ciutat es caracteritza pels seus encantadors carrers sinuosos i ofereix una àmplia gamma de restaurants, cafès i botigues. La zona està molt ben connectada amb la resta de la ciutat per transport públic i la platja és a poca distància.\npis de 122m² en venda a Gótico, Barcelona\npis de 130m² en venda a Gótico, Barcelona\npis de 121m² en venda a Gótico, Barcelona


“El testamento de María” de Colm Tóibín | La Finestra Digital\nL’escriptor irlandès Colm Tóibín dóna veu en un sorprenent i emocionant relat a una Maria que rememora els últims dies del seu fill, Jesús de Natzaret, en el seu darrer llibre publicat per Lumen. Un excel·lent i commovedor exercici d’introspecció que ha estat estrenat com a monòleg dramàtic a Broadway, de la mà de l’actriu Fiona Shaw.\nEn El alfabeto del mundo, un assaig literari recopilat en el seu llibre Alfabetos (Anagrama), Claudio Magris reprodueix la en aparença sorprenent resposta que va donar Bertold Brecht al requeriment d’una revista berlinesa de finals dels anys vint sobre quina havia estat la seva “impressió més forta” literària: “riurà vostè: la Bíblia”. Una cosa que no resulta tan estranya si tenim en compte que els relats bíblics (i en particular el Nou Testament) han estat, més enllà de creences i afinitats, una recurrent font d’inspiració per a escriptors ben diversos. Si ens cenyim a exemples relativament recents, val la pena destacar la “gosadia” del poc piadós Norman Mailer, qui va escriure una mena de nou Evangeli narrat pel mateix Jesucrist, en El Evangelio según el hijo (Anagrama), la seva penúltima novel·la.\nRecentment, en el suplement Cultura/s de La Vanguardia, el perspicaç crític Robert Saladrigas mostrava la seva sorpresa (i també el seu plaer) en llegir a l’últim autor contemporani que s’ha atrevit a escriure un relat de ficció a partir d’aspectes de la vida de Crist. Es tracta en aquest cas de l’irlandès Colm Tóibín, autor d’una esplèndida novel·la sobre l’emigració irlandesa en l’Amèrica del Nord dels anys cinquanta, Brooklyn, i del destacat llibre de relats Nueve maneras de matar a tu madre (tots dos a Lumen). Fa aproximadament un any, Félix de Azúa resumia la proposta literària de El testamento de María en els següents termes: “Si bé tots coincidim que Colm Tóibín és un dels millors escriptors vius, només els qui llegeixin el seu últim llibre veuran que, a més, és un superb poeta”. Certament, aquest monòleg de la dona que va donar a llum a Jesús de Natzaret, destil·la una particular poètica que acaba per arrabassar al lector mitjançant procediments, en aparença senzills, només a l’abast dels grans narradors. María és aquí una dona jueva casada amb un fuster, una dona senzilla, ignorant, poregosa, allunyada de les virtuts de les representacions de la imatgeria religiosa o dels mites relacionats amb les primitives deesses de la maternitat. Pel contrari, ens trobem aquí amb l’humà massa humà testimoniatge d’una dona esglaiada per la pèrdua del fill, confosa i espantada pel tremend impacte que va provocar la seva figura en quants el van conèixer, entristida per haver de viure en solitud, permanentment presa dels records.\nNo hi ha en Tóibín voluntat canònica ni herètica en la seva aproximació als mites fundacionals del catolicisme. El seu propòsit és molt simple i alhora un repte molt complex: recuperar l’emoció intacta d’una dona que va patir a la crucifixió del seu fill, que trava contacte amb els que el van conèixer en la seva vida adulta, que tracta infructuosament de comunicar-se amb el nen que ja no tornarà a ser, que es castiga a si mateixa per haver-ho abandonat, que somia amb la seva reaparició al món dels vius, i que finalment acaba per comprendre que, malgrat tot el dolor que això ha provocat, ha tingut lloc “alguna cosa” que serà important “per al futur”. Amb un llenguatge precís i subtil, amb un hàlit poètic que revela una nova veta en el talent d’aquest excel·lent narrador, Toíbín dóna vida a aquesta angoixada dona i al fill perdut prematurament, dues figures “reals”, lluny dels arquetips celestials, que sobretot ens commouen per la seva humanitat.


El Messi del Cirque du Soleil salta dijous a la pista | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl Messi del Cirque du Soleil salta dijous a la pista\nEl Parc del Fòrum acull l'estrena mundial de l'espectacle inspirat en el futbolista argentí\nUn grup d'acròbates de l'espectacle Messi by Cirque du Soleil que s'estrena mundialment al Parc del Fòrum de Barcelona. LLUÍS GENÉ AFP\nBarcelona 9 OCT 2019 - 16:44\tCEST\nUna pantalla baixa sobre una tarima amb gespa artificial. Els llums estrambòtics de l'escenari se sincronitzen amb un àudio que simula el xut d'una pilota, que retruny al pit dels assistents. Tots alhora, una vintena d'acròbates irromp amb velocitat dalt de l'escenari. La demostració és un avançament de l'espectacle Messi10 by Cirque du Soleil, cocreat amb l'empresa Pop Art Music, que s'estrena mundialment demà dijous al Parc del Fòrum. La producció combina futbol d'estil lliure amb acrobàcies i disciplines del circ inspirades en la figura del futbolista del Barça Lionel Messi.\nEl productor executiu, Charles Joron, explica que la funció “no és una biografia” del jugador, sinó que es tracta d'un número que recull les qualitats de l'esportista “empatades amb el circ”. Joron assegura que la producció va resultar un gran “desafiament creatiu”, ja que és la primera vegada que aposten per un espectacle relacionat amb el món de l'esport, que només es podrà veure a la capital catalana.\nL'espectacle, de gairebé dues hores de durada, es divideix en dues parts i un descans, com passa en un partit de futbol. L'escenari giratori està envoltat per dues graderies laterals amb capacitat per a 3.100 assistents. A més, fora de la carpa hi haurà diverses activitats, com conversar amb un Messi interactiu o reviure alguns moments destacats de la seva carrera amb realitat virtual.\nL'escriptor i director Muktar O.S. explica que en les funcions hi ha un personatge que guia la història. En aquest cas, el protagonista és qui porta el número 10 a l'esquena, que s'alterna entre els 47 artistes provinents de 19 nacionalitats. “Hi ha habilitats que treballem, com el seu concepte de resiliència. Pots caure les vegades que calgui, l'important és aixecar-te. Aquest missatge ha estat la clau per a la meva recerca sobre la vida del jugador”, assenyala.\nL'estrena de la posada en escena va acompanyada d'un documental que es presenta aquesta tardor sobre els secrets del procés creatiu del número. El film, MessiCirque, que s'emetrà a la plataforma Rakuten TV, està dirigit per la cineasta argentina Agustina Macri, i inclourà imatges des de la seu del circ a Mont-real, al Canadà.\nMessi fitxa pel Cirque du Soleil\nBenvinguts a la gran festa de Messi


06.08.2016 | 06:00\nLa pseudociència del senyor\nNo discuteixo els articles de caire neurocientífic del senyor Brunsó Ayats, ja que no hi entenc gens; el que li critico (ell en diu posar cullerada) és el seu interès a insuflar derrotisme al desig que tenim molts catalans de marxar d´aquest estat decadent que és Espanya.\nEl senyor Brunsó pot ser un expert en neurociència, o no, això ho haurien de dir els entesos, però de filologia no en té ni idea, confon el terme espanyol amb espanyolista. Es pot ser català i espanyolista, com sembla ser el seu cas, i quan diu que jo sóc descendent de família espanyolista, suposo que vol dir de família espanyola, pels meus orígens materns de fora de Catalunya, concretament del nord de la província de Castelló, zona que podríem anomenar la franja aragonesa del País Valencià, procedència amb la qual em sento molt identificat. La meva àvia va venir a Catalunya amb sis anys. La meva mare, nascuda aquí, catalanista fins a la medul·la, em va donar de mamar llet independentista. No sé si el senyor Brunsó ho fa amb la creença que m´ofèn, però remarcar que tinc ascendència espanyola és d´una gran ignorància; no em canso de repetir-ho, Espanya, Hispania o Iberia, és una demarcació geogràfica i, per tant, com a regla general, els que la compartim, tots som espanyols, i ho seguirem essent després de la secessió d´aquest estat corrupte que és l´espanyol. Perquè m´entengui el senyor Brunsó, com els suïssos són europeus malgrat no ser a la Unió Europea.\nPer acabar, el senyor Brunsó també vol practicar la pseudociència (del grec psceudo, mentider, fals, i ciència), potser té una bola de vidre amb la qual pretén endevinar què penso: diu que vull que em pagui un sopar per parlar del tema en un dels restaurants de luxe que, segons ell, jo crec que freqüenta. Quantes bajanades per a un científic.\nEnguany se celebra el centenari del naixement de Carles Fontserè (Barcelona, 1916-Porqueres, 2007), artista, fotoperiodista i cartellista destacat de la cultura catalana i universal del segle XX. Hi ha tot d´actes programats, tals com exposicions, conferències, publicacions i visites al seu taller al Pla de l´Estany, a Porqueres, a la masia de Can Tista. He visitat l´exposició Carles Fontserè: L´aventura artística, que té lloc al monestir de Sant Esteve de Banyoles. La mostra comença abans d´entrar-hi: davant la porta del monestir hi ha un gran panell que ja convida a l´exposició. Dins hi ha d´una forma cronològica cartells, pintures, dibuixos, escenografies i fotografies de obra creativa de Fontserè, amb els textos corresponents que ajuden a situar-los i comprendre´ls millor d´acord amb el context històric i geogràfic en què van ser creats. Tot i que les obres més conegudes de Fontserè potser són els cartells i les fotografies, aquí podem descobrir també la seva faceta de pintor i escenògraf. A les fotografies personals, podem veure-hi des els inicis de la seva vida artística o imatges de la seva dona, Terry Broch, que va morir no fa gaire i que tant estava ajudant a preservar la memòria i difondre l´obra del seu home. Les primeres fotografies tenen com a fons la ciutat de Nova York, que és on es van conèixer, ja que ella era d´allà. A d´altres se´ls pot veure a París i a Mèxic, on també van viure.\nUn gran encert fer l´exposició a l´interior del monestir de Sant Esteve ja que permet de gaudir d´un gran espai molt antic, contemplar el bell retaule de la mare de déu de l´Escala i de passejar pel seu claustre.


Notícia: La confiança\nAra que hi ha canvi de govern, algunes veus apunten que fóra bo que els nostres mestres i professors poguessin recuperar la confiança, tant amb el departament d’Ensenyament com, sobretot, en la vàlua de la seva feina i del reconeixement social que mereix.\nNotícia: A més sentències, més fermesa\nNotícia: Els científics es fan -i es conserven- des de Primària\nArticle: Catalunya en les darreres proves del PISA\nJaume Sarramona\t(Butlletí del Centre d'Estudis Jordi Pujol)\nEl primer que cal advertir és que el PISA no ens dóna un diagnòstic del nostre sistema educatiu perquè es limita a una avaluació en tres àmbits acadèmics: comprensió lectora, matemàtiques i ciències, i això solament amb els alumnes de 15 anys. Ara bé, el rigor amb què es confeccionen i s’apliquen les proves, a més del fet que els resultats es publiquen de manera comparativa, fa que el programa PISA de l’OCDE sigui mereixedor de respecte i d’una alta valoració arreu.\nNotícia: PISA: Oscil·lacions, sí; tendències clares, no\nCaldrà analitzar amb temps i cura els resultats del PISA 2009 per a Catalunya. Tanmateix, el que ja podem dir és que no s’ha confirmat una tendència a la baixa que semblava que els resultats del 2006 podien suggerir. En la perspectiva que tenim ja d’aquestes proves sembla clar que la immensa majoria de països no experimenten grans canvis en una dècada, tant en el sentit de millores rellevants o de daltabaixos ostensibles. Els sistemes educatius es mostren força impermeables als grans canvis. I el nostre no és pas una excepció.\nArticle: Canvi de rumb educatiu\nArticle: Prioritzem llegir\nEn educació, ens hem d’emmirallar amb algú en aquets temps? Responent al senyor A. Martinez la resposta és que no. Sempre és il·lusori pensar que les experiències d’altres contextos es poden traslladar a la nostra realitat sense més. I, en tot cas, si algun referent ens podria ser d’utilitat, potser caldria cercar-lo en països europeus similars demogràficament i econòmicament a Catalunya.\nArticle: Millors mestres\nPublicació: VIA Núm. 13: especial educació\nL’educació és un element estratègic de país que ha esdevingut una qüestió prioritària pel Centre d’Estudis Jordi Pujol, abordant-lo a través de múltiples debats i en el marc d'Edu21. Per seguir reflexionant-hi, el darrer número de VIA conté un dossier central en què sis experts (Juan Carlos Tedesco, Francesc Pedró, Enric Roca, Xavier Besalú, Javier Elzo i Norberto Bottani) analitzen quin model educatiu és necessari per al segle XXI.\nArticle: L'escola que fa avançar\n"Suport digital i reorientació del sistema educatiu són necessaris per pal·liar la fractura escolar"


Arriba "Buenos Aires" de Rafael Spregelburd - SIESTV\n25 febr. 2011 Arriba "Buenos Aires" de Rafael Spregelburd\nL'obra s'estrenarà l'1 de març al Teatre Gaudí de Barcelona\nArriba a Barcelona -de la mà de la companyia Obskené-, L’obra Buenos Aires del destacat dramaturg argentí Rafael Spregelburd. Us interessarà molt venir ja que aquest dramaturg ha agafat molta importància a l’escena barcelonina actual. De fet, aquest mes estrena l’obra TOT al teatre Lliure de Gràcia.\nBuenos Aires parla de tres personatges afectats per una crisi econòmica ferotge, que intenten desesperadament sortir de la precarietat creant un pla per estafar la NASA i fer-se milionaris. El pla pren forma quan un gal·lès apareix a la casa fugint D’una terrible vivència. Sense voler-ho i sense entendre-ho, es transforma en una esperança per a cadascun dels personatges. Una comèdia àcida, intel·ligent i hilarant en un moment on la realitat ens ha deixat sense pla B.\nConsiderat un dels directors argentins més rellevants del moment, Spregelburd (Buenos Aires, 1970) compta amb més de 30 obres de teatre, i ha obtingut, des de 1990 fins avui, importants premis internacionals com a dramaturg, actor i director. Cal destacar-ne el de la Crítica de Barcelona, Tirso de Molina i Casa de las Américas. (Cuba). Les seves obres s’han traduït a L’anglès, l’alemany, el francès, l’italià, el portuguès, el txec, el rus, l’eslovac, el català, el neerlandès i el suec.\nLa companyia barcelonina Obskené porta a escena aquest text dirigit per Ricard Soler, guanyador del premi INJUVE 2010. Buenos Aires ha participat en la 15ª Mostra de Teatre de Barcelona (2010) on a rebut el Premi a Millor Actriu per a Constanza Aguirre i ha estat seleccionada entre els millors muntatges de la Mostra.\nLa podrem veure tots els dimarts i dimecres de març i abril a les 20:45hrs i els dissabtes a les 18hrs al Teatre Gaudi de Barcelona.


La Closerie de la Hérissière La Jaille Yvon França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a La Jaille Yvon.\nLa Closerie de la Herissiere, La Jaille Yvon, La Jaille Yvon, França, 49220 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre La Closerie de la Hérissière\nAl visitar La Jaille Yvon, vosté es sentirà com a casa a La Closerie de la Hérissière, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, La Closerie de la Hérissière és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes.\nL'ambient de La Closerie de la Hérissière es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, mini bar, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a La Jaille Yvon, faci de La Closerie de la Hérissière la vostra llar.\nAllotjaments a La Jaille Yvon


Què haig de fer primer, comprar o vendre un immoble? - Area Real Estate\nUn dels dubtes que més sol sorgir als propietaris que volen vendre un immoble amb l’objectiu de comprar-se un altre, és quins passos han de dur a terme primer. Concretament, què han de fer abans, comprar o vendre?\nDes de Area Gestió, agència immobiliària a Llavaneres i Mataró, volem dedicar el nostre post d’avui a parlar-vos sobre aquest tema per a ajudar-vos a prendre la decisió correcta.\nComprar o vendre un immoble, què s’ha de fer abans?\nLa resposta a la pregunta, “què haig de fer primer, comprar o vendre?” ve condicionada sempre per la situació personal de cada propietari.\nÉs important tenir en compte la situació econòmica, el pressupost amb el qual es compta, si ja es té fitxat o no el nou habitatge i si es té o no una hipoteca pendent de l’immoble que es vol vendre.\nTenir en compte aquests factors ens ajudarà a saber quina és la millor decisió. Analitzem totes dues opcions a continuació.\nVendre abans de comprar\nQuan el propietari decideix vendre abans de comprar:\nTé la seguretat de posseir els recursos per a poder dur a terme la compra o per a poder cancel·lar la hipoteca en el cas que la tingués.\nAl no tenir encara un altre habitatge en la seva propietat, no té la sensació de pressió ni de pressa per arribar a vendre l’altra.\nPot mantenir el preu de venda perquè no li urgeix tant vendre.\nEn el cas que es necessités, podria tenir més facilitats que li concedissin un préstec hipotecari.\nSi el benefici de la venda el reinvertís en la compra d’un habitatge habitual, podria estalviar-se la tributació d’alguns impostos.\nNo té que atabalar-li l’opció d’haver de trobar una casa al més aviat possible. Pot prendre-s’ho amb calma, per exemple llogant una cosa temporal, fins a trobar l’habitatge perfecte.\nComprar abans de vendre\nQuan el propietari decideix comprar abans de vendre el seu pis normalment és perquè ha trobat l’ habitatge perfecte abans de vendre el seu. Un fet realment positiu, ja que no sempre es troba el que es busca de forma tan ràpida. En aquests casos, el propietari té diverses opcions:\nFer-se càrrec de les dues hipoteques, si fos el cas.\nPactar amb el venedor l’opció de lloguer amb opció a compra, una situació que li permetria evitar una nova hipoteca fins que tanqui la venda del seu immoble.\nSignar arres i posposar al màxim la data de la compravenda per a intentar vendre l’habitatge durant aquest temps.\nCom veieu, es tracta de dues operacions que es poden dur a terme en un període molt curt de temps, fins i tot solapar-se. Un procés que pot generar dubtes i incerteses per als propietaris en diversos moments.\nApostar per l’assessorament professional pot convertir-se en la millor opció per a tramitar totes dues operacions de manera ràpida, segura i sense imprevistos, i dins dels temps marcats.\nEt trobes en aquesta situació? A Area estarem encantats d’ajudar-te de principi a fi.\nSom coneixedors del mercat local, comptem amb un equip expert en negociacions, sabem com treure la major rendibilitat al teu habitatge, duem a terme tècniques immobiliàries que ajuden a agilitar el procés de compravenda i comptem amb una àmplia base de dades de compradors i venedors interessats.\nQuin és el primer pas que has de dur a terme? Descobrir el preu de venda del teu habitatge. Et convidem a que ho facis en el valorador que posem al teu abast de manera gratuïta i online. Només trigaràs dos minuts!


Discussió:Toni Elías Justicia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDiscussió:Toni Elías Justicia\nCOPIAT DE Viquipèdia:Peticions als administradors (16/10/2010)\nCal reanomenar Toni Elías Justicia per Toni Elías i Justícia. És el nom complet i, a més a més, ara el títol està mal escrit ja que va amb accent. --Davidpar (disc.) 22:55, 13 oct 2010 (CEST)\nLa majoria de mitjans, entre ells TV3, citen el seu nom com a Toni Elias. Si el seu pare es diu Elias perquè hem de catalanitzar els seus cognoms? Caldria citar una font fiable que permeti catalanitzar-ne el nom inclús la i entre els cognoms. Que hagi nascut a Manresa no fa que haguem de canviar-li el nom. Crec que caldria continuar això a la discussió de l'article. --Bestiasonica (disc.) 12:02, 15 oct 2010 (CEST)\nDoncs igualment s'hauria de reanomenar Toni Elías Justicia per Toni Elías. --Davidpar (disc.) 21:55, 15 oct 2010 (CEST)\nEstic d'acord en que el nom actual no és el més apropiat. A VP:AP hi ha una sèrie de directrius, però no sé com aplicar-les. Crec que un bon nom podria ser Toni Elias i que la resta redirigissin allí, però si ens posem hiper-puristes podriem citar el seu nom com Antonio Elias Justicia si és que és el seu nom. No sé si es pot aplicar el criteri de "nom de ploma" a esportistes. En tot cas sembla clar que el cognom Elias no du accent. --Bestiasonica (disc.) 12:49, 16 oct 2010 (CEST)\nHi estic d'acord. Jo reanomenaria l'article a Toni Elias i després totes les pàgines derivades que anésin a Toni Elias. Jo crec que Toni Elias és el millor títol perquè:\nVP:AP diu "Si una persona és més coneguda pel seu nom artístic o de ploma";\nAl portal ésAdir fan servir aquest nom (Toni Elias);\nAl web oficial de MotoGP també fan servir aquest nom (Toni Elias)\n--Davidpar (disc.) 13:02, 16 oct 2010 (CEST)\n"Toni Elias" no és un nom de ploma ni un pseudònim. És tan sols un nom de presentació. D'acord a esmentar-lo i fer-lo servir al text, però per anomenar l'article cal fer servir el nom sencer d'acord amb VP:AP. Això sí, les redireccions s'haurien de fer totes.\nPer altra banda, si algú creu que els articles d'esportistes s'han d'anomenar com els mitjans anomenin els esportistes, aleshores cal canviar la política. Canviar aquest sense canviar els altres només té sentit si hi ha una raó per fer aquí una excepció que no fem amb Pep Guardiola, Ronaldo o Carles Puyol, per exemple.--Pere prlpz (disc.) 17:36, 16 oct 2010 (CEST)\nJo no ho crec, però tampoc sóc partidari de catalanitzar els noms de les persones contemporànies, tot i que puguin haver nascut o viscut a Catalunya, vegeu el cas Gregorio López Raimundo pare de Sergi Pàmies. Així doncs voldria saber si hi ha evidències procedents de fonts fiables que el seu segon cognom dugui accent (m'imagino que Justicia és un cognom d'origen aragonès, però potser vaig errat) i de la necessitat d'unir els dos cognoms amb una "i" acció d'altra banda sistemàtica a la GEC. --Bestiasonica (disc.) 02:00, 17 oct 2010 (CEST)\nAl seu web oficial diu literalment la primera frase de : "Toni Elías Justícia, nacido en Manresa el 26 de marzo de 1983, es hijo de una familia de auténticos entusiastas de la moto." L'ús de la "i" no trobo cap argument en contra, a altres articles com el d'en Carles Puyol o en Guardiola porten la "i" tot i que els mitjans no la usen. --Davidpar (disc.) 14:35, 17 oct 2010 (CEST)\nEl seu web és en castellà, per tant hi fa servir l'accentuació castellana. Ara bé, Elias és un cognom català que es troba estès per tot el territori, el fet que estigui escrit amb a és perquè en els cognoms tot és un poti-poti, igual com escriure Barberá per Barberà, que és la forma correcta, per tant hauria d'anar sense accentuar. El Justicia no sé d'on prové, però ni que sigui aragonès també es podria catalanitzar; la meva àvia era d'origen andalús i es deia García, però quan parlava en català sempre deia Garcia pronunciat a la catalana (amb les as neutres i la ce pronunciada [s]), per tant si hagués de sortir en una enciclopèdia caldria escriure-la sense accent. --Enric (discussió) 11:28, 18 oct 2010 (CEST)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Discussió:Toni_Elías_Justicia&oldid=6186572»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 oct 2010 a les 11:28.


SETI@home a Catalunya - Optimització del software\nOptimitzar la BIOS per SETI@home\nSecció recomanada només pels usuaris amb experiència en la configuració de la BIOS!!!\nAbans de res cal tenir en compte el següent:\nNomés el processador (CPU) és capaç de treballar amb les dades a la freqüència més alta del sistema (la que identifica principalment l'ordinador: 800MHz, 2.4GHz, etc.)\nLa memòria cau (cache) tipus L1 (de primer nivell) normalment pot treballar a aquesta mateixa velocitat, o com a mínim a la meitat (si bé depèn del processador). Ara bé, aquesta memòria és molt limitada (p.ex. 32KB en un K6-II, o 64KB en un Athlon). Només s'hi emmagatzemen les dades més utilitzades.\nLa memòria cau tipus L2 (de segon nivell) té un accés una mica més lent, si bé hi caben una mica més de dades (256KB, etc). S'hi emmagatzemen les dades més utilitzades que no caben a la L1.\nLa resta de dades que no caben a la cache s'accedeixen directament de la memòria RAM principal. La velocitat d'accés és la més limitada: Normalment 133MHz per un Pentium-II ò Pentium-III, 266MHz ò 333MHz per un Athlon-XP, cap a 500MHz per un Pentium-IV, etc.\nPer tant, el rendiment de SETI@home no només depèn de la FPU (coprocessador matemàtic) del processador en concret, sinó també del tamany de les memòries cache, així com de la velocitat de la memòria RAM.\nEl software client de SETI@home realitza complicats càlculs amb blocs bastant grans de dades. Per això cal que sigui capaç d'accedir repetidament a grans blocs de dades de la manera més ràpida possible. Aquí us proposem algunes millores en la configuració del vostre ordinador:\nQuanta més memòria cache disponible es tingui, millor (especialment de tipus L1). Sembla ser que hi ha una configuració de la BIOS que pot fer ocupar certa quantitat d'aquesta memòria, i per això us recomanem que les configureu així:\nVideo BIOS cacheable = DISABLED\ni també podeu provar\nSystem BIOS shadow = DISABLED\nVideo BIOS shadow = DISABLED\nEls noms d'aquests paràmetres poden diferir lleugerament segons el tipus de BIOS.\nEl seu significat és el següent: en activar-les (Enabled), la BIOS procura copiar part (o la totalitat) del seu codi (system BIOS) i del codi de la tarja gràfica (video BIOS) a la memòria cache, ocupant-ne així una part i impedint que SETI@home l'utilitzi totalment.\nEn els ordinadors mínimament ràpids (uns 500MHz o més) amb una tarja gràfica mínimament ràpida, això no hauria d'afectar el funcionament dels altres programes. En sistemes més antics, però, podríeu experimentar un lleuger alentiment.\nLa millora en el rendiment de SETI@home amb aquests canvis no sempre és sistemàtica: Depèn bastant de l'ordinador i la seva configuració, així que hauríeu de provar-ho... (si no ho veieu clar deixeu-ho ENABLED).\nL'accés a la memòria RAM ha de ser el més ràpid possible. Moltes vegades això es configura automàticament des de la BIOS, però a vegades pot interessar "forçar la màquina". Atenció: alguns d'aquests canvis poden bloquejar l'ordinador i impedir que arrenqui. Si aquest és el cas, llavors hauríeu d'esborrar la configuració de BIOS (normalment mitjançant un pont o jumper de la placa mare) i tornar a començar i reconfigurar-ho tot.\nAquestes són algunes de les opcions que podeu provar de modificar:\nWait States: Estats d'espera per accedir a la memòria. Haurien de ser els mínims possibles (normalment 0).\nCAS delay (o, en general, XXX delay): també el mínim possible (normalment 2).\nRAM clock (o DIMM clock o similars): el màxim possible. En Pentiums II, III, Celerons, Athlons o Durons solen estar cap a 133 MHz ò 100 MHz, en Athlons XP cap a 266MHz ò 333MHz, i en Pentiums IV fins a uns 500 MHz. També poden donar la opció com a PCICLK x NN, llavors heu de saber que el rellotge de PCI sol anar a uns 33MHz.\nEl bus de sistema (FSB, Front Side Bus) del processador ha de ser el més ràpid possible. Valors típics son 100 ò 133MHz pels primers Pentium-II o similars, 200MHz ò 266MHz pels Athlon (a vegades indiquen 100 ò 133MHz, ja que es multiplica internament per 2), i fins a uns 533MHz pels darrers Pentium-IV.\nFeu overclocking! Aquesta tècnica es basa en fer funcionar processadors, busos, memòries, etc. a més velocitat de la que toca (amb els seus conseqüents riscos, és clar!). Un valor de overclocking bastant segur sol rondar el 10% - 12% de la velocitat original.\nImportant (mesures de seguretat): Si voleu fer overclocking, abans de res és imprescindible que tingueu en compte la TEMPERATURA. Al forçar els elements electrònics i fer-los anar més ràpids del que toca, aquests s'escalfen més del normal. Procureu que la CPU no passi dels ~60ºC i que el sistema (dins la caixa) no passi dels ~50ºC.\nNormalment pot fer falta afegir algun ventilador (o canviar-lo per un de millor), per exemple per extreure la calor de la caixa. O també posar un dissipador més gros a la CPU, amb una millor silicona tèrmica (la de plata va molt bé), o fins i tot instal·lar un sistema de refrigeració líquida. Els Athlon (normal i XP), per exemple, se solen escalfar molt. Perquè us feu una idea, un Athlon mal refrigerat (que falli el ventilador, dissipador petit, etc.) es pot arribar a fondre sobre la placa mare!\nNo obstant, si sou conservadors i no passeu gaire del ~10% d'overclocking pot ser que no necessiteu ni una mesura de seguretat extra.\nEn un PC podeu "overclockejar" els següents elements (a vegades per BIOS, a vegades per Jumpers de la placa mare):\nFSB (bus de sistema): Potser el més important per SETI@home. Procureu fer-lo anar el màxim de ràpid possible, sempre i quan ho aguanti l'ordinador. Molts dels primers Pentium anaven a 66MHz ò 75MHz de FSB, mentres que podien aguantar molt fàcilment uns 83MHz (o fins i tot 100MHz, amb sort). També es pot passar un Athlon de 100MHz (x2 = 200MHz) a 110MHz (x2 = 220MHz). Els Celeron sembla que aguanten bastant bé l'overclocking de bus.\nAtenció: Tingueu en compte que això també incrementarà la velocitat final del processador en el mateix percentatge.\nMultiplicador: indica la velocitat interna de la CPU (processador). Per exemple, un Athlon amb FSB=100MHz (en realitat 200MHz) i multiplicador=8 funcionarà a 100x8=800MHz. Si hem passat el FSB de 100 a 110, aleshores funcionarà a 880MHz.Si, per exemple, l'ordinador no aguanta un FSB més ràpid, podeu provar d'incrementar només el multiplicador (per exemple de 8 a 8.5 ò a 9). Atenció: rara vegada us aguantarà un FSB incrementat junt amb un multiplicador incrementat.\nVoltatge: A vegades el processador no acaba de ser del tot estable en quan li heu fet overclocking. Pot ser que aconseguiu estabilitzar-lo totalment augmentant una mica el voltatge d'alimentació de la CPU. Per exemple, si voleu passar un K6-II de 450MHz a 500MHz, potser hauríeu de passar de 2.4V a 2.6V ò 2.7V.\nNota: No ens fem responsables dels problemes en l'engegada o funcionament del vostre ordinador. Aquests canvis poden funcionar bé només en segons quins ordinadors; en d'altres poden no afectar en absolut el rendiment de SETI@home, o fins i tot alentir o bloquejar el funcionament dels altres programes.\nEls usuaris amb poca experiència en configurar la BIOS s'arrisquen a tocar alguna cosa que impedeixi la correcta engegada de l'ordinador. En aquest cas hauria de fer-se un "Reset" de la BIOS (usualment amb algun "Jumper" o pont de la placa mare), sempre consultant-ho a les instruccions de l'ordinador, o bé amb algun expert.\n[ Imprimir aquesta pàgina ]


Alguna cosa manpren a canviar en Canal Noi ¿?\nTema: Alguna cosa manpren a canviar en Canal Noi ¿?\n24/09/2008, 17:51 #1\nEl atre dia vaig poder vore com en la serie l'Alqueria Blanca, han canviat algunes paraules catalanes del seu vocabulari més corrent.\nCom "gassoses" per llimonaes. O pronuncies com "vesprada" per "vesprà". Algunes atre que no m'anrecordes.\nSerà que s'han donat conter que parlant més o manco be el valencià tenen mes audiencia??\nEn fi m'agrada pensar que este canvi es deu a la pressió popular i els nostre comentaris en la web\n24/09/2008, 18:21 #2\nclaro k si estoy con ti sabes k despierten y k vallan kitanod vocabulario catalna y mas valenciano\n24/09/2008, 18:27 #3\nI que mes dona això. Ho faràn per reclam, pero si sentiu les noticies, dona autèntic OIX.\nFora Campsnal noi.\nVolem televisió en Valencià autèntic, i no en invents llingüistics derivats del dialecte barceloní.\n24/09/2008, 18:36 #4\nIxcà canviaren tot el vocabulari perque realment donen un poc de asco...\nCanal 9 i TV3...\n24/09/2008, 19:42 #5\nDe veritat penseu, que per 3 expresions, Canal Nou va canviar la politica catalanista que te??Si lo millor de tot, es que el PP (Canal Nou) te que fer lo que li diuen desde Catalunya!!Com collons van a canviar si la meua neboda, acaba de vindre en els llibres del nou curs i estan fets en Catalunya.\nPD:Che, cada dia me sorprenc mes en els valencianistes.\n24/09/2008, 20:00 #6\nno se a on volen aplegar estos de canal noi puix a la gent ya no mos enganyen per molt que fiquen paraules valencianes ara ya los hem vist el rabo\n24/09/2008, 21:09 #7\n¿COM ES POSSIBLE QUE ENCARA N'HI HA QUI VEU EL PUTO CANAL CAMPS?si diuen gasosa llimona i tal,no mes es p'a enganyar a la gent i tindre mes audiencia.queda terminantment prohibit tornar a sintonisar ixe canal baix pena de no deixar-vos beure mes cervesa mai mes\n24/09/2008, 23:01 #8\nLO JURE!! NO LO VORE NI FENT ZAPING!!\n24/09/2008, 23:02 #9\n24/09/2008, 23:04 #10\npegant fort pako tu saps que yo veig les noticies de canal noi i el valencià pero de moment es el únic que parlen de valencia\n25/09/2008, 09:20 #11\nMestalla, alguns apliquen al peu de la lletra aixo de: DE ILUSIONES TAMBIÉN SE VIVE.\nCom alguns que pensen que el PP o UV se poden tornar valencinistes de colp.\nEl valencianisme i l'inteligencia hui per hui son incompatibles.\n25/09/2008, 09:43 #12\nSi, ara que s'acosta el 9 d'Octubre, com sempre deixen caure unes cuantes parauletes de Valencià autentic (nosatres, desenrrollar, atres, pues, y poc mes), pa que no le chillen masa a Camps en la proceso civica, o penseu que lo fan pq s'han convertit al Cristianisme? son i seran moros sempre! el 11 d'octubre tot a la subnormalitat atra vegà!\n25/09/2008, 11:47 #13\nYo acabe de mirar atre foro sobre un nou canal "canal 8 valencià" i pense que si ho ha fet Julio Insa i com diuen parlarán en valencià genuï,ya no n'hi haura ninguna excusa per a deixar de vore "canal nou",a soles espere que mai fagen una modificació llingüistica deixe canal i siga fidel als ideals valencianistes,com a de ser.


Mas: feu-nos confiança - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 9 de Maig de 2014. 08:16h.\nDuran fa una crida a votar "massivament" CiU\nMas i Tremosa\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, en el míting d’inici de campanya a les eleccions europees, ha fet una crida als ciutadans de Catalunya perquè votin als comicis del proper 25 de maig i donin suport al candidat de CiU a les europees, Ramon Tremosa.\n“La partida que està en joc és la més important dels darrers tres segles”, ha afirmat el president en clara referència al procés de transició nacional i a la celebració de la consulta del proper 9 de novembre, en el míting d’inici de campanya al pavelló de l’Illa Diagonal davant d’un miler de persones.\nMas ha demanat “fer-nos confiança” per tres raons bàsiques: “per la recuperació econòmica; per haver capgirat les finances públiques, garantint així els pilars bàsics de l’estat del benestar, i pel 9 de novembre”. En referència a la consulta, el president ha assenyalat que “a Europa hi podem tenir més aliats que adversaris”.\nEl candidat de CiU a les eleccions europees, Ramon Tremosa, ha agraït la confiança que li ha fet la federació nacionalista per poder repetir com a cap de llista, i ha respost que defensarà a Brussel·les “la il·lusió més gran que hi ha a Catalunya i que no hi ha a cap altre poble d’Europa: Guanyar un nou estat”. Tremosa ha subratllat que Catalunya es troba en un moment, “un any 2014 apassionant” i per aquest precís motiu ha emplaçat els ciutadans de Catalunya “a pensar i a votar en clau històrica”.\nTambé ha intervingut en aquest míting d’inici de campanya, el secretari general de CiU, Josep Antoni Duran i Lleida, que ha lamentat que "saben que l’única manera d’afeblir les demandes de la societat catalana, d’aquest 80% que volem votar, passa per afeblir Convergència i Unió”. Per aquest precís motiu, ha esperonat els congregats i els ciutadans de Catalunya a anar a votar "massivament” el diumenge 25 de maig. “Cal que a Catalunya tinguem una participació per sobre de la mitjana d’Espanya”.\nCiU inspira confiança?\nEl PP planteja el 25-M com un plebiscit de la consulta\n#52 pep, manresa, 10/05/2014 - 13:35\njo al Mas no li confiaria ni un compte a Liechtenstein.\n#51 jordi, Basrcelona, 10/05/2014 - 11:31\nQue Farem mes retallades\n#50 Alvar, Bcn Española, 10/05/2014 - 09:31\n#49 pers, tortosa, 09/05/2014 - 23:09\nEs difícil confiar en unos políticos que su éxito conlleva privilegios y sobresueldos,legales o no.Él presidente de la Generalitat lo es tambien de un partido y el hacer a dedo las listas,no ayuda a la participacion\n#47 Marc, mataro, 09/05/2014 - 20:59\npor favor, dejar que entre un poco de aire fresco


Joc La tassa de cafè - Joc online per jugar gratis\nJoc La tassa de cafè\nPosa els núvols de sucre dintre el got de cafè per guanyar puntuació. Si poses algun ingredient que no sigui això o una gota d’aigua, perdràs puntuació fins a morir\nCom es juga? Mou el got prement el clic esquerre del ratolí i movent-lo en la direcció que vulguis\nEtiquetes: habilitat (735) cotó de sucre (1) nuvols (2) atrapar (13) aigua (43) volar (28) ratolí (622) habilitat (620)\nMés jocs semblants a La tassa de cafè\nJocs relacionats amb La tassa de cafè\nés un joc online per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè La tassa de cafè és un joc en html5 per jugar des del navegador.\nSegur que et preguntes, com es juga a La tassa de cafè, doncs bé, aqui tens les instruccions: Mou el got prement el clic esquerre del ratolí i movent-lo en la direcció que vulguis. I hem provat el joc per tú i et podem explicar de va el joc. Fes que la bola de l´interior toqui l´exterior per així fer desaparèixer totes les del voltant i poder passar de nivell.\nEl joc La tassa de cafè


Èxit d'assistència al concert de l'Escolania de Montserrat | Catalunya Religió\nPer Catalunya Religió. Dll, 28/01/2013\n(Bisbat de Sant Feliu) El passat divendres 25 de gener a les 21.00h l’Escolania de Montserrat, sota la direcció de Bernat Vivancos i amb l’acompanyament de la pianista Mercè Sanchis, va oferir un concert a la Catedral de la Diòcesi de Sant Feliu de Llobregat, els beneficis del qual van destinats a Càritas. Va ser l’ocasió perquè la quarantena de nens de l’Escolania conegués la Casa de l’Església i saludés el bisbe Agustí Cortés.\nEs van exhaurir les 600 entrades posades a la venda d’aquest concert solidari a benefici de Càritas de la diòcesi de Sant Feliu de Llobregat, fruit de la col·laboració entre l’Escolania, l’Obra Social Caixa Penedès i la Catedral de Sant Llorenç.\nEntre les personalitats presents hi havia, a més del bisbe Agustí, l’alcalde de la vila, Jordi San José; el director general d’Afers Religiosos de la Generalitat, Xavier Puigdollers; la 1a tinent d’alcalde, Rosa Maria Martí, i el regidor Manel Martínez; el director general de Caixa Penedès, Ricard Banquells, i el cap de l’Obra Social de l’entitat, Antoni Gistau.\nEl concert ha estat precedit per una visita de la quarantena de nens de l’Escolania a la seu de la diòcesi, la Casa de l’Església, situada al carrer Armenteres 35 de la ciutat. Allà, a primera hora de la tarda, han pogut saludar personalment el bisbe Agustí, han conegut les instal·lacions de la seu diocesana i han fet un berenar. A continuació, han visitat també el centre cultural municipal “La nau cultura i tradicions” i després, han arribat a la catedral, per fer les pertinents proves de veu.\nEl programa del concert ha consistit en una primera part, amb obres d’autors catalans i estrangers, i una segona part, amb cançons populars de la tradició nadalenca catalana. A l’inici, l’encarregat de la catedral, mossèn Francesc Tirado, va fer una salutació de benvinguda i a continuació va haver-hi un parlament del bisbe Agustí Cortés valorant la iniciativa cultural i solidària del concert. En acabar, el director de l’Escolania, Bernat Vivancos, i la pianista, Mercè Sanchis, van rebre uns rams de flors com a mostra d’agraïment per part dels representants de Càritas de la Diòcesi de Sant Feliu de Llobregat.\nSant Feliu, Monsterrat, escolania


Rafael Company, ciutadà: Dades.\nPublicat per Rafael Company i Mateo a 8:30\nHome Rafa, un plaer tornar a vore't per la blogosfera.\nEl dia 6 publicàvem a Valencianisme.com estes mateixes dades acompanyades d'algunes reflexions, per si t'interessa:\n7 d’agost de 2010 a les 15:47\nBon dia des de l'exili interior. Magnífica esta frase del post que penjàreu el dia 6: "Amb els nacionalistes únicament no tindrem una nació sinó alguna cosa semblant a un fòrum d’internet". Jo estava a Londres quan vaig vore en internet les dades de consciència nacional, i des d'un ordenata sense accents vaig voler deixar testimoni ràpid de la situació de partença. En qualsevol cas em reitere en una cosa que vaig escriure fa uns mesos: "Només vull aclarir que, en la taula on jo seia també es trobava un membre del valencianisme jove. I que, evidentment, el pervindre del valencianisme depén molt més de les iniciatives de persones com ell que no de les reflexions que jo puga fer". Una abraçada ben i ben forta.\n15 d’agost de 2010 a les 11:39


Per què veiem cares on no hi han? Què és la pareidòlia?\nQuant pagaries per un entrepà de formatge a la brasa? 6 dòlars? Potser 7 dòlars, si estava deliciosament fresc i tenies molta fam?\nEl 2004, Diane Duyser, de Florida, EUA va vendre un sandvitx de formatge a la brasa de deu anys per 28.000 dòlars americans . I la raó de la inflació per 4.000 vegades?\nAquest aperitiu particular mostrava un patró de marró que la Sra. Duyser afirmava que s’assemblava a la Mare de Déu. D’altres van coincidir prou per crear una notícia que arribés a tot el món, provocant l’interès dels licitadors d’EBay amb molts diners.\nLes icones religioses tenen el costum de presentar-se als llocs més improbables. En els darrers anys, la Mare de Déu també ha siguta detectada en una rosquilla que es venia per 10.600 dòlars americans i en una soca de fusta a prop dels penya-segats del barri de Sydney de Coogee (" Our Lady of the Fence Post "), mentre que la mare Teresa va aparèixer a un rotllet de canyella (la “nun en un pa ”).\nMentrestant, Jesús ha aparegut moltes vegades, incloent-hi un motlle de motlle en un bany (“ Dutxa Jesús ” - venut per 1.999 dòlars americans), i fins i tot la part posterior d’un terrier de tres anys .\nTot i que els devots van anunciar les benediccions que els van oferir aquestes aparicions (abans de vendre-les al millor ofertant), la ciència té una visió més sòbria, atribuint el fenomen a la coincidència, ajudat per uns quants aspectes del processament neuronal que subjauen a la nostra percepció quotidiana. Això es coneix com a " pareidolia ".\nVeure patrons de soroll\nPareidolia es produeix quan un estímul indistint i sovint format aleatòriament s'interpreta com a definit i significatiu. Es tracta d'alguna cosa amb la qual tothom té almenys una mica d'experiència, tant si exerceix la seua imaginació com un nen que mirava el núvol, com si veia imatges en un sostre amb textura durant els darrers moments de despertar del dia.\nExemples en la història abunden. De fet, Leonardo da Vinci va remarcar aquesta tècnica per inspirar als artistes , mentre que el pintor italià Arcimboldo era famós pels retrats en els quals les cares eren en realitat disposicions de menjar.\nTot i que la visió està implicada més sovint, els altres sentits no s’exclouen.\nLa pareidolia auditiva sembla ser l'explicació més plausible per a les controvèrsies del "backmasking " dels anys vuitanta, quan les bandes de rock van ser acusades d'incorporar missatges satànics subliminals a la seua música, que suposadament es van revelar quan les cançons eren interpretades al revés.\nPerò, per què és tan freqüent aquest error de percepció, i perquè sovint comporta cares, i concretament les de les icones religioses?\nLa ubiqüitat de les cares\nNo hi ha dubte que les cares, com a estímuls visuals, són una mica especials. Al mínim cop d’ull, podem extreure informació sobre l’edat, el gènere, la raça i l’estat d’ànim d’una cara, i decidir si es tracta d’un amic que s’ha d’acostar o un enemic que s’ha d’evitar.\nDes del naixement, els humans mostrem una fascinació per les cares que continua al llarg de la nostra vida.\nAtès que la visió borrosa dels nadons serveix per excloure objectes més llunyans mentre es contemplen els rostres dels membres de la família i els amics, no és d’estranyar que tots ens convertim en experts en la cara, entrenant el nostre cervell per cercar i identificar cares en qualsevol situació.\nCom a animals socials, ens envoltem constantment de cares, posant a prova aquesta habilitat cada dia.\nLa base neuronal de la pareidòlia\nQuan es presenta amb un estímul, el sistema visual humà utilitza informació que flueix en dues direccions diferents. Es coneix com a processos de "de baix a baix" i de "de dalt a baix".\nEl processament a fons comença amb el menor element possible de l'estímul i es genera en complexitat. A mesura que les col·leccions de fotons arriben als receptors de les nostres retines, es codifiquen com a taques de color.\nAquests senyals es combinen a través de la imatge als següents nivells de processament, on el cervell utilitza plantilles per detectar vores, cantonades, formes bàsiques i, finalment, objectes (incloses cares).\nUna regió cerebral important en el procés de detecció de la cara és una zona del lòbul temporal del cervell coneguda com a zona del rostre fusiforme ( FFA ).\nNo tenim cap opció conscient en aquest tema. La cerca de cares és automàtica, utilitzant una plantilla gruixuda que correspon aproximadament a la configuració general d'una cara (per exemple dos ulls, un al costat de l'altre, per sobre d'un nas, per sobre d'una boca).\nLa profunditat d'aquesta plantilla significa que molt poques vegades trobarem a faltar una cara que se'ns presenta, encara que la visibilitat siga pobra, però també obre la possibilitat que es puga activar amb patrons similars diferents de les cares.\nAquesta afirmació es recolza en estudis funcionals de ressonància magnètica ( fMRI ), que mostren l'activació de FFA significativa no només quan es presenten cares, sinó també quan es confonen estímuls no facials a les cares.\nÉs probable que aquesta activació siga la base neuronal de la pareidòlia.\nEl pensament religiós fomenta la pareidòlia?\nMentre que la maquinària neuronal de baix cap amunt s’envolta, els processos de dalt a baix flueixen en el sentit contrari.\nAquí, la percepció d'un estímul pot veure's afectada pel coneixement, les expectatives, les creences i les motivacions d'un observador.\nTot i que aquests factors són més difícils de mesurar, sens dubte poden tenir una influència sobre allò que veiem, i semblen tenir un paper destacat en la pareidòlia.\nEl test de Rorschach inkblot és un exemple ben conegut d’utilitzar pareidòlia per aprofitar les motivacions, el funcionament emocional i altres característiques psicològiques de nivell superior.\nTot i que les experiències pareidòliques s’expliquen habitualment durant episodis esquizofrènics i durant l’ús d’al·lucinògens com el LSD, totes les persones “normals” també experimenten aquesta il·lusió en algun nivell.\nPerò hi ha alguns grups que són especialment susceptibles.\nUn estudi de Finlàndia del 2012 va demostrar que aquells que tenien fortes creences religioses o que creien en lo paranormal eren més propensos a identificar una cara en un estímul aleatori en comparació amb escèptics o observadors no religiosos.\nLa cara de Mart, que realment no és una cara. NASA\nSembla probable que el seu llindar baix per a la pareidòlia siga un factor en la gran quantitat d’exemples que involucren figures religioses històriques.\nA més, moltes de les cares que sovint es denuncien, com Jesús i la Mare de Déu, són individus que precedeixen la fotografia i la identitat facial de la qual no es pot conèixer, a banca de la iconografia.\nCom a tal, l'estímul podria coincidir amb qualsevol de les nombroses representacions possibles de Jesús o de la Mare de Déu, fent que aquestes aparicions siguen encara més propenses.\nAtès que la matriu massiva d’estímuls aleatoris als éssers humans podria estar exposada, és inevitable que alguns d’ells tinguen un grau de semblança amb certs patrons visuals no aleatoris, com ara les cares.\nEn aquests casos, no és d’estranyar que l’activitat cerebral causada per la pròpia cara i el patró visual semblant coincidint estiguen estretament relacionats, portant a la llum les nostres plantilles de rostre aspres i llestes i que el cervell detecte una cara on hi haja cap.


Aprovats definitivament 4 projectes d’obres – Maçanet de Cabrenys\nEl Ple de l'Ajuntament del 27 de maig va aprovar definitivament quatre projectes d'obres que conformen el gruix de les inversions previstes per aquest any i que properament es començaran a executar. Són els següents:\n1) El projecte de nou enllumenat de les urbanitzacions de Can Coll i Casanova, que contempla una inversió global de 192.710,14€ en tres anys, que es finançaran amb aportacions de l’Ajuntament (a raó de 26.736,71 € per any) i amb una subvenció de la Diputació de Girona, de 112.500,00 €. Podeu consultar aquí el projecte (amb la modificació que s'ha introduït a partir de les al·legacions presentades durant l'exposició al públic).\n2) El projecte de reforma del passeig de la Muralla, que preveu una inversió de 143.153,89 €, dels quals, l’Ajuntament aportarà 31.543,37 € i la Generalitat n’aportarà 111.610,52 € per la via del Pla Únic d’Obres i Serveis de Catalunya (PUOSC). Podeu consultar aquí el projecte, que no va rebre al·legacions durant el termini d'exposició al públic.\n3) El projecte de millora de la zona esportiva, que compta amb un pressupost de 93.168,89 €; dels quals, la Generalitat aportarà 71.380,54 €, mitjançant la línia d'ajudes del PUOSC i l'Ajuntament es farà càrrec de la resta. Podeu consultar aquí el projecte.\n4) El projecte de consolidació del camí de Maçanet a Sant Andreu, que té un pressupost de 80.352,11 € i compta amb una subvenció de 62.646,86 € de la Generalitat (PUOSC). Aquest projecte (que podeu consultar fent clic aquí) s'està licitant actualment.\nAl marge d'aquests quatre projectes, cal tenir en compte que hi ha dues actuacions importants que també s'estan tramitant en aquests moments:\nLa millora de la xarxa d'aigua, que ja s'ha adjudicat a l'empresa Proveïments d’Aigua SA per 87.846€, que compta amb una subvenció de la Generalitat (PUOSC) de 75.743,28 € i que començarà a executar-se en breu. Podeu veure aquí el projecte\nLa millora de la xarxa de sanejament del poble, que té un pressupost de 63.460,16 € i una subvenció del PUOSC de 48.619,46 €, que actualment està a està a la fase final de la licitació. Podeu consultar aquí els detalls del procediment de contractació i aquí el projecte a executar.\nFeu clic aquí si voleu veure totes les inversions previstes per aquest any, juntament amb el seu pla de finançament.\nPrevious article\tPle de 28 de maig Next article\tFesta Major d'estiu 2021


Trencant una mica la línia del blog vull fer un post a favor d'una empresa en concret. Bé, més que a favor, fer pensar un moment a tots aquells que tenen una opinió negativa d'aquesta empresa. La meva intenció no es dir que Microsoft son uns angelets, no, Microsoft es una empresa capitalista pura i dura. Vol fer mes calers com sigui....vaja, com la resta de grans multinacionals. En la meva ruta pel mon, i suposo que per la meva feina de pseudoinformatic, m'he trobat a multitud de gent molt critica amb Bill Gates i la seva companyia i fins i tot patien un odi visceral. Anem a veure en quins punts es recolza aquest odi: 1.) El Windows va copiar el sistema operatiu de l'Apple. No va inventar res. D'acord, potser si però Google tampoc va inventar els cercadors i cada vegada que cerquem en google no diguem....hey! que google es va copiar d'altres. A mes, van ser els usuaris que van escollir en massa a Windows quan podien escollir Apple. Perquè? Hi han molts mo\nFa temps que volia escriure sobre el que crec sobre la alimentació, no soc un expert, però si mes no les meves impressions. Però he trobat un escrit que defineix molt bé una part del que jo volia dir. Fa poc ha sortit un estudi on diu que la culpa de l'increment d'obesitat infantil es que els nens no fan esport, inclus deien que les nenes eren mes propenses a patir obesitat per que a l'hora del pati passen mes estones parlant que fent esport, a l'inreves dels nens. Un 10 per l'estudi. Veure el món d'una manera tant simple es no es digne dels temps que corren. El mon no es simple, es molt complex, i mai s'ha de simplificar d'aquesta manera. Encara que es cert que tothom volem saber el motiu de tot encara que sigui impossible saber-ho. Els nens no fan tant esport com abans? com abans de que? per culpa de les consoles? o per culpa dels pares que els deixen jugar massa a les consoles? per culpa de la mala alimentació? o per culpa de la baixa qualitat de l&\nSerà un post breu. Cadascú es lliure de fer el que vulgui però no trobo correcte el fet d'utilitzar mentires per manipular als nens. Soc incapaç de fer-ho. Ho resumiré ràpid. Hi han atraccions a la ciutat. Vaig a buscar la meva filla a l'escola i em diu que vol anar a les atraccions, aquell dia no tenia pensat anar-hi i li dic que no, que ja tindrem dies per anar-hi. Reacció de la mestra, dir-li a la meva filla que les fires estan tancades. Ho sento, no vaig poder evitar " desautoritzar-la ". Vaig dir-li a la meva filla, davant de la mestra: "No, estan obertes però avui no hi anirem, tenim molts dies de festa per anar-hi". O alguna vegada que algun pare m'ha fet servir amb el seu fill com " evitador de conflicte": " Hey ! Gaby , oi que ja han tancat les fires?" ...esperant la meva complicitat i que digues que si, per a veure si aconsegueixen calmar la rabieta del seu fill. Doncs, ja els aviso, però no puc evitar dir que les\nVigila amb els caramels a la porta de l'escola...(o la por innecesaria..)\nFa temps que tenia aquest escrit guardat al blog com a borrador i no aconseguia trobar temps per acabar-lo però avui he llegit la Contra de la Vanguardia on entrevistaven a una mare americana que parlava del tema que tenia pendent. L'educació als nostres fills basada en la por. Recomano llegir aquesta entrevista, aquí us deixo una part: " ¿Estoy ante la peor madre de América? Ese título me han colgado. ¡Algo habrá hecho para merecerlo...! Sí: confiar en la vida, en el mundo, en la gente y en mi hijo. ¿Confiar? Confiar en que mi hijo Izzy, a los 9 años, podía ir y volver él solito de casa al colegio. ¿Y podía? Claro: desde pequeño ha viajado en metro conmigo y su padre, y días antes de dejarle ir solo, repasamos el trayecto con él. ¿Y qué decía Izzy al respecto? Como la mayoría de chavales, él anhela sentirse independiente, autónomo, sentirse mayor: le ilusionaba moverse solo por Nueva York, y sabíamos que tenía plena capacidad para hacerlo. Y le dejamos hacerlo. ¿Y\nEl nostre cervell està dissenyat per classificar qui son els bons i qui son els enemics. Necessita saber a quin grup pertanyem, quina es la nostra tribu, per sentir-nos part d'alguna cosa. Amb l'edat crec que aquesta necessitat de pertànyer a un grup, a una tribu es sol dil . luir però sempre alguna cosa queda. Per evitar aquesta tendència natural del nostre cervell necessitem un esforç per la nostra part. Segurament hi ha gent que te mes marcat el concepte de tribu que altres, degut a la seva predis posició genètica . El nostre cervell simplifica la realitat per classificar que es bo i que es dolent, es una eina de supervivencia , en un moment de la historia humana on no es necessària aquesta classificació . La gran majoria de vegades, els que tenim considerats d'una altre tribu, no representen un perill real cap a nosaltres. No ens mataran, ni ens feriran. Personalment tinc molt poc desenvolupat la necessitat de pertànyer a una tribu i això no vol dir que\nEls anciants abans eren mes valorats per la societat? (abans era millor, part II)\nParlant de la gent gran sempre surt algú que diu que abans la gent gran era important a la societat, que es respectava la seva experiència i que ara la societat viu d'esquenes a ells. No voleu dir que es fruit d'un anàlisis massa frívol ? He parlat amb força gent gran que ara tenen al voltant dels 80 anys i m'han explicat com es tractava a la gent gran en el seu temps. Era una curiositat que tenia. A la nostre societat la gent gran es importantissima , es super activa, son els cangurs de moltes famílies que sense ells no podrien tirar endavant, es gasten els cales en viatges, ajuden en obres socials, tenen activitats per passar-s'ho bé... Ara bé, que passa avui en dia quan ja no ets útil , quan ja no ets autosuficient i necessites ajuda...doncs si, es molt provable que acabis en un centre o amb algun tipus d'assistencia que no es la teva família ( pq la teva família te feina, no vol fer-ho, no pot....) però.... I que passava abans? Mentre fossin auto\nFa temps que escolto que els infants estan perdent la infància , que es fan adults massa ràpid, que les nenes de 11 anys ja volen ser dones, que s'ha perdut la innocencia dels mes petits.. De quina infància parlen? Perquè el meu avi no va tenir infància (o no com avui l'entend riem ), als 8 anys ja estava ajudant als pares i jugar, jugava, com qualsevol nen d'ara..el que passa que juguen diferent i només faltaria que juguessin igual. Cal recordar que el meu avi no tenia Play , Internet, Casals, Equips d'esports, pares preocupats per l'estabilitat psicològica dels seu fill, cine, tele, piscina, cotxe, platja, joguets (ni sense piles)...per tant, com no tenien res, jugaven amb el que tenien...pedres (si, feien guerres de pedres...ara si es fessin guerres de pedres faríem un debat social per saber que està passat a la societat perquè els seus infants siguin tant depravats i besties...), pals, terra, cucs, glans, ampolles... Algú pot dir que jugar amb la nat\nEn aquests temps de crisi on totes les marques volen aferrar-se al consumidor com sigui i el consumidor li es igual tot i nomès mira el preu independentment dels milions que s'hagin gastat les marques en publicitat, on totes les marques volen distinguir-se de la resta per a veure si algú encara pica amb tecniques de marqueting super moderno-xorres que no enganyen a pràcticament ningú.. vaig veure una frase absurda en un blog, però que al llegir-la no vaig poder evitar riure una bona estona... "HACENDADO no fabrica para otras marcas" encara ric...\nAquest es un post molt discutible que ni jo, que soc el que l'escric, tinc clar. Però la meva experiencia personal em diu que, com a mínim, val la pena reflexionar-ho. Vull parlar de la conveniencia o no de separar als alumnes segons les seves capacitats (innates i/o adquirides) deixant a part si es possible o no fer-ho en la realitat. Simplement pensar-hi. Està clar que no estic parlant d'una dissecció de les classes en el sentit de separar als molt bons, als una mica bons, als bons, als regulars, als deficients, als molt deficients...però si de separar, com a mínim, als que poden seguir la classe sense problemes i als que la segueixen amb poblemes(o no la segueixen) i per descomptat als que fan que sigui un problema seguir la classe. Tothom que l'hi he parlat li sembla malament, i a mi, com he dit, em balla el cap sense tenir una opinió prou fonamentada. Però, si ens parem a pensar, tot a la vida te nivells segons les nostres capacitats. Ningú creurà que el nen es tr\nRecomano a tots aquells que tinguin nens que veguin la pel·licula UP de Disney-Pixar.(I als que no tenen nens...també) Es la millor pel·licula d'animació per nens que he vist mai. Toquen temes vitals com la mort, l'amor, el compromis, les obsessions, els somnis i el mes important....fer que la teva vida valgui tant la pena que no puguis pensar que hauria estat millor fer-la diferent, encara que tenies plans de que fos diferent. A part, dins de la pelicula ens fa veure el pas del temps, l'envelliment, el pas entre les diferents etapes de la vida d'una manera prou real...cosa molt poc frequent en pelicules d'animació infantil...normalment solen mostrar nomes una edat del personatge. De debó, trobo que els de pixar han fet una obra mestra pel que fa als guions..espero que el temps la posi en un lloc decent...encara que em temo que caurà a l'oblit i tindrà mes historia toy story 25 que aquesta... Aqui va un trailer:\nGran discurs d'una gran persona, Emilio Calatayud, jutge de menors de Granada. Es d'aquelles persones que lluiten per canviar el món i que son capaços de veure'l amb molta mes lucidesa que el 99% dels sers humans. Nomès que un 15% dels que haguin vist aquest video els hagi fet plantejar alguna cosa, es pot dir que ha estat capaç de començar a canviar el món. Les seves paraules son fresques, divertides i per mi...certes. Toquen temes dels menors que , alguns, he tocat al blog. Recomano el discurs:\nEl bàsket ha ocupat una gran part de la meva vida, ha estat la meva prioritat durant la majoria de la meva vida, res tenia importancia mes enllà del bàsket, he passat hores i hores pràcticant aquest esport..i en canvi aparentment jo no n'he tret res de profit d'ell. Però si, m'ha ajudat a construir-me com a persona, m'ha ajudat a entendre que les persones tenim limitacions que hem d'acceptar, m'ha ajudat a entendre el que costa voler ser bo en alguna cosa, m'ha ajudat a entendre que quan vols lluitar per una cosa fermament sempre has de renunciar o posar en segon pla altres coses, no hi ha temps per tot, m'ha ajudat a entendre que hi ha persones que son millors que tu de partida, i punt, encara que tu hagis dedicant 10 vegades mes esforç, m'ha ajudat a tenir una disciplina per aconseguir el que vull, m'ha ajudat a entendre que amb esforç pots arribar molt mes lluny del que mai havies pensat encara que no arribis on havies somiat , m'ha aju\nEn aquest escrit parlaré del sentit de la vida des de la meva visió. Respecto totes les visions si son fetes des del respecte com jo. Per mi la vida no te sentit, no te cap finalitat, com a mínim des de un punt de vista racional. Com especie pot tenir un sentit, perpetuar la especie mes enllà de les nostres vides. Però aquest es el mateix sentit que podríem trobar a la vida d'un bacteri. El problema es que els humans som racionals, podem raonar el mon que veiem, som conscients de la nostra pròpia mort i això ens empeny a pensar que la nostra vida ha de tenir un sentit. El que creu en Deu en teoria te clar el sentit de la seva vida, fer la paraula de Deu a la terra per poder-se guanyar el cel etern. Encara que podríem objectar que, com es que Deu necessita jugar amb els humans una vida per saber si es guanyen el cel o no?... podríem anar directament al cel...però aquest tema donaria per un escrit propi i son figues d'un altre paner que un altre dia potser tocaré.. Fem\nLa terra es el tercer planeta que gira al voltant del sol, un estel vulgar que es troba a una distancia de 150 Milions de kilòmetres del nostre planeta. El conjunt de planetes que giren al voltant del sol es el que anomenem Sistema Solar. El sistema solar pertany a la Galàxia anomenada Via Lactea, concretament ens trobem a les afores d’aquesta galàxia. En aquesta galàxia existeixen milions i milions d’estrelles, com el nostre sol, i com es lògic, orbitant al seu voltant, la gran majoria haurien de tenir planetes. A part, des del nostre planeta s’han localitzat milions de galàxies mes, i on cada una d’aquestes galàxies conte milions i milions d’estrelles, i segurament la majoria tindrà els seus planetes orbitant. Ara ja ens podem fer una idea de la quantitats de planetes que existeixen. Nosaltres només coneixem 9 planetes, i en un hi ha vida, vida intel·ligent. De cada 9 planetes 1 te vida?... Només fent una regla de tres podríem calcular el numero de planetes que contenen vida. Se\nQue es la veritat? Podem afirmar que coneixement la veritat d'alguna cosa? Sempre, quan parlem de la veritat, parlem de la nostre veritat i moltes altres vegades es la veritat d'algú altre que la agafem com a nostre sense contrastar-la. Quantes persones al món veuen suc de taronja per què te molta vitamina C? Doncs un Kiwi te molta mes vitamina C que una taronja. Quanta gent al món veu suc de taronja per curar-se o prevenir un refredat? I no està demostrat que el suc de taranja curi un refredat. Quanta gent creu que les espinaques tenen molt ferro? I no en tenen gaire, mes o menys com la resta de verdures. Quanta gent creu que abans de Cristofol Colom tothom pensava que la terra era plana? I la gran majoria de la humanitat ja tenia acceptat, des de abans de crist, que la terra era rodona. Quanta gent creu que ara no es llegeix tant com abans? Quan fa menys de 100 anys que la majoria de la població sap llegir..el concepte abans, hauria de ser molt curt...on estan les est


Omnium cultural agraeix la participació de persones i entitats - Entitats de la Garrotxa\nOmnium cultural agraeix la participació de persones i entitats\nLA FLAMA DEL CANIGÓ ARRIBA A OLOT I COMARCA\nDissabte passat, 23 de juny a les 6 de la tarda, la Flama del Canigó va entrar a Olot.\nVa poder arribar fins aquí gràcies a l’esforç, ajuda i col·laboració desinteressada de moltes persones i entitats que ho van fer possible.\nTot va començar el dia 22 pujant al cim del Canigó i recollint la flama de la foguera que es va encendre allà a les 12 de la nit, després de llegir el manifest enguany escrit per Jordi Cuixart, President d’Òmnium Cultural. Els muntanyencs que hi van pujar, la van baixar per a passar-la als ciclistes que la van portar fins a Molló. Des d’allà va viatjar fins a St Pau de Segúries on, de la mà d’un grup de corredors va arribar fins a la Vall de Bianya, baixant per la Via Romana. Això va ser sobre les 5 de la tarda.\nA la Vall de Bianya els esperava un bon berenar i el relleu. Des d’aquí, la comitiva es va dividir en dues rutes diferents: una que, des de St Joan les Fonts, arribava fins a Besalú i l’altra cap a Olot i pobles dels altres costats.\nCorredors d’un altre Club d’Atletisme van ser els encarregats d’entrar la Flama a Olot, concretament a la Plaça del Carme. Acompanyats per un grup de Timbalers i el gegant de Tona, es va iniciar una cercavila a la que s’hi va anar afegint força gent i, passant pel carrer Major i el carrer de Sant Rafel va arribar a la Plaça Clarà on s’hi feia l’acte de benvinguda. Des de les 5 de la tarda, en aquest espai ja s’hi feia un taller de fanalets perquè tothom que volgués es pogués endur la Flama a la seva revetlla.\nLa rebuda de la flama va consistir en la lectura del manifest per part de la Presidenta d’Òmnium Garrotxa, l’encesa del peveter i el parlament de benvinguda per part del Regidor de Cultura, Pep Berga. A continuació va ballar el gegant.\nSeguidament, i mentre tothom podia menjar un tall de coca, es va anar repartint la flama a tots els pobles de la comarca i barris de la ciutat que la van venir a buscar.\nFinalment, tots els particulars que van voler es van poder endur un fanalet a casa, encès amb la Flama del Canigó. Es van exhaurir. Esperem sabreu disculpar-nos si algú no en va tenir per a la seva revetlla.\nA les 9 del vespre i organitzat per l’Agrupació Escolta va tenir lloc un sopar popular amb foguera i revetlla a la plaça de Sant Miquel.\nÒmnium Garrotxa agraeix moltíssim a tothom la seva col·laboració i assistència. Estem molt contents per a la resposta de la gent de la ciutat i de la comarca. Us emplacem a tornar-hi l’any que ve, encara amb més barris i amb els pobles que falten. Hi treballarem a partir d’ara! També esperem que sabreu disculpar les errades que hàgim pogut cometre i que ens feu arribar els vostres suggeriments de cares a millorar-la l’any que ve.\nMOLTES GRÀCIES A TOTS!!! VISCA LA FLAMA DEL CANIGÓ!!\nÒmnium Cultural. c/ Sant Pere Màrtir, 35 baixos 17800 Olot\nTel. 972 26 33 22\nFB Òmnium Garrotxa / TW Òmnium Garrotxa


Comunicat de Les Guilleries (100) - Canal República\nComunicat de Les Guilleries (100)\nadmin 29 de juliol de 2019\nEl col·lectiu de mossos independentistes, conegut amb el nom de “Guilleries”, estem de commemoració amb aquest comunicat número 100, que demostra la perseverant tasca de conscienciació i de fidelitat a la voluntat majoritària del poble de Catalunya d’exercir el dret d’autodeterminació.\nVarem iniciar la nostra activitat als voltants del mes de setembre de 2017 com a reacció organitzada als embats de l’Estat espanyol que, amb la seva guerra bruta, atacava institucions, entitats, ciutadans i representants de la majoria democràtica del Parlament, la cambra legislativa més antiga de totes les nacions europees.\nPerò, a dia d’avui, no tenim res a celebrar ja que després del referèndum de l’1-O, hem patit l’aplicació del 155 -que ha suposat la intervenció de les nostres institucions, inclòs el CME- i la repressió judicial i d’altres organismes de l’Estat, que han provocat que els nostres dirigents i altres conciutadans hagin estat processats, detinguts, embargats, empresonats i forçats a l’exili, com el nostre MHP Puigdemont.\nUn cas especial i dolorosament injust és la persecució cap al nostre major Trapero, un professional brillant, que serà jutjat per rebel·lió a l’AN i al que la Fiscalia demana 11 anys de presó i 11 d’inhabilitació. En aquest judici ignominiós també estan acusats la intendenta Laplana, l’ex-secretari general d’Interior i l’ex-director de la PG-ME.\nEls mossos i mosses de Guilleries ens mantenim ferms en la defensa de les institucions catalanes i estem convençuts que la manera de servir millor a la societat és tenint un estat propi en el que poguem decidir sobre qualsevol qüestió que afecti la nostra ciutadania, i disposar d’aquesta manera de tots els recursos generats per la societat catalana.\nNo deixarem de persistir, des del nostre àmbit, fins assolir juntament amb altres actors socials i polítics la llibertat del nostre poble, davant d’un Estat que no coneix altra sistema de relació amb Catalunya que el de la dominació i submissió de la nostra nació mil·lenària, arribant a fer ús de mètodes d’involució democràtica.\nEl Consejo po la República se reúne en Waterloo\nJordi Sànchez va defensar l’abstenció si l’horitzó era un acord PSOE Podemos


D Mell Bali Villa Bali Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJalan Pratama No. 71 Gang Pandu, Tanjung Benoa, Nusa Dua, Bali, Indonèsia, 80361 - Veure al mapa\nSituat a Nusa Dua, D Mell Bali Villa és el lloc perfecte per gaudir de Bali i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA D Mell Bali Villa, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, servei de taxi.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km), piscina exterior, buceig, massatge, parc infantil. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Bali, faci de D Mell Bali Villa la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (239) Parelles (119) Viatgers en solitari (34) Famílies amb infants petits (34) Famílies amb infants grans (10) Grups (43)\nKYONGNAM, Corea del Sud