Creen el primer concurs d'Instagram per trobar la millor «selfie» del Pallars | Pallars Digital\nCreen el primer concurs d'Instagram per trobar la millor «selfie» del Pallars\nLes fotografies es poden penjar sota l'etiqueta #PhotoPallars2017 fins el 28 de febrer\nper Redacció , 28 de desembre de 2016 a les 17:11 |\nImatge d'arxiu d'una trobada d'Instagramers al Pallars Sobirà | Patronat de Turisme\nINNOCENTADA 28 DESEMBRE 2016\nEls Consells Comarcals del Pallars Sobirà i el Pallars Jussà, amb la col·laboració dels ajuntaments de Tremp i Sort i la plataforma social de fotografia Instagram, han unit esforços per trobar la millor selfie del Pallars amb la creació del primer concurs d'Instagram "PhotoPallars 2017". Es tracta d'un concurs obert a tothom que pretén difondre l'atractiu turístic de les comarques pallareses.\nLa idea neix dels membres d'Instagram que, davant la gran quantitat de fotografies del Pallars publicades a la plataforma, s'ha posat en contacte amb les dos institucions comarcals per proposar-los aquest concurs, que si té èxit es podria exportar en altres zones de Catalunya i fins i tot de l'estat espanyol. El concurs està finançat íntegrament per l'empresa, que utilitzarà les comarques pallareses com a prova pilot.\nSegons ha declarat en aquest diari el marketing manager d'Instagram, Kevin Systrom, "des del nostre centre de dades de Boston hem detectat pics d'imatges del Pallars", una zona que els ha sorprès "pels seus espectaculars paisatges" però que la gran quantitat d'imatges publicades "no es correspon al nombre d'habitants de la zona".\nSystrom ha assegurat que també els ha cridat l'atenció l'elevat nombre de fotografies que els usuaris pallaresos es fan a les comportes de Sant Antoni durant la primavera, les de neu a l'hivern o les de paisatges de tardor, així com les que estan fetes des de la terrassa de Lo Quiosc o les que es fan els senderistes o bikers que col·lapsen la plataforma amb les seves selfies, especialment el cap de setmana.\nDe la seva banda, els presidents dels Consells Comarcals del Pallars Jussà i el Pallars Sobirà, Constante Aranda i Carles Isús respectivament, han coincidit en indicar que la proposta que els va formular Instagram els va "seduir" des del primer moment, i han afegit que "tot és positiu si es tracta de promocionar el Pallars".\nLògicament, les imatges s'han de publicar a la xarxa social Instagram, han d'estar fetes en territori pallarès i es podran presentar fins el 28 de febrer. Per a participar-hi s'haurà d'afegir el hashtag #PhotoPallars2017 en tantes fotografies com es vulgui.\nEls paisatges no seran tant importants com demostrar lo bé que ens ho estem passant. Foto: ferry5\nLa imatge haurà d'incloure la cara de la persona que fa la fotografia, per tant, han de ser selfies. "Encara que sembli contradictori, no ens importa tant el paisatge que inclogui la fotografia sinó corroborar que l'autor és feliç i té una vida plena al Pallars", ha assenyalat Systrom.\nEl text que acompanyi les fotografies, incloses les etiquetes, haurà d'estar escrit íntegrament en anglès "per demostrar que, aparentment, es domina l'idioma", segons el propi Systrom. A partir d'aquí, un jurat format per un membre de la xarxa social, dos tècnics dels Consells Comarcals i dos fotògrafs professionals triarà les millors imatges.\nEls premis seran una càmera fotogràfica que només fa selfies per a la millor foto, un photocall mòbil per al segon classificat i un pal de selfie panoràmic pel tercer. El nom dels guanyadors es farà públic a través dels webs corporatius dels Consells Comarcals a partir del 19 de març. El concurs compta amb la col·laboració del diari Pallars Digital.\nSocietat, concurs fotogràfic, concurs, Consell Comarcal Pallars Jussà, fotografia, Consell Comarcal Pallars Sobirà, PhotoPallars, Instagram, innocentada, Sants Innocents


Passió per les botelles d’aigua | Lleida.com\nPassió per les botelles d’aigua\nLa col·lecció de botelles d’aigua del Museu de l’Aigua de Lleida s’ha incrementat notablement gràcies a la donació d’ahir de 233 nous recipients per part del barceloní Oleguer Bernardí. Els envasos són originaris de països de tot el món com el Japó, Finlàndia, Austràlia o Holanda i tots compleixen un mateix requisit: estan sense obrir. “Fa uns 25 anys que col·lecciono ampolles d’aigua. Tinc una botiga de mobles i m’encanta el disseny i considero que aquests envasos són un clar exemple de com d’important és. Moltes vegades té més valor la botella que l’aigua que contenen”, va explicar Bernardí, que assegura que n’ha reunit més de 500 de guardades a casa seua.\n“Entre les que em portaven els amics i la família i les que jo comprava en vaig arribar a acumular moltíssimes. Tanmateix, amb la donació d’avui ja no me’n queden més, excepte una que m’agrada especialment que té vidres de Swarovski”, va afirmar.\nEn aquest sentit, el col·leccionista assegura que ja no tornarà a tenir tantes botelles però pot ser que “en continuï comprant algunes que m’agradin especialment” i a més afegeix que “estic molt tranquil” cedint part de la seua col·lecció a Lleida perquè sap “que la cuidaran molt bé”.\nLa col·lecció Aigües del món del Museu de l’Aigua va començar a gestar-se el 2004 i compta actualment amb un total de 2.934 ampolles procedents de 112 països i pot visitar-se gratuïtament totes les setmanes de dimarts a divendres de 10.00 hores a 14.00 i els dissabtes de 17.00 hores a 20.00.


La Gran Via estrena enllumenat led entre Glòries i Sant Adrià per estalviar energia i incrementar la seguretat viària - arqxarq\nL’AMB acaba de substituir 248 punts de llum de la Gran Via de Barcelona (C-31) en el tram de 2,7 km que hi ha entre Glòries i el límit amb Sant Adrià de Besòs,en ambdós sentits de la marxa.\nEl nou enllumenat, de tecnologia LED,suposa la implementació d’un sistema baix en carboni, més eficient, net i sostenible, dins la gestió integral de les rondes de Barcelona. Aquesta actuació ha tingut un cost de 275.914 €\nIncrement de la seguretat:augmentarà la seguretat en la conducció i la visibilitat. Aquesta circumstància farà disminuir la perillositat de la via i el risc d’accident.\nEl 50 % d’aquestes actuacions estan finançades amb el programa “Ayudas a entidades locales para proyectos de inversión en economía baja en carbono,de l’Instituto para la Diversificación y Ahorro de la Energía (IDAE), amb l’objectiu d’aconseguir una economia més neta i sostenible.


La casa de la Torre de Plans de Ferran\ndimecres 14 de de setembre de 2011\nAnant cap a Igualada des de Sta. Coloma, poc després del trencall de la Pobla de Caribenys, hi ha a l’esquerra un camí sense asfaltar on hi diu Plans de Ferran. Gairebé enfront d’aquest, n’hi ha un altre que va a la Goda. Tant una zona com l’altra, estaven poblades per pagesos que vivien en masies i conreaven les terres. Entre finals del segle XIX i començament del XX, el senyor Carlos Janer Vilumara les va anar comprant pràcticament totes i va acabar aconseguint un important patrimoni. El seu fill, en Carlos Janer Ferran, ho va heretar. El senyor Carlos va deixar la hisenda de Plans de Ferran a la seva néta, l’Ana Maria Humedas, perquè era a qui més li agradava de pujar-hi. L’Ana Maria, que va néixer als anys vint, encara hi puja, ara amb la seva filla la Mercè Montaner.\nLa casa on viuen, que es troba a la vora del camí i prop de la carretera, es va construir cap al 1917-20. És una masia gran, on hi destaquen dues galeries laterals. Des de sempre se l’ha anomenat la Torre. Abans d’aquesta data, quan pujaven a l’estiu, en el temps de la collita, s’estaven a la masoveria, la casa que hi ha més avall, compartint-la amb els masovers, que eren els Gual. A la masoveria hi ha també una galeria al cantó sud que potser va influir a què a la casa nova s’hi construïssin les dues tan espectaculars que hi ha.\nLa casa actual, la Torre, te una gran cisterna, tan gran com tot el pati de l’entrada de la casa. No tenen pous, ni fonts. La font a Plans de Ferran, era, i és encara avui dia, sota de cal Joan. N’hi havia una altre al mas del Vent, un mas però ara ensorrat i amb la font eixuta. A tocar de la font de cal Joan, hi havien els horts de les demés masies, cal Gotzo, cal Jan, cal Mariano, la masoveria .... Els horts estaven esglaonats en diverses feixes. Les masies, -o masoveries, com les anomenen els de la casa de la Torre- tenien totes elles cisternes i també unes basses amb aigua de pluja. A la casa de la Torre, l’aigua corrent no la van posar fins el 1959-60. Van ser els mateixos de la casa qui la van fer pujar d’una de les fonts de la Goda, encara que els primers anys només arribava a l’entrada de la casa però no la van canalitzar per dins fins més endavant A la Goda sempre n’hi ha hagut molta d’aigua, amb moltes fonts que proveeixen d’aigua tot aquell fondal i que fan cap a la rasa de la Goda. Hi ha la font del Camí, la de Requesens, la dels Roures, amb aigua molt bona, la de Dalt, la de l’Om, la dels Noguers, la del Romaní, la del Senglà, la del Cirerers, la dels Pobres, la del Freixa .... Quan plou molt hi han llocs on hi salta l’aigua i alguns bassals on la Mercè recorda que de petita s’hi banyaven. Un any, al 1929, la riera de la Goda va provocar la desgràcia als de cal Colomer. Va ser un dia que va ploure molt i la riera baixava amb molta aigua i molta força, el de cal Colomer va voler travessar-la amb el carro, alguns veïns de la Goda el van aconsellar que no ho fes, però ell hi va insistir, i la corrent se’l va endur. El cavall es va poder salvar, a ell el van trobar passat Igualada. Sempre sorprenen accidents com aquest en rieres on normalment hi baixa molt poca aigua.\nSi l’aigua corrent no la van tenir fins els anys 60, la llum i el telefon encara van venir més tard. Amb la llum hi havia problemes perquè havia d’arribar d’Argençola, que és d’on depèn Plans de Ferran, però Argençola quedava lluny i depenia de Barcelona. La Pobla estava molt més a prop, però depenia de Tarragona. Per solucionar el problema, van comprar una casa a la Pobla i des d’allà van fer venir la línia fins a la casa de Plans de Ferran. Tot va anar a costes d’ells. Fins molt més tard, no els va arribar la línia de FECSA que venia d’Argençola passant per Contrast.\nL’Anna Maria recorda que quan de petita i de jove venia a Plans de Ferran, a la casa només hi havia una comuna, no tenien aigua corrent o per tant no podien dutxar-se. Ella estava acostumada als quartos de bany que tenia a la casa de Barcelona, i li costava acceptar aquesta limitació de la casa, fins que un dia va trobar en una ferreteria de Barcelona, una galleda que tenia a la part de baix uns forats de dutxa, la va penjar a la galeria, va tapar aquesta amb uns llençols, va posar aigua a la galleda i amb una corda feia que caigués l’aigua, fins que un dia es va trencar la corda i la galleda li va caure pel cap. Encara ara recorda divertida l’incident.\nLa casa funcionava com una verdadera masia, tenien animals, hort, que encara hi és ara, un cup, l’era ....\nI van arribar els anys de la guerra civil. Totes les masies de Plans de Ferran i algunes de la Goda, treballaven pels de la Torre, perquè tant les cases com les terres eren de Senyor Carlos. A la primeria de la guerra, un veí el va amenaçar de mort, ja que, a més de ser l’amo, era un home molt creient. La mateixa persona que l’havia amenaçat, va entrar a la casa i va començar a llançar daltabaix tot el que trobava als armaris, vaixelles, cristalleries, roba ... es va fer una muntanya tan alta davant de la porta, que després no la podia obrir per sortir. Una persona també de Plans de Ferran que no va voler anar a la guerra, es va amagar al celler de la casa i sortia de nit per respirar una mica. Durant un temps la Torre va servir d’hospital de campanya. En els últims temps de la guerra, quan ja entraven els nacionals, en aquestes terres hi van haver forts enfrontaments entre uns i altres, i molts moments d’avanços i de retrocessos. A la Goda, els moros que venien amb els nacionals hi van fer molt de mal.\nAcabada la guerra, l’avi de l’Anna Maria, el senyor Carlos, va muntar una escola a la Poble – que abans n’hi deien la Pobla d’Aguiló- perquè els nens del poble i de Plans de Ferran poguessin anar-hi. Quan venia la família a Plans de Ferran, hi venien amb el xofer i dues criades, una d’elles feia de cuinera. El senyor Carlos va morir al 1951, i a la masia encara no hi havia ni llum, ni telefon ni aigua corrent, com ja hem comentat més amunt.\nLa família desmenteix allò que sempre s’ha dit de que la carretera que va d’Igualada a Sta. Coloma va passar per Plans de Ferran enlloc de passar per Bellprat gràcies a les influències del Senyor Carlos, doncs que no és cert, que no era un home amb tanta influència, i que per allà ja hi passava als anys vint un camí, encara que no estava asfaltat.\nA Plans de Ferran hi ha molt de bosc, La rasa és una zona molt frescal i la terra és bona. Als boscos s’hi havien fet moltes carboneres, com que la llenya dels reures i de les alzines era la més bona, aquests arbres han anat desapareixent amb el pas dels anys, com a passat en molts i molts boscos, predominant ara el pi. Però algunes alzines i alguns reures queden encara a Plans de Ferran, com el grup d’alzines que hi ha prop de l’entrada de la masoveria, on destaca un exemplar que te més de 500 anys. La masia de cal Gotzo li deien la masia del Pi perquè tenia prop un pi immens, però la ventada de 2009 el va fer caure. I a la Goda destaca un pi pinyoner que fa més de 80 cm de diàmetre. També hi ha a la Goda una zona que compta amb 160 varietats d’arbres que van ser plantats ja fa anys pel senyor Alió, que hi té en aquesta zona una part important de terreny.\nEn aquestes terres de Plans de Ferran hi ve a hivernar la becada, una au que ve de Rússia i que fa entre 6.000 i 8.000 Kms fins arribar aquí. En Joan Teruel, que estudia i es cuida de la flora, els boscos i els animals d’aquesta zona, explica que s’han fet corriols d’un metre d’amplada que serveixen perquè la becada pugui baixar amb facilitat i alhora escapar també fàcilment.\nProp de l’entrada al camí de Plans de Ferran, hi ha un dolmen, un enterrament que es remunta al segon mil·lenni a.c. I al marge del camp que hi ha al costat, tocant a una mica de bosc, s’hi veuen arraconades pedres de grans dimensions que potser corresponien a altres estructures pròximes en el temps al dolmen, i aquest potser ha sobreviscut al trobar-se fora del tros llaurat. Una pedra immensa que era prop de la casa de la Torre i que pesa 3.800 Kgs, va ser donada per l’Anna Maria a la capelleta de St.Magí.\nSi fa anys les masies de Plans de Ferran i de la Goda estaven plenes de gent que hi vivien i treballaven la terra, ara estan, la majoria, buides i moltes ja enrunades. Sobretot a la Goda on només queda dempeus la Teuleria. Una zona habitada des de temps antic, una proba n’és el dolmen, i a la Goda hi ha les restes d’una torre medieval del temps de l’avançada cristiana, segles X-XI, les restes d’un antic castell del mateix temps que es troba dalt d’un turó, i a prop, una església romànica del segle XII. Una població que ha anat perdurant al llarg dels segles, desbrossant boscos, llaurant els trossos, treballant els horts, cuidant els arbres fruiters, vivint del bosc, caçant ... rentant, cuinant, netejant, tenint cura dels animals ... Ara tot és diferent, els camps continuen llaurats, però ja no s’hi viu.\nDe totes maneres, algunes masies de Plans de Ferran tornen a estar habitades, i la casa de la Torre sobresurt com desafiant el temps, destacant amb la seva forma de masia clàssica, amb les seves galeries, el pati, l’hort, l’entrada ... i continua en mans de la mateixa família que va començar a comprar les terres a finals del segle XIX. Dins, s’hi respira tranquil·litat i silenci, un cert aire senyorial, i la naturalitat, senzillesa i cordialitat dels que hi viuen.\nLa casa de la Torre anys 20\nFoto arxiu familiar.\nAjudantes al temps del batre: omplint el porgador. Any 1957


Participació, atenció i respecte | Fundació Salut Alta\nParticipació, atenció i respecte\nCada any ApreniJoc prepara diferents activitats, basant-se en uns objectius, amb relació a l'aprenentatge i el lleure. El lleure és dels nostres pilars fonamentals, i un dels espais on el volem impulsar és a través dels racons. Els racons consisteixen en propostes educatives plantejades pels mateixos infants i en el que es reparteixen lliurement, en funció dels seus interessos i prioritats.\nAquest any hem proposat com a repte la participació, l'atenció i el respecte com a motor vital d'aquests espais lúdics. La participació com a motivació per venir amb disposició de fer les activitats, i fer-les amb alegria, ànims i força. L'atenció la volem potenciar per treballar l'escolta activa tant envers l'equip educatiu com cap als nostres companys i companyes de projecte. Per últim, i no menys important, el respecte. El respecte envers l'educadora (tant en el moment d'escoltar l'explicació, com a l'hora d'adreçar-nos a la mateixa), així com cap a les persones amb qui compartim l'espai de racons.\nEls infants han posat en pràctica els tres ítems en la primera tongada de racons: jocs cooperatius, manualitats i esports, i a cada sessió s'han avaluat de manera conjunta per racons, i en la tercera i última sessió vam fer valoració conjunta: hem assolit la participació de manera satisfactòria, i les educadores s'han proposat reforçar sobretot el respecte en les properes sessions.\nNo obstant això, la motivació i les ganes ens fan seguir potenciant els racons en l'espai de lleure, a través de nous espais aquest novembre: zumba, manualitats amb goma eva i ping-pong. I tu, a quin racó t'apuntaries? Des de la participació, l'atenció i el respecte ets benvingut o benvinguda on vulguis!


Ventilar evita grans acumulacions de partícules radioactives a casa | betevé\nL'investigador JosepAnton Morguí analitza la contaminació dins les llars i els mètodes a seguir per renovar l'aire i expulsar les partícules contaminants\nRedacció | dimarts, 21 de gener del 2020, a les 18.05\nLa manca de ventilació a casa o no ventilar en els moments idonis pot provocar una acumulació de gasos contaminants a l’interior de la llar perjudicials per a la salut. De la mateixa manera que el vent és important per dispersar les partícules de contaminació d’una ciutat també ho és en un habitatge.\nPartícules radioactives de radó a casa\nEl radó és un gas radioactiu d’origen natural que, en aquest cas, es troba en sòcols, parets i materials de construcció. A Barcelona, per exemple, un dels llocs principals on n’hi ha és en garatges o soterranis, ja que tenen formigó al descobert.\nSegons l’investigador de l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals de la UAB, JosepAnton Morguí, quan aquests materials es desintegren, desprenen radó i s’acumula a l’aire si no hi ha ventilació. L’investigador assegura que les partícules que es desprenen d’aquest gas contaminant encara són més perilloses per a la salut perquè tenen un potencial radioactiu més gran i les trobem en la pols.\nPer tot plegat, Morguí aconsella ventilar la casa i adquirir el costum de treure la pols, així com espolsar la roba, el sofà i els matalassos, per evitar grans concentracions de radó a casa.\nCom ventilar la casa de manera efectiva?\nPer evitar les concentracions elevades de gasos a casa és important renovar l’aire de casa més d’una vegada al dia. Ara bé, si volem que la ventilació sigui més efectiva també cal triar el moment idoni.\nObrir les finestres al matí és un costum molt arrelat i adient, tot i que és millor fer-ho just abans de sortir de casa per no respirar les partícules dels fums que hi ha al carrer, i quan ventilem és millor tenir el llit fet i la roba neta guardada als armaris perquè no s’impregnin de partícules contaminants.\nEn cas que el pis tingui finestres que donen a l’exterior i a l’interior d’illa, és preferible obrir només les segones per evitar l’entrada de fum directe. També ajuda obrir-les quan hi ha brisa o fa vent, sempre que no sigui una ventada, perquè facilitarà la renovació de l’aire.\nEl CO2 és el gas contaminant amb més presència a les llars\nEn el cas del diòxid de carboni (CO2), que és un dels gasos d’efecte hivernacle més coneguts, pot arribar a concentracions molt elevades si no s’obren les finestres. Segons l’investigador JosepAnton Morguí, qui ja va assegurar que en una aula es pot acumular tres vegades més CO2 que el carrer, en una llar n’hi pot haver concentracions de 2.500 ppm o fins a 3.000.\nAixò passa pel fet que els humans en respirar exhalem aquest gas i, si no hi ha ventilació, n’augmenta la concentració, que pot provocar somnolència i manca d’atenció. Cal tenir en compte que a l’exterior els registres són molt inferiors i a Barcelona acostumen a ser d’entre 430 i 550 ppm de diòxid de carboni.\nBarrejar lleixiu amb productes de neteja genera amoníac\nL’amoníac és un producte tòxic que es genera si es barregen productes de neteja amb lleixiu, una acció que és molt comuna a l’hora de fer les tasques domèstiques. Segons Morguí, la concentració dels productes provoca una reacció química perjudicial per al cervell, que pot generar mareig i mal de cap. Així doncs a l’hora de fer neteja és millor canviar d’hàbits i no barrejar els productes amb lleixiu.\nI què passa quan cuinem?\nMentre cuinem també es desprenen partícules de productes cremats que van a parar a l’aire, com passa amb les partícules que surten dels cotxes tot i que en menor mesura. Morguí apunta unes dades sobre Anglaterra, on més del 50 % de les partícules a l’aire de la ciutat provenen d’activitats domèstiques.\nPer això, l’investigador recorda que cal utilitzar l’extractor i les reixes de ventilació per renovar l’aire de casa.\n— contaminació atmosfèrica — gas — neteja\nEl pronòstic: pendents encara del vent, l’onatge i la pluja


Parlem amb Domi Montiel, l’alcaldessa, que ens explica com el poble, i concretament els seus balcons, s’engalanaran a principis d’any. Aprofita també per compartir-nos els seus desitjos, municipals i d’àmbit més general, pel 2020.\n- Parla’ns una mica dels actes nadalencs al poble i la implicació dels veïns:\nL’acte més subratllat, d’entre tots aquests dies intensos i significatius, és, sens dubte, el del dia de Reis, que coincideix amb la festa del poble. Ja fa dos anys que fem venir el patge a recollir les cartes dels nens i és un dia en què els veïns engalanen els balcons, per tal de formar part del concurs que se celebra el dia de la Festa. Pràcticament tots els veïns, a part de les llums de Nadal típiques, decoren el poble amb adornaments que fan ells mateixos. I això és tot un goig. A més, tampoc podem passar per alt la Quina que se celebrarà el dia de Nadal.\n- Com encares tu i el municipi el 2020? Quins són els teus desitjos com alcaldessa?\nL’any 2020 serà la continuació de tot el que ja hem començat i que vam plasmar en el programa electoral. Quant als meus desitjos, en l’àmbit local, simplement espero que tot continuï com ara i que puguem acabar tot el que hem començat, sobretot mitjançant els recursos o finançament que necessitem i que esperem rebre com tenim previst. En l’àmbit més general, però també com alcaldessa, desitjo que s’acabi la situació que estem patint, no pot ser que paguem justos per pecadors, i això, encara que sempre hagi estat així, no deixa de ser trist i vergonyós alhora.\nHomenatge a la vellesa Rabós 2019\nCarnaval de Rabós d’Empordà 2019\nHomenatge a la vellesa Rabós d'Empordà 2018


El refugi antiaeri de Valls obrirà dues noves galeries a finals de maig\nLes obres permetran recuperar 17 metres plens de runes i s'instal·larà un drenatge per evitar que s'entollin els túnels\nL'arquitecte municipal, Sergi Nogués, i la regidora de Sostenibilitat, Urbanisme i Habitatge, Sònia Roca, mirant uns plànols davant d'una de les noves galeries del refugi antiaeri de Valls MAR ROVIRA / ACN\nDijous, 24 Febrer 2022 13:03\nL'Ajuntament de Valls ha començat aquesta setmana les obres d'adequació al refugi antiaeri de la plaça del Blat que permetran obrir al públic noves galeries. En concret, es recuperaran disset metres que ampliaran el túnel principal en el seu traçat sud, així com el tram que discorre en direcció al consistori. Aquestes dues boques estan plenes de runa i terra, ja que des de la dècada dels anys 40 del segle passat s'hi van llençar materials de construcció. Els treballs també preveuen la implantació d'un sistema de drenatge de les aigües que enfanguen algunes zones d'aquest espai per la pujada del nivell freàtic. L'actuació, que es preveu que estigui enllestida a finals del mes de maig, té un pressupost de 28.000 euros (IVA inclòs).\nEl refugi antiaeri de Valls va ser construït al final de la Guerra Civil Espanyola l'any 1938 davant del perill dels bombardejos. El va dissenyar l'arquitecte municipal Josep M. Vives Castellet i s'estén pel subsòl de la plaça del Blat, els primers metres del carrer de la Cort i també per sota de l'Ajuntament. Es troba a uns vuit metres de profunditat amb galeries d'1,80 metres d'altura i 1,60 metres d'amplada.\nLa recuperació d'aquest espai es va iniciar l'any 2004 quan va rebre el primer impuls de la secció d'espeleologia de l'Associació d’Alumnes i Exalumnes de l’Escola del Treball (AAEET) i després amb les intervencions fetes per l'Ajuntament. Des de llavors, la ciutat ha anat recuperant progressivament el refugi fins a fer-lo visitable, incloses les sales soterrànies de l'edifici de Ca Sagarra que s'han convertit en espai del Memorial Democràtic. Ara mateix, però només es poden visitar la meitat de les galeries, ja que bona part estan plenes de runa i terra.\nAixí, aquest dilluns s'han iniciat les obres de la primera fase del projecte, que consisteixen a obrir dues noves boques. Segons ha explicat l'arquitecte municipal, Sergi Nogués, es buidaran de runa uns deu metres en direcció al consistori i uns metres més direcció a la plaça del Blat i carrer Major. "Llavors, a partir d'aquesta galeria girarà a l'esquerra i quedaran deu metres més per buidar, la galeria que va cap a l'ajuntament, que era una sortida d'emergència dels polítics, encara quedaran uns cinc metres més per excavar", ha indicat Nogués. El tram pendent de desenrunar es farà en una propera fase.\nL'aigua inunda els túnels per la pujada del nivell freàtic\nLa pujada del nivell freàtic ha enfangat i inundat els túnels del refugi i ha provocat que els espais museïtzats i les escales quedessin bruts i, moltes vegades, no es poguessin visitar. Per això, els treballs també consistiran a col·locar un sistema de drenatge que reconduirà les aigües que apareixen pel nivell freàtic tant a les galeries existents com a les dues noves que s'obriran.\n"La voluntat és doble: millorar els trams que ja eren visitables gràcies al drenatge i que es complementa amb una bomba per si algun dia hi ha un excés d'aigua, així com obrir les dues noves galeries", ha detallat l'arquitecte municipal. També es col·locarà una passarel·la flotant a les principals zones de museïtzació. Aquesta permetrà que es vegi el paviment original i n'evitarà el contacte directe dels visitants. A més, s'il·luminarà un tram de galeria que no es va acabar durant l'any 1938 per tal que els visitants entenguin el procés de construcció del refugi.\nLa regidora de Sostenibilitat, Urbanisme i Habitatge, Sònia Roca, ha afirmat que el refugi antiaeri és un espai de memòria històrica molt important i que la seva recuperació és un valor afegit pel municipi. "És un refugi projectat per l'arquitecte municipal Josep M. Vives Castellet, això és un patrimoni humà que té la ciutat", ha tancat Roca.


El teletreball, el principal repte de la Covid-19 per al sector residencial - Forcadell\nEl teletreball, el principal repte de la Covid-19 per al sector residencial\nLa pandèmia ha suposat un abans i un després per a tothom a nivell mundial, sense fer distincions de cap tipus. Canvis socials sanitaris i econòmics que perduraran força temps i que estan confeccionant una nova realitat que ha vingut per quedar-se. L’estabilitat de l’economia a les llars és clau per a la recuperació del sistema en termes macro i àmbits com el de l’habitatge hi estan vinculats de manera estreta. El sector immobiliari residencial va tancar el 2019 i va iniciar 2020 amb una tendència satisfactòria, positiva i estable que s’ha vist alterada per la irrupció de la Covid-19. Tot i la incertesa que es viu des del passat mes de març i esperant que els rebrots en cap cas es descontrolin, els experts en el sector auguren amb prudència un tancament d’any amb esperança de clara reactivació que es materialitzarà de cara a gener 2021.\nSegons Marta Vilana, directora de l’Àrea Residencial de FORCADELL, “tot i les expectatives d’incertesa, durant els mesos postCovid-19 el sector residencial ha suportat els ratis millor del que es podia preveure, tan pel que fa a l’evolució dels preus com en volum d’operacions. A dia d’avui hi ha moltes variables impactant directament al sector i les conseqüències són difícils de preveure. Els rebrots de l’estiu, la tornada a l’activitat, la tendència negativa del PIB, l’evolució dels ERTO, la desocupació, la nova legislació dels preus de lloguer, etc., estan fent que el setembre hagi sigut un més molt agitat pel sector”.\n2008 i 2020, sacseig econòmic i immobiliari però gens comparable\nFent una mirada enrere comparant la situació actual amb la del 2008, “veiem que la crisi conjuntural de fa 12 anys va ser molt més greu i profunda. En aquell moment van ser molts factors els que van propiciar una gran davallada en el preu de l’habitatge”, recorda Toni López, soci i director de l’Àrea d’Immobiliària d’Empresa de FORCADELL. “En aquell moment, a diferència d’ara, hi havia un stock molt gran d’habitatge construït pendent de venda i les promotores estaven, a més a més, molt endeutades amb els bancs per la compra finançada de sòl amb deute. Avui en dia és requisit imprescindible aportar unes prevendes d’entre el 30% i el 50% per tal que les promotores obtinguin finançament”, detalla Javier Sánchez, responsable de Sòl i Obra Nova de FORCADELL.\nEl teletreball com a factor clau dels canvis al sector\nTreballar des de casa era, fins abans del confinament, una opció que moltes empreses ja oferien als seus empleats per contribuir en pro de la conciliació familiar i de la flexibilitat en termes generals. En els darrers mesos el teletreball s’ha estès i normalitzat per qüestions òbvies derivades del context de la pandèmia fent que moltes persones s’hagin plantejat canviar la seva residencia habitual per una amb més espais oberts i/o zones exteriors. A més, la proximitat amb el lloc de treball ha deixat de ser un factor clau a l’hora de triar llar. Arran de l’impacte del confinament “hem notat una major sensibilització a l’hora de buscar pisos d’obra nova amb terrasses, patis i espais exteriors i certes ganes d’anar a viure a fora dels nuclis urbans”, afegeix Javier Sánchez.\nAl sector de compra d’habitatge de 2a transmissió, Marta Vilana constata la mateixa tendència de canvi notable en les preferències dels demandants: “Tant en venda com en lloguer, els clients donen ara més prioritat a la terrassa i a les zones comuns buscant habitatges amb més espai... traient pes a la ubicació. De fet, en els darrers mesos hem tancat operacions dobles on famílies que venien el seu pis de Barcelona, liquidaven la seva hipoteca y marxaven a viure a una casa de major superfície a les rodalies (Terrassa, Granollers…). Aquesta tendència no deixa d’augmentar”.\nObra Nova, menys velocitat però amb més fermesa\nAcabat el confinament el sector d’Obra Nova va detectar que la demanda latent poc a poc mostrava un interès prudent però ferm, tal com destaca Javier Sánchez, responsable de Sòl i Obra Nova de FORCADELL: “Durant el confinament hi va haver una aturada important del mercat però un cop finalitzat hem anat constatant un increment notable pel que fa a sol·licituds d’informació i visites. D’altra banda, les operacions també s’han anat recuperant paulatinament.”\nCal tenir en compte també que els costos de construcció en els darrers temps han incrementat de manera notable ja que la industria de la construcció va quedar pràcticament destruïda després de la crisi del 2008. “Degut a la reactivació de l’Obra Nova i l’increment de l’activitat dels darrers temps hem observat increments d’entre el 20% i 30% en els costos de construcció en el termini d’1 any. En aquest sentit, els promotors no reduiran els preus de venda tot i que sí que contemplen l’aplicació de descomptes puntuals com ja està succeint ara en alguns casos. Estan optant majoritàriament per allargar els terminis de comercialització i molt probablement es veuran promocions acabades però amb habitatges pendents de comercialització”, afegeix Javier Sánchez. A Barcelona, a més a més, l’oferta de producte d’Obra Nova és escassa, condicionada per les limitacions geogràfiques i pel marc legal vigent.\nLa compravenda i el lloguer, canvis i oportunitats\nA principis d’any ens trobàvem al final d’un cicle alcista tant en venda com en lloguer i des del sector es preveia que aquest 2020 registraria ajustos. De fet, “la Covid-19 ha accelerat aquesta tendència i una bona mostra és l’increment d’un 20% de producte als portals immobiliaris els darrers mesos. Aquest augment considerable de l’oferta ve provocat per 3 factors principals: La necessitat de liquiditat per part d’alguns propietaris; La voluntat de canviar la primera residencia de la ciutat per una de més gran i situada a les rodalies; I cert volum de producte en lloguer que es traspassa al de venda per la legislació que vol regular els preus i per la caiguda de la demanda de pisos turístics”, destaca Marta Vilana, directora de l’Àrea Residencial de FORCADELL.\nAquest augment de l’oferta està incidint de manera immediata al mercat pressionant a la baixa els preus de venda però és cert que en aquests moments no hi ha un consens clar sobre l’ajust de preus previst. També és important destacar que tot i que hi ha molta gent afectada per la crisi econòmica derivada de la pandèmia, “també hi ha perfils que no han vist perjudicat el seu poder adquisitiu de manera tan notable i estan a l’expectativa de bones oportunitats que puguin sorgir de compravenda”, afegeix.\nDegut als canvis de tendència de la demanda, aquest ajust de preus no seguirà la pauta habitual de “taca d’oli” ja que part de les persones que busquen comprar un nou habitatge estan desplaçant la cerca a fora dels nuclis urbans. Per tant, “possiblement assistirem a un ajust desigual i anormal del que fins ara estàvem acostumats a veure al sector residencial”, afegeix Vilana.\n“Considerem que en el mercat de lloguer, a banda dels propis efectes de la Covid-19, la nova regulació legal de les rendes farà disminuir l’oferta de producte existent, ja de per si escassa, i impedirà que el mercat es reguli de manera orgànica. Per tant, molt possiblement això dificulti encara més l’accés a un lloguer per par de la demanda”, destaca Marta Vilana.\nPerspectives prudents però esperançadores\n“L’evolució del mercat residencial està condicionada per l’evolució de la pandèmia, per la magnitud dels rebrots i per la incidència que tota aquesta situació està tenint i seguirà tenint tant en l’economia com en el mercat laboral. Esperem que el tram final del 2020 segueixi la mateixa tendència lenta i prudent que ha tingut fins ara, a l’espera d’un 2021 amb perspectives més esperançadores”, apunta Toni López, soci i director de l’Àrea d’Immobiliària d’Empresa de FORCADELL.\nCom a apunt final i per subratllar la tasca dels professionals de l’immobiliari, Marta Vilana conclou que “en un escenari de vendes els intermediaris immobiliaris aportem més valor que mai, fet pel qual esperem un tancament d’any amb un volum d’operacions raonablement bo encara que les operacions es tanquin a preus una mica més baixos que a l’època preCovid-19”.


Conèixer Catalunya: ERMITA DE SANT ANTONI ABAT DEL PLA. LA LLACUNA.ANOIA\nAnàvem el Tomàs Irigarya Lopez , i l’Antonio Mora Vergés a les Vilates, l’indret es troba al NE de la vila de la Llacuna a quin terme pertany; volíem recollir imatges de la capella de Sant Antoni. Aquest edifici religiós el trobem esmentat des de l’any 1508, tot i que a les seves proximitats ens havien dit que es conserva una necròpolis medieval dels segle XI-XII – que no varem saber localitzar - . És d’una única nau, amb l’accés situat a llevant. És d’una tipologia senzilla, pròpia del moment històric en el qual fou construïda.\nDes de 1864 els feligresos de la zona van sol•licitar que es celebrés missa en aquesta capella els dies de precepte.\nActualment està reconstruïda i oberta de nou al culte.\nMés enllà de la capella es troba Cal Grapisso - Masia Rural - La Llacuna - 93 897 60 72 - 628057999 grapisso@hotmail.com\nLa casa disposa de 4 habitacions amb capacitat total per a 8-10 persones –dotades cadascuna d’elles amb bany complet amb hidromassatge-, menjador amb llar de foc, cuina totalment equipada, rentadora, calefacció, i a l’exterior, barbacoa i carpa.\nA la seva pàgina http://www.calgrapisso.com/, trobem una interessat informació del municipi de la Llacuna :\nté al voltant de 900 habitants, de tradició agrícola, si bé, des de fa més de 60 anys, s’ha anat convertint en un important nucli d’estiueig. Les seves nombroses fonts, els seus frondosos boscos, les seves àmplies planures, el fan molt apropiat per al senderisme, l’excursió o la simple passejada familiar.\nEl seu microclima sec i suau és agradable al visitant en qualsevol època de l’any. La seva tranquil•litat ambiental alternada amb profusió de festes populars (Festa Major, Fira de St.Andreu-Matança del Porc, Pessebre Vivent, Potada, etc.) són focus permanents d’atracció. En els seus carrers es pot apreciar l’origen medieval de la vila, amb una plaça porticada de les més belles de Catalunya, i conservant les antigues portes d’accés al recinte emmurallat.\nMentre recollim imatges de la capella de Sant Antoni, amb un equipament interior que fins qualificar-lo com espartà ens sembla frívol, em faig solidari amb el clam de la Catalunya interior adreçat a tots els que viuen en les zones properes al mar.\nPoseu Catalunya en la vostra agenda de sortides.


espaifotografic | Després de l’estiu\nJordiPM — dimecres, 7 de setembre de 2011 @ 8:00\nHaig d’admetre que l’article de dijous passat d’en Miquel Bohigas, amb el títol Aquest estiu, va fer punteria. I des de llavors que hi he estat donant voltes. I avui, trencant la tradició de fer articles “informatius”, compartiré amb vosaltres un article més “d’opinió”.\nI, és que, pensant en això, se’m va acudir comparar-ho amb una altra afició meva: la música. No sé per quins set sous, aquestes preguntes que em faig sobre la fotografia (per què fer fotos, quina mandra, no sé què fotografiar, hi ha altres fotògrafs millors…) no me les faig quan parlem de l’afició a tocar un instrument musical. Quan em ve de gust, toco. A més, de tant en tant toco amb altres companys, i fins i tot en públic. I, perquè això sigui possible, assajo.\nI en aquest moment, bingo!\nPerdoneu, us heu fixat en quina paraula he emprat? “Assajar”. Per què no utilitzem mai la paraula assajar quan parlem de fotografia? A vegades parlem de “practicar”, però és ambigua, ja que pot englobar, tant l’assaig, com la pràctica real. Assajar… Sona bé, no? Tinc la sensació que els fotògrafs no assagem. Que cada vegada que sortim a fer fotografies, és per a fer un reportatge, que puguem penjar a Flickr i que tothom ens digui: Wonderful! I que ens pensem que, a base de fer fotos, anirem aprenent. Com el músic que es pensa que s’aprèn a base de concerts (bé, de fet n’hi ha més d’un, però ara deixem-ho).\nPerò l’assaig en música és una altra cosa: és fer escales, arpegis, notes llargues… És agafar una peça i descomposar-la compàs a compàs, destrossant-la per totes bandes, amb l’únic objectiu de treballar articulacions, accents, cadències… I oi que cap músic no penjaria això al seu Youtube o el seu MySpace? Però quina és la motivació? Que el dia que convingui tocar una determinada peça, ho pugui fer. De fet, moltes vegades, també és un exercici d’autoestima: conèixer bé els teus límits, els teu potencials…\nPer això, i si al Miquel Bohigas, no li sap greu, li parafrasejaré el seu article, de la forma següent: he assajat la fotografia d’esglésies romàniques, he assajat la fotografia d’animalons i flors, assajaré ja fotografia de colors de la tardor, he assajat la fotografia de portes i finestres (és la meva especialitat, però veig que encara cometo certs errors que voldria solucionar), he assajat la fotografia de carrer (és prou difícil i em fa vergonya, però me’n sortiré)… I, com que l’any passat vaig assajar fotografia de festes majors, aquest any aniré a la del meu poble i faré unes fotos que em penso que podré presentar al concurs d’EF . Oh, això és tota una altra música!\nEn aquest sentit, cal subratllar que l’assaig és metòdic, i cal planificar-lo. L’assaig no és “vaig a veure què em trobo” (a no ser que es vulgui assajar la capacitat de reacció), sinó que és: “avui vaig a assajar fotografies de bestioles, de forma que em miraré les fotos d’en Sirius, a veure com ho ha fet, treuré el cap per les webs de fotografia de natura, i em marcaré dos, tres objectius”. I se surt a assajar i, quan es torna, es valora si s’ha aconseguit el que es volia. I finalment, davant la pregunta: “i jo ara què en faig d’aquestes fotos? Si a mi no m’interessa per a res la fotografia d’animalons!”, un mateix pot respondre: “sí, no m’interessa, però el dia que calgui, ho tindré més per la mà”. A més, davant del dubte de “no tinc ganes de sortir a fer fotos” es pot respondre: “és clar, assajar és avorrit i pesat! Però ja veuràs que bé t’ho passaràs quan facis un reportatge!”\nOi que sona prou bé? Em penso que una de les causes de la frustració i la desídia del fotògraf aficionat és que confonem “assaig” i “actuació”. Ens avorrim fent fotos perquè en veritat estem assajant, i alhora ens frustrem quan volem fer fotos, perquè no hem assajat prou.\nAixí doncs, què us sembla si, després de l’estiu, assagem una mica?\nWarning: file_get_contents(https://graph.facebook.com/?ids=http://www.espaifotografic.cat/2011/09/despres-de-lestiu/): failed to open stream: no suitable wrapper could be found in /home/espaifo1/public_html/espaifotografic.cat/wp/wp-content/themes/espaifoto2011v23/functions.php on line 814\n← Somien els androids amb fotografies elèctriques?\nNomés és un assaig →\n10 comentaris a “Després de l’estiu”\ndimecres, 7 de setembre de 2011 a les 10:21\nTens molta raó. Pràcticament no existeix aquest concepte entre els amateurs que m’envolten. Fem una sortida conjunta i totes les fotos acaben pujades a Flickr o Facebook esperant dues dotzenes de ‘m’agrada’. I punt. Res més. Que ningú gosi fer una crítica freda i objectiva.\nInconscientment, jo fins ara ‘assajava’ fent fotos que en deia ‘esbossos’. No eren fotos de lluïment, sinó per provar diferents coses, tant tècnicament, com conceptualment. Després les dissecciono a l’ordinador i normalment acaben a la paperera. Bé, doncs, com que la meva vocació frustrada també és la música, a partir d’ara, d’això en diré ‘assajar’ Em sembla la paraula i el concepte més adient. Agafar la càmera sabent que el que estàs és assajar i que no vas a fer cap obra d’art, et dóna llibertat i et fa perdre la por: saps que ningú més que tu veurà els resultats.\ndimecres, 7 de setembre de 2011 a les 12:10\nUna reflexió que fa reflexionar gràcies Jordi\ndimecres, 7 de setembre de 2011 a les 13:13\nLa manca d’autocritica, l’extrema facilitat d’exposar les fotos a un gran públic, l’absencia de criteri entre molts observadors i la tendencia entre la fotografia vanguardista d’occupar-se de temas d’aparent banalitat, fan que gran part dels aficionats viu enganyada sobre la qualitat de les seves fotos. (A veure si podem aprofundir sobre el tema en el taller d’en Siqui Sánchez). Molt bon article Jordi. Felicitats.\ndimecres, 7 de setembre de 2011 a les 13:40\nAquest és un bon article on no tothom si veurà reflectit. No és el meu cas. Porto mesos i mesos assajant i pràcticament no he fet res de bo. Sí més no, jo així ho entenc. Només algunes coses més o menys dignes, però poca cosa. Certament he de reflexionar.\ndimecres, 7 de setembre de 2011 a les 22:19\nQué bo. Ja t’he dit “pels puestus” que ahir mateix vaig anar a assajar libèl.lules al meu camp de treball. Vaig anar per primera vegada en molts dies amb la intenció de recuperar la pericia, que la perdo si les hores que hi poso no són continuades. I anava tant a practicar que fins i tot em vaig emportar per primera vegada a la vida el mp3 amb música. Ja em pots imaginar allà al mig de les herbes, amb la càmera, l’armilla i el barret, portant el ritme, tum tum tum, envoltada de bitxos, que havia una pila. Em sembla que va ser la millor sessió en molt de temps.\nI l’endemà apareix aquesta esplèndida reflexió.\npd; de la vuitantena de fotografies vaig aconseguir dues dignes!!!


Precs i preguntes del Bloc en el Ple de febrer de 2011 – Compromís per Alboraia\nPREGUNTES BLOC PLE ORDINARI DE FEBRER DE 2011\nProtecció civil. Hem conegut per la premsa la situació dels voluntaris de Protecció Civil d’Alboraia. Sembla ser que els voluntaris de l’agrupació de protecció civil deixen l’agrupació. Ens agradaria saber quines mesures prendrà l’equip de govern.\nparcs rei en jaume tancats. És una queixa recurrent, els veïns no poden gaudir-disfrutar dels parcs perquè aquests no s’obrin. Prec: se subsane aquesta situació.\nEn diferents ocasions hem manifestat diferents queixes dels veïns de l’estació Pintor Peris Aragó sobre megafonia, soroll. Ara els veïns ens manifesten molèsties per vibracions en la zona de Rei en Jaume que no saben si és per l’estació o per alguna altra raó. Preguem que tinguen en compte el tema. Nosaltres com en altres ocasions hem insistit als veïns que facen un registre d’entrada perquè puguen situar on es produïxen les molèsties.\nEn diferents ocasions hem comentat les queixes que es produïxen en totes les parts del poble per l’alta velocitat d’alguns vehicles i com l’eliminació dels badens perquè no cumplien amb la normativa està provocant que els vianants-peatons tinguen una major sensació d’inseguretat. Volem insistir en què es busque una alternativa per als badens. Perquè per exemple ens consta que per exemple els veïns de Patacona estan molt preocupats i més després de l’atropellament d’un gos que acompanyava un vianant.\nEns agradaria que el senyor alcalde ens informara sobre l’accés nord al port perquè els veïns i veïnes de Port Saplaya manifesten la seua preocupació. En primer lloc no entenen com una obra d’eixe tipus ha d’estar situada al costat d’una zona habitada com és el seu barri i com amb tants carrils de circulació al costat del seu barri podran mantindre la seua qualitat de vida\n←Ordre del dia del Ple del dilluns 28 de març de 2011\nPrecs i preguntes del Bloc d’Alboraia en les comissions de març→


Els àvars eurasiàtics (grec: Abares, Abaroi, llatí: Avari, Avares) eren un poble nòmada d'Euràsia que va aparèixer a Europa central i oriental en el segle VI. Històricament, se'ls coneix com a àvars, encara que els bizantins els anomenaven pseudoàvars. L'historiador bizantí Teofilacte Simocatta distingeix dos grups d'àvars, els vertaders, o Juan-juan, que van dominar Mongòlia al segle V i al 552 en foren expulsats pels turcs orientals (Tou kiue), fins llavors els seus vassalls. És Teofilacte Simocatta qui anomena falsos àvars (pseudoàvars/pseudoavaroi) els àvars medievals.\nAquests estarien formats per dues hordes. Els uar o war (dels quals derivaria el nom àvar) i els khuni o kunni (potser huns), anomenats pels bizantins uarkhonitai; els bizantins els consideraven dues tribus dels ogor (uigurs), però això no és possible, ja que els uigurs eren turcs i els àvars eurasiàtics eren mongols. Per tant, és possible pensar que es tractaria dels mateixos Juan-juan, clarament mongols, i la distinció entre "vertaders àvars" i "pseudoàvars", únicament derivada de la font bizantina esmentada; seria, doncs, errònia. Si no eren els mateixos Juan-juan, els àvars emigrats a Europa serien una part dels huns heftalites, desposseïts dels seus dominis a Transoxiana, l'Ili i Bactriana el 565 pels turcs orientals.\nEn el regnat de Justinià I, vers el 557, els àvars van emigrar a Europa. Teofilacte diu que van empènyer les hordes dels Hunnougour i els Sabir. El rei dels alans, Sarosios, era el seu aliat. Justinià va rebre el seu ambaixador, Kandikh, que va demanar terres i tribut. Justinià, al seu torn, va enviar un ambaixador de nom Valentinos per instigar el seu qaghan a combatre les hordes, Hunnougour i Sabir o Viguri i Sabiri, i com a aliats bizantins els van eliminar, igual que després els huns Kutrigur i els huns Uturgur, descendents del poble d'Àtila, que vivien, respectivament, al nord-oest de la mar d'Azov i a la desembocadura del Don, i que es van unir als àvars. El 560, dominaven des de la desembocadura del riu Volga a la del Danubi. Al nord d'aquest, van eliminar les tribus eslaves dels antes o ants (antes), eslovens i wendes; llavors, van penetrar a l'oest a Germània, però finalment foren derrotats en una batalla a Turíngia pel rei franc Sigebert I d'Austràsia (562), i es retiraren cap a la mar Negra.\nVers el 565, va pujar al tron un qaghan de nom Bayan (nom mongol). El 567, es va aliar als longobards de Panònia i junts van destruir els gèpides, poble germànic que vivia a Hongria i Transsilvània; ocuparen els seus territoris. Bayan va establir la capital prop de l'antiga capital d'Àtila. A l'oest, Bayan va retornar després del 570 a la guerra contra els francs i va derrotar Sigibert I d’Austràsia; una vegada aconseguida aquesta victòria, no tardarà a girar-se contra els bizantins.\nEls turcs (T'ou-kiue) es van queixar de l'aliança bizantina-àvar i el qaghan turc Tardu va rebre (575-576), a l'alt Yulduz, al nord de Kutcha, l'ambaixador bizantí Valentinos, per queixar-se. Els turcs els anomenaven ouarkhouni (varchonitae). Els turcs van enviar a l'estepa russa (576) un contingent militar manat per un general de nom Bokhan, que, aliat al darrer cap dels huns Uturgur, Anagaï, van atacar la ciutat bizantina de Bosporos o Panticapea, prop de la moderna Kertx, a Crimea.\nEl 582, el qaghan Bayan va començar la guerra contra Bizanci, i conquerí Sirmium (Mitrovitsa), cap de pont sobre el Save. Sota pressió dels àvars, el poble dels búlgars, probablement d'ètnia turca i descendents dels huns Kutrigur, es van establir a Bessaràbia i a Valàquia, des d'on, a l'arribada dels magiars, van emigrar després a Mèsia (que va esdevenir part del país dels búlgars o Bulgària). Bayan va conquerir Singidum (Belgrad) i va saquejar la Mèsia fins a Anquialos (prop de Burgàs). El 587, fou derrotat pels bizantins prop d'Adrianòpolis, i per un temps va restar quiet, però el 592 tornava a l'atac ocupant Anquialos i assolant Tràcia fins a Tzurulu (Tchorlu). El general bizantí Prisc va derrotar altre cop els àvars, va creuar el Danubi i va atacar el cor de l'imperi a la moderna Hongria, derrotant l'enemic completament a la vora del Theiss o Tisza, matant quatre dels fills del qaghan (601). Bayan va morir a l'any següent (602).\nLes hostilitats de Bizanci amb Cosroes II de Pèrsia van donar ocasió als àvars de reprendre la guerra. Perses i àvars es van aliar per assetjar Constantinoble i el 626 els àvars atacaven Tràcia assetjant la ciutat al juny, al mateix temps que els perses sota comandament de Sarbar (Chahrvaraz) avançaven per Àsia Menor cap a la capital (juliol). Llavors, estava Heracli acampat al riu Halis i tothom esperava que aniria en ajut de la capital, però va fer just el contrari; va enviar el seu fill Teodor amb un exèrcit per envair Mesopotàmia, que estava defensada pel general persa Sais, i ell mateix, amb el gros de l'exèrcit, es va dirigir al Caucas on es va reunir amb Ziebel, el khan dels khàzars; probablement fou llavors quan els grecs van foragitar la guarnició persa de Tiflis i van posar el Regne d'Ibèria sota protectorat bizantí. Units grecs i khàzars, van reunir un gran exèrcit; els khàzars van envair Mèdia i els grecs (amb 50.000 auxiliars khàzars) ven entrar a Assíria. Mentre Constantinoble, dirigida pel patriarca Sergi i el patrici Bonus, resistia bé l'assetjament, ja que els atacants no tenien vaixells i ni podien atacar per mar ni podien reunir les seves forces, una a cada costat del Bòsfor, els àvars van intentar l' assalt sense èxit del 31 de juliol al 3 d'agost i es van retirar (4 d'agost) després de patir algunes derrotes parcials, i Sarbar (Chahrvaraz), que estava assetjant Calcedònia, va quedar amb el risc de veure tallada la seva retirada cap a Pèrsia. El qaghan va morir el 630 i els búlgars, vassalls àvars, van demanar que el càrrec passés al seu khan Kubrat; els àvars van haver de combatre amb les armes la pretensió a l'hegemonia dels búlgars, però aquests van quedar amos de Valàquia i la moderna Bulgària, mentre els eslaus s'apoderaven del territori entre el Danubi i el Save. Els àvars van subsistir a la plana hongaresa fins al segle VIII i començament del IX.


Prop del 90% de les pimes d'Eivissa utilitzen l'ordinador per treballar\nActualizado 15/11/2010 19:52:21 CET\nEl 86,3% de les petites i mitjanes empreses (pimes) de les Balears disposa d'ordinador per treballar, segons una auditoria feta per conèixer el grau d'implantació de les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC) en les pimes de les Illes, els resultats de la qual s'han fet avui públics a Eivissa la consellera balear d 'Innovació, Interior i Justícia i Justícia, Pilar Costa.\nSegons aquest estudi, fet sobre una mostra de 1.800 pimes (116 de l'àmbit industrial, 146 de la construcció, 268 del comerç, 317 del turisme i 748 del sector serveis no turístics) a Eivissa usen ordinador un 84% de les pimes i a Formentera, un 54,1%.\nPer la seva banda, la implantació de la telefonia mòbil d'ús empresarial, amb un 68%, és inferior a l'accés a Internet. En aquest sentit, del total de pimes amb mòbil hi ha un 40,3% amb connexió a internet. I, d'aquestes, un 69,2% es connecta a través de la tecnologia 3G.\nEivissa, amb un 42,2%, és una de les zones on es troben les pimes més proclius a utilitzar mòbils amb accés a Internet. En el referent al sistema operatiu, el Windows, amb un 93,4%, és que té una implantació més estesa.\nMentrestant, un 5% dels petits i mitjans empresaris han assegurat no conèixer quin sistema operatiu utilitzen, mentre que un 0,9% utilitzen el Mac i un 0,8% el Linux.\nEn aquesta línia, destaca l'ús d'aquest últim sistema operatiu a Eivissa, amb un 2% i un 1,3% de Mac, i han estat aquests els percentatges més alts de les Balears, mentre que un 90,6% treballen amb Windows.\nEn ho respecta a l'accés a Internet, vuit de cada deu pimes tenen accés a la xarxa, i el 80% d'aquestes accedeixen a través d'ADSL. En aquest capítol, Eivissa i Formentera segueixen a la cua de les Illes.\nAixí, mentre la mitjana se situa al 79%, la zona de Palma registra un 79,7%, la resta de Mallorca, un 79,1%, Menorca un 77,8%, Eivissa un 76% i Formentera un 48,6%.\nEl 16,7% dels empresaris de la pitiüsa menor asseguren que no tenen accés a Internet perquè és complicat disposar de connexió.\nGairebé la meitat de les petites i mitjanes empreses de les Balears (48,3%) utilitza els serveis que li ofereixen l'administració electrònica, circumstància que a Eivissa baixa fins al 30,6% i a Formentera fins al 36,8%.\nL'estudi destaca que les pimes d'Eivissa realitzen sobretot transaccions amb l'Agència Tributària i la Seguretat Social, igual que Formentera, tot i que moltes de les pimes d'aquesta última illa han utilitzat Internet també per buscar subvencions i ajudes.\nPOQUES WEBS EN CATALÀ\nL'auditoria ha posat també de manifest que el 48% de les microempreses de cinc a nou treballadors disposa de pàgina web pròpia, però un 25% només l'actualitza anualment.\nEn aquest apartat, el 88% dels webs de les pimes estan disponibles en llengua castellana i un 48,8% en anglès, però només un 37,6% ho estan en català. A més, el 24,3% de les pimes reconeix haver fet publicitat per Internet durant l'últim any, però només un de cada dos d'aquestes afirma que ho tornarà a fer el pròxim exercici.\nAixí, només nou de cada 100 pimes utilitzen les xarxes socials com a mètode per a publicitar-se a la xarxa. En aquest sentit, el percentatge de pàgines web és superior a Formentera que a Eivissa, amb un 35,1% i un 33,6%, respectivament.\nEls resultats de l'estudi revelats per Pilar Costa reflecteixen que el 3% del total de petites i mitjanes empreses de les Balears té personal que es dedica al 'teletreball'. Per a les pimes d'un a quatre treballadors, la xifra es redueix a la meitat, i en el cas d'Eivissa, un 5,9% del personal de les pimes es dedica a aquesta mena d'ocupació.\nPel que fa a les formes de pagament, l'auditoria destaca que més de set de cada deu pimes utilitzen la banca electrònica, tot i que només el 23,8% de les pimes han utilitzat la factura electrònica.\nAquest sistema, tot i això, és utilitzat pel 63,7% de les petites i mitjanes empreses d'Eivissa i el 48,6% de les de Formentera.\nEn aquest sentit, el comerç electrònic a Eivissa representa el 33,1%, mentre que a Formentera és del 18,9%, i han estat la mitjana de les Balears del 33,9%.\nPel que fa al comerç electrònic, el 34% de les pimes va comprar per Internet a l'últim any, percentatge que augmenta fins al 41% en el cas del sector industrial.


Girau presenta el Trofeu Ciutat de València de bàsquet i la remodelació del pavelló Font de Sant Lluís\nLa regidora d'Esports, Maite Girau, ha participat este matí en la roda de premsa en què s'ha presentat el XXIV Trofeu Ciutat de València, a càrrec del club basquetbolista València Basket. En el mateix acte s'han presentat també les actuacions de millora del pavelló.\nL'acte ha tingut lloc en la renovada sala de premsa del pavelló Font de Sant Lluís, que acaba de ser remodelat en el seu interior: s'han efectuat millores principalment en l'accés dels jugadors a la pista i en el túnel de vestidors, a més de l'esmentada actuació en la sala de premsa. Així mateix, s'ha modificat completament el pis de l'anell de distribució que rodeja tota la pista principal de la instal·lació municipal, i s'ha modernitzat la imatge de les parets amb fotografies dels èxits més recents de l'equip, com ara el títol de la Lliga Endesa que van guanyar el passat mes de maig.\nLa delegada d'Esports, Maite Girau, ha estat acompanyada en l'acte informatiu pel president del València Basket, Vicente Solá; el director de la Fundació Esportiva Municipal, José Vicente Berlanga; el president de MolcaWorld, Francisco Javier Carrasco; i el president de l'empresa patrocinadora del partit de presentació, que tindrà lloc diumenge que ve, Francisco Vallejo, de Pintures Isaval.\nGirau ha destacat "l'esforç que realitza el València Basket amb les inversions que fa en este pavelló", que han permés "millorar la seguretat, i la imatge; i ara es continua treballant per a tindre un pavelló digne d'este club, de la seua afició i de tota la ciutat de València". La regidora ha desitjat "molts èxits a l'equip taronja, i ha subratllat la importància del suport de les institucions públiques i els patrocinadors a l'esport a tots els nivells". Per la seua banda, Vicente Solá ha agraït a Maite Girau i a Jose Vicente Berlanga "la seua inestimable col·laboració per a continuar realitzant millores en el pavelló de la Fonteta". L'acte de presentació de l'equip, i la posterior trobada davant del MoraBanc Andorra, donarà començament a les 18:00 hores de diumenge que ve.


2014 0117. Tres diputats i la realitat - Gironès per la independència\n2014 0117. Tres diputats i la realitat\nTres diputats i la realitat\nEncara que els expulsin, Joan Ignasi Elena, Marina Geli i Núria Ventura ja han guanyat\nContra el mandat de la direcció del seu partit, tres diputats socialistes van decidir ahir sumar-se a les formacions que donen suport a una petició del Parlament per demanar al Congrés el traspàs de la competència per organitzar un referèndum legal que permeti als catalans decidir si volen continuar o no dins d’Espanya. Per què van trencar la disciplina del grup Joan Ignasi Elena, Marina Geli i Núria Ventura? Ells ho van explicar perfectament després de la votació i el resum que en faig és el següent: consideren que és així com representen millor la seva gent, els seus militants, electors i simpatitzants. A més, tenen a favor un detall importantíssim: en el darrer programa electoral del PSC, es deia que “ens comprometem a promoure les reformes necessàries per tal que els ciutadans i les ciutadanes de Catalunya puguin exercir el seu dret a decidir a través d’un referèndum o consulta acordat en el marc de la legalitat”. Qui és que no actua d’acord amb el contracte signat davant les urnes?\nMés enllà de la polseguera al PSC, la categoria de la notícia i el gest dels tres rebels és el reforçament del vincle entre electors i electes. Resulta que, arreu del país, hi ha moltes persones que se senten socialistes i que, a la vegada, no entenen que no es pugui fer aquí el que es farà tranquil·lament a Escòcia. Aquesta gent no pot quedar òrfena. Algú pot dir –i tindrà una part de raó– que també hi ha bases socialistes que no acaben d’entendre la necessitat d’una consulta, les sensibilitats són molt diverses. D’acord. Però, tenint present aquesta circumstància plural, tornem a posar damunt la taula el compromís contret durant la campanya electoral i l’obligació d’una certa coherència i un esforç d’explicació entre els diferents públics propers a les sigles. Esclar que fer això demana més intel·ligència i dedicació que sumar-se a les tesis del PP i Ciutadans. Si la referència al dret a decidir era només un paràgraf decoratiu, la frivolitat de Navarro haurà estat de les que fan època. O potser és que –com es feia córrer– el líder del PSC comptava que seria Mas qui faltaria a la paraula i, llavors, no es notaria el truc?\nElena, Geli i Ventura han dit que actuen pensant en molta gent. Em sembla un plantejament honest, impecable i fàcilment verificable sobre el terreny. En definitiva, entre el dictat de Navarro i la realitat que ells viuen i respiren, han triat aquesta segona, la qual cosa no és fàcil en una cultura política on els aparells de tots els partits fan i desfan amb lògica endogàmica. Si fóssim britànics, trobaríem normal que cada diputat només respongués davant dels seus electors.\nEls partits –a Catalunya o a Sildàvia– no han de desconnectar-se de la realitat. Per això, encara que els expulsin, Elena, Geli i Ventura ja han guanyat.


Empresaris francesos i andorrans intercanvien experiències sobre la transició energètica - FÒRUM.ad\nEmpresaris francesos i andorrans intercanvien experiències sobre la transició energètica\nEl 19/11/18 17:14\nAl voltant d’un centenar de representants d’empreses franceses i andorranes han participat, aquest dilluns, en la jornada sobre transició energètica organitzada conjuntament pel Govern i l’Ambaixada de França a Andorra. Aquest acte s’emmarca en la feina que està duent a terme el grup de treball franco-andorrà sobre la transició energètica.\nLa ministra de Medi Ambient, Agricultura i Sostenibilitat, Sílvia Calvó, l’ambaixadora de França a Andorra, Jocelyne Caballero, i el director regional de Medi Ambient, Ordenació i Habitatge d’Occitània, Didier Kruger, han inaugurat l’acte.\nCalvó ha destacat en la seva intervenció el compromís del Govern per potenciar la cooperació transfronterera, i ha confiat que aquesta jornada serveixi per establir vincles entre les empreses dels dos territoris que derivin en la construcció de projectes energètics sostenibles.\nLa ministra ha remarcat també els esforços fets pel Govern en la transformació del model energètic, i ha presentat als assistents el nou marc previst en la Llei d’impuls de la transició energètica i del canvi climàtic, que prepara un escenari idoni per fer créixer aquest sector.\nCalvó ha recordat que es tracta d’una llei ambiciosa ja que estableix de forma legal els compromisos d’augment de la producció energètica i d’aposta per les energies renovables.\nPer la seva banda, l’ambaixadora ha celebrat els resultats que ja està donant la creació del grup de treball francoandorrà, que es va crear amb motiu de la visita del secretari de transició ecològica de França, Sebastién Lecornu. De fet, les tres parts han coincidit a valorar molt positivament els fruits que ha donat l’esdeveniment.\nDurant la jornada, els assistents han participat a diferents tallers temàtics a l’entorn de la transició energètica en els quals experts han fet breus presentacions i després s’ha pogut intercanviar experiències amb la resta de participants.\nEl director de l’Oficina de l’Energia i del Canvi Climàtic, Carles Miquel, ha obert el taller sobre fotovoltaic i autoconsum, que també ha comptat amb la participació del director de l’Observatori de la sostenibilitat d’Andorra, Marc Pons, el director tècnic de la Mútua Elèctrica i portaveu de l’Associació d’entitats del sector energètic, Joan Carles Grau, i el doctor enginyer d’Enginesa i representant de la CCIS, Jordi Llovera.\nEl segon taller, sobre producció de calor, cogeneració i biomassa ha comptat amb la participació del director general de FEDA, Albert Moles, el director del Departament de Medi Ambient del Comú d’Ordino, Sergi Riba, l’enginyer de l’empresa Origina, Jordi Brescó i Hubert Sabourin de Mini Green Power.\nTambé s’ha dut a terme un taller sobre xarxes elèctriques intel·ligents en què han participat Isabel Garcia, d’Enedis, Bruno Buiron d’Actia, Pascaline Rivenq d’SCLE SFE i Christophe Courtois de Sunchain. I un darrer taller sobre solucions innovadores d’eficiència energètica a l’edificació, que ha comptat amb les aportacions de Frédéric Brivois d’Actis, Ludovic Callier de Sensing Lab, Pierre Laumesfeld d’Edilians i Philippe Alamy d’Enerbim.\nFinalment, els empresaris han pogut participar en reunions de negoci que han servit per explorar vies de col·laboració entre les empreses andorranes i les franceses en aquest àmbit.\nDesprés de la jornada, que ha tingut lloc al Centre Internacional de Conferències de Météo France, la delegació andorrana encapçalada per la ministra ha pogut visitar el Centre Nacional de Previsions. Han estat rebuts per la directora del Centre de Tolosa, Monique Ciccione, amb qui han pogut comentar el conveni històric que uneix les dues institucions des de fa 30 anys.\nNotícia Anterior: Càpsules audiovisuals per combatre la violència de gènere a través del mòbil\nSegüent Notícia: Batalla, nou secretari general de l’Associació Catalana de Municipis i Comarques


TECNICISMES – MITES DE PEDRA\nContrapposto/Contraposat: Manera de disposar el cos humà en una escultura, que consisteix a equilibrar la massa corporal al voltant d’un eix vertical per evitar la simetria i la llei de la frontalitat. És característic de l’escultura clàssica grega i del Renaixement.\nCorba praxiteliana: Postura utilitzada per Praxíteles per dotar de cert moviment a les figures i consistent a recolzar tot el pes en una de les cames i així inclinar el maluc oposat. Molt usat pels grecs.\nEscultura dempeus: Tipologia escultòrica que representa una figura situada en posició dreta.\nEscultura eqüestre: Tipologia escultòrica en la que la figura representada es troba muntat a sobre d’un cavall.\nEscultura exempta/cos rodó: Es diu de l’escultura que no està adossada, que està treballada per tots els seus costats i que, per tant, es pot mirar des de tots els angles.\nEscultura jacent: Tipologia escultòrica que representa una figura estirada o ajaguda.\nEscultura monocroma/policromada: En el primer cas, escultura amb absència de color o amb només un; en el segon cas, escultura pintada amb dos o més colors.\nEscultura sedent: Tipologia escultòrica que representa una figura asseguda.\nEstructura serpentinata: Recurs escultòric consistent a reproduir el gir en espiral ascendent de les figures. Està relacionada i és una extensió del contraposat. Es va començar a utilitzar en escultures de l’Antiga Grècia a finals del període clàssic i durant el període hel·lenístic. És una característica estilística del manierisme.\nEscultura simètrica: Una composició és simètrica quan el pes visual dels elements està repartit de manera equivalent pel que fa a un dels eixos principals, vertical o horitzontal. El tipus més usat és el de la simetria bilateral segons l’eix vertical. També existeix una simetria pel que fa a un eix diagonal. En general la simetria implica estatisme.\nGrup escultòric: Escultura integrada per un conjunt de figures.\nMènsula: Element arquitectònic encastat i sobresortint d’un mur, la funció principal del qual és la sustentació d’altres elements com arcs, cornises, bigues, prestatges, els extrems d’una llinda, etc.\nSfumato: Tècnica pictórica consistent a esfumar els contorns de les figures per tal d’integrar-les de manera més naturalista en l’atmosfera de l’escena. Parlem d’sfumato en l’escultura quan la llum llisca uniformement per la figura.\nTècnica dels draps mullats: Tècnica de l’escultura grega que consisteix a representar els vestits adherits al cos, com si estiguessin molls, de manera que fan visible l’anatomia del cos.


El Tribunal Suprem avala que CaixaBank pagara només un euro pel Banc de València - Diari La Veu\nEscriba el número 533723\nLa sentència recull que es van complir les garanties essencials del procediment de venda de l'entitat bancària\nEl Frob va adjudicar Banc de València a CaixaBank per un euro a finals de 2012, després d\_'un desemborsament per part de l\_'organisme dependent del Banc d\_'Espanya de 4.500 milions d\_'euros en un augment de capital.\nLa secció tercera de la sala contenciosa administrativa del Tribunal Suprem ha desestimat el recurs de cassació presentat per la Plataforma d'Afectats del Banc de València contra la sentència de l'Audiència Nacional amb data del 16 de maig de 2016, en la qual es donava el vistiplau a la resolució de la comissió rectora del Fons de Reestructuració Ordenada Bancària (Frob) per la qual es va acordar la venda de Banc de València a CaixaBank per un euro.\nSegons es recull en la sentència, el tribunal ha conclòs que, basant-se en la complexitat i urgència de la reestructuració d'aquesta entitat bancària, "es van complir les garanties essencials del procediment" pel que fa a la valoració de la mateixa i l'adopció de les mesures d'execució necessàries pels organismes competents en base a dades econòmiques i d'impacte elaborats prèviament per un grup d'experts independents.\nD'aquesta manera, la sentència rebutja que la venda de Banc de València es produïra abans de l'aprovació dels informes de valoració per la comissió del Frob, com sostenen els recurrents. La llei referida a la reestructuració i resolució d'entitats de crèdit exigeix que el banc en qüestió siga valorat econòmicament amb els seus corresponents actius i passius.\nEn suma, tal com consta en els antecedents de la resolució administrativa i de la sentència, la situació financera deficitària de Banc de València havia sigut valorada econòmicament mitjançant informes previs emesos per tres experts independents designats pel Frob, que van obtindre un valor negatiu d'aquesta entitat. "La venda d'accions es va produir el mateix dia de l'aprovació del pla de resolució, de manera que en el moment de l'aprovació del mateix existien informes previs valorant a aquesta entitat emesos per experts independents", assenyala el document.\nLa institució judicial apunta també que no ha d'oblidar-se que existia un límit de temps per a la recapitalització i reestructuració dels diferents grups de bancs controlats pel Frob, ja que l'aportació de capital públic només podia ser aprovada una vegada els plans de reestructuració individual hagueren sigut autoritzats per la comissió i plans que havien de ser presentats en una data que permetera aprovar-los a la fi de novembre de 2012.\nD'igual forma, la sala rebutja l'incompliment de l'article que exigeix la prèvia aprovació pels ministres d'Hisenda i Economia d'una memòria econòmica anterior a la decisió de l'adopció dels instruments de suport financer. Sobre aquesta qüestió, assegura que aquest text va ser aprovat el 19 de desembre de 2012 abans que s'adoptaren les mesures previstes en el pla.\nEl Frob va adjudicar Banc de València a CaixaBank per un euro a finals de 2012, després d'un desemborsament per part de l'organisme dependent del Banc d'Espanya de 4.500 milions d'euros en un augment de capital. Els accionistes van haver de suportar les pèrdues, entre altres, pels sanejaments al risc immobiliari exigits en la normativa de resolució.\nL'operació va comptar amb un protocol de mesures de suport financer que es va instrumentar en un esquema de protecció d'actius mitjançant el qual el Frob va assumir, durant un termini de 10 anys, el 72,5% de les pèrdues que van experimentar les carteres de pimes i autònoms i de riscos contigents (avals) de Banc de València, una vegada aplicades les provisions ja existents en dites actives.\nAmb anterioritat, al novembre de 2011, el Banc d'Espanya va decidir intervindre Banc de València davant la seua delicada situació financera i la seua posició de liquiditat. De fet, el supervisor va destinar un total de 3.000 milions de diners públics, repartit entre 1.000 milions per a enfortir el seu capital i altres 2.000 milions facilitats a través d'una línia de crèdit per a assegurar la seua liquiditat.\nEscriba el número 401790


MICHAVILA: GEOMETRIA I ECOLOGIA - AU Agenda\nDesprés de 60 anys de trajectòria, poc quedava per veure de Ximo Michavila, un pintor fonamental en la plàstica valenciana que hagué de lluitar als anys 40 i 50 contra la mirada obtusa d’unes institucions arrelades en la tradició. L’art d’avantguarda es relacionava amb aquells que van perdre la guerra i Michavila, militant en tots els moviments renovadors de l’època, va ser fundador de Parpalló, el decisiu grup valencià que va voler connectar amb les avantguardes europees mitjançant l’abstracció. Aquesta exposició duta per la Universitat de València i la Col·lecció Martínez Guerricabeitia (ja no és Patronat), amb l’inestimable ajuda de la Galeria Benlliure, recull els dos àmbits en els quals es va sentir més còmode i a què va dedicar més anys de la seua carrera. El geomètric (1968-78), que deixa veure la seua visió absolutament geomètrica de l’art i de la vida d’aleshores (tot ho veia geomètric en aquella època!), però amb moviment i el toc càlid de la seua terra; i el natural, quan descobreix l’Albufera per a l’art valencià en una època en què era una claveguera abandonada i farcida de contaminació. D’aquesta època és la famosa sèrie El llac i Embarcadero (1980) el quadre que, verd i obscur, més desentona dins de la mostra. Michavila rep l’homenatge que més il·lusió podia fer-li, el de la universitat, sa casa. S.M.


CGT subscriu el manifest per la Societat Laica: la religió fora de l’escola – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > CGT subscriu el manifest per la Societat Laica: la religió fora de l’escola\nCGT subscriu el manifest per la Societat Laica: la religió fora de l’escola\nDavant de les eleccions generals que se celebren el pròxim 9 de març, les organitzacions que impulsem, des de l'any 2003, la campanya “Per una societat laica, la religió fora de l'escola”, demandem als grups polítics que constituiran el Parlament de l'Estat Espanyol i al futur Govern el següent:\n1) Que reconeguin que la societat espanyola ha evolucionat i que la realitat social és molt diferent de la que existia en 1978, quan van ser firmats els acords entre l'Estat Espanyol i el Vaticà, i que, per tant, la majoria dels ciutadans i ciutadanes demanden una separació total entre l'Estat i l'església.\n2) Que representin, realment, al conjunt de la ciutadania, eliminant els privilegis econòmics, jurídics, educatius, simbòlics i socials dels que gaudeix l'església catòlica, per mitjà dels quals s'adoctrina als menors en l'escola i no deixa de pressionar als poders públics i al conjunt de la ciutadania.\n3) Que legislin i orientin les seves polítiques perquè hi hagi un tractament, per igual, de les conviccions i creences de tots els ciutadans i ciutadanes i, per tant, treballin perquè l'àmbit públic sigui neutral, és a dir, no orientat per cap doctrina religiosa. Tots tenim el dret a què es respecti, escrupolosament, aquesta neutralitat de l'Estat, que és l'essència d'una veritable democràcia.\n4) Considerem que la llei orgànica d'educació (LOE) consolida i intensifica la religió en l'escola, així com el paper dels col·legis d'ideari confessional catòlic dins del sistema educatiu.\nAixò ens obliga a continuar reivindicant un model d'escola laica i l'enfortiment de l'escola de titularitat pública, com a instrument d'una societat plural i multicultural, on es respecti la llibertat de pensament i de consciència de cada persona que la integra.\nÉs a dir una escola que eduqui sense dogmes, ni veritats úniques, absolutes, ni excloents i forme en valors humanistes, científics i universals, en la pluralitat, en el respecte als drets humans, en l'assumpció de la diferència i de la diversitat, en els valors ètics, no sexistes i democràtics, que són comuns a tots i a totes.\n- La derogació dels acords amb el Vaticà.\n- Que la religió deixi de formar part l'horari lectiu, sortint de l'escola.\n- Que amb diners públics no es financi l'adoctrinament religiós.


Marc Ambit 26.9.21 leos carax , musical 3 comentaris\nQue estrany se'm fa que el director (Leos Carax) d'una de les meves pel·lícules favorites ('Mauvais sang') m'hagi torturat durant dues hores amb la seva darrera obra ('Annette'). Quin horror. Quin autèntic horror de pel·lícula.\nI se li ha de reconèixer a en Carax —com sempre— l'atreviment. (No anem sobrats de cinema atrevit. Benvingut sia, ens agradi o no). Atreviment formal, narratiu, fins i tot musical. Però el conjunt grinyola. I ho fa durant massa estona, en una pel·lícula que necessita tisores.\n'Annette' és un "anti-musical" o, més aviat, una "anti-òpera-rock", que vol acabar amb tot, però el primer amb què acaba és amb la paciència de l'espectador (d'aquest que us parla, si més no; que hi ha molts espectadors que l'han gaudit plenament).\nI no li traurem tampoc a Carax l'enginy de la proposta, desmitificadora i personal. Però els 140 minuts de l'experiment acaben sent insofribles, més que res perquè el conjunt no lliga i perquè al cap d'una estona se te'n refot el que els hi passi a cap d'aquest personatges.\nEl desequilibri general, l'obsessió per provocar i ser rupturista allunya a 'Annette' de l'emoció i acaba sent un acudit massa llarg i sense gràcia. I ara us deixo, que vaig a revisar la meva seqüència favorita de la meva pel·lícula favorita del Carax.\nMarc Ambit 24.9.21 bo burnham , Comèdia , musical Cap comentari\nSabeu què no esteu veient a Netflix que hauríeu d'estar veient? L'especial que va perdre —molt injustament, AMG— l'Emmy davant de la gravació de 'Hamilton'. Es diu 'Inside', i és un treball fet per l'humorista i ara cantant Bo Burnham. Que no el coneixeu? És igual, jo tampoc.\nI què és? Doncs un "special" d'aquells que solen fer-se per a actuacions de monologuistes. La diferència, aquí, és que: a) No hi ha públic, el Bo ho va gravar a casa seva durant la pandèmia. b) El Bo ja no fa monòlegs, fa cançons humorístiques.\nI el veritablement fascinant d'aquest 'Inside' és que és un one man show (ell solet s'ho ha muntat tot, el guió, la música, la posada en escena, el so, les llums...) en què el Bo és capaç de condensar l'ansietat i angoixa dels nostres temps de reclusió pandèmica en 87 minuts. El Bo es pregunta per la utilitat de la comèdia, es flagel·la denunciant el seu egocentrisme, critica el postureig a Instagram, li dedica temes al Jeff Bezos, a la nostra obsessió per Internet, als becaris, als zooms amb ta mare, al sexting...\nEl Bo acaba creant un musical de comèdia fet entre quatre parets i molta, MOLTA creativitat i enginy, confeccionant una mena de catàleg dels temes contemporanis que ens han acompanyat en aquesta reclusió pandèmica, i ens regala un dels continguts més fascinants de la TV moderna.\nMarc Ambit 20.9.21 Aventures , Denis Villeneuve Cap comentari\nEl millor que puc dir del Dune del Villeneuve és que ja era hora que tornés a la gran pantalla una èpica que es recolzés en el to més que en l'acció, en la reflexió més que en les explosions i bufetades, en la càrrega mística més que en l'heroïcitat.\nÉs tan fidel al llibre com ho era la versió de què el Lynch va renegar. Algunes petites llibertats creatives (moltes per donar més protagonisme a les dones), i l'elisió d'alguns trets narratius (com les narracions inicials de la princesa Irulan) no la desvien de la trama.\nL'avantatge que té Villeneuve sobre Lynch és que parteix de l'opció de fer-ne dues pel·lícules (la segona encara no està aprovada) i té temps per bastir l'epicitat però sobretot per explicar bé tot allò que la del Lynch explicava matusserament (o no explicava).


L'art del trencadís\nEl trencadis en principi és una entremaliadura prohibidissima a casa, però quan ho feien els modernistes d'això se'n va dir art. Si portes els teus fills a la Casa Amatller descobriran els elements de la natura que s'amaguen pels racons d'aquesta esplèndida casa: fulles i flors escolpides a les parets i als racons com si estan a casa et trobessis al mig del bosc. També podran reporduïr les seves formes en un trencadis que avui no estarà prohibit! Després de l'activitat segur que les criatures estan afamades. Cap problema, els esperara una suculenta tassa de xocolata.


L'horòscop diari del dimecres 22 de gener 2020\nL'horòscop diari del 22 de gener de 2020\nper Redacció dimarts, 21 de gener 2020 - 00:01h\nHas d'organitzar millor la teva agenda per passar temps de qualitat amb la teva parella. Últimament no feu moltes coses junts, i les conseqüències s'estan notant. La teva mitjana taronja està posant ja de la seva part i ara et toca a tu posar la carn a la graella.\nSi estàs en cerca d'ocupació, o projectant canviar d'empresa usa totes les teves energies perquè tot et vingui el més favorable possible.\nVigila més que mai els teus hàbits alimentosos, no paguis amb el menjar les tensions i l'estrès de la vida.\nSeràs un dels signes més curiosos de tot el zodíac, vols descobrir nous punts de vista, i sobretot, la veritat en alguns assumptes amorosos. Un consell: no preguntis res que no estiguis segur de voler saber.\nJa t'havies marcat en la teva agenda que aquest dimecres seria un dia de gastar diners; que per una vegada que et permetis uns capritxos no passa res.\nProcura donar-li una mica més de llum al teu dimecres, aixeca totes les persianes de la casa, deixa que la llum et trobi i t'ompli d'energia.\nÉs una oportunitat per aconseguir algunes veritats que habiten en la teva psique i que condicionen la teva manera de relacionar-te amb la teva parella o amb la mena d'amor que desitjaries en la teva vida, en cas que estiguis en solitud.\nEls astres mostren una tendència positiva en la teva zona del treball. Deixa enrere les distraccions mentals i concentra la teva intel·ligència en el que és necessari resoldre avui.\nAdministrar la teva energia amb calma t'ajudarà a acabar les tasques sense problemes.\nTens un dia d'aquests en els quals la teva imaginació vola. Estàs satisfet amb el que tens entre mans en assumptes d'amor, però no deixes de pensar què hauria passat si en un altre moment de la teva vida haguessis actuat d'una altra forma.\nEl cel és favorable per a tots aquells crancs que estiguin estudiant; els exàmens o exposicions que realitzis avui tenen l'èxit garantit (si prèviament has posat el millor de tu, per descomptat).\nEvita, en mesura del possible, els aliments grassos perquè el teu estómac no es ressenti i beu més aigua.\nAmb la teva parella avui serà tot de color rosa, hi haurà afecte, afecte, amor i una vida sexual plena. El solter trobarà l'amor, si està atent als senyals. Perquè, a vegades, és massa ingenu i no s'adona quan li estan tirant els teixos.\nSi tens un tema legal pendent de resoldre, és un bon moment per presentar un al·legat, denúncia o que es resolgui a favor teu En la teva ocupació la teva ment estarà molt lúcida i prendràs decisions encertades.\nUna reacció al·lèrgica al voltant d'una mascota et pot provocar tamponament nasal i plor en els ulls.\nLa teva relació va en una direcció que no t'interessa; està prenent un rumb per al qual potser no et sents preparat, però no saps com tirar el fre i dialogar amb la teva parella, sense pors.\nRespecte a les teves finances, Verge, limita les operacions de risc i les despeses innecessàries. En cas contrari, és possible que tu mateix et creïs alguns problemes que fins ara no existien.\nLa teva energia sempre serà la mateixa; però en lloc de cremar totes les teves reserves alhora, gestionaràs el teu dinamisme a llarg termini.\nEls Balança solters per part seva, podrien veure's involucrats amb algú que no és del tot de fiar. És molt important que siguis sincer amb tu mateix i aprofitis el dia d'avui per a aclarir les teves emocions.\nEn la teva economia, hi ha possibles aliances. Aquestes aliances, acords, o tractes, t'ajudaran a impulsar-te cap a noves metes financeres i ajudar-te a aconseguir-les.\nLa predicció per a la teva salut avui t'adverteix de la tendència d'anar-te cap als extrems o de cometre excessos. Tant en el físic com en l'emocional, no et convé seguir aquest camí.\nGràcies a la bona combinació de bon humor i serietat en la teva trobada amb algú a qui brindaràs la teva confiança tornaràs a creure en el valor de l'amistat. Si has tingut recentment decepcions o t'has vist traït, avui tens una revenja de la destinació, Escorpí.\nEl que hagis planejat realitzar durant aquesta jornada serà més fàcil que mai per a tu. La lluna en el seriós i responsable signe de Capricorn t'afavoreix.\nVibres amb una energia còsmica que et dóna suport i t'indicarà el millor camí per a cuidar el teu cos.\nEl teu horòscop per al dimecres Sagitari és més encoratjador del que podries esperar. La bona energia que els Astres t'estan enviant, t'ajudarà a solucionar qualsevol problema que hagis tingut respecte a la teva vida amorosa.\nEn línies generals, els Sagitari gaudiran avui d'una bona jornada en relació amb els diners i la feina.\nPel que fa al teu estat de salut per a avui diumenge, els Sagitari hauran de parar esment a possibles accidents domèstics. Quant a les emocions, l'horòscop per a avui t'aconsella prendre't el dia lliure.\nMolts nadius estaran començant una nova etapa relativa als afectes i l'afecte. Una relació podria estar iniciant-se i d'acord amb els emplaçaments astrals té possibilitats de ser estable i perdurar en el temps.\nNo és un bon dia per a aquells que han d'acabar certs temes professionals. Les bones formes i modals amb els quals es manifestin aquest dimecres brindaran grans beneficis.\nDescobrir la raó d'una molèstia o petit dolor et brindarà tranquil·litat i permetrà que t'alliberis de pensaments ombrívols.\nLa teva predicció per a l'amor parla d'un creixent interès pels teus processos interns que, si bé no és que deixin de costat les interaccions romàntiques, sí que posa en segon pla a l'amor.\nLes perspectives econòmiques per als nadius d'Aquari avui, són bastant bones, de fet, els Astres reconeixen una posició molt favorable per a invertir en béns immobles, terreny, o fins i tot obres d'art.\nQuant a la teva salut Aquari, avui et preocuparà més el teu equilibri intern, perquè físicament et sents bé. Atén les teves necessitats físiques i emocionals.\nEts com esperaven que anessis o com de debò ets realment? Trenca amb els motlles imposats per la teva família i la societat i deixar volar al teu veritable jo.\nEls astres influeixen positivament en les feines que treballin amb nens. Perquè és un bon dia per connectar amb ells i ajudar-los a desenvolupar la seva creativitat.\nNo importarà quants cafès prenguis. La sensació d'endormiscament no s'anirà. I amb tanta cafeïna, aquesta nit l'insomni es presentarà a la teva habitació.


Plató i les metàfores marineres - Diari de Girona\nPlató i les metàfores marineres\n«Hi havia un vaixell comandat per un patró corpulent i més fort que la resta de la tripulació, però borni, dur d'oïda i amb escassos coneixements nàutics»\noriol ponsatí-murlà 13.11.2015 | 09:33\nAra que es porten les metàfores marineres, me n'ha vingut al cap una que Plató exposa a la seva República. La trobem al llibre VI d'aquesta obra, poc abans de l'al·?le?goria de la línia, que precedeix el cèlebre mite de la caverna. No deu pas ser el passatge més conegut de l'obra platònica i, tot i així, sempre m'ha semblat que dibuixava una història carregada de simbolisme i precisió. Plató hi explica això que segueix.\nVet ací que hi havia un vaixell comandat per un patró corpulent i més fort que la resta de la tripulació, però borni, dur d'oïda i amb escassos coneixements nàutics. Els mariners es van posar entre cella i cella que l'havien de fer fora i substituir-lo al preu que fos. El que els preocupava no era ni la seva manca de visió, ni el seu dèficit d'oïda, ni tan sols que tingués aproximadament els mateixos coneixements de navegació que jo (que els puc assegurar que són nuls) sinó que els inquietava, simplement, no ser ells els qui portessin el timó de la nau. Com que el patró els avantatjava en força física, no el podien deposar d'una manera violenta i van haver de buscar alternatives com ara persuadir-lo, emborratxar-lo o drogar-lo. Si al?gú no aprovava mètodes tan expeditius, aleshores se'l tirava per la borda i llestos. Amb tanta unanimitat forçosa, és clar, aviat el patró va acabar jaient ebri en qualsevol racó de la coberta i els mariners, ansiosos de jugar a fer de capitans, van prendre el timó, satisfets. Ja es poden imaginar com anava, l'embarcació. Convençuts que això de portar un vaixell consisteix només a ocupar el lloc de comandament (com fan els nens petits, quan s'asseuen al seient del conductor i mouen el volant com si conduïssin) els mariners no paraven de beure mentre solcaven el mar i es demostraven a si mateixos que no fa falta tenir cap coneixement especial per pilotar un vaixell: no cal fixar-se en el temps, ni en els vents, ni en les estacions de l'any (els grecs, grans navegants, tenien molt present que el Mediterrani és un mar molt traïdor i convé no aventurar-s'hi si no és amb la màxima prudència i només durant els mesos de més bonança); tampoc cal saber-se orientar mitjançant la posició dels astres, conèixer els vents ni hi ha res, en definitiva, que es pugui ensenyar o aprendre, ni de manera teòrica ni de manera pràctica, i que es pugui considerar l'art del pilotatge. Aquells mariners de Plató pensaven que conduir un vaixell ho podia fer qualsevol que aconseguís, de la manera que fos, situar-se en el lloc de comandament. Si, mentre es dedicaven al cofoisme marítim, hagués comparegut un capità de debò (no pas, és clar, el pobre borni ebri que inicialment se'ns diu que pilotava la nau), l'haurien considerat poc menys que un bufanúvols, un xarlatà i un inútil. Perquè si alguna cosa la pot fer qualsevol que demostri simplement voluntat de fer-la, aleshores algú que pretengui tenir més capacitat que no pas els altres per fer-la, serà considerat, ras i curt, un fantasma.\nPlató no ens explica com acaba la història. Però tal com ens la presenta, és obvi que només pot acabar d'una manera: amb el vaixell enfonsat al fons del mar. Al filòsof no li interessava especialment la nàutica. Es va moure poc d'Atenes i les poques vegades que ho va fer, segurament més hauria valgut que s'hagués quedat a casa. Una tradició antiga explica que, en un dels seus viatges a Sicília, es va veure convertit en esclau i va haver de ser rescatat per un amic. Si Plató ens parla de vaixells que naufraguen per culpa de capitans ineptes, que es veuen amb cor de fer anar la nau on ells volen sense tenir ni la més remota idea de com s'ha de fer, és per parlar-nos de polítics i de ciutats. En el fons, allò que preocupava a Plató era que els filòsofs ho tinguessin tan difícil per dirigir els assumptes comuns, mentre la política naufragava en mans de persones que no havien fet altre mèrit per dirigir la ciutat que fer fora el governant anterior i situar-se en el seu lloc, pel mitjà que fos. Més enllà de la reivindicació gremial, la reflexió de Plató posa sobre la taula la qüestió de la política com a coneixement específic.\nEn la nostra vida política, els personalismes, els partidismes, les fílies i les fòbies més o menys gratuïtes, els maximalismes i la manca absoluta de càlcul i d'expertesa a?conse?gueixen fer-nos perdre de vista que la nau l'ha de pilotar algú que en sàpiga i hagi demostrat que en sap. Sobretot quan la nau és fràgil, té bona part de la tripulació en contra i un cuirassat a la vista amb mil canons apuntant-la i moltes ganes de disparar. En circumstàncies d'extrema delicadesa com aquesta, no s'hi val a jugar a canviar el pilot només per ganes de canviar-lo (perquè un mal dia et vas equivocar i vas prometre que ho faries, convençut que no caldria mai que ho fessis, posem per cas). Pel bé de tothom, convé saber discernir qui és que en sap i qui és que no. I permetre que el pilot expert ens tregui, si més no, del mal pas i ens porti a una ruta segura, que ja serà prou complicat. Quan torni la mar calma, ja serem a temps de tornar a barallar-nos com criatures. Com hem fet sempre. Aquesta és la mena de coses que explicava Plató, ara fa 2.400 anys, i que no deuen tenir ben res a veure amb nosaltres...


Victòria amb dues pròrrogues de l'U17\nL'U13, l'U14, l'U15 i l'U18 també van adjudicar-se els seus partits i l'U16 va caure en un final ajustat\nEls gironins es van imposar 93-43 al CB Sant Josep Obrer en un partit en què els U13 van dominar des de l'inici i van anar eixamplant la diferència fins a tancar marcador en el darrer període.\nL'equip dirigit per Arnau Sacot i Sergi Juanola va fer-se valer a Montfalgars davant un rival directe (66-60), a qui iguala en la classificació. Tot i un mal inici, va acabar dominant l'Aracena CB Sant Josep A gràcies al treball defensiu, sobretot en el sisè període.\nL'U15 va sumar una nova victòria davant el SESE B per 75-64. Els gironins van començar manant (22-11 al final del primer quart) i van portar sempre el pes del partit, neutralitzant els intents de reacció visitants.\nEl combinat gironí va caure contra el CB L'Hospitalet A per 63-71, però va plantar cara fins el final a un dels equips punters de Preferent A. Va començar per davant en el marcador i, tot i l'increment d'intensitat dels barcelonins, van arribar a l'últim minut amb possibilitats de triomf.\nL'equip entrenat per Quim Gala i Conrad Barris va imposar-se a l'AE Minguella-Citroen Automoció Badalona A per 67-64 després de dues pròrrogues, en un matx igualat, amb moltes alternatives en el marcador i en què els gironins van estar més encertats en el segon temps addicional.\nVictòria dels u18 a la pista del CB Farners, en l'únic partit com a visitants d'aquesta jornada. L'Escola Bàsquet Girona Marc Gasol va distanciar-se en el segon quart (30-50 a mitja part) i va controlar la situació en la segona meitat.\nConeix els tècnics de la base (V): Sergi Juanola\nSergi Juanola (Llançà, 1994) ha completat la seva tercera temporada dins l'estructura del Bàsquet Girona. Enguany, ha estat assis...\nConeix els tècnics de la base (IV): Albert Juncà\nAlbert Juncà (Flaçà, 1995) ha viscut la primera temporada en el Bàsquet Girona, com a assistent a l'U13. Graduat en C...\nUn títol i un subcampionat\nSort diversa per als dos equips de la base que disputaven les finals a quatre de les seves respectives categories. Era l'últim cap de setmana d...\nCap de setmana amb dues finals a quatre\nNomés dos equips de la base tenen compromisos oficials aquest cap de setmana, l'últim amb competició de la temporada. Tots dos di...\nConeix els tècnics de la base (III): Milo Nunes\nTot i la seva joventut, Milo Nunes (Cascais, Portugal, 1982) acumula molta experiència a les banquetes. Ha treballat en el Joventut de Badalona...


Aznar veu «coincidències importants» amb el PSOE en la lluita antiterrorista\n22 abril 2021 01:08\nTemes del dia #GuàrdiaCivil#AinaCalvo#Capdepera#Palma#PepGimenoBotifarra#Arrels#OnaMediterrània#OR#SomDivendres#paraulesperSantJordi#SionCapçana#OCB#RosadelsDretsLingüístics#Manacor#IFestivalMúsicaAntiga#MÉSperMallorca#canviclimàtic#VicençVidal#SantJordi#CanAlcover#CanSales#PereGarau#Nuredduna#FòrumOCB#VacunaCovid19#Janssen#STEI#mobilitat#PaísValencià#IllesBalears#PCR\nL'Executiva socialista nomena Redondo, Rubalcaba i Caldera interlocutors amb el Govern\nEuropa Press | 28 juliol 2000\nImatge de família de l'Executiva socialista.\nEl president del Govern, José María Aznar, assegurà ahir, després de la reunió mantinguda dimecres amb l'elegit secretari general del PSOE, José Luis Rodríguez Zapatero, que percebé «àmbits importants de coincidència» en el líder socialista en relació a la situació política del País Basc i de lluita contra el terrorisme. A més a més, defensà l'alternativa política a Euskal Herria com una opció «enormement desitjable» i un mecanisme normal en l'exercici de la democràcia.\nEl cap de l'Executiu aclarí que tenia interès per entrevistar-se amb Zapatero per conèixer les opinions de l'oposició en temes importants com la situació a Euskadi. En aquest punt, explicà que li havia exposat la posició del Govern per aconseguir-hi la normalizació política i l'eradicació del terrorisme. «Sens dubte hi ha àmbits de coincidència importants», recalcà Aznar, ja que cap dels dos partits no està disposat «a pagar un preu als que exerceixen la violència, ni pel seu cessament, ni directament ni indirecta». A més, ambdues formacions, digué, tenen una posició molt clara entorn del que és la defensa de la Constitució i l'Estatut d'Autonomia com el marc juridicopolític en el qual s'ha de desenvolupar el present i el futur de la societat basca.\nEn aquest escenari, va considerar «altament desitjable» la construcció d'una alternativa política a Euskal Herria. «Aquest és un dels eixos de la democràcia i el que es desitja des de l'exercici normal de la democràcia en totes parts, per què no s'ha de desenvolupar a Euskadi?», es va demanar. Segons Aznar, «si es comparteixen valors i aquests principis», encara que hi hagi punts de discrepància, s'ha de treballar en el sentit d'aplicar l'Estat de Dret, d'aplicar la Llei i de la lleialtat entre les forces polítiques.\nD'altre costat, Rodríguez Zapatero assegurà ahir que no es planteja un pacte entre el PP i el PSOE a Euskadi per desbancar el nacionalisme, i assegurà que convocar eleccions no és el «camí més sòlid», ni per enfortir la unitat dels demòcrates, ni per acabar amb el terrorisme.