Roure 27 by Juanjo Valeros - issuu\n3r quadrimestre 2007Nadal per\nENTREVISTAMaruja Arnau, editora dâ€™una dotzena\nde llibres sobre temes gironins\nBARRISMontilivi272EditorialGirona, ciutat educadora per a tothom\nuan s’acosta el temps de Nadal, amb la\nfred que envaeix tots els racons i la llum\ndel sol que es fa gasiva per a tothom, ens\nveiem captivats per unes tradicions i uns\nsentiments que van més enllà de la festa.\nRecordem el temps que la vora del foc reunia familiars\ni coneguts; la taula parada amb l’olor de l’escudella\nens rebia en obrir la porta de casa; l’excursió agosarada per anar a la latrina, allà tan lluny a l’eixida; la\ntremolor inesgotable sota els edredons de ploma i\nsobre el matalàs de llana...\nNadal torna cada any, inesgotable pregoner de missatges, incansable promotor de valors. Com un torrent\nrejovenit per la fred, Nadal ens convida cada any a\nnous propòsits i a noves despeses. Cada Nadal ens travessa amb fermesa tots els àmbits de la vida, grans i\npetits, els nous i els de sempre.\nLa ciutat se’ns omple de llum intensa, penjada\ndamunt dels nostres caps sota formes d’altres contrades. Fa uns anys que alguns se’n lamenten “escoltant el Nadal” o apagant simbòlicament els llums,\nperquè el canvi climàtic ens anuncia altres esdeveniments menys angelicals.\nÉs la paradoxa d’una festa que associem a caliu familiar i a consum obligat alhora. Qui sap si no hauríem\nde desbrossar el Nadal de tants embolcalls setinats\nper redescobrir uns valors d’humanitat que malgrat\ntot perviuen latents al fons de la saca d’uns reis poc\nGirona, una ciutat educadora i solidària des de fa\nmolts anys, reprèn en molts dels seus actes i suports elsvalors ciutadans que la fan més compromesa amb la\nseva realitat i el que l’envolta.\nGirona i totes les ciutats que formen part de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores treballen conjuntament i des dels seus municipis amb l’objectiu d’aprendre, intercanviar, compartir i, per tant, enriquir de\nvalors la vida dels seus habitants.\nEn la introducció de la Carta de Ciutats Educadores es\ndestaca un nou dret dels habitants de la ciutat: el dret\na esdevenir una ciutat educadora.\nUna ciutat educadora ha d’oferir a totes les persones\nque hi viuen, com a objectiu, creixement necessari per\na la comunitat, formació en valors i pràctiques de ciutadania democràtica: el respecte, la tolerància, la participació, la responsabilitat i l’interès per allò que és\npúblic, pels seus programes, els seus béns i els seus serveis. La ciutat ha de ser per tant una escola de ciutadania.\nÉs indiscutible que la planificació urbana, la cultura,\nels centres educatius, els esports, les qüestions\nmediambientals i de salut, les econòmiques i les pressupostàries, les que es refereixen a la mobilitat i la viabilitat, a la seguretat, als diferents serveis i suports,\netc., inclouen i generen diverses formes d'educació de\nPerò no només això. Potser podríem incloure en la\nnostra carta als Reis invertir més perquè la nostra ciutat es vagi consolidant com una gran escola, que promogui l’aprendre en totes les seves actuacions i propostes.\nEn aquest sentit és interessant destacar que una ciu-QNúm. 27 - 3r quadrimestre 2007\nPublicació del CONSELL MUNICIPAL DE LA GENT GRAN: Una\neina per a l’intercanvi i la comunicació\nFrancesc Pararols, Enric Homet, Pere Madrenys, Albert Juncà, Narcís\nAmagat, Pere Vilà, August Moret i Joan Miró\nImma García (C. St. Jordi de Girona), Josep Casals (Esplai G.G. St. Narcís),\nMarcos Cano (Assoc. de Pensionistes i Jubilats de Vila-roja), Fidel Rincon\n(Unió de Pensionistes i Jubilats de Vila-roja), Luis Herrera (Assoc. G. G. La\nUnió), Joan Farré (Assoc. de Pensionistes i Jubilats St. Joan), Antonio\nCarvajal (Assoc. de Pensionistes i Jubilats de Taialà), Enric Homet (G. G.\n"L'Esplai"), Josep Majó (Assoc. de G. G. "Onyar"), Ma. Mercè Costa (Caixa\nTerrassa Club 60) i Imma d’Espona (Assoc. G. G. Barri Vell).El Consell Municipal de la Gent Gran\nPlaça del Vi, 1 - 17004 GironaFoto portada: Juanjo Valeros / Coordinació: Plural Comunicació\nDisseny: Juanjo Valeros / Impressió: Gràfiques Alzamora SA\nDipòsit legal: GI-066-96SUMARI\nCIUTATVida associativa de la gent gran\nEl Nadal en un centre geriàtric\nEl Nadal a l’Annexa Joan Puigbert\nENTREVISTA Maruja Arnau, editora d’una dotzena\nCONSELL G.G. Serveis a la gent gran\nSabeu... la setmana passada...\nUna mirada inèdita al nostre cos\nAHIR I AVUI MontiliviEditorial“Girona treballa amb l’objectiu\nd’aprendre, intercanviar, compartir i, per\ntant, enriquir de valors la vida dels seus\ntat educadora ha de fomentar el diàleg entre generacions, no només com a fórmula de convivència pacífica sinó com a recerca de projectes comuns i compartits entre grups de persones d’edats diferents, intergeneracionals, per aprofitar les capacitats i els valors de\nles diferents edats.\nÉs en aquesta línia que des de l’Ajuntament volem promoure polítiques que fomentin la cooperació intergeneracional. Des del bagatge cultural de la nova ciutadania que ha escollit Girona com a espai on viure, ens\narriben referències constants d’aquesta estreta relació\nentre infants i joves, i gent gran. Qui sap si no ens\naporten, doncs, una nova exigència social.\nPer aprofundir en aquest objectiu de ciutat educadora\nens proposem fomentar experiències i propostes que\nvagin en aquesta direcció. Una de les propostes internacionals de més abast a Catalunya i que de diferents\nformes ja s’està desenvolupant a la nostra ciutat és l’aprenentatge servei.\nL’aprenentatge servei és una activitat complexa que\nintegra el servei a la comunitat amb l'aprenentatge de\ncontinguts, competències, habilitats o valors. Mentre\nunes persones, uns grups, fan un servei a unes altres\npersones, estan aprenent. L’aprenentatge servei combina els objectius de servei amb els objectius d’apre-3nentatge, amb la intenció que l’activitat que en resulti\nsigui positiva per a tots els implicats, tant per a qui rep\nl’ajuda com per als qui presten el servei. En l’aprenentatge servei es fonen intencionalitat pedagògica i\nintencionalitat solidària. És una proposta innovadora\nque parteix d'elements tan coneguts com el servei\nvoluntari a la comunitat i l'adquisició d'aprenentatges.\nÉs, doncs, un projecte educatiu amb utilitat social.\nExperiències com la de persones grans que expliquen\nels seus oficis als nens i nenes d’una escola; o bé joves\nque fan treballs de recerca per recuperar la memòria\nhistòrica a partir d’entrevistes amb avis i àvies; o bé\nestudiants amb dificultats que ensenyen informàtica\nen un centre de gent gran, persones grans que comparteixen el seu pis amb joves estudiants... desenvolupen estratègies col·laboratives, de servei i d’aprenentatge mutu, que van configurant un teixit social,\ncomunitari, d’una ciutat més educadora.\nAra, doncs, que l’aire del Nadal és aquí, des de l’Ajuntament volem fer esforços per promoure projectes ciutadans en aquesta línia, que ens han de portar a fer\nuna ciutat més humana i solidària, en definitiva una\nciutat amb persones més felices. I segurament entre\ntots i totes farem possible el que pregona Albert\nSchweitzer: “La felicitat és l'única cosa que es duplica\nal compartir”.Núria Terés i Bonet\nREGIDORA D’EDUCACIÓ I COOPERACIÓ\nDE L’AJUNTAMENT DE GIRONA▼ CARTESLes obres del TAV\nper la ciutat de Girona\nSi no vaig mal informat, s’ha fet ja l’adjudicació de les\nobres del TAV per la ciutat de Girona. No conec el grau d’implicació ni les possibilitats d’influir que pot tenir l’Ajuntament\nen aquesta obra, però el que sí sé és el neguit que es respira\nentre els ciutadans, per tot el que pot suposar un projecte d’aquesta magnitud, sobretot després del que s’està vivint a Barcelona.\nTot i que a mi personalment ningú em podrà convèncer de\nla necessitat d’aquest recorregut, crec que hi havia moltes i\nmillors alternatives, però ja sabem que aquest nostre país ésun país de fets consumats, no deixo de pensar si la ciutat té\nplanificades solucions a les múltiples dificultats que es poden\nproduir, en referència a la seva mobilitat, comunicacions, etc.\nReconec que no sóc tècnic en la matèria, però el sentit\ncomú em diu que en el sector de la plaça d’Europa i el parc\nCentral, entre altres, les obres tindran una incidència que pot\ncondicionar molt les comunicacions entre Salt i Girona i\ntambé la distribució circulatòria per aquesta entrada de\nEn fi, no és la meva intenció enumerar les possibles dificultats, sinó demanar-li què tenen preparat i planificat per fer\nfront a les “incidències“ que es puguin produir.\nJosep Majó4Opinió▼ L’AGENDA LLATINOAMERICANAQuè és l’Agenda llatinoamericana mundial?\nEl lema que encapçala l’Agenda 2008 és:\n“La política s’ha mort…Visca la política”L’Agenda és moltes coses\nalhora: És una eina, “una\neina de formació, una eina\nde transformació”, aquest era l’eslògan de la primera AGENDA, la de\nl’any 1992 de la mà de Pere Casaldàliga i de Josep M. Vigil. L’Agenda\nés “una eina pedagògica de primera\ncategoria que serveix per a l’anàlisi,\nla reflexió i la denúncia”; “és una\neina per veure, jutjar i actuar”. L’Agenda ens fa visibles, ens recorda\nfets que els llibres d’història ens han\nsilenciat. L’Agenda serveix per a fernos nostra la mirada del Sud, de\nmirar el món amb les seves ulleres i\nenriquir-nos. L’Agenda compleix\nenguany disset anys de presència\nentre nosaltres: els lemes de l’Agenda sempre han estat molt significatius. Recordem-ne alguns:Despullant el nou imperi; Com hauria de ser l’altre món possible; Les\nreligions en pau, per la pau del món;\nLes cultures en diàleg; Una pàtria\ngran sense deutes, Exixim i fem una\nI durant aquests disset anys, a l’Agenda li han nascut molt fills, que\nsón mitjans pedagògics, com el\ncalendari solidari, el mapa de Peters,\nel conte de l’Agenda, l’exposició itinerant, el vídeo 15 anys de re-evolució... Tots ells els podreu veure a la\nEns parlen de cooperació i solidaritat, de pau i justícia, de convivència,\nrespecte, lluita, compromís, esperança.\nAvui, en el mercat hi ha quantitat\nd’agendes de tot tipus: amb mis-satge feminista, ecologista..., amb\nsantorals i sense, fins i tot n’hi ha\nque en lloc de ser anuals són per\ncurs, escolars, com les que tenen els\nnostres fills. Llavors per què l’Agenda llatinoamericana és diferent?\nSenzillament perquè és una eina\nÉs un llibre-dietari, amb una visió\nmolt oberta, que ens permet apropar-nos a la realitat dels països més\npobres, cada dia de l’any. És a dir,\nquan un obre cada dia l’agenda per\napuntar o llegir el que ha de fer s’adona que en l’encapçalament de\nl’espai destinat al dia en concret hi\nha els sants catòlics i els d’altres religions (ventall obert que en poques\nagendes trobem) però sobretot hi ha\naniversaris. Són aniversaris tan\ndiversos que en un mateix dia hi trobem: 20è aniversari del cop militar a\nSuriman, 10è aniversari de la\nderrota del FSLN a Nicaragua i diada\nde la solidaritat a les comarques\ngironines (25 de febrer). Hi ha aniversaris d’indígenes assassinats, de\nnaixements de persones guardonades amb el Premi Nobel de la Pau, de\nmassacres permeses, d’independències lluitades, de diades internacionals (de la gent gran, de la música,\ndels drets dels infants, de la lluitacontra la sida, de la pau i la no-violència, del medi ambient), de morts\nsentides, com les de Joan Alsina,\nPablo Neruda, Ernesto Che-Guevara,\nTot això fa que un ja no comenci el\ndia indiferent. Com ens poden afectar tant els “nostres petits problemes” si cada dia després de llevarnos i abans de començar la jornada\nlaboral llegim i recordem la gent\nque ha lluitat per un món millor i\nmés just? La visió del dia s’hauria de\ntornar forçosament més solidària i\nles nostres accions més obertes i\nA més, és un llibre on trobem articles profunds que ens permeten fer\nun treball de reflexió sobre els problemes, les causes i les possibles\nsolucions d’aquests dos grans blocs\nque ens han imposat: el Nord i el\nUna reflexió sobre la realitat, les històries, els pensaments, les desigualtats, la falta de democràcia, la solidaritat, la desocupació, la pau... l’aspiració a una vida amb justícia i llibertat on l’amor i els valors humans\nsiguin els béns més preuats.\nPer tot això, l’Agenda llatinoamericana sobta i sorprèn. És un gran\nmitjà de sensibilització i consciència\nque a tots ens cal.\nCom col·laborar-hi: organitzant una\npresentació de l’Agenda o alguna\nactivitat relacionada (exposició,\nmúsica...) al barri, al municipi, al\ncasal... Us podeu adreçar a la coordinadora d’ONG (972 21 99 16) i a:\nJordi Planas, coordinador\nde la campanya de l’AgendaOpinió5Llums i lluminàries\nper Enric Homet i Romà\nn costum que ja va desapareixent, però que havia tingut una importància cabdal\ndes del temps de la promulgació\nd’un dogma que assegurava la virginitat de la Mare de Déu, és la celebració del dia 8 de desembre, la\nPuríssima Concepció. Ha anat “passant de moda” com ho han fet molts\naltres actes, la principal missió dels\nquals semblava intentar mostrar la\nreligiositat d’un poble farcit de signes externs, que sense l’actual invasió del trànsit rodat i encara amb la\ntemença del “què diran”, molta gent\nrespectava i hi participava amb més\no menys devoció, fins i tot s’hi podia\nguanyar alguna d’aquelles indulgències concedides pel burgès de torn,\nque per les circumstàncies… solia ser\nel més devot.\nCom una de les festes importants de\nl’any, la nit abans del dia 8 de desembre, festa de la Puríssima, els balcons de les cases devotes i sobretot\nels de les cases benestants mostraven\nrastelleres uniformes de llums de distintes i airoses resplendors clares, en\nespecial de globus, que adornaven els\ncarrers centrals de les ciutats i els\ndonaven un aspecte festiu però sense\nestridències. La gent allargava el\ntemps del passeig nocturn per admirar la profusió lumínica, i en temps\ndels freds secs, aquells carrers fins i\ntot representaven una mena de\nradiadors calorífics ben acollidors i\nsense pol·lució. I la demostració clara\nque aquest signe extern també ha\npassat a millor vida és que aquella\nprofusió lumínica s’expandia en\ntemps de restriccions, però com que\nEsglésia i Estat eren tot u, aquell dia\ni a segons quins carrers, semblava\nque hi havia aparegut, fins i tot, com\nuna mena de sol nocturn...\nAtès que era un dels molts signes\nexterns de la devoció religiosa que esUmostraven sense entorpir el moviment circulatori de la ciutat, fou dels\ndarrers que s’anaren extingint i apagant en el compromís i en la mostra,\nperò com que sempre hi ha qui s’entesta en un costum que no passa dels\nseus drets i en canvi semblen dir-nos,\namb les seves lluminàries encara\nestridents i ja gairebé solitàries, que\nsón més devots que el comú o que\ntenen més temps i diners per perdrehi, perquè el més segur és que la\nVerge ja no hi compta...\nAllò que en el temps florent d’aquest\ncostum féu respecte, eren aquelles\nlluminàries d’espelmes o de carbur\nque sobresortien enmig de boscos i\ncases solitàries, que amb totes les\nseves mancances ens deien que allí\ns’estimava calorosament un costumancestral que havien copsat en la\nprèdica dominical, però sense saber\nexactament el seu sentit. (Ara em ve\na la memòria la dita d’una monja de\ntorn que ens deia: “Lo dijo Blas,\npunto redondo”, i restava tan tranquil·la, com jo ara; però nosaltres,\nnaturalment, ho pensem en català,\nquan acostumem a concretar més i\ndiem: “Això va a missa”, i també ens\nquedem tan amples!).\nÉs de creure que amb el temps i les\nperspectives de caire religiós que ens\nvan empenyent des d’indrets i costums inversemblants, aquestes tradicions s’aniran arrambant cada dia\nmés en llocs privats per no crear un\nbatibull amb allò dels drets humans i,\nsobretot els religiosos, que solen ser\nels més fanàtics i perillosos.6CiutatVIDA ASSOCIATIVA\nSecció dedicada als casals i associacions de gent gran de Girona, com a espai d’intercanvi, de\nparticipació, relació intergeneracional en la vida de la ciutat i com a exponent de cohesió social.\nASSOCIACIÓ GENT GRAN LA UNIÓ DE PONT MAJORÉs important vacunar-se\nAquesta tardor, com totes, es va celebrar un cafè tertúlia informatiu de la\ncampanya sobre la vacuna de la grip.\nLa conferència va anar a càrrec de la\ninfermera Rosa Soler, que va explicar\nels beneficis que reportava a la nostra\nUna de les activitats de l’Associació.\nsalut l’administració de la vacuna de la\ngrip com a mesura preventiva. A la nostres socis l’administració anual de\nnostra edat cal que ens cuidem i la vacuna de la grip com a mesura preseguim els consells dels metges al peu ventiva i de manteniment de la salut.\nde la lletra per tal de millorar la nostra Gràcies a la infermera Rosa per tots els\nqualitat de vida. La infermera Rosa va seus consells.\nexplicar detalladament la diferència\nentre un refredat i la grip: aquesta S’acosta el Nadal\núltima és vírica i es presenta de forma\ndiferent cada any, afectant molt l’apa- Ja tornem a tenir aquí les tradicionals\nrell respiratori i consegüentment la festes de Nadal, amb l’inici dels corresnostra salut. Per tant, recomanem als ponents preparatius per tal de celebrar-Luis Herreraho el millor possible. I què millor que\nestar acompanyats de la família al\nvoltant d’una taula ben parada.\nRecordant temps passats, aquestes\nfestes servien per reunir tot el clan\nfamiliar i gaudir amb la varietat de\nmenges i dolços que generalment es\npreparaven a casa i que tant recordem. Actualment, tot i els canvis de\nla societat de consum, continua viu\nentre nosaltres l’esperit nadalenc, reafirmant els llaços d’amistat i alegria\nAmb aquestes línies voldria felicitar\ntots els meus companys de la revista\n“El Roure”, així com a tots els socis de\nl’Associació de Jubilats La Unió del\nPont Major, i desitjar-vos que passeu\nunes felices festes nadalenques i una\nmolt bona entrada d’any, gaudint,\nsobretot, de salut.GENT GRAN “L’ESPLAI”\nAquest Esplai, per allò de les commemoracions, després de vacances i\nencara no arribada la tranquil·litat de\nl’oci, ja per l’octubre i any rere any,\ncelebra la data de la seva fundació, i ja\nn’han passat vint-i-set, amb un temps i\nunes il·lusions sempre a mig camí de\nles ideals, però conscients que no hi\nha més remei que acceptar allò que\nvingui, que per ara i concretament\naquest octubre, han estat curtes, però\nlluïdes, ja que hi hem assaborit, com\nuna actuació esperada, les habilitats\ndel bon fer del mag i il·lusionista Josep\nLluís Vilarasau, entre altres activitats\nmusicals, etc. Per arrodonir l’any, fins i\ntot el butlletí ha estrenat material per a\nla seva confecció, esperat amb candeletes!\nTambé, amb il·lusió renovada, el membre de Junta Ceferino Bouzo, que des\nde sempre se’n responsabilitza plenament, ens haurà confeccionat un pessebre que sempre sorprèn amb nove-Enric HometFoto: Antoni Culubret\nEl mag i il·lusionista Vilarasau, en plena actuació.tats. També per les festes nadalenques\nhi ha activitats variades que donen to\ndel conjunt del curs.\nLes mostres d’aquestes festes solen\nser la majoria de caràcter artístic,acompanyades sempre per un concert\ndel Conjunt de Flautes Dolces que\nomplen les diades nadalenques amb\nactuacions en infinitat de llocs de gent\ngran, que ja els esperen.Ciutat7VIDA ASSOCIATIVA\nCLUB 60 DE CAIXA TERRASSA DE GIRONA\nCom cada trimestre, vam organitzar\nuna excursió mensual per conèixer\npaís. En cada ocasió, ens acompanya\nla Montse, una guia genial que sap\nrespondre qualsevol cosa que li pregunteu.\nEns vam traslladar amb uns autocars\nmolt moderns, còmodes i espaiosos\nque moltes vegades et fan trencar el\nAl setembre vam fer una visita guiada a\nAltafulla i una bona mariscada a Torredembarra (per llepar-se’n els dits!). A\nl’octubre, una visita al Museu Cau\nFerrat de Sitges, i al novembre, al\nMuseu de la Xocolata de Barcelona i un\ndinar espectacle d’humor a Castelldefels. Finalment, al desembre celebràrem la festa de Nadal juntament amb\nels companys dels clubs 60 de Lleida,\nRubí, Tarragona i Terrassa amb un animat concert de nadales i un bon dinar\nde Nadal a Alcover.\nDe cares al gener, visitarem la Casa\nMuseu de Jacint Verdaguer a Folguero-Maria-Mercè CostaTast de xocolata i beneficis del Cacau al Club 60.les i el Museu de la Indústria del Ter de\nManlleu. Al febrer, anirem al Perelló on\nvisitarem les instal·lacions d’un parc\neòlic, un molí d’oli i el Museu de la Mel\ni les Abelles, on tenim preparada una\ndegustació d’olis i de mel. Al mes de\nmarç, farem una ruta guiada pel Montblanc medieval i una visita al reialASSOCIACIÓ DE JUBILATS I PENSIONISTES DE VILA-ROJAmonestir de Santa Maria de Poblet.\nPer acabar, a l’abril tenim una audiència amb el pare abat de Montserrat,\nque ens fa molta il·lusió. Us animo a\nLes inscripcions comencen el divendres 4 de gener al Club 60 (c/Campcardós, 33) o al telèfon 972 400 625.\nMarcos CanoCelebració del Dia\nInternacional de la gent\nEl dia 1 d’octubre la Llar de Jubilats i\nPensionistes de Vila-roja, per celebrar\nla diada de la gent gran, va fer un acte\nd’inauguració dels tallers i activitats\nque es portaran a terme al Centre Cívic\nOnyar durant aquest curs 2007/2008\nper als socis i sòcies.\nA la presentació hi van assistir cent\npersones que van poder gaudir de\ndiversos tastets de cadascun dels\ntallers proposats: curs de memòria,\ngimnàstica per a gent gran, cante\nrociero, informàtica i un taller monogràfic de costura per a les disfresses\nde carnestoltes. A banda d’aquests\ntastets, també s’han programat per a\naquest any diverses sessions de risoteràpia, un curs de mobilitat quotidiana\ni un taller intergeneracional per promoure un espai d’interrelació entre avis\ni néts.Preparació del taller monogràfic de costura per a les disfresses\nde carnestoltes.Després de la participació en els diferents tastets que es van oferir, la diada\nes va acabar amb un berenar on elssocis i sòcies van poder gaudir plegats\nde la jornada on van ser els autèntics\nprotagonistes de la festa.8CiutatVIDA ASSOCIATIVA\nASSOCIACIÓ DE GENT GRAN “ONYAR-MONTILIVI”Josep MajóEl XV aniversari\nEl passat 20 de juliol vàrem celebrar el\nquinzè aniversari del nostre centre,\nconjuntament, l’Associació de Gent\nGran i la de Veïns de Montilivi.\nÉs un temps prou considerable per\ndemostrar la vitalitat d’unes institucions i l’arrelament que tenen dintre la\nnostra societat, però per aconseguirho han fet falta tot un seguit d’activitats\ni serveis, que responguessin a les\ndemandes de tots els implicats i això\nha estat la preocupació essencial dels\nresponsables que s’han succeït al llarg\nde tots aquests anys, per tant el mèrit\nés de tot un col·lectiu, que es pot sentir orgullós de la fita aconseguida.\nPer commemorar-ho vàrem celebrar\nuna festa amb un programa establert,\nque va permetre gaudir de tot un seguit\nd’actuacions molt agradables per a\ntots els assistents:\nprimer, el reconeixement públic a dues\npersones per la seva aportació al\nvoluntariat al llarg del quinze anys com\nsón en Blas Rubio, de l’Associació de\nVeïns de Montilivi, i d’en Martí Bautista,\nde l’Associació de Gent Gran Onyar,\nals quals es va lliurar una figura feta\nper Domènec Fita. A continuació, va\ntenir lloc un espectacle semiprofessional de danses clàssiques i contemporànies a càrrec de les escoles Cont\nClass, Avança i Itzà, que varen delectar\nel públic assistent, més de 135 perso-A l’esquerra, actuació de ball a la festa de la celebració del XV aniversari. A la dreta, un moment del reconeixement públic a Blas Rubio.nes, per la seva execució i bellesa\nvisual. Va ser, senzillament, espectacular. Seguidament, la desfilada de vestits\nde paper, que al nostre casal ja és un\nclàssic, atès el temps que fa que s’hi\ndediquen i la qualitat amb què es treballa és un referent en aquesta matèria,\nval a dir que una vegada més varen ser\nespectaculars, a les nostres modistes\nno els falta mai l’esperit de creació i\nPer descomptat no hi podia faltar elESPLAI DE LA GENT GRAN DE SANT NARCÍS\nEn aquest últim quadrimestre de l’any,\nl’esplai ha programat les activitats que\nfiguren habitualment al nostre calendari: sardanes i dansa, manualitats\nartístiques, gimnàstica de manteniment, tai-xi, i els clàssics cursets de\nlabors de la llar i artesania, punt,\nmacramé, brodat, punt de creu… etc.\nTambé s’han programat sortides: el\nmes de setembre vam visitar, durant\ncinc dies, les terres de Jaén i Córdoba,\ni el mes de novembre vam fer una\nexcursió per Vic, el santuari del Far i\nRupit.Per celebrar el Nadal, un dels principals actes que s’ha organitzat és el\ndel dia 20 de desembre a les 16:30\nhores: el repartiment de 110 lots que\nes sortejaran entre tots els nostres\nsocis. La vetllada s’amenitzarà amb\nuna cantada de nadales a càrrec del\nEl dia 22 de desembre celebrarem el\npre-Nadal a la sala de festes Bogart,\namb un gran dinar de Nadal i tot\nseguit ball. A la tarda tindrem un\nsubstanciós berenar i un espectacle\nnadalenc.sopar, el pastís d’aniversari, el petit\ndetall per als assistents i el ball amb\nTambé hem de ressaltar la presència\ndel director general d’Acció Ciutadana\nde la Generalitat i de la regidora de l’Ajuntament de Girona, M. Àngels Freixenet, que en nom dels seus estaments\nvaren voler donar testimoni i relleu a la\nJosep CasalsImatge de la Mare de Déu del Far.\n(Foto: Josep Casals)Ciutat9VIDA ASSOCIATIVA\nCLUB SANT JORDI DE GIRONARosa CanudasEl Club Sant Jordi de Girona de\nla Fundació Viure i Conviure de\nl'Obra Social de Caixa Catalunya\nha iniciat el curs amb els tallers\nde sempre: coral, memòria, gimnàstica, playback, escacs...; i\ntambé alguns de nous: ioga, per\nprendre consciència del cos i\nalliberar tensions; dibuix i pintura, perquè els qui tenen vocació puguin expressar el seu\npotencial per mitjà de la creació\nartística; manualitats, per cultivar la paciència i la motricitat\nfina, així com per donar corda a\nla imaginació dels nostres usuaTríptic dels Cursos per a Cuidadors de persones dependents.\nris... D’altra banda, volem parlarvos també de nous projectes que molt amb una durada de 24 hores que ofe- web www.caixacatalunya.es\naviat s’engegaran, com és la informà- reixen unes orientacions bàsiques /viureiconviure, al telèfon 902 400 973\ntica, i animar-vos que us apropeu al sobre què és la dependència, a quins o, si ho preferiu, podeu apropar-vos al\nclub per informar-vos sobre els cursos reptes s’enfronten els cuidadors no c/ Santa Eugènia, 189, on us atendrem\nprofessionals (sobretot els familiars) i encantats!\no tallers que us puguin interessar.\nSi anem més enllà, volem també infor- què poden fer per contribuir a la millora Finalment, i ja per acabar, des del Club\nmar-vos sobre una sèrie de cursos de la qualitat de vida, tant de la persona Sant Jordi de Girona i també de part de\nendegats per la Fundació Viure amb la que atenen com d’ells mateixos. la Fundació Viure i Conviure, ens plau\nfinalitat de donar resposta a una realitat Aquests cursos són presencials i s’han dirigir-nos a tots vosaltres per tal de\nsocial que afecta milers de famílies: la dividit en quatre blocs segons les tipo- desitjar-vos unes bones festes! I un\ncura de persones en situació de logies de dependència i dels col·lectius últim anhel: en aquests darrers dies de\ndependència. Una de les primeres con- específics afectats: persones grans l’any, aprofiteu per reflexionar sobre tot\nseqüències de l’aprovació de la Llei de dependents, persones amb discapaci- allò que hem aconseguit en aquest any\ndependència és la necessitat de formar tat motora i física, persones amb tras- que se’n va, i sobre el que ens agradaels cuidadors, tant els professionals torn mental greu, persones amb disca- ria assolir en aquest que s’acosta...\ncom els qui no ho són. És per això que pacitat intel·lectual. Els cursos són grala Fundació Viure i Conviure, juntament tuïts i es duen a terme al Club Sant\namb l’IL3-UB, han preparat uns cursos Jordi; podeu informar-vos a la pàgina BON NADAL I FELIÇ ANY NOU.ASSOCIACIÓ DE GENT GRAN DEL BARRI VELL\nEl passat mes d’octubre a l’Associació vam\npoder gaudir d’un concert de piano a càrrec de\nla jove pianista Eva Casadevall i Ayats. L’Eva,\nque té 16 anys, estudia 1r de batxillerat en el\nCol·legi Montessori i fa sis anys que toca el\npiano, va delectar-nos amb una selecció de\npeces de gran sensibilitat i des d’aquí volíem\naprofitar per agrair-li que de manera desinteressada ens oferís un inoblidable concert. Ens quedem amb les seves paraules, “m’encanta tocar\nel piano i el que més m’agrada és veure que els\naltres també en gaudeixen”.\nUn moment de l’actuació d’Eva Casadevall.Imma d’Espona10Ciutat\nOPINIÓReflexions sobre el gegant groc, extretes del llibre de l’escriptor\ni economista Ramon Tamales El siglo de China (Planeta)\nper Francesc PararolsLíders del segle XXI. Amb uns\n1.350 milions d’habitants\nconformen el mercat potencial més gran del món. El futur és seu.\nEstan recuperant la posició preeminent que ja van tenir en el passat. Així\nho va expressar en el seu temps Napoleó: “Quan la Xina es desperti el món\nUna economia imparable. El canvi\npolític i social que estan vivint va néixer el 1978, amb les anomenades\nQuatre Modernitzacions de Deng\nXiaoping: agricultura, indústria,\ndefensa i ciència i tecnologia. Ell va\nser qui va sentenciar que “tant se val\nque el gat sigui blanc o negre, sempre\nque caci ratolins”. I no es va equivocar.\nAmb el seu desenvolupament actual,no més enllà del 2020, serà la primera\npotència econòmica del planeta.\nGrans contrastos. Els gratacels imponents de Shangai i les mansions fastuoses dels afores de Pequín conviuen\namb l’edifici de Mao Zedong a l’entrada de la Ciutat Prohibida, davant\nde la plaça de Tienanmen i també\namb retrats d’ell als pobles. Fins avui\nhan estat capaços de viure compartint dos sistemes econòmics; de conviure-hi empreses públiques i privades, de permetre en part el comerç\nlliure... I el país no solament aguanta,\nsinó que prospera.\nEl gran dubte és cap on tirarà el partit comunista d’ara endavant, amb\nels seus més de seixanta milions d’afiliats.▼ CARTESLa mobilitat a Girona\nPer a nosaltres és un goig poder-nos dirigir a vostè amb\nassiduïtat, però potser és massa espaiada, perquè són tantes\nles insinuacions o detalls a suggerir-li, que en repartir les nostres inquietuds en tres vegades per any, fins i tot les idees\nse’ns esfumen pel camí, ja que quan ens toca contar-li aquelles preocupacions, resulta que tampoc hi estem tan animats,\nperquè també notem que uns detalls que podríem dir “flagrants”, resten a l’espera que el temps els passi per alt i, naturalment, qui dies passa, anys empeny. Ara bé, si ens hem tornat a animar és perquè tothom sap que les eleccions tenen\nun poder persuasiu que convoca l’objectiu i hi apunta dret,\nmotiu pel qual, amb l’esperança que ja les tenim al damunt,\nens volem repetir en dos casos ja suggerits en anteriors\nnúmeros d’El Roure. Un és el del pas de vianants de la plaça\nPoeta Marquina a la ronda Pare Claret, molt ben senyalitzat\nperò impossible de creuar per minusvàlids o fins i tot per gent\ngran amb carret de la compra, o pels cotxets de criatures, etc.\nEns seria fàcil parlar d’altres temes, però el segon cas queapuntàvem és el de la Torre Marcota, Torre de les Aigües i\ncarrer Rocacorba, que també té raons senzilles i clares. Però\nja que som en temps de festes i vigílies de reflexió, bo serà\nque la gent gran li donem un vot de confiança i el nostre agraïment pel carnet del transport municipal que ofereix mobilitat i\nestalvi a molts afectats, i estem convençuts que és la millor\nsolució que la seva corporació ha ofert sense discriminació\nde cap mena. Però és de creure que si s’estan incorporant\nnous i còmodes vehicles, és precisament per anar suprimint\nels vells, perquè amb el sistema de decantament a la dreta de\nles entrades i sortides, són una facilitat i un descans per a la\ngent que en té necessitat. Ara bé, això sempre que els conductors compleixin amb l’”amabilitat i obligació” de fer-ho\nfuncionar, perquè són comptades les vegades que amb l’excusa de presses o per poca consideració, s’ho passen per\nalt. I tanta falta com ens fa! Agraïm l’oferta i agrairíem encara\nmés si se’ls advertís de tant en tant que estan transportant\npersones amb dificultat concreta de mobilitat i poca lleugeresa…\nEnric Homet i RomàCiutat11OPINIÓLa tardor\nuan la tardor arriba, l’any\nes va fent vell. És per això\nque aquesta estació té un\naspecte ombriu i malenconiós.\nLa naturalesa arriba llavors a la fi\nd’una llarga jornada de treball i li\nAl començament de la tardor es cull\nel raïm. És l’època de la verema, tan\nalegre i moguda amb els cants i rialles dels veremadors i amb el tragí\nde carros, mules i portadores.\nTambé es cullen aleshores algunes\npomes i peres.\nDesprés el camp es va adormint. Les\nfulles dels arbres es tornen grogues\ni cauen a terra. Els ocells emigren a\nl’Àfrica. L’hivern s’atansa, la pluja\nfreda i persistent ens l’anuncia. Tardor és serenor d’esperit, l’aire fresquet de la nova estació ens alleugera els pols. Els tons insuperables\ndels marronosos de la natura ensQfan entendre com n’és de bella. La\nFageda d’en Jordà és la millor època\nper gaudir-ne. Les aus migratòries\ncreuen el cel fent parada als nostres\naiguamolls cap a destins més càlids.\nEls boscos es vesteixen de tons\ngrocs, vermells i taronja, ja que lesfulles de molts arbres agafen colors\nde foc. La tardor és tot un espectacle! Els boletaires esperen l’arribada\nde la tardor. Mentre dura el fred, la\ncastanyera es guanya la vida.\nJoaquima de InésPer al meu amic Zacarias Hurtado Franco\nFa pocs dies ens va deixar en\nZacarias.voreres i al final la dràstica solució\nde les pilones.\nEn Zacarias va defensar sempre el\nEl vaig conèixer fa 35 anys, que\nmillor per al Pont.\nés el temps que fa que jo visc en\nHa pogut veure posar en marxa el\naquest estimat barri del Pont\ndispensari, el nou centre cívic, la\nMajor. La seva barberia era el\nbiblioteca que porta el nom de\npunt de trobada de clients i veïns,\nJust Casero, amb qui havia estat\nja que en Zacarias era un referent\ntan vinculat en els primers temps\nal Pont Major, barri que estimava\nde l’Associació de Veïns. Sempre\ni amb el qual al mateix temps es\nse’l podia veure en una taula de\ncomprometia, dedicant el temps\nl’entrada de la biblioteca, llegint\nque podia a totes les entitats que\ndiaris i buscant articles que fessin\nhi havia i hi ha al Pont Major.\nreferència al Pont Major. Era el\nVetllava constantment perquè tot\nFoto: Ángel Berna vigilant “honorari” del barri.\nanés bé. Va ser un dels fundadors\nS’havia guanyat a pols el respecte\nde l’Associació de Veïns, va estar vinculat al Pontenc, i l’estimació de tots els veïns i de tota la gent dels\nla comissió de festes, Donants de Sang, Patronat de voltants que el coneixia.\nla Vellesa, Associació de Jubilats “La Unió”, i va Zacarias, no t’oblidarem.\ndeixar constància del seu treball ben fet. Recordo la\nseva lluita contra la problemàtica que temps enrere\nPresident de l’Associació de Jubilats\nva comportar l’existència de fins a tres discoteques\nLa Unió de Pont Major\nal Pont Major, el tema de l’aparcament sobre les12Ciutat\nNADALEl Nadal en un centre geriàtric“Per Nadal cada ovella al seu\ncorral”... Aquesta dita tan\nconeguda i popular entre la\npoblació en general reflecteix a\ngrans trets el desig que una gran\nmajoria de persones ens agradaria\nviure per les festes nadalenques, és a\ndir, estar rodejat dels nostres, de la\nDoncs, com la gran majoria, els residents d’aquest centre esperen el\nNadal amb alegria, ja que segurament podran compartir aquests dies\namb la seva família, i passar un o més\ndies a casa dels fills, germans, nebots\nDes del Centre Geriàtric Maria Gay\ntenim per objectiu aconseguir unes\nbones festes nadalenques per als\nnostres residents i intentar en la\nmesura que sigui possible que les\nil·lusions i desigs de cada persona es\nPer als residents, germanes religioses\ni professionals del centre, les tasques\nnadalenques comencen uns dos\nmesos abans, ja que tots plegats planegem el disseny i elaborem la decoració de tot el centre, i cada persona\naporta al seu gra de sorra. Les persones de cada planta i servei del centreA dalt,\nReis Mags de\nCentre.Fotos: Arxiu del centre Geriàtric Maria Gay de Gironafan la decoració segons una temàtica\n(els Reis, el Naixement, el cagatió, el\nNadal modern i l’Anunciació), utilitzant diferents tècniques de pintura i\ndibuix, mètodes creatius i artesanals... També dediquem una part del\ntemps a dissenyar i crear les felicitacions de Nadal que s’enviaran a la\nfamília, amics i altres institucions. I a\nplanificar i organitzar el programa\nde Nadal, i ens posen en contacte\namb diferents casals, escoles, corals,\nfundacions... perquè ens facin alguna\nactuació en el centre, en especial per\nal dia de la festa familiar que cada\nany se celebra per aquestes dates.\nDins del programa de Nadal oferimdiverses activitats musicals, teatrals,\nreligioses, familiars... Moltes d’aquestes activitats es poden portar a terme\ngràcies a la col·laboració de moltes\ninstitucions de la província de Girona\nque ens ajuden a fer un Nadal més\nbonic i agradable per als nostres residents.\nDe part de la comunitat de religioses,\ntreballadors i residents del Centre\nGeriàtric Maria Gay us volem desitjar\nun bon Nadal i feliç any nou 2008.\nMarta Paradas Serra\nCentre Geriàtric i Sociosanitari\nMaria Gay de GironaCiutat13NADALEl Nadal a l’Annexa Joan Puigbert\nadal, paraula màgica que\nens encamina a repensar,\nreflexionar i prendre unes\ndecisions que sortint del cor ens\nportin a fer unes coses BONIQUES\n(per fora i sobretot per dintre) per a\ntothom, en què ens trobem tots\nacollits per la seva escalfor que ens\nempeny a l’alegria d’aquestes festes\nAmb aquesta premissa l’escola cada\nany pensa una activitat per començar bé el Nadal… i per què no fer\nuna festa implicant-hi a tota la gent\nque ens envolta... el barri que tots\nsentim tan nostre?\nEn un “dit i fet” ens vam posar en\ncontacte amb tota la gent del\ncarrer per demanar el seu pati… i\nquina va ser la nostra sorpresa\nquan no solament ens oferiren\nl’espai sinó la seva total implicació\nen l’adornament i en el que fes\nfalta… i va arribar així el dia\nassenyalat en què la representació\ndel pessebre vivent fou un gran\nAquesta fou una de les diferents\nactivitats que l’escola va encetar\ndurant les festes del Nadal.\nParal·lelament a aquesta activitat\ntambé es va recollir menjar i\nmedicaments per enviar a tota\naquella gent que no té la mateixa\nsort que nosaltres i era necessari\nEn resum, l’escola veu el Nadal com\nuna festa en la qual hem de tenir\nl’ull obert per tal de reflexionar i\ntreballar sobre aspectes com:N✔ El consumisme (saber molt bé allòque és necessari)\n✔ El malbaratament (quan hi hamolta gent que no té el necessari\nper poder viure)✔ Saber compartir i posar-nos a lapell dels altres.\n✔ Ser crítics amb nosaltres mateixos\ni amb els que ens envolten.\n✔ Ser solidaris en tot moment.\nAmb tot això formar persones integrals amb cap (que sàpiguen pensar)\nmans i peus (capaços de fer) i cor\n(ple de bons sentiments).\nL’Escola Annexa creu fermament\nque moltes vegades “el cor té raons\nque la raó no sap”. Bon Nadal a\ntothom!Diversos moments del pessebre\nvivent del Nadal 2006. Fotos:\nEscola A.J.P.14EntrevistaMaruja Arnau\nUna instructora de la Sección Femenina, guanyadora de premis\nliteraris i editora d’una dotzena de llibres que ella mateixa paga\nLa Maruja Arnau i Guerola va néixer a Xàtiva, però als set anys va\nvenir a viure a Girona on estava\ndestinat el seu pare. Aquí va cursar els estudis al Col·legi de les\nDominiques de l’Anunciata i més\ntard va fer diversos cursos d’educadora d’educació física, i va\nactuar com a instructora de la\nSección Femenina i va exercir com\na tal en diversos centres docents.\nLes seves aficions musicals la portaren a organitzar i dirigir cors de\njoves que assoliren els primers\npremis provincials. També va ser\nregidora de premsa i de joventut i\nsecretària provincial de l’esmentada organització. A més, la\nMaruja ha guanyat diferents premis literaris, ha escrit contes,\nreportatges i guions radiofònics.\nPer últim, ha publicat una dotzena\nde llibres sobre els pobles de les\ncomarques gironines, que ha\npagat de la seva butxaca, i ha fet\nde coordinadora de tres volums\nsobre la dansa popular.\n- Maruja, et penedeixes d‘alguna\ncosa en la teva vida?\n- No... Bé, de l’única cosa que em\npenedeixo és d’una assignatura que\nm’ha quedat pendent.\n- Quina assignatura tens pendent?\n- Aprendre a tocar el piano. El meu\npare era massa exigent i ho vaig\n- Que era músic, el teu pare?Fotos: Jordi S. Carrera- Sí; era el director de la banda militar.\n- I tu no vas dirigir mai res?\n- Sí; vaig organitzar i dirigir un cor\ndel que llavors anomenàvem “flechas” i de nenes de la Casa de la\n- On cantàveu?\n- A tot arreu. Les nenes cantaven\ntan bé que ens concediren el primer\npremi en diverses actuacions. Sempre teníem l’obligació de cantar una\npeça de lliure elecció que fos pròpia\nde la regió que representàvem. Fins\ni tot l’any 1942 el cor de la Sección\nFemenina, dirigit pel mestre Francesc Civil, va guanyar el premi\nnacional a Madrid amb la sardana\n- Us donava alguna consigna la\nPilar Primo de Rivera?\n- Sí; que quan representéssim danses\nfolklòriques tinguéssim en compte\nl’autenticitat del vestuari i fóssim\nfidels en la seva interpretació.- Què més vas fer de jove?\n- Des de petita m’agradava llegir i\nescriure i fins i tot feia guions sobre\ncontes que llegia en públic i feia\narranjaments per escenificar a\nl’hora del pati. Després com a regidora de premsa de la Sección Femenina cada setmana em donaven\nmitja hora d’emissió a la ràdio i\nfèiem guions... Res de política! Eren\ntemes culturals i alguna vegada jo\nescrivia un diàleg que interpretàvem davant del micròfon.\n- Recordes amb qui els interpretaves?\n- Sí; amb la Carme Delgado, la\nMaria Carreras, la Jani Mercader i\naltres que ara no recordo. Jo feia la\nveu de dona vella i també de criatura petita, segons convenia.\n- Has guanyat algun premi amb els\n- Sí; vaig guanyar els premis de\nreportatges Ciutat d’Olot tres oEntrevista15“Des de petita m’agradava llegir i escriure i fins i tot\nfeia guions sobre contes que llegia en públic”quatre anys seguits. El primer va ser\nun guió radiofònic i com que a casa\nno teníem telèfon me'n vaig assabentar anant per la Gran Via quan\nvaig sentir per ràdio que una tal\nMaruja Arnau havia estat guanyadora... Vaig anar corrent a casa i la\nmare em va dir: “Corre! Vés a una\npastisseria que ho hem de celebrar”.\n- Et van donar diners?\n- Sí; em van donar tres mil pessetes.\n- I què en vas fer?\n- Les vaig entregar a la mare i, com\nque ella ja estava tipa de sentir-me\ndemanar una màquina de retratar a\nles amistats perquè me la deixessin,\nme la va comprar.\n- Sobre quins temes eren els\n- Un d’ells es titulava L’Empordà,\ncau de goges\n- Bruixes a l’Empordà?\n- I tant! No et recordes de les bruixes de Llers?“He pagat totes les\nedicions, menys les de les\ndanses populars que van\nanar a càrrec d’una\n- Ah, sí... Algun altre premi?\n- Sí, per un llibre sobre Xàtiva que\nera de lectura infantil... A més vaig\nser finalista dels premis convocats\nper la Colla de Cassà amb un treball\nsobre la comarca de la Selva als\n- Sí; també vaig guanyar un premi\namb el treball titulat “Una xacra de\ntot temps sobre el rellotger de Creixell”. A més vaig ser finalista d’un\nconcurs de reportatges, organitzat\npel diari Arriba amb un treball sobre\nl’abat Oliba. També vaig guanyar un\nconcurs convocat amb motiu de lesFestes de Cultura Pompeu Fabra\namb un treball sobre la comtessa\nErmesenda. El premi me’l va entregar l’abat de Montserrat.\n- Has fet algun llibre?\n- Sí; una dotzena i encara n’estic\nescrivint un altre dintre la col·lecció\nsobre pobles gironins. El primer va\nser una recopilació de tots els premis literaris que havia tingut. Després un altre sobre Jafre i la Font\nSanta que va agradar molt al rector,\nmossèn Joan Seriñà, i a la gent del\npoble. Després em vaig dedicar a la\ncol·lecció sobre els pobles gironins...\n- Quins van ser els primers pobles\nque vas publicar?\n- Els de la comarca de la Cerdanya\nperquè deien que passarien a la\nprovíncia de Barcelona i jo volia que\nsabessin que eren gironins.\n- Quants pobles has fet, en total,\nsobre aquest tema?\n- He fet set volums i ara vaig pel16EntrevistaA RAIG!A dalt, una fotografia de\nla banda militar que\ndirigia el seu pare.vuitè. Serà el primer dedicat al Baix\nEmpordà i serà el més complicat\nperquè té antics municipis que s’han\nfusionat com els que ara tenen el\nnom comú de Forallac o els de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de\n- Els has escrit tota sola?\n- Sí, tots, menys els de les danses\npopulars. Jo ja tenia recollides moltes dades, proporcionades per la\nSección Femenina i, a més, fèiem un\nequip amb el mestre Francesc Civil,\nassessor de música; Josep Maria\nFigueras, assessor de danses; Josep\nPerpinyà, dibuixant, i amb la\ncol·laboració de Pilar Compte,\nAssumpció Illa, Maria Domènech i\nConrad Alegret. Jo feia de coordinadora.\n- Tots en català?\n- I qui és el que paga les edicionsd’aquests llibres?\n- Una servidora les he pagat totes,\nmenys les de les danses populars\nque van anar a càrrec d’una associació folklòrica que havíem format.\nLes altres edicions les vaig pagant\njo, de mica en mica.\n- No cobres drets d’autor?\n- No, perquè són llibres d’història...\nSi fossin de novel·la o poesia llavors\nsí que cobraria.\n- I te’n surts econòmicament,\n- Últimament em costa més recuperar les despeses perquè s’ha encarit la\nimpremta i, a més, internet ens fa\nmolt mal perquè abans els estudiants\ncompraven els llibres, però ara\nentren a l’ordinador i hi troben totes\nles dades que volen. És clar que passa\nque a vegades les dades no són exac-- Una flor?\n- El clavell.\n- Un color?\n- El blau.\n- Un llibre?\n- Les obres d’en Pla.\n- Una pel·lícula?\n- Un actor?\n- La Concha Velasco, que interpretava aquesta pel·lícula.\n- Un papa?\n- Joan Pau II.\n- Un rei?\n- El que tenim.\n- Un futbolista?\n- L’Arnau que va ser porter del\n- Divorci, sí o no?\n- El fet més agradable de la teva\n- Són molts...\n- Què hi ha més enllà del cementiri?\n- M’has dit alguna mentida en\n- Moltes gràcies, Maruja!tes i o són poc exhaustives...\n- I no reps cap subvenció tampoc?\n- Sí, la Diputació dóna al màxim\ndues-centes mil pessetes per edició,\nperò si tens en compte les despeses\nde viatges, fotografies, impressió,\netc. encara et queda per pagar una\nquantitat molt respectable d’euros...\n- Caram, Maruja! Jo et donaria ara\nmateix la Creu de Sant Jordi.Pere MadrenysConsell G.G.17Serveis a la gent gran\na molt de temps que demanàvem ajudes i empares\ncap als grans que ho necessiten, principalment persones soles i\namb greus dificultats per cuidar-se,\nja que les prestacions al domicili són\nuna alternativa clara a la residència i\napostàvem pels serveis des de l’òptica de l’usuari, per apropar-los a\ncasa i als entorns habituals de la seva\nvida, perquè és moralment un acte\nde civisme auxiliar-los.\nÉs evident que no estàvem sols en\naquests virtuals requisits, ja que gràcies a la bona voluntat i sensibilitat\ndels serveis socials de l’Ajuntament,\nno escatimant esforços morals i\nmaterials, i fent-se ressò del clam\npopular, es porten a terme i s’ofereixen diferents ajuts de què molts\nNosaltres, també des de la nostra\nòrbita, hi hem aportat el nostre gra\nde sorra, cooperant, demanant, rei-Fvindicant i assessorant amb experiència i oferint sortides concretes\ndes del nostre àmbit.\nBreument exposaré els serveis que es\n●Servei de cura de la llar. Manteniment de la neteja del domicili i de la roba.●Servei de teleassistència.\nCaràcter preventiu, de suport i\nassistencial.●Servei d’àpats a domicili amb\ndietes adequades segons prescripció mèdica.●Servei d’ajuts tècnics i assessorament per a la seva utilització.El mes d’octubre s’ha iniciat un curs\nde formació i suport de cuidadors de\npersones amb dependència ambl’objectiu que els cuidadors qualificats puguin atendre físicament i\namb garantia els malalts dependents.\nHi ha hagut un creixement important d’usuaris del Servei d’Atenció a\nla Gent Gran en els darrers anys\nespecialment pel que fa a la teleassistència i s’espera créixer més arran\nde l’aplicació de la llei de dependència.\nEl total d’usuaris del Servei d’Atenció\na la Gent Gran l’any 2006 va ser de\n672. El primer semestre de 2007 han\nestat 833, cosa que representa un\ncreixement del 24%.\nLes persones que ho necessitin han\nd’adreçar-se als serveis socials d’atenció primària de l’Ajuntament.\nTot i quedar molt camí per recórrer,\nperò millorant progressivament com\ns’està fent, en el futur podrem arribar a la proesa de la meta desitjada.\nNarcís Amagat▼ CARTES AL DIRECTOR\nSr. Director de la revista El Roure,\nSóc lectora de la revista que vostè dirigeix i el felicito per\nla iniciativa i també el contingut, però hi ha un parell de qüestions que voldria comentar-li, ja que jo sóc una persona a qui\nno li agrada que li quedi res dins el pap. Anem per feina. En\nprimer lloc, quan vaig veure la composició de la Junta em\nvaig dir: aquests senyors són uns “masclistes”, tots homes i\nnomés una dona. Vaja, que allà només deu opinar el gènere\nmasculí. I ara que s’ha demostrat que la dona és tan capaç o\nmés que l’home!\nUna altra qüestió: els col·laboradors es repeteixen, varien\nels entrevistats, algun reportatge nou, però en general ja saps\nquè trobaràs. Manca al·licient per tenir ganes de llegir el “nou”\ncontingut, que en realitat és un calc del número anterior.\nTambé crec que la freqüència de sortida és minsa. Ja sé que\nés difícil tirar endavant una revista però si s’envoltés de\ncol·laboradors més dinàmics potser es podria oferir no solament més varietat sinó també una periodicitat més curta d’edició.Espero que no li dolgui el meu comentari però crec que la\n“seva Junta” necessita un “toc” de modernitat i diversitat.\nReitero la felicitació per la tasca que sé que és feixuga i l’animo a perseverar i ampliar els continguts, si més no variarlos una mica.\nAtentament, una persona de grans inquietuds.\nGirona, 17 d’octubre de 2007NOTA DEL CONSELL DE REDACCIÓ D’EL ROURE:\nAgraïm a la Sra. Àngela Ferrer els seus suggeriments pel\nque fa a la composició del Consell, i també respecte a la conveniència de renovar el contingut de la revista i li proposem\nparticipar en el futur en les nostres reunions.\nConsell de redacció d’El Roure18Qualitat de vida\nESPAI DE SALUTSabeu... la setmana passada...\na setmana passada, del 12\nal 17 de novembre, es va\ncelebrar, a Girona, la Setmana del Cor. Aquesta setmana està\npromoguda per l’Associació Gironina de Prevenció i Ajuda a les\nMalalties del Cor (Gicor), i casualment va coincidir en el temps i en\nl’espai amb la celebració del Dia\nMundial de la Diabetis, el dimecres\n14 i el dissabte 17, promogut per\nl’Associació de Diabètics de les\nLa gent de Gicor, amb la col·laboració dels estudiants de l’Escola d’Infermeria de la UdG i de l’Equip\nMunicipal de Promoció de la Salut\nde l’Ajuntament de Girona, van\nposar una taula informativa a la\nplaça Miquel Santaló on es mesuraven les tensions arterials gratuïtament, es donava informació sobre\nles malalties del cor i també sobre\nl’associació... També van fer moltes\naltres activitats com xerrades, conferències, concerts i fins i tot una\npedalada popular i una caminada\npopular.LPerò, el que potser voleu saber és...\nd’on he tret tot això que us\nDoncs bé, la casualitat... Com ja\ndeveu saber, a la nostra edat i de fet\na totes les edats, és recomanable fer\nalgun tipus d’activitat física diàriament. Jo, cada dia, comparteixo una\ncaminada amb la meva dona i, el\ndilluns dia 12 de novembre, com\nque volíem passar a veure uns\namics, aquesta caminada ens va\nportar a passar per la plaça Miquel\nSantaló (al costat de l’Hotel Carlemany).\nAllà, ja d’un tros lluny, vam veure\nuna gran vela vermella i amb la\ncuriositat ben encesa ens hi vam\napropar. A mesura que ens hi apropàvem, vam anar veient que allà\ndins hi havia gent de totes les edats,\nde fet, hi havia molta gent. Quan ja\nhi vam ser, vam veure que fins i tot\nhi havia un grup de nois i noies amb\nMirant i tafanejant... vam veure que\ns’anunciava la Setmana del Cor i\nQuan no feia pas ni mig minut que\nérem allí palplantats com dos\nestaquirots, una noia molt eixerida ens va preguntar si ens\nvolíem mirar la tensió arterial.\nDavant d’aquell somriure cordial, l’avantatge del preu, gratuït, i com que mai és sobrer\nfer un control, vam posarnos-hi.\nEns van demanar l’edat, el\ntipus de dieta que fèiem,\nsi practicàvem algun\ntipus d’activitat física, si\nérem fumadors o exfumadors i... finalment\nens van mesurar la\ntensió arterial. Quina\nsorpresa! Resultaque estàvem molt bé tots dos.\nDesprés ens van oferir la possibilitat\nde fer un petit joc que consistia que\nagafessis una cartolina de colors on\nhi havia una pregunta sobre el cor i,\ntant si la contestaves bé com si no,\nt’oferien molta altra informació i hi\nafegien díptics, tríptics, explicacions\nmolt clares i comprensibles i... una\nEl dimarts hi vam tornar a passar i\ntambé el dimecres, dia que ens vam\nendur una bona sorpresa, quan vam\nveure que a més de tenir la possibilitat de mirar-nos la tensió també\nens podíem mirar la glucosa en\nsang, i com que ja sabeu que la\nmeva dona és diabètica...\nAllí, aquelles noies tan eixerides ens\nvan informar que el dimecres era el\nDia Mundial de la Diabetis i que per\naixò hi havia l’Associació de Diabètics de les comarques gironines, i\nnosaltres sense saber-ho...\nDurant tota la setmana hem anat\npassant per la plaça, hem fet noves\namistats i n’hem retrobat de velles, i\na més a més hem anat tenint l’alegria que no hi havia mai res que\nsortís alterat... De fet, ens cuidem\nBé, tot això m’ha fet pensar i reflexionar. Durant aquesta setmana he\nrebut consells de salut, informació,\nun tracte excel·lent, he conegut\ngent molt trempada i coses que no\nsabia que existissin a la meva ciutat.\nCrec que està bé que les associacions gironines col·laborin entre\nelles i que es donin a conèixer i,\ntambé, que l’Ajuntament promogui\naquest tipus d’activitats, ja que són\ndivertides, informatives i positives\nper a la gent i per a la ciutat.\nAprofito l’última línia per desitjarvos: Salut, bon Nadal i bon any nou!\nEMPSAQualitat de vida19GASTRONOMIACanelons de llagostins i bolets\nIngredients per a 6 persones / Preparació: 1 h i 10 minunts\nPREPARACIÓINGREDIENTS:1r. Fer bullir les làmines de canelons\nen molta aigua lleugerament salada\nel temps indicat pel fabricant. Quan\nestiguin cuites, col·locar-les en un\nrecipient amb aigua freda per tallar\nla cocció i estendre-les sobre un drap\n2n. Sofregir la ceba picada en una\npaella amb dues cullerades de mantega durant cinc minuts. Afegir-hi\nels bolets nets i trossejats i sofregir\ndurant uns instants. Afegir-hi els llagostins pelats i coure tres minuts\n3r. Retirar de la paella els llagostins\nmés bonics per decorar, posar el conyac, flamejar i deixar reduir. Retirar\ndel foc, barrejar amb la salsa beixamel i salpebrar. Emplenar els cane-18 làmines de canelons\n½ kg. de llagostins\n● 250 g. de bolets\n● 5 cullerades de mantega\n● 1 got de brou de peix\n● 3 cullerades de farina\n● 1 copa de conyac\n● 1 tassa de salsa beixamel\n● 50 g. de formatge ratllat\n● Sal i pebre\n●lons amb aquesta mescla.\n4t. Preparar una salsa beixamel lleugera coent la resta de la mantega\namb la farina i el brou de peix calent.\nPosar-ne una mica en un bol pel\nforn, col·locar els canelons a sobre,\ncobrir amb la resta de la salsa, tirarhi el formatge ratllat i gratinar lleugerament. Decorar amb els llagostins\nque havíem separat al principi.Magret d’ànec amb salsa de cireres\nIngredients per a 4 persones / Preparació: 35 minunts\n● 4 cullerades de melmelada\n● 1 got de vi (“Oporto”)\n● el suc d’una taronja\n● la pela ratllada d’una taronja\n● 1 cub de brou\n● 1 dent d’all\n● 2 cullerades d’oli d’oliva\n1r. Salpebrar els magrets i fer uns\ntalls profunds a la part del greix.\nDaurar-los en una paella molt\ncalenta, sense gens d’oli, amb la part\ndel greix cap avall durant 6-8\nminuts; donar la volta i coure 4\nminuts més. Reservar-los.\n2n. Sofregir la ceba i l’all picat en\nuna paella amb oli fins que comencin a daurar-se. Afegir-hi la melmelada de cireres i deixar coure uns\n3r. Incorporar el vi, el suc de taronja\ni el cub de brou, salpebrar i coure\ndurant 10 minuts.4t. Triturar la salsa amb la batedora i\npassar-la per un colador fi. Afegir la\npela de taronja ratllada molt fina.\nTallar els magrets en filets i cobrirlos amb la salsa molt calenta.Luis Herrera, Associació de Jubilats La Unió del Pont Major20CulturaUna mirada inèdita al nostre cos\nEl cos humà està format per uns\nquants elements químics. Els principals són el carboni, l’oxigen, el\nnitrogen, el fòsfor, el ferro… Són\nelements que es troben a la Terra,\nals planetes, al Sol i a tot l’univers.\nAquests elements tenen un origen\nextrasolar. Procedeixen d’estrelles\nque van morir abans que es formés\nel sistema solar. En efecte, almenys\nuna estrella gegant, i probablement\nuna altra, van aportar els components del núvol de matèria on es va\noriginar el Sol i els cossos que pertanyen als seus dominis. Els elements més abundants, inclòs el\nferro, es van formar en l’interior de\nl’estrella que, per ser una estrella de\ngran massa, va consumir la vida\nmolt ràpidament. Quan va morir en\nuna explosió, va escampar els elements que havia generat pels seus\nvoltants i van formar-se encara, en\nl’explosió, altres elements pesants.\nHem nascut de la pols d’aquella\nestrella. Com deia la cançó (Stardust), pel nostre cos, som pols d’estel.\nAixò va passar fa més de cinc mil\nmilions d’anys.Matèria primordial\nUn dels grups d’àtoms combinats\nmés abundant del nostre cos és un\ncompost que ha fet possible la vida\nsobre el planeta Terra. L’aigua\nconstitueix aproximadament el 60\n% de la nostra massa. Els àtoms que\nformen l’aigua són l’hidrogen i l’oxigen. L’oxigen es va formar, com\ns’ha dit abans, en el cor de les\nestrelles que van precedir el Sol.\nL’hidrogen, millor dit, el nucli de\nl’hidrogen, que constitueix pràcticament tota la massa de l’àtom,\namb l’heli i gran part del liti, van\naparèixer durant els dos primers\nminuts d’existència de l’univers.Hidrogen i heli són els components\nprincipals del Sol i de totes les\nestrelles. Aleshores, els àtoms d’hidrogen, que van aparèixer quan l’univers tenia l’edat d’un segon dividit per mil milions, tenen uns disset\nmil milions d’anys d’antiguitat.\nTres quartes parts de la matèria que\nhi ha a l’univers és hidrogen. El Sol\nfunciona amb hidrogen, com bàsicament ho fan totes les estrelles,\nencara que en les més grans existeixen altres combustibles. La formació de l’aigua, un compost amb unes\npropietats molt especials, confereix\na l’hidrogen i a l’oxigen una importància fonamental per a l’aparició\nde la vida.Un tresor\nQuan toquem amb els dits d’una mà\nla nostra pròpia pell, per exemple, la\nde l’altra mà, en realitat no\n“toquem” la pell. Els electrons dels\nàtoms que es troben a la superfície\nde la pell rebutgen els electrons dels\nàtoms dels nostres dits, ja que tenen\nla mateixa càrrega, de manera que\nel que palpem és la força de repulsió entre electrons. En cas contrari,\nels àtoms dels dits s’esmunyirienentre els àtoms de la pell i els dits\n“entrarien” en la mà tocada.\nAquests electrons que “toquem”, si\nno tots, majoritàriament es van formar en els primers instants d’existència de l’univers, quan només\nhavia complert el primer segon dividit per un quadrilió (10-24 segons).\nToquem, per tant, “una cosa” tan\nantiga com l’univers on vivim.\nCom un tresor amagat a l’interior\nde les partícules que formen el cor\ndels àtoms, els protons i els neutrons –els nucleons–, hi viuen\nencara les peces que van precedir\nels electrons, les que es van formar\nquasi en l’instant que l’univers va\nnéixer: els quarks. Els quarks, però,\nestan confinats per sempre als\nnucleons i només percebem la seva\ninfluència indirectament. I encara\nmés antiga és la llum, tot i que la\nllum que veiem prové del Sol i de les\nestrelles i no és pas la primera llum\nque va existir.\nAixí és que tenim a l’abast corporalment l’univers i la seva història,\nalhora que mentalment l’estudiem i\nens esforcem per entendre’l.\nJoan Miró AmetllerCulturaEls acudits de\nCésar Reglero21LA PARAULA\nLa Pau passa de puntetes,\nbatega entre els dits\ncom una papallona, tan fràgil\nque s’esquinça al primer crit.\nSalta i s’escapa fugissera\nno som capaços de retenir-la.SÈRIE OLÍMPICA DE LA TERCERA EDAT\n“STEP”Els núvols arrosseguen\nvents d’odis i de rancúnia.\nUn cel gris de desconsol\ndeixa enrere la mà que\nEl Sol allarga els dits\ncercant el vell somni de la\nperò manca la paraula,\nla paraula amiga\nque separa l’home de la fera.\nI sols resten les barreres,\nles cançons esborrades,\nulls que guaiten l’infinit…SÈRIE OLÍMPICA DE LA TERCERA EDAT...\nO DE COM FER EQUILIBRIS FINS A FINAL DE MESAl fons, una mà blanca espera.\n(setembre de 2007)REFRANYS\nPer Nadal, pas de pardal.\ntothom a casa seva.\n● Per Nadal, cada ovella al seu\n● Qui no celebra el Nadal, és\nhome de tant se val.\n● Per Nadal, capons, neules i\n● Per Nadal, qui res no estrena,\n● Per Nadal posarem el porc\n● Per Nadal maduren les nespres.\n●L’HAIKÚ D’EL ROUREL’hivern dels Pobles\namb minsa identitat,\nla fred els corca.\nE.H.22BarrisMONTMontiliviVista aèria del convent de les carmelites. (Carmelites de Montilivi, anys 60)Pensar com era el barri de\nMontilivi fa trenta anys\nm’evoca records inoblidables de la seva fesomia: carrers, edificacions, botigues, serveis, equipaments..., de la seva gent: veïns,\ncomerciants... i, de manera especial,\nde la seva Associació de Veïns.\nPermeteu-me que guiï el contingut\nd’aquesta breu columna lligant barri\ni gent a la història de l’associació.\nHan passat trenta anys des de la\ntarda del 10 de desembre de 1977\nen què una Assemblea Constituent\nva aprovar l’acta constitucional de\nl’Associació de Veïns, anomenada\nAmics de Montilivi. És una data\nreveladora ja que, quan encara faltava un any just perquè s’aprovés la\nConstitució, Montilivi, barri i gent,com un grup cohesionat, manifestava l’energia, el coratge i l’altruisme necessaris per fer realitat la\nconstitució de la que seria una de\nles primeres associacions veïnals de\nLlavors, s’accedia a Montilivi pel\ncarrer de Calvo Sotelo -actual Lluís\nPericot-, Tuyet i Santamaria i per\nl’avinguda de Montilivi. Si pujaves\nper Tuyet i Santamaria, deixaves a\nbanda i banda cases i hortes i accedies al nucli més poblat del barri, els\npisos de Girona per Girona, la Punta\ndel Pi i les cases de la “muntanya”. Si\npujaves per l’avinguda de Montilivi,\narribaves al convent de les carmelites descalces i deixaves a la dreta les\ncases emblanquinades de la Grober i\na l’esquerra, per l’actual c. FrancescRomaguera, accedies a la naixent\nurbanització de Puigvistós. La riera\nGurnau, els vivers de Martinoy i la\nparròquia per un costat i el carril de\nla Creueta per l’altre limitaven el\nbarri. Aquests límits configuraven\nun barri ben cohesionat, com ho\nprova el fet que hi hagués veïns d’aquests indrets a l’acta fundacional\nA principis dels anys vuitanta i de\nmanera progressiva al llarg dels\nanys següents, les cases i hortes de\nl’avinguda Lluís Pericot i del carrer\nTuyet Santamaria donaren pas a\nnoves edificacions. Ens vénen a la\nmemòria els pisos de Capdeferro,\nsituats a l’avinguda Lluís Pericot 17\ni 19 i el carrer Tuyet Santamaria 1 i\n3, construïts entre 1980 i 1984.Barris23TILIVIA dalt i d’esquerra a dreta, dues imatges de l’Av. Lluís Pericot (Foto Pere\nVivolas i Ramon Ternero) i processó inaugural del Convent de les\nCarmelites Descalces de Montilivi el 27/5/1956 (foto: Carmelites de\nMontilivi). A baix, enderrocament previ a l’edificació del Local Social i\nPetanca de Montilivi, i una imatge actual (Foto Ramon Ternero).\nTambé el primer edifici del constructor Pons al carrer Emili Grahit\n48 i 50 i molts altres que es varen\nanar fent al llarg del carrer Tuyet\nSantamaria, Botet i Sisó, Joaquim\nRuyra, Castell Solterra, Dr. Bolós...\nun autèntic boom immobiliari.\nDes que es va posar en marxa, l’energia, l’entusiasme, el coratge i la\ninquietud dels veïns han afavorit la\nvigília de l’Ajuntament i l’assoliment constant dels seus objectius\nfundacionals. I, a hores d’ara,\npodem dir que aquest esforç no ha\nestat en va. S’han aconseguit,\ntambé gràcies a la gent del barri,\nimportants millores urbanístiques i\nEntre les millores urbanístiques cal\ndestacar l’autèntica metamorfosi\nque per al barri va suposar, l’any\n1992, la urbanització de l’avingudaLluís Pericot. Montilivi s’obria al\nsector de la Rutlla i s’integrava definitivament al Pla de Palau. També\nmés recentment, l’any 2002, es va\nurbanitzar del carrer Emili Grahit a\nla Creueta. Entre aquestes dates i\ncom a actuacions més específiques\nrecordem la rehabilitació de les\nfaçanes dels blocs de Girona per\nGirona i Punta del Pi, la urbanització dels carrers de “la muntanya”;\nUllastret, Sant Roc i Turó Rodó.\nEn relació amb els equipaments, l’obertura de l’avinguda Pericot aviat\nva donar fruits amb la construcció\ndel Casal de Gent Gran, ara fa quinze\nanys, i de l’escola Pla de Girona. L’Associació de Veïns i l’Associació del\nCasal, en un context d’autèntica simbiosi, varen posar en marxa projectes\nde col·laboració en un marc intergeneracional que avui encara funciona.També la construcció del CAP Montilivi, el local de l’Associació i del\nClub Petanca Montilivi... Però això\nno és tot, avui esperem amb il·lusió\nla construcció d’una llar d’infants, la\nreordenació i la construcció d’una\nnova escola, Professor Pericot, al\nmateix lloc on era, la millora dels\naccessos a “la muntanya” i el soterrament d’un tram aeri de la línia de\nmitjana tensió que passa per l’antic\nespai de la petanca, a propòsit de l’execució del pla que ha d’unir el\ncarrer Dr. Bolós amb el sector de la\nplaça Ciutat de Figueres.\nCom veieu, malgrat aquests trenta\nanys d’història, la feina no s’ha acabat. L’Associació dedica bona part\nde l’activitat a establir un pont de\ndiàleg permanent amb les administracions, sobretot amb l’Ajuntament\ni d’altres entitats i a organitzar activitats socials i culturals que milloren la qualitat de vida de les persones.\nAquest desembre estem d’aniversari: trenta anys del barri de Montilivi amb una Associació de Veïns\nactiva i dinàmica. Tot un rècord que\nmereix el reconeixement a les persones altruistes que han regalat\npart del seu temps per tal de transformar Montilivi en un barri pròsper\ni gentil de Girona.\nRamon Ternero Laborda\nde Montilivi24Ahir i avuiAhirBarri de MontiliviAvuiSolar de la futura urbanitzaciรณ de la plaรงa Ciutat de Figueres. (Foto Ramon Ternero)Actual plaรงa Ciutat de Figueres. (Foto Ramon Ternero)All pages:234567891011121314151617181920212223InfoRead laterLikeShareDownloadMoreRoure 27 Published on Mar 27, 2012 Maruja Arnau, editora d’una dotzena de llibres sobre temes gironins Montilivi Montilivi ENTREVISTA ENTREVISTA BARRIS BARRIS 3r quadrimestre...See MorejvalerosFollowRead moreRead moreSimilar toPopular nowJust for youGo explore


PUIGVERD D’AGRAMUNT | Turisme Urgell\nEl terme municipal de Puigverd és a la part nord de la comarca de l’Urgell i limita amb la comarca de la Noguera. El poble s’enfila en un tossal a la ribera del riu Sió, a 336 m d’altitud. El terme s’allarga de nord a sud dividit per la serra d’Almenara.\nEl poble s’enfila en un tossal a la ribera del riu Sió, a 336 m d’altitud. La configuració dels carrers i la constant presència de muralles ens indiquen la importància que va tenir antigament. La bonica vista que hi ha des del poble, reforçada pels edificis de l’església i el castell crida l’atenció i convida a fer-hi una visita. Fou un poble castral, regit pel castell. La població es formà amb una planta arrodonida. Actualment els carrers rodegen el castell, l’església i la plaça amb lleugers pendents i traçats en ziga-zaga per salvar el desnivell fins al riu.\nEl poble ha anat creixent al voltant del nucli primitiu. La major part de la població es dedica a l’agricultura, amb conreus de secà i regadiu – regats pel canal d’Urgell – i a la ramaderia porcina i ovina. Al sector forestal hi ha alzines i roures.\nEl nom del poble ve de Puig i l’adjectiu Verd i edificat dalt d’un turó.\nEn el terme de Puigverd d’Agramunt s’hi han trobat 3 paviments de mosaics policromats corresponents a una antiga vila romana del segle IV. S’anomenen mosaics romans del Reguer. Era una vila amb bones terres de conreu, la proximitat del riu Sió i la seva situació dins el camí romà per anar a Guissona, va propiciar que els romans s’hi assentessin durant un temps. Devia ser una població gran i rica gràcies als mosaics i als elements trobats.\nLes primeres notícies corresponen a la conquesta del terme per Ermengol IV d’Urgell, el qual va cedir el poble a un noble del llinatge dels Puigverd (probablement originari de Puigverd d’Occitània). D’aquest llinatge destaquen molts dels seus membres: Guillem de Puigverd, Pere de Puigverd (abat de Santes Creus), Pere de Puigverd (bisbe d’Urgell) o Berenguer de Puigverd.\nEl 1314 el llinatge dels Puigverd va perdre el domini i passà als comtes d’Urgell fins al 1413, any en què es desféu el comtat.\nEl 1468 la baronia de Puigverd era de Pere de Queralt-Perellós, del llinatge dels futurs marquesos de Santa Coloma.\nVIL·LA ROMANA DELS REGUERS\nAl terme de Puigverd d’Agramunt, prop de Castellnou d’Ossó es van trobar l’any 1961, arran d’uns treballs agrícoles, les restes d’uns mosaics policromats, pedres i tenalles del segle IV. Encara que el 1928 ja s’havien trobat en el mateix terreny restes d’ossos i tombes romanes.\nEl mosaic és una tècnica decorativa amb petites peces, anomenades tesel·les, que omplen un espai, sigui de paviment o mural, formant dibuixos i formes. Els mosaics de Puigverd d’Agramunt juntament amb els d’Empúries, a Girona, són els mosaics pavimentats més importants de Catalunya.\nCom que la població tenia bones terres de conreu, el riu Sió i el fet de ser a prop de la l’antiga Iesso, Guissona, a la via romana , va determinar l’estada d’aquesta vil·la romana que es dedicava especialment a l’explotació agrícola.\nEs van trobar tres mosaics policromats situats en tres habitacions diferents. Estaven decorats amb motius geomètrics, florals i animals. Hi havia referències d’un circ, un gladiador i un amfiteatre romà. Els colors predominants eren blanc, negre, vermell, blau i groc.\nSituat a la part alta del poble, al costat de l’església, fou testimoni dels diversos senyors que van tenir el domini del poble. Ja estava documentat l’any 1061, gràcies al testament de Pere Miró de Pons, senyor de Puigverd. Després de la seva mort, va rebre l’herència Bernat Pere.\nL’any 1949 fou declarat Bé Cultural d’Interès Nacional (BCIN).\nLa configuració dels carrers i la constant presència de muralles ens indiquen la importància que va tenir en èpoques passades. La muralla del poble està feta de pedra. Es conserva tota perquè hi ha cases al damunt. L’any 2003 es va reconstruir tota l’estructura de la muralla.\nEs tracta d’un edifici neoclàssic de grans dimensions, construït als voltants del segle XVIII sobre una antiga església romànica. El primitiu edifici data del 1080 i està inclòs en el testament d’Adelaida, esposa de Ponç i Dalmau que parla de la construcció de l’església prop del castell.\nA la façana principal hi ha una portada d’inspiració neoclàssica de gran senzillesa, amb dos pilars laterals encapçalats per l’escut del bisbe. Al seu damunt una rosassa dóna llum a l’interior de l’església. La silueta de la façana té una capritxosa forma de línies ondulades. Sobresurt el campanar que és de planta quadrada , té un finestral a cada banda i està coronat per una petita cúpula.\nL’ermita és d’estil romànic primitiu i està situada en el carrer del mateix nom. L’interior és d’una sola nau. S’hi venera la Mare de Déu del Roser, encara que antigament es venerava Sant Miquel. La seva construcció es fixa vers els segles XI-XII.\nLa imatge de pedra té forma rectangular i és de petites dimensions. La porta és adovellada i un campanar d’espadanya amb una sola campana corona la façana.\nLes peixeres de Puigverd d'Agramunt s'emplenen quan plou molt. Prop del riu Sió hi ha el Molí del Senyor o Molí del Siscà, declarat Bé Cultral d'Interès Local.\nAjuntament de Puigverd d’Agramunt\nC. Cendra, 9 – 25318 Puigverd d’Agramunt - Tel. 973 391 068


L’organització del Quinto desgrana els problemes de la negociació amb l’Ajuntament | elCugatenc\nL’organització del Quinto desgrana els problemes de la negociació amb l’Ajuntament\nJulià Mestieri i Anna Montull amb els cartells de les dues fetes. Foto: Miquel Margalef\nUn any més el Quinto de Nadal i la festa de cap d’any, tots dos esdeveniments organitzats per Cal Temerari, es celebraran a Sant Cugat. Però una vegada més, i segons indiquen els organitzadors d’ambdós actes, l’Ajuntament ha posat molt poca voluntat per tirar endavant les negociacions. De fet, el Quinto ja va sortir a escena pública el passat octubre per falta de diàleg i de resposta del consistori. Ara, un cop les negociacions han arribat a bon port, els organitzadors han publicat un comunicat on expliquen com han transcorregut les negociacions.\nDes de l’organització expliquen que després de la Festa Major ja es van posar en contacte amb l’Ajuntament per començar a negociar el lloc i els horaris en què es celebraria el Quinto i la festa de cap d’any. Però es va arribar al setembre i el consistori no havia respost cap dels correus electrònics. Llavors, diuen que van presentar la instància i passats els 20 dies legals no van rebre cap resposta. “Aleshores vam fer l’únic que funciona en aquesta ciutat: Un comunicat públic a la premsa. Al cap de dos dies ja teníem una reunió convocada”, explica Julià Mestieri, membre de la comissió organitzadora del Quinto i cap d’any, al ser preguntat per elCugatenc.\nA més, Julià afegeix que “el Quinto es fa perquè encaixa més això que no pas el pollo que liaríem si no hi hagués Quinto, bàsicament és una correlació de forces”. El organitzadors entenen aquest gest com un primer escull polític perquè malgrat seguir els passos habituals el consistori no va reaccionar fins que es va fer un comunicat públic.\nMalgrat el toc d’atenció públic i després de la reunió amb l’Ajuntament, critiquen que la dinàmica va ser la mateixa. “Estàvem a finals d’octubre, a dos mesos vista, i no teníem cap novetat del projecte que els hi havíem presentat. Veiem que tot el que era tècnic es feia molt ràpid i assertiu però tot el que depenia de decisions polítiques era molt lent”, narra Julià Mestieri. A més, també afegeix que les reunions amb la regidora es convocaven amb poc temps i en horari laboral, moment en què la gran majoria de voluntaris que tiren endavant el Quinto estan treballant.\nA totes aquestes crítiques i retrets l’Ajuntament nomes diu que no vol polèmiques. “No entraré en polèmica ni en una picabaralla de 'tu has dit i jo he deixat de dir', el resultat final és bo per a ells, és bo per a nosaltres i és bo per la ciutat. Crec que la polèmica està fora de lloc quan el resultat final ha estat positiu i la situació ha estat molt ben resolta”, sentencia Carmela Fortuny, tinenta d’alcalde de Cultura, Presidència i Promoció de la Ciutat.\nL’equip impulsor del Quinto critica també altres entrebancs més concrets com els horaris dels esdeveniments i el pagament d’una taxa. Pel que fa al primer conflicte, des de l’organització denuncien que van presentar un projecte amb uns horaris determinats i que després el govern va presentar uns horaris completament diferents per decret d’alcaldia. “Ens podíem adaptar a l’horari proposat pel Quinto, però ens negàvem a finalitzar la festa de cap d’any a les cinc del matí, simplement per un tema de seguretat”, argumenta Mestieri. Indiquen, a més, que això mateix els hi havia dit la Policia Local. Per aquest motiu, finalment, la festa finalitzarà a les sis de la matinada.\nPel que fa a l’altre escull concret, els organitzadors han assenyalat la taxa d’ocupació d’espai públic. Segons expliquen el govern tenia la intenció que la paguessin i els organitzadors hi estaven d’acord, però reivindicaven que altres organitzacions pròximes al govern no l’havien pagat quan havien fet activitats al carrer. “Estàvem disposat a pagar, però òbviament els hi vam indicar que denunciaríem que ens estaven fen pagar una taxa que només la pagàvem nosaltres. Al cap de dos dies ja no era necessari pagar aquesta taxa”, descobreix Mestieri.\nAl intentar preguntar per aquestes dues denúncies concretes, Carmela Fortuny prefereix no entrar en polèmica i indica que “el Quinto és una activitat que la gent s’ho passarà bé, que serà ben organitzada i amb una molt bona ubicació, i això és el fet rellevant que volem posar sobre la taula”.\nEls organitzadors denuncien que és una dinàmica que no afavoreix al teixit associatiu. “Ens hem trobat que les dinàmiques de treball del Quinto es veien molt empitjorades per culpa de no poder avançar res”, explica Anna Montull, portaveu de la comissió organitzadora del Quinto i cap d’any. Julià Mestieri afegeix que hi ha dos projectes de ciutat, el del govern i el de les entitats i que mentre governi Convergència les dinàmiques seran les mateixes.\nTot i això els organitzadors indiquen que no creuen que hi hagi mala fe personal, sinó que creuen que el paradigma amb el qual es mou el govern és completament diferent al de les entitats i, diuen, que el consistori en cap moment fa cap esforç d’empatia.\nQuinto i festa de cap d’any 2016\nEstà previst que enguany el Quinto de Nadal augmenti l’assistència de públic entre un 30-40% respecte a l’any passat, moment en què la xifra es va arribar fins a les 18.000 persones. Com cada any els premis que s’entreguin al llarg dels dies que es celebri el Quinto tenen una estreta relació amb el comerç de Sant Cugat i amb les entitats de la ciutat. A més, enguany s’ampliaran els premis econòmics que s’entregaran més sovint al llarg de la celebració.\nDurant totes les activitats que realitzarà Cal Temerari dins l’envelat gaudiran del Pla contra les agressions masclistes, sexistes, LGTBIfòbiques i racistes molt semblant al que es va fer durant la FMA però adaptat al Quinto i a la festa de cap d’any.\nD’aquesta manera, la celebració del Quinto tindrà lloc a l’envelat Ramon Barnils el 23 de desembre de 21:00h a 1:00h i del 25 al 28 de desembre, ambdós inclosos, de les 19:00h a la 1:00h i fins a les 2:00h el 25 de desembre. Per la seva banda, la festa de cap d’any també es realitzarà dins de l’envelat i es celebrarà fins a les 6:00h de la matinada.\nLa plaça d’en Coll s’autoengalana\nLa plaça d’en Coll, al barri del Monestir - Sant Francesc, reivindica la falta de guirlandes de Nadal i els veïns la decoren per recordar a l’Ajuntament que si no ho fa el consistori ho faran els veïns.\nJulià Mestieri: “Cal Temerari celebrarà una pre-inauguració el 20 de juny exclusiva per a socis”\nL’associació santcugatenca està a la recta final d’un llarg procés i podrà obrir les portes a tot el públic a finals d’aquest mes. Mestieri, membre de Cal Temerari, també explica les bases del projecte i les raons de la seva creació.\nJulià Mestieri: “No se’ns va passar mai pel cap deixar d’organitzar el Quinto de Nadal”\nAmb la desaparició de la Guitza, Cal Temerari serà enguany l’encarregat d’organitzar el tradicional Quinto de Nadal de Sant Cugat. Per tal de conèixer totes les novetats i el procés perquè l’acte sigui un èxit hem parlat amb Julià Mestieri, membre de Cal Temerari, perquè ens ho expliqui.


Zona: Calella park Calella\nReferència: bzcalel10 Tipus Immoble: Cottage contracte: Venda Zona: Calella park Calella Banys: 5 Habitacions: 5 Area: 445\n600.000 € Pregunti ara\nVenda Cottage 445\nA la localitat de Calella, tenim una casa de grans dimensions que disposa d’ascensor, garatge, terra radiant i un pou natural d’aigua.~ La casa es troba en excel·lent estat de conservació, amb bonics acabats com, el terra de marbre travertí i en les habitacions parquet, el que les fa més càlides. Són 5 habitacions dobles, l’habitació matrimonial a més de ser suite també hi ha un gran vestidor. A la planta de les habitacions, trobem una habitació de jocs que disposa d’una finestreta, amb conducte de gravetat des d’on pot desplaçar la roba fins al quart de bugaderia.~ És una casa de 4 plantes i amb un sistema de música que arriba a les principals estades! Al saló hi ha una llar de foc amb els acabats també en marbre!~ Des de la cuina podem accedir a una terrassa amb barbacoa.~ En l’última planta hi ha les golfes amb els seus metres ben aprofitats, amb un espai (traster) per guardar excedents. Des de l’entrada principal pel carrer Sant Joan, 118, de manera molt ben pensada, trobem una porta de ferro que és com una resclosa i amb els vidres blindats.~ Just davant de la casa hi ha el Parc Dalmau, creat el 1928 (obra de Jeroni Martorell), amb una extensió aproximada de 18,4 hectàrees, és un magnífic espai natural amb jardins i boscos mediterranis de gran riquesa, formats per pins i alzines. La font dels Lleons i el pati de l’Ós formen part de les tasques d’urbanització del bosc de Can Pelayo, seguint el projecte de l’arquitecte. També compta amb espais per al joc i l’oci dels més petits.~ El preu no inclou despeses ni impostos. El comprador haurà de pagar en les compres d’habitatges de segona mà de l’Impost de Transmissions Patrimonials que li correspongui segons la seva situació fiscal. També haurà de pagar l’aranzel notarial i el registral. Per a qualsevol informació pot consultar-nos.\nMetros utiles: 428


Ciutats Sàvies i Renda Bàsica Universal\nInici Agenda Activitats realitzades Ciutats Sàvies i Renda Bàsica Universal\nEnfrontant els desafiaments de la desigualtat, la tecnologia i la cohesió social\nCIDOB - Sala Jordi Maragall Elisabets 12, 08001, Barcelona (mostrar mapa)\nEl sistema de distribució d'ingressos del segle XX s'ha transformat irremeiablement. El món és testimoni d'una onada sense precedents de progrés científic i tecnològic amb l'arribada de la digitalització, la robòtica, la intel·ligència artificial i la genòmica, per citar els àmbits més rellevants. Aquesta nova era es coneix com la quarta revolució industrial i desafia la sostenibilitat de l'ocupació i l'organització social del treball tal com la coneixem. De fet, alguns estudis científics assenyalen que al voltant del 47% de les ocupacions desapareixeran el 2025 (OCDE, Frey i Osborne). Davant d'aquest escenari, l'interès dels responsables polítics, les empreses, els representants acadèmics i els organismes de la societat civil ha anat en augment donat el risc que aquesta tendència suposa per a l'actual estat del benestar i l'organització social.\nEls nivells creixents de desigualtat i desocupació ja són una realitat a molts indrets del món, afectant seriosament la cohesió social de ciutats, regions i països. Cada vegada més, els ingressos esdevenen més precaris i volàtils. Així mateix, la inseguretat crònica ja no podrà ser superada amb lleis de salari mínim, crèdits tributaris o subsidis. Davant d'això, sorgeixen nombrosos interrogants: Les noves tecnologies no només destruiran, sinó que ajudaran a crear ocupacions a llarg termini? Què faran els governs locals, regionals i nacionals per garantir l'accés als serveis bàsics? Rebrem el nostre subsidi de jubilació? Quin és el paper del sector privat i de la societat civil davant d'aquest escenari? Podem trobar nous mecanismes de governança per abordar aquests desafiaments?\nLes ciutats s'han convertit no només en el lloc on viu la majoria de la població mundial, sinó també en el nucli de la innovació i les polítiques experimentals. Algunes ciutats estan implementant projectes pilot per provar la factibilitat d'una Renda Bàsica Universal (RBU), és a dir, un ingrés mensual i fix que tots els ciutadans rebrien incondicionalment, sense importar el seu estatus social i nivell d'ingressos, amb l'objectiu d'assegurar la cohesió social i salvaguardar l'accés als serveis bàsics, eliminant els costos de transacció vinculats a la burocràcia i fomentant l'esperit empresarial, la innovació i el consum. Podem dir que a aquesta vella idea li ha arribat finalment el seu moment? És la RBU un imperatiu polític?\nEn aquest context, el CIDOB i la xarxa “Wise Cities: a glocal Think Tank network” organitzen la conferència “Ciutats Sàvies i Renda Bàsica Universal: Enfrontant els desafiaments de la desigualtat, la tecnologia i la cohesió social” per discutir la factibilitat de la RBU amb responsables polítics que actualment estan implementant projectes pilot i acadèmics que estan investigant aquest esquema d'innovació social altament decisiu.\nÉs necessari confirmar assistència aquí.\nAquesta activitat està organitzada pel CIDOB, amb el suport dels seus patrons institucionals i del programa Europe for Citizens. Si hi voleu assistir, cal confirmar a través d'aquest enllaç.


La compravenda de vivendes va caure un 6,5% a Catalunya a l'octubre\nEl descens representa el doble del registrat en el conjunt d'Espanya respecte al mes de setembre\nEl nombre total d'operacions realitzades va registrar un ascens del 25% respecte al mateix mes del 2016\nBarcelona - Dimecres, 13/12/2017 | Actualitzat el 14/12/2017 a les 17:54 CET\nLa compravenda de vivendes a Espanya va pujar el 25,7% el mes d’octubre passat en relació amb el mateix mes del 2016, fins a sumar 37.228 operacions, segons les dades de l’Institut Nacional d’Estadística (INE). El fort increment de l’activitat a Espanya no va tenir, no obstant, el seu paral·lelisme a Catalunya, on l’increment interanual de compravendes va ser del 12,4%, el més baix de totes les autonomies. A l’altre extrem es va situar Madrid, amb un increment del 50%.\nEl nombre d’operacions per cada 100.000 habitants a Catalunya es va situar en 99 vivendes transmeses, quan a les Balears la xifra va ser de 135; al País Valencià, de 130, i a la Comunitat de Madrid, de 122. En termes mensuals, Catalunya va registrar durant el mes d’octubre un retrocés del 6,5% en la compravenda de vivendes respecte al setembre (5.743 davant 6.146). En el conjunt d’Espanya, el descens mensual va ser del 3,6%, gairebé tres punts menys.\n«Aquestes dades corroboren de quina forma el procés independentista va començar a calar en el sector des del mes d’octubre passat. Encara que hem de ser prudents i esperar, amb la finalitat de valorar si es tracta d’una qüestió puntual o es converteix en tendència», va comentar Ferran Font, responsable d’estudis de pisos.com. Beatriz Toribio, responsable d’estudis de Fotocasa, va puntualitzar que «Catalunya ha sigut un dels principals motors de la recuperació del mercat immobiliari durant bona part del 2017, però en els últims mesos aquesta força va disminuint, encara que continua sent una de les comunitats on més operacions es tanquen i més pugen els preus».\nATURADA TEMPORAL / La desacceleració del mercat a Catalunya sembla molt lligada a la situació política i per això es preveu que sigui de caràcter temporal, destaquen els experts. Servihabitat posa de manifest en les seves previsions trimestrals sobre el mercat residencial a Espanya, publicades ahir, que la compravenda de vivenda el 2017 arribarà al 16,9% en tot l’any, amb més de 472.000 operacions. I pujarà un 18% més el 2018, fet que portaria el mercat a superar les 560.000 unitats.\nA Catalunya, el servicer preveu un increment final del 18%. «No és clar quin impacte pot tenir la situació política provocada pel procés en el mercat, però la realitat és que el creixement més gran del mercat ja s’ha produït», va comentar Julián Cabanillas, conseller delegat de Servihabitat.\nL’increment de la demanda solvent, la concessió més gran de crèdit, l’augment de l’interès inversor i l’avanç de la promoció d’obra nova contribueixen a l’expansió de l’activitat, destaca el gestor immobiliari.\nLÍDERS DE VENDES / Per comunitats autònomes, Andalusia, Catalu-nya i Madrid lideraran el volum de compravenda tant aquest any com el vinent, malgrat l’aturada dels mesos d’octubre i de setembre per causes polítiques, segons reflecteixen les xifres oficials.\nLes dades de l’INE reflecteixen que les transaccions sobre vivendes usades concentren la major part de l’activitat del mercat immobiliari. Van augmentar el 24,8% a l’octubre en relació amb el mateix mes del 2016, fins a totalitzar-ne 30.285, mentre que la compravenda de vivendes noves va registrar el seu avanç interanual més gran de la sèrie, iniciada el 2008, després d’avançar un 29,8%, fins a sumar 6.943 transaccions.\nLa vivenda d’obra nova perd pes respecte a la de segona mà en el conjunt de l’any. Aquesta suposa el 75% de les operacions totals.\nTemes: Sector Immobiliari Catalunya


RECOLLIDA BANC DE LLIBRES – IES Laurona\nInformació recollida llibres de text\nLa recollida en el centre del lot complet dels llibres del curs 2021-2022, serà des del dimecres 8 de setembre fins al dilluns 13 de setembre per a tot l'alumnat que forma o vol formar part del banc de llibres. Cal llegir atentament totes les indicacions i veure el calendari amb l'horari que corresponga a cada grup.\n- El document de lliurament de llibres (document amb la relació dels llibres entregats al juliol).\n- AUTORITZACIÓ dels pares (si la recollida la realitza l'alumne/a i és menor d'edat).\nHan de realitzar el lliurament del lot complet de llibres del curs 2020-2021 juntament amb la sol·licitud telemàtica (després s'imprimeix, se signa i s'emporta al centre educatiu on l'alumne/a va cursar els estudis del curs 2020-2021).\nLes famílies que han sigut excloses del banc de llibres:\nHan de realitzar el lliurament del lot complet de llibres (o els que els falten per entregar, si són de l'IES Laurona) del curs 2020-2021 juntament amb la sol·licitud telemàtica (després s'imprimeix, se signa i s'entrega tot en el centre educatiu on l'alumne/a va cursar els estudis el 2020-2021).\nCalendari i horari recollida de llibres setembre 2021\nAutoritzación pares/mares a fills/as.


Equip (Creació de cooperatives) Veure equip\nDes d'inicis del 2015 treballo al Col·lectiu Ronda com a tècnica fiscalista i especialista en cooperatives i entitats d'economia social.\nAl Col·lectiu Ronda som cooperativa. I creiem en les cooperatives. És per això que disposem d’un complet equip de treball multidisciplinar especialitzat a ajudar-vos a analitzar la viabilitat, planificar, tramitar la creació i gestionar la vostra pròpia cooperativa, ja sigui com a projecte que neix de bell nou o a través d’un procés de conversió d’una societat mercantil.\nSi voleu crear la vostra cooperativa, us podem ajudar.\nLa VII edició de la Fira d'Economia Social i Solidària de Catalunya (FESC) arriba del 26 al 28 d'octubre al recinte de la Fabra i Coats de Sant Andreu de Barcelona i enguany es vol que giri al voltant de les "sobiranies", en plural, entenent-lo com el repte organitzatiu comú en diverses esferes de la vida (sobirania energètica, dels cosos, financera...). Col·lectiu Ronda dona suport a la Fira com en cada edició, i hi participem amb un estand i l'organització de tres xerrades.\nIV edició del programa formatiu “Camí de la Solidesa”\nEl proper mes d'octubre començarà una nova edició de “Camí de la Solidesa”, un programa formatiu, promogut per Barcelona Activa i que executa Col·lectiu Ronda, per donar eines i i recursos que ajudin a enfortir les organitzacions d'Economia Social i Solidària (ESS) gestionades i liderades majoritàriament per dones.\n"Mensakas", dignificant la feina dels 'riders'\nIntegrants del col·lectiu «RidersxDerechos», impulsat per exrepartidors de Deliveroo acomiadats per l'empresa en no acceptar les condicions imposades per la multinacional, han presentat de forma oficial la cooperativa «Mensakas»


El context; no tan sols idees i estratègies | Catalunya Religió\nEl context; no tan sols idees i estratègies\nAcostumo a insistir que la RSE no es redueix a idees i estratègies. Ni a metodologies i models de gestió. Què és la RSE requereix que la plantegem tenint en compte la mida, el sector i el context de l'empresa. Fins aquí cap novetat. Però, després de tornar d'una trobada internacional, segueixo pensant que persistim en l'error de creure que l'RSE és una idea -suposem- brillant que només espera ser aplicada de manera adequada. I que, per tant, els contextos nacionals i socials no són més que la pista d'aterratge d'una cosa que ja està predefinida. No és la primera vegada que insisteixo que un dels errors més monumentals en el desenvolupament de la RSE és creure que aquesta es confina a Europa i Estats Units, que é son hi ha les idees, i la resta del món, apa, a aplicar-les. Per això voldria insistir en un aspecte específic, que sovint s'oblida. Escoltar les diferents veus de la RSE és una oportunitat d'aprenentatge, especialment per a les empreses globals i les escoles de negocis. Perquè no es tracta només d'aclarir què pensa i com es pensa, sinó també des d'on es pensa. Entre altres coses perquè hi ha gent que confon ser universal amb tenir un discurs tan generalista amb el qual és impossible no estar-hi d'acord... per bé que de vegades, alhora, també és impossible saber de què està parlant.\nSi no es considera el que vaig a dir una provocació, crec que en aquesta qüestió es dóna una certa analogia amb l'aparició, en el seu momento, de la teologia política (a Europa) i la teologia de l'alliberament (a Amèrica Llatina). Ambdues donaven resposta al repte d'elaborar un discurs teològic que fos rellevant socialment i que parlés de Déu des del sofriment de les víctimes. Però aquesta resposta tenia modulacions diferents des d'Europa i des d'Amèrica Llatina. El repte era (és?) apassionant, perquè un repte compartit és un diàleg de mirades sobre la realitat i des de la realitat, no una confrontació de doctrines. Doncs l'analogia teològica crec que pot valer per a la RSE. Per exemple: que el repte de l'RSE pugui tenir trets fonamentals comuns no vol dir que el discurs i els plantejaments originats a Europa hagin de ser traspassats a Amèrica Llatina, com si allà no hi hagués veus, iniciatives i experiències diferenciades, que sostenen per elles mateixes.\nNo és el lloc ni el moment d'entrar en el debat teològic (tot i que de vegades algunes discussions sobre la RSE superen la mala teologia), però sí de plantejar el supòsit de fons que batega en totes aquestes qüestions: la RSE és sempre contextual, i si deixa de ser-ho, deixa de ser RSE. Això té conseqüències molt concretes: en termes corporatius, la RSE no s'ha de plantejar exclusivament des de la perspectiva de les seus centrals de les empreses transnacionals, i des dels problemes i els moviments socials existents en les societats on estan instal·lades. Ara no m'estic referint a la tòpica acusació que per a algunes empreses la RSE és una operació cosmètica o de relacions públiques. A això ja donem per descomptat que no cal fer-hi més esment que el que exigeix fer un inventari. Estem parlant d'una altra cosa.\nAlgunes empreses ja tenen clar que la RSE és una qüestió estratègica, de política d'empresa. I, consegüentment, dissenyen polítiques corporatives sobre això. Quan una empresa fa això, se li sol demanar que sigui coherent. Però jo crec que la coherència, en aquest cas, suposa -paradoxalment- no actuar a tot arreu de la mateixa manera (fins a cert punt, és clar); o, millor dit, no fer el mateix a tot arreu. Es tracta d'evitar la temptació de generalitzar polítiques de RSE que només són adequades i significatives en els contextos socials i culturals on estan ubicades les seus centrals corporatives. I això no és fàcil plantejar-ho, perquè és molt temptador dissenyar les polítiques de RSE en funció dels stakeholders de la matriu. Es tracta d'atendre a i de comprendre el context en què s'actua, i de dialogar amb els actors rellevants d'aquest context. Una perspectiva global d'RSE serà innovadora si és capaç, precisament, d'adequar-se a les diverses realitats locals. No es tracta d'exportar RSE, sinó de crear RSE. En aquest sentit, cal assenyalar que la resposta a la típica pregunta què és la RSE no és una definició, sinó una interpretació. Una interpretació raonada i raonable, és clar. Però una interpretació contextualitzada. I, per tant, que la RSE ha de ser un discurs més global vol dir que s'han d'escoltar totes les veus, amb entitat pròpia, i no només com a delegació o ressò del que s'ha pensat i plantejat des d'altres contextos.\nResponsabilitat. Social. Empresa. Aquestes paraules al·ludeixen a tres realitats que no tenen cap significat abstretes del seu context. Per això és tan important que cada context generi les seves pròpies veus, i que aquestes siguin reconegudes.\nLas curiosidades de Omella, por Anna Puig ¿Sabes por qué la cruz de término de la iglesia de Santa Anna es una...\nLa Iglesia de Portugal pide perdón por los abusos sexuales a menores Santa Tecla, 701 años después\nUn libro recoge 50 años de vida y obra en Brasil de Pere Casaldàliga Un cura de Mallorca cuelga la sotana porque «se ha enamorado»


Rufián veu "bé" la proposta de Torra: "Menys Twitter i més reunions"\nMadrid. Dimarts, 13 d'octubre de 2020. 12:02\nActualitzat Dimarts, 13 d'octubre de 2020. 17:45\nEl portaveu d'ERC al Congrés, Gabriel Rufián, ha vist "bé" la proposta que ha fet el president Quim Torra de cercar un "denominador comú" entre JxCat, ERC i la CUP sobre què s'ha de fer si l'independentisme supera el 50% a les eleccions del 14-F. "Menys Twitter i més reunions", ha afirmat Rufián aquest dimarts en roda de premsa al Congrés.\nD'altra banda, Rufián ha rebutjat posar data a la taula de diàleg i ha defensat que "el que és important és preservar la idea" perquè hi ha un "consens general" a la societat sobre la necessitat de dialogar i "fer política". Sobre els pressupostos generals de l'Estat, el portaveu dels republicans a la cambra baixa ha afirmat que seria "irresponsable no escoltar, no parlar".\n"Hi ha poc marge per a la màgia amb la qual ha caigut, està caient i caurà", ha dit, i per això, s'ha mostrat obert a parlar amb l'executiu de Pedro Sánchez. "Això no ens fa menys independentistes, ens fa més útils", ha assegurat. Tanmateix, Rufián ha insistit que la presència d'ERC en l'equació per als PGE és "absolutament incompatible" amb la de Cs.\nRoda de premsa Gabriel Rufián al Congrés / EFE\nRufián ha criticat "l'enorme irresponsabilitat" de la presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso, i ha assegurat que està "traficant amb la vida de la gent". Tot i això, el portaveu d'ERC no ha aclarit si en l'hipotètic cas que el govern espanyol vulgui prorrogar l'estat d'alarma a Madrid hi donaria suport. Rufián ha recordat que ERC va intentar trobar alternatives a l'estat d'alarma quan es va aplicar arreu de l'Estat espanyol.\nMoció de censura de Vox\nSobre la moció de censura de Vox, que es debatrà la setmana que ve al Congrés, Rufián ha dit que serà "poc edificant" i que va "més contra Casado que contra Sánchez". "Escoltarem insults terribles" que l'única cosa que faran serà "enfangar encara més el terreny de joc", ha lamentat.\nJUDICI A TORRA Torra demana pactar un "gran acord independentista" abans de les eleccions Alba Domingo\nCongrés dels Diputats Casado se les té amb Batet per les "ofenses" de Rufián al Rei El Nacional\nHISENDA Tensió entre Figo i Rufián: "Deixa de donar puntades que no soc César" El Nacional\ncongrés dels diputats Rufián escalfa el Congrés: "Vox té 53 diputats, 52 aquí i un a la Zarzuela" Nicolas Tomás\nInhabilitació Rufián: "Cal tenir en compte que hi ha un 'mentrestant' i cal liderar-lo" El Nacional