El meu pas per Ràdio i Televisió de Mallorca — Benjamí Villoslada, bitòleg tecnooptimista\nEl meu pas per Ràdio i Televisió de Mallorca\nNota: Apunt editat el 16-07-2011 quan he sabut que el pressupost d’Ona Mallorca és de 1,1 milions any i no 2,5 com vaig especular.\nEn aquest moment hi ha molt debat sobre el cost i la utilitat d’un mitjà de comunicació públic com Radio i Televisió de Mallorca (RTVM). Explicaré què he pogut fer a RTVM i què he pogut fer a d’altres mitjans de comunicació privats. No vull teoritzar sinó explicar fets; us toca a vosaltres decidir si els nostres impostos –uns 10 Eur per hom l’any– mereixen la despesa d’una ràdio i una televisió pública local amb el tictac que he viscut a RTVM.\nEl títol del programa a Ona Mallorca, «Mallorca en Xarxa» (MeX) sempre ens ha recordat que havíem de parlar de la internet que es fa a la nostra illa. L’altre cosa era fer divulgació del que es cou a internet per tal que mallorquins en sentissin curiositat. Hem mirat de convidar-hi els responsables de tots els projectes interessants que s’encetaven a Mallorca. Alguns ens han avisat –mai no n’hem ignorat cap. D’altres ens assabentàvem mentre passàvem prou hores badant pels llocs que ens servissin per a saber quins mallorquins feien què a internet. És fàcil que se’ns hagi escapat qualque cosa perquè internet cada cop és més gran, però no era la intenció. Per això al MeX també hem obert els micròfons per què qualsevol pogués unir-se a la nostra tertúlia –eren els convidats «passava per aquí». Hem mirat d’oferir col·laboracions regulars a tothom que fes coses interessants a internet i que tingués vocació per la ràdio. L’objectiu ha estat que tinguessin micròfon a Ona Mallorca els projectes internàutics mallorquins amb substància i els útils per Mallorca. Els que no hi heu passat disculpau; simplement no ens hem trobat. Encara teniu temps fins al setembre. Han estat projectes de qualsevol estil, tot i que no hagem amagat que teníem les nostres preferències (almanco les del director) com ara el programari lliure. No és casualitat, car la llibertat al món dels bits és una de les sortides més viables per la industria local. Però mai les nostres preferències no van fer que no pogués expressar-se ningú de cap projecte tot i que fos a les antípodes dels nostres gustos, car el primer era parlar del que es fa i desfà a Mallorca. Del que es mou a internet, ho faci qui ho faci. Hem tingut seccions fixes per a parlar també de programari privatiu però sempre donant prou informació perquè pugueu escollir. Per això ens dèiem (o diem, almanco fins setembre) el «Mallorca en Xarxa».\nMallorca en Xarxa del 13-03-2010\nEl MeX fou la meva primera feina per un mitjà públic. Des del 1996 he col·laborant amb diversos mitjans privats: revistes, diaris i ràdios. Al 2007 vaig encetar col·laboracions a un altre mitjà públic, IB3 Ràdio, i des del 2009 escric al blog Bitologies del 3cat24.cat, que també és públic. Mai a cap lloc públic m’han dit de què puc parlar o no. Als privats sí. No he fet res diferent: he proposat un tema i m’han dit endavant o «d’aquest projecte no en parlarem perquè és d’una empresa de la competència». Els «endavant» sempre han estat dels mitjans públics i els «no en parlarem» dels privats. Entenc que les empreses privades cerquin el màxim benefici del seu projecte empresarial i que les empreses públiques vulguin el màxim benefici de la societat. Com accionista o treballador vull que l’empresa privada amb la que hi faig feina tengui èxit. Com a ciutadà vull que els meus impostos serveixin perquè els mallorquins, balears o principatins tinguem el màxim èxit possible. Puc treballar per a qualsevol d’ells i emmotllar-m’hi; som un home de fer feines. Però em sap greu que els mallorquins que paguen 10 Eur l’any per RTVM deixaran de tenir un servei d’informació i promoció dels projectes que es fan a l’illa on viuen. Ningú més no ho farà perquè no és viable econòmicament i cap empresa privada voldrà saber-ne res.\nDesprés de tot el viscut quan em plantejo el futur penso que m’agradaria trobar continuïtat a un mitjà públic local. Bé, només n’hi ha un un: IB3, cosa que fa que m’ho llevi del cap per mor de la llei de l’oferta i la demanda que provocarà la quantitat de companys sense feina a RTVM i un únic possible client –el sector audiovisual illenc haurà quedat ben tocat. També penso en la possibilitat de continuar fent ràdio a internet mitjançant un podcast. Si això passa no podré centrar-me ni en Mallorca, ni en les illes ni en català o no trobaria prou finançament i em cal cobrar per la feina, cosa que oblidaria encantat si el banc s’oblidés de l’hipoteca, el llogater de la renda, l’ex de la pensió, el supermercat dels tiquets, la benzinera del preu del barril Brent, GESA deixés de comptar Kw i Movistar regalés l’ADSL –què us he de contar. La qüestió és que hi ha projectes no rendibles econòmicament però socialment molt útils que només el sector públic pot finançar amb els nostres imposts. I que ens ho deuen com a clients que som.\nPerquè diuen que el motiu del tancament va de costos, intento saber què ha costat el MeX als mallorquins. Imagino (sense tenir-ne ni idea) que Ona Mallorca suposa una quarta part del pressupost de RTVM, això és, 2,5 1,1 milions l’any. Són 285,4 125,57 Eur per hora d’emissió –tot i que no hi ha emissió en directe les 24h; faig els comptes a l’engròs. 29.744 13.184,85 Eur l’any per un programa de dues hores setmanals que signifiquen 3 1,3 cèntims l’any per mallorquí. És molt més del que heu pagat per les llicències de programari privatiu als vostres ordinadors i els de l’administració pública –i si heu escoltat els nostres consells haurà estat amb grans interessos. No som capaç de calcular l’estalvi en donar a conèixer els projectes que ha suposat pels centeners d’empreses, associacions i institucions que han passat pel MeX en gairebé 10 anys. El cost del programa no és, ni de bon tros, el que hem cobrat els que l’hem presentat i produït perquè una emissora la fa molta gent: local, mitjans i personal tècnic. I perquè de ben segur que les meves xifres tiren molt a l’alça.\nEsper que el nostre programa hagi estat a l’alçada de la inversió que n’ha fet la societat. Fins i tot dels que mai no ens han escoltat però que han vist créixer projectes locals que hem mirat de promocionar com hem pogut i sabut fer. Sense finançament públic serà molt difícil continuar endavant. Els mallorquins continuaran pagant els mateixos impostos, però no continuarà aquesta promoció imparcial que mai no he vist a cap mitjà privat. Els empresaris hauran de gastar més en promoció, els ciutadans tindran menys informació local imparcial. Parlen de rendibilitat? Idò tots hi haurem perdut.\nBenjamí Villoslada, Consell de Mallorca, crisi, Mallorca, Mallorca en Xarxa, MeX, Ona Mallorca, OnaMeX, radio, Ràdio i Televisió de Mallorca, televisió, Televisió de Mallorca\niPod SHU FFL\nLlocs amb el carro trabucat\n23 de gener de 2005\nGoogle Video: més papistes que el Papa\nEls bits no són àtoms\n30 de març de 2006\n12 de juliol de 2011 10:34\nI no contes, el preu que te, tot el que hem apres la gent que vos escoltàvem.\nNo mos enganem, no son els doblers els que el preocupa, es l´esperit crític i l´inleligencia colectiva el que els fa por.\nI comencen forts:\nVenen temps foscos….\n12 de juliol de 2011 15:47\nÉs una pena que desaparegui una radio/TV com la que feis i, de rebot, un programa com el teu.\nQueda ja lluny el dia que me vares fer seure per xerrar sobre un blog que acabava de nàixer (en aquells temps no havia canviat ni tan sols la plantilla) i que ara ha fet set anys. Lloc on se feien quatre ratlles (i mal escrites) sobre castells i qualque cosa més. No m’ho podia creure que tingués ni tans sols un poc de sortida per els mitjans tradicionals i allà estava, sense saber ben bé que dir amb un micro al davant i un home que m’explicava que tenia relació amb els castellers vendrellencs.\nJo només puc contar la meva experiècia però de ben segur que molts (i d’aquests en conec un parell) s’han sentit com jo. Encantats de que per un parell de minuts la seva idea/projecte/cosa bítica tingués cabuda a un bon mitjà de comunicació.\nAra només cal donar-vos ànims i, un altra cop, les gràcies per el que has (heu) fet.\n12 de juliol de 2011 16:58\nMi más sincera solidaridad y mi enorme cabreo. Salud\n12 de juliol de 2011 17:55\nSi realmente preocupa a los partidos políticos (sin incluir ni excluir a ninguno en especial, los expongo genéricamente porque sus ideas fluctúan dependiendo la corriente que les de más votos) es el costo de subsidiar una televisión/radio pública, es comprensible por una parte, ya que “a nivel productivo” no aporta nada a la sociedad, triste pero cierto, ellos sólo ven la parte material, lo que aporta en cifras económicas!\nAhora que merma el mercado laboral, se están planteando reducir la inversión en educación, porque personas más preparadas son más costosas en el mercado laboral, es triste, es real. Es un ejemplo de algo necesario pero que se aplica al mismo concepto: “a la difusión de conocimiento en nuestra sociedad”.\nSi realmente preocupase el déficit que provocan éstas entidades públicas de radiodifusión, podrían comenzar por aquél que mayor gastos ocasiona: TVE.\nLa cuestión es organizarse como sociedad para poder aportar un mayor valor a nuestra evolución como seres humanos. Para tomar decisiones importantes en países verdaderamente democráticos se suele convocar a referéndum; las decisiones medianamente importantes las toma un parlamento y las decisiones menos importantes (y no por ello no significa que no sean decisiones críticas para una sociedad) el poder ejecutivo. El orden es así, para ello sirve una democracia.\n12 de juliol de 2011 21:47\nHas parlat de la llei de la oferta i de la demanda.\nDemanda és la que existirà a Mallorca després del tancament de RTVMALLORCA, aquesta demanda -que són els clients dels que parles- són coneguts: l’audiència actual dels dos mitjans que tanquen\nOferta és la que hi haurà a Mallorca de periodistes, personal tècnic qualificat i gent del món audiovisual fora feina.\nAquests dies, les opinions dels detractors plantejen la inviabilitat econòmica d’aquests mitjans; de tots és sabut i reconegut també pels polítics del PP que RTVMALLORCA està totalment sanejada i fins i tot ha generat un superàvit anual que permetria construir una nova seu -o sigui la rao de la seva existència-.\nIdo, si hi ha oferta i hi ha demanda, hi ha mercat. Hem quedat que la demanda és coneguda i organitzada, només cal que la oferta s’organitzi i crei mitjans -pentura diferents dels actuals- per crear el mercat.\nBenjamí tu ja apuntaves a una possible solució amb audio a internet, talment com l’Internauta a Catalunya Ràdio amb vilaweb\nSom-hi nois, podem crear un mitja de comunicació per oferir a aquesta demanda el que necessita. Hi ha mercat per això! Qui s’anima?\n13 de juliol de 2011 08:52\nEs definitiu i segur el tancament? Després de tants anys escoltant el MeX 🙁 encara recorde quan el descarregava a “ma” en ogg vorbis. Espere que pugues trobar la forma de continuar el programa, com ha pogut fer l’Internauta.\n15 de juliol de 2011 05:33\n[…] falta una plana para promocionar mi oficio. Dicen que quieren cerrar RTVM y es urgente encontrar nuevos […]\n16 de juliol de 2011 22:53\nMoltes gràcies pels vostres comentaris i suport.\nAquests dies, en veure i escoltar [M], cada 5 minuts em demano qui ens contarà coses interessants de Mallorca que no explica ningú més.\nPer altre banda, RTVM és una empresa pública. De tots nosaltres. Ens poden llevar així una cosa nostra? Amb tota la oposició contra el tancament. Amb molts votants del PP contra el tancament. Amb una majoria absoluta obtinguda amb 1 de cada 3 mallorquins dels quals moltíssims que els votaren volen aquest servei públic.\nLa societat en aquests moments està observant molt, i amb indignació, fins a quin punt els polítics ens escolten. Ara ja en sabem d’uns que no.\n19 de juliol de 2011 11:22\nJo vaig tenir l’oportunitat de conèixer el món de la radio per dins, i vaig fer bons amics.\nAl final això és el que quedarà les amistats i tot el que vam aprendre de la xarxa gràcies al mex i a l’itaca.\nEndavant i força, que de ben segur vindran oportunitats noves


El bartorosellisme té nou objectiu i podria ser decisiu a l'Ajuntament de Barcelona segons aquesta enquesta - XCatalunya.cat\nL’Ajuntament de Barcelona podria tenir color blaugrana\nL'Ajuntament de Barcelona podria tenir color blaugrana\nLes eleccions municipals són a tocar. El proper mes de maig de 2023, els catalans i les catalanes estarem citats i citades a les urnes per tal de decidir els nostres representants als Ajuntaments. A Barcelona, l’Ajuntament amb més regidors del país, hi haurà candidatures noves, formades per cares conegudes. Ada Colau, tot i deixar clar que no ho faria, va expressar fa uns dies que es presentarà a la reelecció.\nLes enquestes pronostiquen ara una victòria d’ERC a les eleccions municipals, de manera que l’alcalde, a priori, seria Ernest Maragall. Els neo autonomistes quedarien per davant d’un PSC que creix i dels Comuns, que baixen. Junts per Catalunya no es mouria i aconseguiria un sentit del vot semblant. Caldrà veure què passa també després de la reculada d’Elsa Artadi. A banda de la dreta, la patacada és important. PP perdria els dos regidors que té ara. Ciudadanos patiria una forta baixada i VOX no tindria representació segons la darrera enquesta del diari Metrópoli Abierta.\nTambé hi ha present l’expresident del FC Barcelona, Sandro Rosell. El “mestre” de Josep Maria Bartomeu no ha formalitzat la seva candidatura, però el sondeig l’inclou com si es presentés realment a les eleccions i li dona un 4,7% dels vots, molt a prop del 5% necessari per aconseguir representació municipal. De moment, no tindria cap regidor, però estaria molt a prop de fer-ho i, en aquest cas, podria condicionar el govern municipal. Val a dir que en cas d’entrar ho faria directament amb 2 regidors. Qui sap si Bartomeu seria regidor d’Hisenda o d’Esports.\nVal a dir que les aspiracions de Rosell superarien la CUP, Valents i Centrem, que es quedarien fora de l’Ajuntament de Barcelona. El sondeig s’ha fet entre el 2 i el 18 de maig i ha comptat amb la resposta de 1.374 enquestats. Els responsables asseguren que el marge d’error és de 3 punts.\nTags: Bartomeu, Sandro Rosell\nAnterior El PSC exigeix que el castellà sigui llengua d’aprenentatge i s’ensuma que el processisme acabarà cedint\nNePròximxt El Tribunal Suprem revisarà els indults i Rufián reacciona defensant la taula de diàleg


Tarragona suspèn la circulació d’autobusos municipals a partir de la mitjanit | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nTarragona suspèn la circulació d’autobusos municipals a partir de la mitjanit\nDos autobusos circulant aquest dilluns passat per Tarragona. Foto: Tarragona21\nL’Empresa Municipal de Transports de Tarragona (EMT) suspendrà a partir d’aquesta nit, a les 00.00h, el servei de totes les seves línies. En aquests moments, l’EMT està reconfigurant totes les línies municipals d’autobús per reconvertir-les en un servei a demanda de les necessitats essencials que es deriven d’aquesta situació de confinament. Una mesura única i que servirà per reduir dràsticament la mobilitat per la ciutat de Tarragona. “No té sentit sortir al carrer; el que hem de fer és quedar-nos tots a casa perquè és l’única manera de combatre aquesta pandèmia”, explica l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà.\nEs podrà trucar al 657784724 per sol·licitar serveis essencials. Així mateix, s’informarà a cada parada amb un paper dels serveis essencials.\nJustament, la ciutat havia visut una dràstica reducció en l’us dels autobusos municipals de Tarragona. El passat dilluns, 16 de març, les diferents línies de la ciutat que gestiona l’EMT van sumar 3.000 passatgers, contra els 38.331 que s’hi van desplaçar una setmana abans, l’anterior dilluns, 9 de març, segon dades facilitades a aquest digital pel consistori. La imatge d’autobusos buits circulant per la ciutat és l’habitual aquests dies a Tarragona.\nAltrament, les dues línies noves reforçades, la 11 i la 12, per si la ciutadania necessita desplaçar-se a l’Hospital Joan XXIII, van com la resta, és a dir, buides, però se segueix mantenint el seu reforç per si és necessari el seu ús. D’altra banda, des del passat diumenge s’estava desinfectant els autobusos municipals.\nS’anul.len els mercats de Sant Pere i Sant Pau i Sant Salvador\nD’altra banda, atenent que hi ha alternatives als barris per proveir-se i que l’objectiu és limitar al màxim els desplaçaments i espais compartits, se suspenen els mercadets no sedentaris de SPSP i Sant Salvador. “Recomanem el confinament dins del propi barri, ens hem de moure el mínim possible i anar d’un en un”, recorda l’alcalde de Tarragona.\nEs mantenen els de menor tamany, el del Fòrum i la Móra per l’absència d’alternativa de producte fresc. ESPIMSA vetllarà per garantir les condicions de seguretat i higiene.\nTanca l’OMAC de Rambla Nova\nPer altra banda, també es tancarà l’Oficina Municipal d’Atenció Ciutadana (OMAC) de la Rambla Nova.\nRecordem que la Guàrdia Urbana ja ha començat a sancionar als establiments i vianants que no respecten el confinament. “Serem molt estrictes amb les actituds que contravinguin el confinament”, ha conclòs l’alcalde.\n16/03/2020 Set nous casos de coronavirus a la demarcació, contagi que arriba a Reus i el Priorat\n16/03/2020 Torra dona positiu de coronavirus i es confina a la Casa dels Canonges\n16/03/2020 Els carters de Tarragona diuen prou i demanen protecció davant el coronavirus\n16/03/2020 La indústria química de Tarragona pren mesures davant el coronavirus


Javier Goerlich, el pare de la València moderna - Nosaltres La Veu\nJavier Goerlich, el pare de la València moderna\nRepassem la figura i l'obra del creador d'espais tan emblemàtics com la plaça de l'Ajuntament, l'avinguda de l'Oest o l'ampliació del passeig de l'Albereda\nJavier Goerlich | Vtim arquitectes\n«Va ser una figura molt oblidada per raons polítiques perquè se’l vinculava a la dictadura franquista, però també pel seu eclecticisme, que era un posicionament que ara fa uns anys no s’entenia». Així explica l’arquitecte alacantí Tito Llopis, l’abandó que va patir durant dècades el llegat de Javier Goerlich, actualment considerat com el pare de la València moderna. Un creador heterogeni capaç d’optar per formes més barroques o funcionalistes en funció de l’edifici i el moment.\nFill de la valenciana Trinidad Miquel Domingo i del cònsol austríac Franz Goerlich, l’arquitecte Javier Goerlich va deixar un llegat de centenars d’edificis, alguns tan destacats com el Banc de València, el teatre Talia, el col·legi major Lluís Vives o el Mercat d’Abastos. Una magna obra a la qual cal sumar el treball de planificació urbanística realitzat durant 32 anys com a arquitecte major del consistori. Un temps en què va dissenyar l'avinguda de l'Oest, l'ampliació del passeig de l'Albereda, el primer campus universitari de la ciutat i, sobretot, va reurbanitzar la plaça de l'Ajuntament.\nL'actual plaça de l'Ajuntament en la dècada dels 50 amb la reforma impulsada per Javier Goerlich Foto: Vtim arquitectes\nLa fecunda trajectòria de Goerlich ha deixat una profunda petjada en companys d’ofici com Llopis, que no dubta a qualificar-lo com «l’arquitecte més important de la València de la primera meitat del segle XX». D’aquesta fascinació va nàixer Javier Goerlich Lleó. Arquitecto valenciano, un exhaustiu treball de documentació realitzat junt amb els historiadors Daniel Benito Goerlich i David Sánchez Muñoz i el fotògraf Mateo Gamón. L’obra inclou, entre d’altres, quatre entrevistes que ens permeten conéixer de primera mà les reflexions del creador d’alguns dels racons més transitats de la capital valenciana.\nFormat als jesuïtes en unes «classes poc il·luminades» i amb «pupitres de fusta fosca», el jove Javier Goerlich (1886-1972) dubtava entre matricular-se en arquitectura o enginyeria. Un dilema que l’estima que tenia pel seu iaio va resoldre. «Ell es va quedar amb la il·lusió de ser arquitecte, i jo endevinava l’alegria que li proporcionaria fent el que per a ell havia sigut un somni», explicava en una entrevista concedida a la periodista i escriptora Maria Ángeles Arazo i publicada pel diari Las Provincias l’any 1968.\nJa a l’Ajuntament de València, el nostre protagonista només va necessitar set anys per ser nomenat arquitecte major. Ens trobem en 1931 i Goerlich ja dirigeix la remodelació de l’actual plaça de l’Ajuntament, aleshores d’Emilio Castelar. Una reforma que va aprofitar per crear un eix amb l’Estació del Nord i la plaça del Mercat Central, i en la qual es va decantar pel batejat com a «barroc o neobarroc valencià». Els bons temps van durar poc però, i en 1936 es va iniciar la Guerra Civil. «Vaig perdre el xalet i em van convidar perquè deixara el treball en l’Ajuntament... tot i ser catòlic, apostòlic i romà, no em detenien perquè mai m’havia ficat en política», explicava a Maria Ángeles Arazo amb la calma i el bon humor que sols atorguen el pas dels anys.\nCarrer de les Barques amb el de Banc de València al fons | Foto: Fundació Goerlich\nDefensor d’una arquitectura que ha de ser un «art útil i bonic» i d’una decoració que no ha de ser sinònim «de sumptuositat ni de grandiositat, sinó de bon gust», un cop superat el conflicte bèl·lic i amb l’exèrcit sublevat ja al poder, Goerlich va recuperar el seu lloc de treball. Va ser en aquesta segona etapa quan va dirigir una de les seues temptatives més agosarades: la construcció de l’avinguda de l’Oest. La temptativa suposava recuperar la Reforma interior de l’arquitecte Federico Aymani que romania en un calaix des de principis de segle. Actualitzada per Goerlich en els anys 30, però executada dos dècades després, si s’haguera realitzat fins al pont de Sant Josep com es pretenia, hauria suposat l’enderrocament de centenars de cases en els barris de Velluters i del Carme. Tot i el dany al patrimoni històric que hauria provocat, Goerlich defensava la iniciativa perquè hauria permés «oferir allotjament còmode i higiènic» a unes classes «modestes» que ocupaven «vivendes immundes ». «Era el tema de l’higienisme de Blasco Ibáñez, de fer una ciutat nova, d’obrir carrers perquè puga entrar el sol», es mostra comprensiu Tito Llopis.\nEn una altra entrevista, aquest cop al diari Jornada l’any 1953, l’arquitecte desenvolupa la seua preocupació per la manca d’habitatge i addueix que mentre «el problema de la vivenda de la classe mitjana pot solucionar-se amb la intervenció oficial [de l’administració] i particular» el de les vivendes «per a les classes modestes només podrà aconseguir-se amb la intervenció de l’Estat». En la conversa, també mostra la preocupació per les agressions al territori i lamenta que onze anys abans s’haguera rebutjat el projecte del ferrocarril subterrani que hauria evitat que danyara «un terreny que hauria de ser sagrat, tant per la riquesa que proporciona com pel que significa com a pulmó per a la capital».\nProjecte d'ampliació i urbanització del passeig de l'Albereda | Imatge: Fundació Goerlich\nUn altre mal tràngol que Goerlich hagué de superar va ser la decisió de l’Ajuntament franquista d’enderrocar la seua reforma de la plaça de l’Ajuntament. «Creien que recordava massa a la II República, tot i que la plaça va acollir molts mítings i es va usar constantment. Van buscar l’argument que al mercat de les flors que es trobava baix hi havia molt d’embolic i se la van carregar», resumeix contundent Tito Llopis, que ens atén al seu despatx de l’estudi d’arquitectura i urbanisme Veges tu i Mediterrània (Vtim). Una companyia que, entre altres projectes, ha estat la responsable de les recents rehabilitacions de la plaça Redona i la Finca Roja de València, o del disseny de l’edifici on s’ubica À Punt.\nAbans de concloure la conversa, Llopis ens explica que un dels principals interessos de Goerlich era la cultura, com demostra que es convertira en president de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, a la qual ell i la seua dona van donar 121 obres d’art. Amant de la música clàssica, també va compartir altres gustos més mundans com la caça i el bous.\nTot i l’admiració que professa envers Goerlich, Tito Llopis no amaga que en l’èxit de l’arquitecte va ser clau la seua posició social. «Va tenir molt de poder. Tenia molt bones relacions, sobretot gràcies a la seua família i al nucli provinent de Bohèmia (una de les regions que integren l’actual República Txeca i que formaven part de l’històric imperi austrohongarés)». Amb tot, el cofundador de Vtim i un dels principals defensors del llegat de l’arquitecte junt amb la Fundació Goerlich, defensa que el factor més decisiu va ser el seu caràcter. «Era molt enèrgic i molt estricte. D’ideologia conservadora, però capaç d’ajudar molt a arquitectes republicans que després estigueren treballant en el seu estudi. Religiós, però no un fonamentalista. Al cap i a la fi, el que sobretot era, era molt treballador», conclou.\nExposició realitzada a l'Ajuntament de València sobre l'obra i la figura de Javier Goerlich | Foto: Vtim arquitectes


LANOVA Ràdio celebra dissabte l'aniversari amb 'La Festa de la Ràdio'\nLa nova programació de l'emissora del Camp de Tarragona va engegar el dilluns 7 de setembre\nParal·lelament, de 17:30 a 19:30 h, els més petits podran gaudir de jocs tradicionals amb l'activitat 'Jocs dels nostres besavis', que anirà a càrrec de Còdol Educació.\nLes arts escèniques també seran presents a 'La Festa de la Ràdio’ amb dos espectacles de microteatre que es podran veure al hall del Teatre Fortuny. L'actriu vallenca Violant Llopis portarà de nou a Reus el seu exitós 'Moleskine', basat en un text del periodista i escriptor Jordi Cervera; mentre que la companyia reusenca Les Artistes Locals faran una preestrena del seu nou espectacle. Es tracta de 'Sandàlies', un muntatge basat en un text d'Elena Corberó, dirigit per David Pintó, Manuel Barroso i Benjamín Miguel.\nViolant Llopis representarà 'Moleskine' a les 17, a les 18, a les 19 i a les 20 h; i Les Artistes Locals oferiran 'Sandàlies' a les 17:30, a les 18:30, a les 19:30 i a les 20:30 h. L'entrada per a un espectacle costarà 3 euros, i 5 euros si es volen veure els dos.\n'La Festa de la Ràdio' compta amb el patrocini de Vermuts Miró, i amb el suport de la Regidoria de Cultura i Joventut de Reus, Gelats i Torrons Xixona, Reusdigital.cat, Acid Factory i La Festa del Ganxo.\nNova programació a LANOVA\nLANOVA Ràdio donarà el tret de sortida de la temporada 2015/16 el dilluns 7 de setembre amb una nova programació. La graella de la ràdio de proximitat del Camp de Tarragona continuarà apostant de manera decidida per la informació local; pels continguts esportius amb les transmissions del Nàstic, del CF Reus i amb una nova tertúlia esportiva; i per l’entreteniment, amb diferents programes temàtics conduïts per una vintena de col·laboradors. La programació de suport de ‘La Xarxa’ acabarà de completar la nova oferta radiofònica de LANOVA.\nLANOVA Ràdio apostarà de nou per la informació de proximitat en la seva segona temporada. El cap d’informatius de l’emissora, Gerard Gort, conduirà de dilluns a divendres els butlletins ‘LANOVA Notícies’, de 8 del matí a 1 del migdia; i l’informatiu ‘LANOVA Notícies Migdia’, de 2 a 2/4 de 3, tot i que es podrà tornar a escoltar a les 3 del migdia en redifusió. Aquests continguts s’alternaran amb els espais informatius de La Xarxa que compten amb les aportacions dels periodistes dels serveis informatius de LANOVA, Marc Busquets, Josep Cartanyà i Josep Gallofré. Es tracta del ‘Notícies en xarxa Matí’, que s’emetrà de 7 a 9; de l’‘Esports en xarxa’, d’1 a 2 del migdia i del ‘Notícies en xarxa Migdia’, que s’oferirà de 2/4 de 3 a 3 de la tarda.\nLa franja de 2/4 de 4 a 4 de la tarda estarà destinada a diferents continguts temàtics que també es repetiran a les 10 de la nit. Gerard Gort conduirà els dilluns la nova tertúlia esportiva ‘L’endemà’; i els dijous, la segona temporada del programa de debat i entrevistes ‘LANOVA Opinió’. Els dimecres, a partir del mes d’octubre, hi haurà el nou espai d’entrevistes musicals ‘Els conspiradors’, que anirà a càrrec de Vanessa Pallissa; i els divendres se seguirà amb l’emissió de ‘L’Agulla’ de Joel Reche, Arnau Martínez, Joan Quero i Martí Castillejo, fins que s’acabi la temporada castellera.\nLANOVA, emissora col·laboradora de ‘La tarda’\nAquesta temporada LANOVA Ràdio continuarà emetent i participant a ‘La tarda’, el magazín de La Xarxa que es realitza en directe de dilluns a divendres de 4 a 7, de manera conjunta entre més d’una vintena de ràdios locals. Un espai que explica les realitats de cada territori a tot el país a través de les diferents emissores de proximitat. Laura Alcalde presentarà aquest any 'La tarda' i David Fernàndez s'encarregarà dels continguts produïts des de LANOVA. A continuació, de 7 a 8, serà el torn de l’informatiu ‘Notícies en xarxa Vespre’.\nAls vespres, de 8 a 9, LANOVA Ràdio incorpora a la seva programació ‘L’altra cara de la lluna’ de La Xarxa, un històric magazín musical independent, conduït per Nando Caballero des de fa 19 temporades, que enguany passa a emetre’s diàriament de dilluns a divendres. Tot seguit, la franja de 9 a 10 de la nit, estarà dedicada als programes musicals propis de LANOVA. Així doncs, els dilluns s’emetrà el ‘33 revolucions’ de David Barceló, dimarts el ‘Música per a gent exquisida’ de Marià Arbonès, dimecres el ‘Nits de metall’ de Natàlia Motos, dijous el ‘Toc de Queda’ de Gerard Carceller i divendres ‘La Cara B del Rock’ d’Ariel Santamaria.\nLa programació del cap de setmana començarà les 9 del matí amb l’espai de sardanes i música de cobla ‘Rotllana màgica’, de Teresa Vives; i amb el musical ‘Boulevard’, de Narcís de Batlle. Aquests programes es podran seguir dissabte a les 9 i a les 10 respectivament, i el diumenge a la mateixa hora en redifusió. D’11 del matí a 1 del migdia, LANOVA oferirà diferents espais temàtics elaborats per La Xarxa o per altres emissores locals de Catalunya. Dissabte serà el torn de ‘Fent via’ de Ràdio Vic i de ‘L’Internauta’ de Vicent Partal, mentre que diumenge hi haurà el programa d’història ‘A les portes de Troia’ i el magazín gastronòmic ‘Deixa’m tastar’.\nA la 1 del migdia i a les 4 de la tarda tornen una temporada més el ‘Libre como el viento’ de Tomàs Sainz, dedicat al flamenc; i el ‘Cops i Flames’, l’espai degà de la música en català conduït per Jordi Pinyol. Dos espais que s’escoltaran en directe el dissabte, i que es repetiran el diumenge en la mateixa franja horària.\nAl llarg de les tardes del cap de setmana s’emetran de nou els espais musicals temàtics d’entre setmana, de 5 de la tarda a 8 del vespre, hora en què començarà l’'En Joc’, el programa de La Xarxa que seguirà en directe el desenvolupament de la jornada esportiva. A continuació, el dissabte a les 10 de la nit, i durant 2 hores, s’oferirà el veterà programa de música dels 60 i 70, ‘Cocodril Club’, dirigit per Albert Malla. A partir del mes d’octubre, els diumenges a la mateixa hora, i fins 2/4 d’11 de la nit, tindrà lloc la segona temporada del ‘Sospitosos’, que parla de cinema i de sèries, sota el prisma dels seus conductors Víctor Rubio, Hèctor Garcia i Dídac Pàmies. Un espai que es podrà tornar a escoltar els dimarts, també a les 10 de la nit.\nAposta per l’esport del Camp de Tarragona\nLANOVA Ràdio ha incorporat aquesta temporada ‘La transmissió del Nàstic’, una producció de l’emissora on-line Ràdio Ciutat de Tarragona conduïda per Carles Cortés i Quim Pons, que narrarà en directe tots els partits que el Gimnàstic de Tarragona jugarà a la Segona Divisió A i a la Copa del Rey. Aquestes transmissions conviuran en la graella del cap de setmana amb ‘LANOVA En Joc amb el CF Reus’, l’espai que narra tots els desplaçaments del CF Reus Deportiu corresponents a la Segona Divisió B, amb un equip format per Jordi Garcia, Marc Busquets i Jordi Benavent.\nLa ràdio de proximitat del Camp de Tarragona també estrenarà la nova tertúlia esportiva ‘L’endemà’, els dilluns a 2/4 de 4 del migdia, que cada setmana comptarà amb la participació de periodistes i esportistes del territori per analitzar els resultats del cap de setmana. A més d’aquests espais, LANOVA participarà activament aportant continguts del territori al magazín ‘Esports en xarxa’, de dilluns a divendres d’1 a 2 del migdia; i a l’’En Joc’, els dissabtes i els diumenges de 8 del vespre a 10 de la nit.\nLANOVA Ràdio celebra dissabte el seu aniversari amb ''La Festa de la Ràdio'. CEDIDA.


El benestar animal s'ha convertit en un concepte clau en els àmbits relacionats amb els animals. Aquest màster busca formar experts/as capaços d'avaluar, gestionar, investigar i protegir el benestar dels animals de companyia, granja i salvatges.\nCodi de l'estudi: 3865/5\nEl màster en Benestar Animal permet adquirir els coneixements i competències necessaris per a poder gestionar i assessorar sobre qualsevol aspecte relacionat amb el benestar dels animals de granja, companyia i salvatges.\nEl màster se centra en els fonaments científics del benestar animal, però també explora aspectes ètics i legislatius. El programa permetrà que el/la estudiant sigui capaç d'avaluar el benestar animal, proposar mesures preventives i conèixer i resoldre els principals problemes de benestar animal dels diferents centres que tinguin animals estabulats o en llibertat (granges, protectores, zoològics, etc.).\nEl màster té una durada de 9 mesos i és semipresencial: del 30 de setembre al 16 de desembre de 2022 es fan activitats presencials en la UAB, i de gener a juny de 2023, treballs i activitats totalment online. Totes dues etapes són obligatòries i no intercanviables ni modificables en dates o format.\nDescarrega el document informatiu del màster en Benestar Animal.\nTot i que el mercat segueix creixent i evolucionant a la recerca d'experts i expertes en benestar animal, algunes de les sortides professionals més habituals són:\n- Veterinari/a especialista en benestar animal.\n- Investigador/a en benestar animal.\n- Assessor/a i/o Cap en benestar animal en granges, centres de cria, refugis, institucions zoològiques i altres.\n- Expert/a en benestar animal en agències internacionals, governamentals, estatals, locals, empreses i indústries privades i centres de docència.\n- Les pràctiques correspondran a 9 ECTS.\n- Es necessari que el/la alumne/a assisteixi a un mínim del 85% de les sessions pràctiques.\n- Les pràctiques inclouran la resolució de casos pràctics, l'elaboració de protocols de benestar animal i, especialment, les visites a diferents entitats que treballen amb animals.\n- Està previst que les pràctiques es realitzin en els següents centres: protectora d'animals de companyia, Centre de Recuperació de Amfibis i Rèptils de Catalunya, gosseres del Servei de Granges i Camps Experimentals de la UAB, Hospital Clínic Veterinari de la UAB, Zoo de Barcelona, escorxador, i un conjunt d'explotacions ramaderes de boví, porcí i avicultura.\n- El període de realització de les pràctiques (visites, resolució de casos pràctics i elaboracions de protocols) serà d'octubre a desembre 2022, principalment els divendres.\nDocument informatiu del màster en Benestar Animal


Projecte SOS Thule, Groenlàndia. Inuit Climate Change Patrol\nProjecte SOS Thule\nEls pobladors de Thule al nord de Groenlàndia són l’últim vestigi de la cultura inuït, els únics supervivents d’una forma de vida mil·lenària que ja ha desaparegut a Canadà i Alaska. Evitar las seva extinció és l’objectiu del Projecte SOS Thule, capitanejat per Ramón Larramendi i que prendrà cos a través de la Inuit Climate Change Patrol.\nA Thule, efectivament, encara s’utilitza el trineu de gossos i es va a la recerca del sustent en caiacs folrats de pell, però les persones que ho fan tenen entre 45 i 50 anys i la següent generació no ha agafat el relleu… Estem davant la darrera dinastia dels Reis de Thule? Aquest temor, per no dir alarma, que va sotjar Larramendi durant l’Expedició Circumpolar entre els anys 1990 i 1993, és el germen de l’actual Projecte SOS Thule: “La poblacó jove es va a treballar a Dinamarca. A Thule sols n’hi ha llocs administratius i aquests caçadors, que d’alguna manera són l’ànima del país, de Groenlàndia, estan en perill d’extinció”.\nInuit Climate Change Patrol… Es tracta d’un circuit de 3.000 quilòmetres en trineu de gossos, portat endavant pels propis inuït de Thule en companyia d’un equip de científics que, any rere any durant la primavera, recorrerà el nord de Groenlàndia fent comprovacions sobre l’estat de la banquisa i d’altres efectes del canvi climàtic (fauna i aspectes biològics), que en aquesta regió del món es mostren amb un major dramatisme que en cap altre lloc. La patrulla partirà de Thule per arribar per sobre de la banquisa fins al Cap Morris Jesup, punt més septentrional del continent americà; de tornada, més directe, es farà per l’Inlandis o gel interior de Groenlàndia.\nCom és lògic, la Inuit Climate Change Patrol utilizarà les tècniques mil·lenàries que encara avui es fan servir a Thule per desplaçar-se i protegir-se del fred, un veritable “museu vivent” capaç de convertir-se en focus d’atenció a nivell mundial. Es tracta de què el projecte, autèntic en forma i objectius, es comuniqui a través de les xarxes socials i serveixi per conscienciar sobre el canvi climàtic i col·loqui al mapa mundial aquesta zona i aquesta gent.\nCom a resultat del seu funcionament, la Inuit Climate Change Patrol implicarà que una sèrie de persones vagin a tenir una ocupació relacionada amb les tècniques tradicionals, però l’objectiu és poder generar un nou tipus de turisme; que els mateixos pobladors de Thule, amb aquesta base de fons, comencin a organitzar viatges per la zona, més llargs o més curts, però amb uns principis molt marcats que conserven aquest esperit tradicional i que cada cop vagi implicant a més gent local, permeten que els joves agafin el relleu.\n“ La meva idea és que per sota d’aquesta Patrulla Inuït es pugui generar un tipus de turisme molt concret, completament dirigit a mantenir aquest tipus de vida tradicional, que permeti que aquest lloc d’on van partir totes les epopeies durant els segles passats sigui un petit reducte de cultura inuït i tingui un futur, que és el què no n’hi ha allà; sols hi ha passat i present, però no vista cap el futur”.


En les patologies de retina és important un diagnòstic ràpid perquè les possibilitats de millora augmenten si la màcula no es desprèn | IMO\nEn les patologies de retina és important un diagnòstic ràpid perquè les possibilitats de millora augmenten si la màcula no es desprèn\nCompartim les claus del despreniment de retina, una patologia que en alguns casos també pot estar associada a la diabetis, com també ocorre amb l’edema macular, la retinopatia diabètica, el glaucoma o les cataractes\nMoscas volantes, flashes y desprendimiento de retina. Dr. Mateo de IMO Barcelona\nVideo of Moscas volantes, flashes y desprendimiento de retina. Dr. Mateo de IMO Barcelona\nQuan es produeix aquesta separació, s’acumula líquid a l’espai que es forma entre totes dues capes i la retina despresa no pot funcionar ni nodrir-se de forma adequada.\nEl despreniment de retina sol aparèixer com a complicació d’una o diverses ruptures, a causa d’una tracció del gel vitri que omple el globus ocular, sobre una zona fràgil de la retina.\nTambé pot produir-se per altres causes:\nForat macular miòpic en pacients que pateixen alta miopia\nComplicacions de cirurgies oculars prèvies\nSi has patit un despreniment de retina anteriorment o tens antecedents familiars, és possible que tornis a patir la malaltia. Per això convé que facis revisions periòdicament amb el teu oftalmòleg.\nCom que no fa mal i, en molts casos, no va acompanyat a l’inici de pèrdua de visió, és important estar alerta als símptomes encara que siguin aparentment inofensius.\nVisió de mosques volants (punts negres que es mouen quan es mou l’ull). Són causades per les modificacions del vitri.\nVisió de centellejos lluminosos. És un símptoma més important que ja reflecteix l’existència de traccions damunt la retina. Sol aparèixer quan ja s’ha produït la ruptura.\nVisió d’una cortina negra que cau per alguna zona del camp visual. Es produeix quan ja hi ha un despreniment de retina, per la qual cosa la consulta amb un oftalmòleg ha de ser immediata.\nDistorsió en les imatges i posterior disminució important de l’agudesa visual. Aquest símptoma apareix si es danya la zona central de la retina (la màcula).\nÉs important que la població de risc es faci revisions oculars periòdiques, com a mínim una vegada l’any.\nA més, l’aparició sobtada de mosques volants o un augment brusc de les ja existents o l’aparició de centellejos lluminosos o de qualsevol altre dels símptomes descrits ha de ser motiu de consulta urgent amb un oftalmòleg.\nÉs molt important fer un diagnòstic al més ràpidament possible, perquè les possibilitats de millora són més grans si no s’arriba a desprendre la màcula o àrea central de la retina.\nÉs aconsellable fer un tractament preventiu amb làser quan hi ha esquinçaments de la retina fins i tot si encara no han provocat un despreniment.\nAquest tractament preventiu amb làser també pot ser útil per a pacients d’alt risc, amb lesions degeneratives retinals perifèriques que poden acabar en una ruptura.\nHi ha diferents tècniques quirúrgiques, en funció del grau i de la fase de despreniment:\nFotocoagulació amb làser. Mitjançant el làser, es fan cremades controlades al voltant de la zona despresa. Aquestes cremades acaben cicatritzant i segellen la ruptura retinal i eviten que l’humor vitri s’infiltri entre les dues capes.\nCrioteràpia. Es congela el teixit situat al voltant de la ruptura retinal i es provoca una cicatrització que actua de forma protectora per un mecanisme similar al de la fotocoagulació amb làser.\nRetinopèxia neumàtica. A l’interior de l’ull s’introdueix una bombolla de gas que fa una pressió de taponament damunt la ruptura retinal i facilita que es reabsorbeixi el líquid. Ha de combinar-se amb crioteràpia o làser per segellar la ruptura, ja que l’efecte del gas desapareix al cap d’uns quants dies.\nVitrectomia. Consisteix en l’extracció de l’humor vitri de l’interior de l’ull. Posteriorment s’aplica la retina fent servir líquids pesats i fent làser des de l’interior de l’ull.\nCirurgia escleral. Es col•loca una banda de silicona sòlida al voltant de la capa més externa de la paret de l’ull (l’esclera) per mantenir una pressió externa sobre el globus ocular que faciliti el tancament de la ruptura.\nDrenatge del líquid. A vegades pot caldre fer un drenatge del fluid subretinal a través de l’esclera, com a complement d’una altra cirurgia retinal. Es sol fer al final de l’operació introduint gas o aire a l’ull per mantenir la retina al seu lloc.


Seat va reduir les pèrdues un 8% durant 2010\nLa companyia va registrar uns números negatius de 311 milions. Les despeses per la introducció de nous productes i la caiguda de la demanda a Espanya van tenir un efecte negatiu en els seus resultats\nEFE Wolfsburg Actualitzada el 10/03/2011 11:27\n260x366 El president de Seat, James Muir, vol transformar la companyia en cinc anys. / Seat El president de Seat, James Muir, vol transformar la companyia en cinc anys. / Seat\nSeat va reduir el 2010 les pèrdues operatives fins a 311 milions d'euros, un 8,3% menys que el 2009. Segons ha anunciat avui la seva casa matriu, Volkswagen, ha informat avui que les vendes de Seat van pujar en el mateix període un 10,4%, fins als 5.038 milions d'euros.\nLes despeses per la introducció de nous productes i la caiguda de la demanda a Espanya durant la segona meitat de 2010 van tenir un efecte negatiu en el resultat de Seat.\nEl conseller delegat de Volkswagen, Martin Winterkorn, va destacar la millora del resultat operatiu i de les vendes de Seat, però va posar èmfasi en el fet que la marca espanyola encara pateix la caiguda de la demanda al mercat automobilístic espanyol.\nLa producció de Seat es va incrementar el 2010 un 12,2%, fins a 345.000 vehicles. Winterkorn va explicar que els nous models León i Altea van tenir bones xifres de vendes. Seat, que celebra aquest any el seu 60è aniversari, ha produït des de la seva creació més de 16 milions de vehicles.\nEl 2010 Seat va llançar l'Ibiza ST i el nou Alhambra, segons va recordar Volkswagen en presentar els resultats del grup.\n"En mercats clau com Espanya i el Regne Unit, les xifres de lliuraments van superar els nivells de 2009. A més, Seat es va convertir en líder de mercat a Espanya per primera vegada en els últims 31 anys", segons Volkswagen.\nLes xifres de vendes dels models León (un 19,7% més fins a 79.462 unitats) i l'Altea/Toledo (un 29,9% més fins a 43.351 unitats) van ser particularment bones i els nous Ibiza ST i Alhambra van tenir una bona acollida al mercat.\nLes vendes de l'Ibiza van pujar el 2010 fins a 189.083 unitats, un 8,8% més.


Notícies - Sant Cugat, a punt per celebrar l'entrada del 2020 amb tres festes de Cap d'Any\nSant Cugat, a punt per celebrar l'entrada del 2020 amb tres festes de Cap d'Any\nTres festes de Cap d'Any a Sant Cugat / Foto: Ajuntament\nel 31/des/19 Clara Bardají Societat PDF\nAmb el 2020 picant a la porta, Sant Cugat ho té tot a punt per celebrar una de les cites imprescindibles de les festes nadalenques. Ho fa, aquest dimarts, amb tres festes diferents organitzades per l'Ajuntament i pensades per a públics diversos. La plaça d'Octavià, l'Envelat, amb una proposta per a joves entre 13 i 17 anys i el Pav 2 de la Rambla del Celler, amb una gresca per a majors de 18, seran el centre neuràlgic de la festa d'entrada al 2020.\nFes les campanades a la plaça\nPetits i grans podran celebrar conjuntament el Cap d'Any a la plaça d'Octavià amb les campanades. La festa serà des de les onze de la nit fins a les dues de la matinada i és gratuïta. Els assistents, però, han de portar el seu raïm.\nRitual party - Festa de Cap d'Any\nL'Envelat, ubicat a la plaça de l'U d'Octubre, acull una altra festa de Cap d'Any. En aquesta ocasió, adreçada a joves d'entre 13 i 17 anys (els menors de 16 necessiten autorització). La gresca arrenca a dos quarts d'una de la matinada i s'allarga fins a les quatre. DJ Master i DJ Ayranne seran els encarregats d'omplir la carpa de música. Les entrades tenen un cost de cinc euros i inclouen una consumició sense alcohol. L'aforament és limitat i els interessats poden comprar la seva entrada al Casal Torreblanca o al Punt d'Informació de Nadal a l'Envelat.\nUna celebració organitzada amb el suport de Cal Temerari i adreçada a majors de 18 anys. La música anirà a càrrec de Lia Kali, Karamba i DJ Conejo. Aquesta festa per a adults començarà a la una de la matinada i s'allargarà fins a dos quarts de set del matí.\nLes entrades anticipades tenen un preu de 10 euros i es poden adquirir presencialment al Casal Torreblanca, Casa de Cultura, Punt d'Informació del Nadal a l'Envelat, Sotasons, Taverna de Cal Temerari, barra del Quinto de Nadal o, per internet, a Eventbrite. També hi ha l'opció de comprar l'entrada el mateix dia a taquilla per un preu de 16 euros.


Castells | lafura.cat\nEls verds, en un espot nadalenc al Palau de la Música\nDiumenge al matí va tenir lloc al Palau de la Música Catalana, de Barcelona, el rodatge d’un espot nadalenc protagonitzat per la Fundació Orfeó Català-Palau de la Música, amb la participació dels Castellers de Vilafranca, que van aixecar a l’interior del palau un tres de set. El van bastir en el mateix moment en què tots els cors de l’entitat interpretaven el “Cant de la...\n24/11/2014 - 17:02\nLa marca mexicana de galetes Canelitas rodarà durant tot el diumenge un espot publicitari a la plaça Jaume I, davant la basílica de Santa Maria, amb els Xicots com a protagonistes. L’empresa va triar Vilafranca per rodar l’espot per la seva bellesa arquitectònica, volia castells perquè sempre inclou algun fet emocionant als seus anuncis, i van optar pels Xicots perquè el color...\nEs tanca la millor temporada de castells de gamma extra amb un total de 92, el doble que l’any passat\n92 castells de gamma extra assolits (64 de descarregats, 28 de carregats) i un total de nou colles bastint-ne. Aquests són els números estratosfèrics de la millor temporada de castells de màxima dificultat de tots els temps. En menys de mig any s’ha fet l’aleta a pràcticament tot l’inventari de castells possibles i tres colles s’han estrenat en l’elit dels castells;...\n18/11/2014 - 18:42\nEls Xicots fan un quatre de vuit amb dues dones a terços per primer cop\nEls Xicots de Vilafranca van tancar temporada diumenge a Altafulla, on van descarregar per primer cop en la història dels castells un quatre de vuit amb dues dones al pis de terços. És molt habitual que les dones pugin als pisos de quarts i quints de castells de vuit, però no que ho facin al pis de terços, on cal molta força per suportar els pisos superiors. Des de 2008 els Xicots tenen una terç...\n10/11/2014 - 18:18\n4 de 8 bordegàs, torre de 7 dels Nens i 3 de 7 amb agulla blau cel\nEls Bordegassos de Vilanova van descarregar el quatre de vuit diumenge en la diada de la colla. Feia nou anys que els de groc terrós no plantaven un castell de vuit en la diada de fi de temporada. El van fer després d’un intent desmuntat que havia perdut mides. També van fer els cinc de set i set de set amb molts castellers poc habituals del tronc. Després dels dos pilars de cinc de comiat...\n03/11/2014 - 13:25\nEls Xicots no poden amb el 3 de 9 però fan pel Roser la sisena tripleta de 8 de l’any\nEls Xicots de Vilafranca no van poder amb el tres de nou amb folre. El van intentar en dues ocasions diumenge per la diada del Roser, i en el primer tenien opcions de carregar-lo, però la cassoleta va dubtar quan entraven dosos. Fins aquell moment, el castell es mostrava ferm, encara que obert al pis de terços; després d’instants de dubtes, el van desmuntar i quan ja baixaven sisens, una...\n03/11/2014 - 12:23\nEls verds tanquen temporada amb el tercer 3 de 10 carregat de l’any i les estrenes del 4 de 9 carregat i 5 de 9\nEls Castellers de Vilafranca van fer vibrar novament la plaça de la Vila de Vilafranca en una diada de Tots Sants que va veure el tercer tres de deu amb folre i manilles carregat per la colla aquesta temporada, i dues estrenes de nivell que els permeten tancar temporada amb pràcticament tota la gamma de castells de gamma extra assolits: el 5 de 9 i el 4 de 9 sense folre. Cap colla fins al moment...\n03/11/2014 - 11:56\nEls Xicots de Vilafranca es volen convertir aquest diumenge en colla de nou. La cap de colla Aina Mallol ha anunciat l’intent de tres de nou amb folre per a la diada del Roser, en una diada que compartiran amb els Castellers de Barcelona i els de Sabadell, totes dues amb programa de nou. Serà a partir de 2/4 d'1 a la plaça de la Vila. Els vermells han estat assajant el castell de nou...\n28/10/2014 - 19:50\nEls Castellers de Vilafranca tenen una espina clavada: descarregar el tres de deu. L’any passat ho van fer per primer cop i per partida doble, per Sant Fèlix i per Tots Sants, i si bé enguany també l’han bastit dos cops (30 d’agost i concurs), en tots dos casos “només” l’han pogut carregat. I sempre, amb folre i manilles ben travats, i trencant-se per la part...\n28/10/2014 - 11:12\nEls verds descarreguen la segona torre de nou en sis dies\nEls Castellers de Vilafranca no han pogut aixecar la torre de nou amb folre i manilles fins al darrer tram de la temporada, però quan se l’han fet seva, ho han fet amb tots els ets i uts. Si fa dues setmanes descarregaven la primera al barri de Sants de Barcelona, accelerant-ne la preparació per no quedar enrere en relació a les altres dues colles presents a plaça, aquesta setmana, sis dies...\n27/10/2014 - 10:46


Com utilitzar el mòbil com a router WIFI | TS-Telecon\nInici » Com utilitzar el mòbil com a router WIFI\nÉs possible que en algun moment necessitem disposar de connexió a internet i no disposem d'un router ni un mòdem USB per connectar al nostre equip. És en aquestes ocasions quan disposar de l'opció de connectar-se a internet a través del mòbil és de gran utilitat.\nLa solució per utilitzar el mòbil com a router WIFI s'anomena Tethering (ancoratge a xarxa) i ens permet convertir el nostre telèfon mòbil en una cosa semblant a un router i compartir així la nostra connexió de dades 3G a través d'USB, wifi o bluetooth.\nEn funció de si disposem d'un smartphone amb Android o Iphone, haurem de configurar-ho d'una manera o altra. Les configuracions podrien variar en funció de les versions instal·lades o dels models de mòbil.\nUtilitzar el mòbil com a router WIFI desde Android\nPer cable USB: connectant el cable a l'equip. D'aquesta forma exclusivament aquest equip podrà connectar-se a internet.\nMitjançant WIFI: En versions 2.2 o superiors, es pot habilitar fàcilment accedint a la configuració wifi. Ajustaments: Connexions WIFI: Zona Wi-Fi i mòdem USB: Ajustos de zona Wi-Fi: Activar casella de zona Wi-Fi. A més podem configurar el nom de l'accés (per defecte ve un assignat) i la seguretat introduint una contrasenya (per defecte és oberta). Un cop realitzats aquests passos, només haurem d'anar al nostre equip i buscar a les xarxes wifi el nom que li hem donat a la nostra, connectar i introduir la contrasenya tal com faríem amb qualsevol xarxa WIFI com la de casa.\nA través de bluetooth: segons la nostra versió d'Android disposarem de la possibilitat d'escollir connexió a través de bluetooth en l'apartat Zona Wi-Fi i mòdem USB. En general, és més interessant utilitzar Wifi ja que la velocitat que es pot assolir amb bluetooth és més lenta.\nUtilitzar el mòbil com a router WIFI desde Iphone\nPer poder utilitzar aquesta opció en un Iphone, haurem de tenir actualitzat Itunes a l'última versió i el Iphone vinculat al mateix perquè el nostre mòbil sigui reconegut com un dispositiu de xarxa. En aquest punt, disposem de diverses opcions de connexió:\nPer cable: de la mateixa manera que en Android podem connectar aquest cable i permetre que l'equip en qüestió pugui connectar-se a internet a través del mòbil.\nMitjançant WIFI: Anar a Ajustaments: Compartir internet: Activar l'opció Compartir internet: Introduir un contrasenya. Cercar la xarxa en el dispositiu que s'ha de connectar, seleccionar-la i connectar-se.\nA través de bluetooth. Seleccionant aquesta l'opció en Compartir Internet.


Amb el servei Click&Collect pots fer la compra per internet i recollir-la al centre comercial que tu triïs. Si els productes adquirits són d'un mateix departament, podràs recollir-los en el propi departament de venda de la mercaderia (o, si ho prefereixes, en el punt de recollida Click&Collect - Carta de compra).\nSi la comanda es compon d'articles de diversos departaments, ho prepararem tot perquè la recullis en el punt de recollida Click& Collect - Carta de compra. Click&Collect és un servei gratuït*, pensat per ajudar-te. Si no tens temps per anar de compres, tria entre milers d'articles a la nostra web i simplement vés al centre comercial a recollir la comanda; nosaltres t'avisarem quan estigui preparada.


Galagonyás apartman Eger Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEger, Eger, Hongria - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Galagonyás apartman\nBen situat a la la cultura, els paisatges area de Eger ciutat, Galagonyás Apartman us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGalagonyás Apartman ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com àrea de fumadors, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Galagonyás Apartman és una selecció idònia per a la vostra estada a Eger.


Blog XarxaLlull » Archive » Conferència d’Andreu Bosch a la Universitat de Tübingen\nConferència d’Andreu Bosch a la Universitat de Tübingen\nEtiquetes: Alemanya, AndreuBosch, Llengua, Tubinga\nEl passat divendres 13 de desembre, el filòleg i lingüista Andreu Bosch i Rodoreda va fer una conferència per als estudiants de català i professors del Romanisches Seminar de la Universitat de Tübingen.\nLa conferència, que duia per títol “El català llengua d’Europa. De la normativització al món digital i a l’Internet”, va tenir molt bona acollida i va causar molt interès. Després d’una breu introducció sobre les característiques sociolingüístiques més importants de la llengua catalana, es va fer un repàs de la multiplicitat de recursos digitals que existeixen per a usuaris i professionals de la llengua, la qual cosa va ser de gran utilitat per a la majoria dels assistents. En acabar la conferència hi va haver un torn de preguntes i comentaris en què el públic va aprofitar per aprofundir en algun dels temes tractats.\nAndreu Bosch, va aprofitar l’ocasió per parlar de la tasca que desenvolupa l’Institut Ramon Llull per difondre el català arreu del món. Recordau que ell va ser cap de l’Àrea de Llengua i Universitats durant sis anys i, entre molts altres convenis, va signar la plaça de la pròpia universitat de Tübingen.\nGràcies a l’IRL i al Romanisches Seminar per donar-nos l’oportunitat de rebre’l a la nostra universitat i gaudir de la seva conferència.


Restauració de documents de l’Arxiu Històric de Lleida | Grup d'Arxivers de Lleida\n18 Octubre 2012 by gruparxiverslleida\nRestauració de documents de l’Arxiu Històric de Lleida\nL’Arxiu Històric de Lleida es va acollir al programa de protecció del patrimoni documental que impulsa el Departament de Cultura, el ‘Pla Bruniquer’, amb l’objectiu de restaurar tres llibres que presentaven un lamentable estat de conservació. La restauració, seguint criteris curatius, preventius i de reversibilitat dels materials, ha estat encarregada al taller de restauració Rossell i Badia.\nEls documents restaurats han estat els següents:\n– un protocol del notari Carles Miró, de Lleida, amb el títol Establiments emfitèutics als termes despoblats de Vimpelec, Vilaplana i Carrassumada dels anys 1777-1779\n– un manual del notari de Lleida Manuel Fuster Vaquerizo dels anys 1804-1810\n– un llibre intitulat Procés contra les viles d’Aitona i de Seròs, volum relligat de documents dels segles XVI, XVII i XVIII que fan referència a un procés de la Reial Audiència. Aquest llibre, procedent de compra, és propietat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i va ésser ingressat a l’Arxiu Històric de Lleida l’any 2009.\nEls tres volums es trobaven en un estat de conservació molt dolent i si no s’aturava el procés de degradació, la pèrdua d’informació amb el temps hauria estat irreversible. Els dos primers tenien enquadernacions molt deficients i el tercer les havia perdut. La brutícia s’acumulava especialment a les vores del paper i un d’ells patia d’una forta oxidació per la utilització de tinta ferrogàl·lica, fins al punt de perforar el paper. Els tres havien patit una pèrdua de suport per culpa de la humitat. La degradació més importat però es devia a l’existència de fongs, que afectaven una part important dels documents, produint una pèrdua de resistència del suport a les zones afectades per fongs.\nLa tasca, després d’un acurat anàlisi, bàsicament ha consistit en:\n– el desmuntatge del bloc de cada llibre,\n– la neteja mecànica superficial,\n– la desinfecció de les zones afectades per fong,\n– les proves prèvies de solubilitat de tintes i mesura del pH al paper,\n– la consolidació prèvia al rentat a les parts afectades per fong,\n– la neteja humida per immersió,\n– el reaprest, reintegració i aplanament del suport,\n– la laminació d’alguns quadernets\n– i la substitució de les guardes i una nova enquadernació.\nAmb aquestes actuacions s’ha retornat als llibres la seva integritat física i s’ha pogut preservar el seu valor documental i cultural.\nCreiem que el resultat de les actuacions dutes a terme pel taller de restauració Rossell i Badia és molt satisfactori i que assegura la conservació dels documents per tal que puguin ser consultats i divulgats per a les generacions següents.\n← Previous Post El pla de seguretat de l’arxiu (II). Mesures de prevenció\nNext Post → Article sobre el Grup d’Arxivers de Lleida a la revista Documentalistas\noffshore company 22 Octubre 2012 a les 20:47\nlista de emails 9 Novembre 2012 a les 02:28


El futur dels cotxes elèctrics - CotxesElectrics.cat\n26Des 2010 by Xavier 1 Comment\n¿Tenen futur els cotxes elèctrics? Sembla ser que el cotxe elèctric torna a aparèixer a l’horitzó.\nDesprés d’un primer intent que va passar a la història, el cotxe elèctrics tornen a situar-se al capdavant de les iniciatives del sector del automòbil, amb les seves avantatges però també amb molts dubtes, tant pels fabricants com per als usuaris finals.\nGoverns i empreses asseguren que no es tracta d’una moda, que el cotxe elèctric es una opció de futur i ha vingut per quedar-se, però la realitat és que encara hi ha molts dubtes sobre el model de negoci, i el seu mercat. ¿Hi ha mercat per als automòbils elèctrics? En aquest sentit l’autonomia dels cotxes i el seu elevat preu són els principals esculls.\nI es clar, si entre els propis fabricants hi ha dubtes, ¿que hem de pensar nosaltres, els futurs usuaris dels cotxes elèctrics? Que en sabem dels preus dels cotxes elèctrics, de les infraestructures de recàrrega, de les bateries, o el manteniment que comporten els vehicles elèctrics.\nAra per ara, amb la informació que tenim, nosaltres també tenim dubtes sobre el futur del cotxes elèctric, però a partir d’aquest bloc intentarem avançar cap a l’horitzó.\n¿Què en penses del futur dels cotxes elèctrics?\nOne thought on “El futur dels cotxes elèctrics”\n¿Tienen futuro los coches eléctricos? | Vehículos Ecológicos\n[…] Articulo original (en catalán): El futur dels cotxes eléctrics […]\n25 Gener, 2011 at 20:37


CF IGUALADA 1-1 CE EUROPA\n13/12/2020 | 124 Publicat a Grupo de datos iniciales\n‘EMPAT AMB MOLTS MEREIXEMENTS’\nEls blaus completen un gran partit davant el líder, aconseguint un punt de molt mèrit.\nEl líder de la 3a Divisió visitava Les Comes, amb la intenció de seguir invicte. En canvi, els igualadins volien capgirar la mala ratxa de resultats que s’havien donat en els passades quatre jornades de competició.\nEls escapulats es caracteritzen per la seva contundència en atac i calia que els igualadins no cometessin errors a prop de la pròpia àrea. Un enfrontament molt complicat que calia encarar amb optimisme.\nL’inici del duel va ser immillorable. Gran domini dels locals, que es trobaven molt còmodes amb la pilota, tancant a l’Europa a la seva pròpia àrea. Amb aquest panorama, al minut 12, Genís es va endinsar a l’àrea rival, fent una magnífica centrada per Huertas, que feia un cop de cap inapelable, per fer l’un a zero.\nL’equip es trobava bé, però calia no abaixar la guàrdia, per la gran qualitat del rival. Els blaus van estar molt bé, però en una gran acció de l’extrem visitant, va provocar l’empat visitant.\nDes d’aquell moment, el partit va calmar-se, gràcies al joc de l’equip de Cabestany, que va disposar de diferents aproximacions, que no van acabar en gol. S’arribava al descans amb bones sensacions, però sent conscients que els segons 45 minuts serien durs.\nA la represa, la tònica va ser molt similar i els blaus van portar la batuta del joc, tenint grans aproximacions, que tant el porter visitant com el pal van poder refusar. Semblava mentida que no entrés el segon.\nNo obstant, els escapulats feien gal·la de la seva categoria i generaven perill en escassos contracops. Seguir aquesta tendència podria significar el triomf, però finalment, la defensa barcelonina va resistir i el duel va acabar amb l’un a un.


Laura Rosel i Roger Escapa, de concert en concert de Mishima - Catalunya Ràdio\nSón col·legues, però també amics! Com teletreballen? Es defensen a la cuina? Farien ràdio en castellà? Les respostes, al "Fora de context"\n22/05/2020 - 20.03\nA banda de divertir-nos i conèixer una cara més propera dels presentadors de la casa, a la conversa d'aquesta setmana a l'Instagram Live de Catalunya Ràdio també hem après! La Laura Rosel, del "Catalunya nit", i el Roger Escapa, d'"El suplement", sabadellencs i companys de professió, han donat bons detalls sobre com fer ràdio de qualitat allunyats dels estudis, encara que han coincidit en la importància de poder interactuar de prop amb els tècnics de so i en com troben a faltar el seu equip.\nDesprés de descobrir què és un 'XDSI' o 'les ordres de la ràdio', els usuaris inquiets han tingut l'oportunitat de fer les seves preguntes en directe, que ens han portat a punts curiosos! Si es veiessin a l'escenari, es veurien fent ràdio en castellà?\nRoger Escapa: Ho faria, però reconec que em sento insegur amb el castellà i m'he proposat apuntar-me a fer classes de dicció per millorar l'accent"\nLa Laura, en canvi, s'hi sent prou còmode, però té clar que sovint se li escapen "catalanades"...\nLaura Rosel: "De vegades em sento en fals perquè em surten expressions catalanes, però tenim molta sort de tenir a l'abast dues llengües"\nEl que no sabíem és que casualment, abans de conèixe's prou i quan eren competència en la mateixa franja horària de cap de setmana, van coincidir en un concert de Mishima a Matadepera! I no va ser l'únic concert de la banda barcelonina que van compartir, perquè anys després s'hi van trobar a l'Embassa't de Sabadell, és clar. Diuen que ho van donar tot, però també han sortit algunes enveges...\nEscapa: "Quan vas entrevistar l'Otegi, vaig pensar: 'quina cabrona, se m'ha avançat i me l'ha tret en ple estiu!"\nRosel la recorda com una gran entrevista, "un èxit que vam haver de lluitar molt".\n@LauraRosel i @RogerEscapa, de concert en concert de Mishima! Són col·legues però també amics... Com teletreballen? Es defensen a la cuina? Farien ràdio en castellà? Les respostes, al "Fora de context"! #CatalunyaRàdio #CatRàdioEsMou\nUna publicación compartida de Catalunya Ràdio (@catalunyaradio) el 22 May, 2020 a las 10:59 PDT\nPerò no només s'hi ha parlat de ràdio, també de cuina, bicicletes i cultura! Els dos s'han declarat fans de les sèries "Killing Eve" i "Fleabag" i, com era d'esperar, l'Escapa ha reconegut haver vist "Valeria" fins a tres vegades! La insistència, però, té truc: l'actriu protagonista, Diana Gómez, és la seva parella i comparteixen confinament. El que no coneixíem és la passió de la Rosel per "Merlí"!\nRosel: "Contra tot pronòstic, em va agradar molt "Merlí" i em vaig enamorar de Carlos Cuevas"\nSi vols descobrir més facetes de tots dos i passar una bona estona, et recomanem que miris la conversa sencera!


Arrenca la campanya de les comunals amb més regust de política nacional - Altaveu el diari digital d'Andorra\nArrenca la campanya de les comunals amb més regust de política nacional\n01/12/2015 (12:26 CET)\nLa campanya electoral per a les comunals del 13 de desembre ja està en marxa. Les divuit candidatures que concorren a les eleccions han dut a terme, en diferents punts del Principat, les tradicionals enganxades de cartells després que durant tota la setmana ja hagin protagonitzat actes que algun dia la junta electoral haurà d’estudiar si violen el respecte al període establert per explicar les iniciatives de cada grup o si, simplement, no cal respectar cap termini ni cap procediment. Són els comicis comunals amb més clara vocació nacional. I en un clima altament enrarit. I no només pel ‘cas BPA’, que també. I continua cremant en somort rere qualsevol pas que es dóna al Principat. La situació general i els pactes establerts, especialment l’aliança entre Cd’I i Liberals a la capital, que posen en entredit la continuïtat de la ministra de Salut, Benestar i Ocupació, plantegen molts interrogants. Gairebé més que saber quina serà la composició de cadascun dels comuns en funció dels resultats que hi haurà d’aquí dos diumenges. Una parròquia, Canillo, ja sap de fa dies qui serà el cònsol. De fet, qui continuarà sent-ho.\nJosep Mandicó, David Palmitjavila i el seu equip, un equip plenament renovat quant als noms, haurà de combatre amb el vot en blanc i amb el descontent d’una part de la parròquia, especialment després de les aliances soterrànies i les travetes que hi va haver per impedir que hi hagués una candidatura alternativa. Demòcrates per Andorra, que avui per avui ostenta el comandament de cinc de les set parròquies, parteix amb lleugera avantatge en moltes de les corporacions locals. Però els pronòstics no són pas tan clar com podria semblar temps enrere. Canillo serà taronja per molt blanc que hi hagi. En canvi, a la Massana, on la formació parroquial aliada amb Liberals, Ciutadans Compromesos (CC), fa repetir els pesos pesants de l’actual equip de govern, és on ho té més magre després de presentar una candidatura feta a darrera hora i encapçalada per un candidat que es resistia a fer-ho i, de fet, transmet aquesta poca apetència a cada acte que va. L’exministre Albert Esteve ho té complicat davant de David Baró i Raül Ferré.\nLa batalla de totes les batalles es preveu a Andorra la Vella. Caldrà veure com digereix l’elector el trencament d’acord i l’establiment de noves aliances. Jordi Minguillón és, per bé i per mal, l’actual cònsol. I les seves ‘maniobres’ de les darreres setmanes estan generant un bon nombre d’interrogants. Els mateixos que causa veure com Rosa Ferrer pot estar fent campanya en contra dels seus companys de gabinet ministerial. Ferrer posa en joc moltes coses durant aquests dies. Entre altres si serà capaç de retenir per al seu defensat Minguillón el poder de convocatòria que va ostentar fa quatre anys per a ella mateixa. Minguillón vesteix ara del blau liberal més el violeta de Cd’I. I haurà de lluitar contra l’exministra i fins fa poc consellera Conxita Marsol. Quatre anys després de ser refusada per DA, ara els demòcrates s’han abocat als seus braços i li han posat als seus peus, teòricament, un equip d’’starlets’. Caldrà veure si els homes i les dones cridats a fer escales ho faran després de ser repudiats en el moment de confeccionar les llistes. El comitè parroquial de DA a la capital gairebé no té presència a la llista comandada per Marsol, Marc Pons, Miquel Canturri, Mònica Codina o Maica Nin.\nA Andorra la Vella és una de les parròquies on el centre-esquerre sembla que hi té alguna cosa a dir. O potser no. En tot cas, és on el suposat sentit comú de Socialdemocràcia i Progrés (SDP) posarà tota la carn a la graella. Sabut és que el president de la formació, Jaume Bartumeu, juga en camp propi. I que els candidats a cònsol, Delfí Roca i Àngel Dalmau, fa poc més de mig any que pretenien ser consellers generals. I no van fer pas mal paper. L’altra facció de centre-esquerre és el Partit Socialdemòcrata (PS). La formació espera fer un bon paper amb un equip liderat per dues docents: Dolors Carmona i Lídia Samarra. Sense fer massa soroll, l’actual consellera comunal a l’oposició i un equip que té certa experiència en el món associatiu però també de la gestió pública i privada vol mirar de donar la sorpresa.\nCom intentaran donar la sorpresa dos docents més. En aquest cas les candidates de la llista liberal d’Ordino. Dues dones que figuren com a independents i que representen, com el conjunt de la candidatura, un cert aire fresc. Sandra Tudó i Eva Choy encapçalen un equip on el que menys hi ha són liberals tot i concorre sota les sigles de Ld’A. La seva irrupció no ha estat gens mal rebuda a la parròquia. I hores d’ara, just en l’inici de la campanya, haurien aconseguit retallar una mica de distància respecte de la diferència abismal que semblava haver-hi damunt el tauler polític ordinenc fa poques setmanes. ACO-DA, amb Josep Àngel Mortés i Gemma Riba al capdavant d’un grup homogeni quant a noms -allò de les famílies encara compta i molt a la parròquia- i preparació, surt amb avantatge. Representa la continuïtat comunal. El seguir la feina feta, pel que té de positiu i de negatiu, de l’equip que els darrers vuit anys ha dirigit Ventura Espot i Consol Naudí i de la qual l’ara candidat a cònsol menor en forma part. Una altra irrupció liberal que pot donar joc és la de Jordi Troguet a Encamp. Aire fresc, també, al costat de la comissària de policia Maribel Lafoz.\nEls liberals, com els socialdemòcrates, volen posar contra les cordes els actuals rectors encampadans. La llista demòcrata, que a Encamp es vesteix d’Units per al Progrés (UP), l’encapçala l’actual cònsol menor, Jordi Torres Arauz, després que l’actual màxim mandatari comunal, Jordi Mas, hagi decidit no repetir. I Torres Arauz no és pas i per compensar-ho DA ha situat Ester París a la segona plaça. Cridada sempre a exercir càrrecs de més volada, l’actual consellera major del comú sempre ha refusat assumir més protagonisme. UP DA havia tancat a parer seu una bona candidatura. Però caldrà veure fins on es capaç de sorprendre Troguet. Empresari nouvingut en política, entra bé. Però caldrà veure fins on. I si en cas de no poder guanyar, els liberals ‘rasquen’ prou dels demòcrates com per poder facilitar el camí al PS. Joan Sans i Pere Marsenyach són els caps de cartell socialdemòcrata. La tasca d’oposició de Sans està molt ben valorada des de tots els angles de la parròquia. Caldrà veure cap a on es decanta les poques desenes de vots que SDP té a Encamp, on va forçar fins a l’extrem en la negociació amb el PS i, al final, no va poder fer llista ni acompanyat ni en solitari.\nFavorits suposadament clars\nLes dues parròquies que falten en l’anàlisi de l’arrencada electoral tenen, sobre el paper, favorits clars. Trini Marín i Marc Calvet a Escaldes i Joan Albert Farré i Rossend Duró a Sant Julià. És a dir, demòcrates a la setena parròquia i liberals d’UL a Laurèdia. Els actuals cònsols escaldencs parteixen amb força avantatge respecte de la resta de candidatures. Cèlia Vendrell i Aleix Mañosas representen la continuïtat en la manera de fer socialdemòcrata. Però no acaben de fer trempar. De fet, durant tot el mandat no han acabat de trobar el lloc adequat, com ha quedat clar amb el tema de l’avinguda Carlemany per a vianants. La presència d’SDP és, en principi, més que testimonial (¿algú en sap el nom dels candidats?) i, en canvi, Liberals aixeca certa curiositat amb dos homes joves, nous en polítics, però amb certa reputació en diferents sectors de la població andorrana: Marc Magallón i Higini Martínez-Illescas. Hi pot haver partit. Però DA té marge si no s’adorm. Almenys sobre el paper.\nUna mica el mateix que passa a Sant Julià. Unió Laurediana (UL) ha fet foc nou i ha mirat de tallar amb tot el que ha representat el controvertit mandat protagonitzat per Montserrat Gil i Manel Torrentallé. Ha situat al capdavant de la llista dos homes de la més absoluta confiança ‘pintadista’: Farré i Duró. Tanta confiança que generen el mateix entusiasme que un dels homes forts dels liberals lauredians. Farré i Duró són de l’escola Josep Pintat. De gràcia i trempera no n’aixequen gaire. Que no és decisiva. Però una mica està bé. Encara bo, però, que Laurèdia en Comú, la formació on suposadament conflueixen els interessos fonamentalment d’independents, DA i SDP, i on havia de ser el PS però va acabar fent un pas enrere, no acaba de quatllar a Laurèdia. El poti-poti que representa la llista liderada per dues ‘velles glòries’ com Josep Miquel Vila i Julià Call no s’acaba d’entendre.\nComença el ball. L’enumeració de propostes. De promeses. Quinze dies per intentar fer veure què és el millor per a cadascuna de les set parròquies del Principat i perquè, en funció dels resultats, es vegi si tot plegat tindrà un impacte notori, fins i tot decisiu, en el futur immediat de la política nacional. El 13 de desembre la primera resposta. En els dies posteriors probablement n’hi hagi més.


Roben 5000 metres de cablejat de coure a El Poble Nou de Benitatxell\n31 juliol 2019 - 15: 20\nL'Ajuntament del Poble Nou de Benitatxell denúncia davant la Guàrdia Civil el robatori de 5000 metres de cablejat i demana la col·laboració ciutadana per aclarir els delictes i localitzar els autors dels robatoris. "Si algun veí veu alguna cosa sospitosa, s'ha de posar en contacte amb la Policia Local", Ha manifestat l'alcalde de la localitat, Miguel Ángel García, que ha acudit a la caserna de la Guàrdia Civil de Xàbia per denunciar el robatori.\nLes zones afectades per aquest fet han estat la urbanització Cim del Sol i les zones de Dàlies, Lliris, Magnòlies, Golden Valley, Calistros, Kalmias, Poble Panorama, Vall del Portet i zona de descens a la Cala Moraig.\nEls lladres del coure, com se'ls coneix vulgarment, arrasen amb aquest material per vendre-ho i aconseguir diners. El primer edil s'ha mostrat molt preocupat per uns robatoris que estan deixant sense enllumenat públic a aquestes zones. Segons ha comunicat l'Ajuntament a través de les xarxes socials, ja s'han pres les mesures pertinents i els tècnics i operaris s'afanyen a reposar i reparar els desperfectes.\nComentaris a "Roben 5000 metres de cablejat de coure a El Poble Nou de Benitatxell"\njuan garcia patiño 2 novembre 2019, 16: 46 :\nFins quan hem de suportar aquesta gentussa, és que no tenim justícia? Hi ha poca p0licia, no tenen mitjans suficients, els polítics estan amb els seus tripijocs amb les ONG mafioses, a veure si algú em pot explicar per que som el hazmerreir d'Europa, Bèlgica es burla de nosaltres, els delinqüents es diguin, romanesos, marroquins, búlgars, algerians els alliberen de les seves presons\nper enviar-los a robar aquí i enzims els donem subvencions, en què pais del món es fa l'imbècil com nosaltres, ja n'hi ha prou, delinqüents fora.


Aquest espectacle ens trasllada a una antiga i decrépita catedral gòtica transformada en un sorprenent cabaret. Un espai on la passió, el desenfrenament i la diversió convergeixen en perfecta harmonia. Gràcies a la versatilitat dels artistes, el públic assistent té la possibilitat d'experimentar un xou únic i original emmarcat en una impactant escenografia amb una cuidada posada en escena.\nCabaret Maldito pretén que el públic participi en una salvatge i fosca festa d'humor, luxúria i passió delirant, amb Llucifer com a mestre de cerimònies. Acompanyat de sorprenents artistes, provocadors monologuistes i una infinitat de personatges que ens mostraran els racons d'aquest singular i vell cabaret. Un espectacle que fusiona tres importants arts: teatre, circ i el cabaret més salvatge.\n''Estimats i luxuriosos espectadors, quan la sòrdida i terrible rutina de la vostra avorrida vida s'apoderi de vosaltres, vengen al Cabaret Maleït, on els vostres desitjos més foscos es faran realitat en el temple del pecat'.\nPecadores, esteu disposats a vendre la vostra ànima per una nit més? Benvinguts al Cabaret Maleït!


Cardelús, satisfet amb el primer test a Alcanyís i el retrobament amb la Kalex\nXavi Cardelús va rodar ahir sobre el traçat de Motorland.\nActualitzada 23/06/2020 a les 07:06\nXavi Cardelús va realitzar ahir el primer test de pretemporada de cara al Campionat d’Europa de Moto2. El pilot andorrà, que va compartir pista amb els seus companys d’equip Niki Tuuli i Piotr Biesiekirski, va rodar sobre el traçat del circuit de Motorland, a Alcanyís, i va acabar el test molt satisfet: “Hem dedicat la jornada a recuperar sensacions, acumular quilòmetres i treballar un pèl en els settings.” Cardelús va afegir que “avui [per ahir] feia molta calor, però tot i això he fet 70 voltes al traçat aragonès. La pròxima vegada que pugi a la moto ja serà a la primera cursa del Moto2 European Championship, al circuit d'Estoril”.\nAquesta, precisament, serà la primera prova del calendari de l’Europeu de la categoria, que es disputarà el 7 de juliol. Cardelús tornarà a pilotar la Kalex de Moto2 després d’haver-ho fet fa molt de temps, ja que la temporada passada va portar la KTM amb motor de 750 cc. El retrobament amb la moto va ser, també, satisfactori per al d’Stylobike.


27-S: una duríssima derrota per a les esquerres (amb l’excepció agredolça de la CUP)\n28/09/2015 | 12:35\nLluís Rabell i Joan Coscubiela, de Catalunya Sí que es Pot, ahir a la nit electoral a la Fabra i Coats / MARC FONT\nLa lectura de les eleccions del 27-S que faran partits polítics i mitjans de comunicació, a Barcelona i a Madrid, serà en clau de plebiscit. Sí a la independència amb un 47,8% dels vots i no amb un 39,1%. Però aquesta no és l’única anàlisi possible. Una de les dades que no veureu en cap portada dels diaris d’avui és si les eleccions d’ahir les va guanyar l’esquerra o la dreta. El postindependentisme serà d’esquerres o de dretes? Liberal o socialdemòcrata? Capitalista o anticapitalista?\nEl futur Parlament, en el moment de major mobilització social i després d’una intensa crisi econòmica, deixa només 61 diputats per a partits d’esquerres (independentment del que fan o desfan les direccions dels partits): 22 per a ERC, 16 del PSC, 11 de Catalunya Sí que es Pot i 10 de la CUP, a més dels teòricament afins Raül Romeva i Lluís Llach. Un dels resultats més baixos de la història de les esquerres catalanes en plural. El resultat, per a les esquerres, en ple cicle de mobilitzacions i protestes socials, en la pitjor crisi econòmica des de la Segona Guerra Mundial, és bastant decebedor.\nEl descens del PSC des dels 50 diputats de Pasqual Maragall fins als 16 d’ara confirma que els socialistes són un partit en crisi i en risc d’implosió. Ara, però, ‘només’ perden quatre diputats. Qui havia d’agafar el relleu, la Catalunya Sí que es Pot d’ICV-EUiA i Podem, es queda per sota de les expectatives i, sobretot, dos escons per sota dels resultats de la candidatura de Joan Herrera i Dolors Camats del 2012. Iguala en nombre de vots, però l’augment de la participació els mata.\nL’única excepció del drama de les esquerres va ser la CUP. Passa de 3 diputats el 2012 a 10 a partir d’ara. Multiplica per 2,6 els seus vots. Creix arreu. És un resultat, sens dubte, impressionant. Però insuficient. Cal dir que l’esquerra independentista és l’últim partit de les esquerres i queda, fins i tot, per sota del PP en vots i en percentatge.\nAquesta és l’evolució històrica dels partits d’esquerres al Parlament. Des del 1980 fins al 2015.\nEscons esquerres Parlament | Create infographics\nObjectivament, el nombre d’escons actuals per a l’esquerra queda molt lluny de les millors xifres històriques de les esquerres, el 1980 i al període 1999, 2003 i 2006. La línia negra de suma de votants d’esquerres compta els que van votar ahir els diputats d’ERC, Avancem i independents integrats a Junts pel Sí i els del PSC, de CSQEP i de la CUP. Les esquerres, sumant amb una voluntat àmplia els votants del PSC, d’ICV-EUiA, d’ERC i de la CUP, van arribar al seu pitjor moment en les catalanes de 2010. Justament després de set anys de Govern tripartit, justament després de l’Executiu de José Montilla. Tenien només 48 escons: el pitjor resultat de la història. A partir d’aleshores la seva situació va començar a pujar. En les catalanes de 2012, mentre els socialistes perdien vuit diputats, pujava l’esquerra a l’esquerra del PSC amb 17 diputats més de cop i volta: 21 diputats d’ERC (+11 escons), 13 d’ICV (+ 3 escons) i 3 de la CUP (+3). Les eleccions europees de 2014 —amb victòria d’ERC inclosa i un 15% de vots per a ICV-EUiA i Podem— van confirmar la tendència a l’alça. I, finalment, les eleccions municipals del maig passat van marcar el punt culminant: amb la conquesta per a l’esquerra no-PSC de ciutats com Barcelona, Badalona, Berga o Sabadell. Les expectatives del mes de juny passat eren que, per primera vegada, ERC o una candidatura d’estil Catalunya en Comú podria fer el ‘sorpasso’. No ha estat així. El que és clar és que les esquerres a l’esquerra del PSC, malgrat el context de crisi econòmica i l’esclat de casos de corrupció a CiU i al PP, no han aconseguit el resultat que esperaven en aquest cicle electoral. Per primer cop en la història de Catalunya, l’esquerra no serà ni Govern ni tan sols cap de l’oposició al Parlament. Una anàlisi sensiblement diferent explica que el que ha passat aquest 2015 és que el procés sobiranista ha virat definitivament cap a l’esquerra. Tendència que ja havíem vist en les municipals i en les catalanes. L’any 2012: el suport al sobiranisme era de 74 diputats sumant CiU (amb una Unió forta), ERC i la CUP. I, en canvi, aquest 2015: el repartiment dins l’independentisme seria de 65 diputats per Junts pel Sí (incloent-hi uns 20 diputats d’ERC o propers) i 10 de la CUP. A més, el cap de llista de Junts pel Sí, la candidatura clarament guanyadora, és un dirigent polític de tradició d’esquerres com Romeva. Podem concloure que l’independentisme sí ha girat cap a l’esquerra.\nLa CUP a l’alça, CSQEP a la baixa\nNit electoral, ahir, celebrada per l’esquerra independentista amb militants i una part dels futurs diputats / CUP\nSí, és veritat. Junts pel Sí no és CiU, el cap de llista és un exdirigent ecosocialista com Raül Romeva, de convergents purs n’han quedat una trentena i, en canvi, hi ha una vintena de diputats d’ERC. Però al final Junts pel Sí no és un artefacte ni de dretes ni d’esquerres: és una candidatura pel Sí a la Independència. Punt. Ho han repetit durant tota la campanya electoral. És cert, però, que el judici es fa complex perquè l’artefacte Junts pel Sí és molt complex.\nTanmateix Artur Mas —si la CUP no ho canvia— serà el president de la Generalitat els propers quatre anys —o 18 mesos, o el que duri la legislatura. El líder de Convergència Democràtica és un autèntic supervivent polític malgrat les retallades, els dubtes sobre el finançament del partit, les seus embargades i la trencadissa amb els seus socis històrics d’Unió.\nSí, és veritat. Catalunya Sí que es Pot salva els mobles, en un context d’alta polarització nacional, i al final va mantenir aproximadament el nombre de vots i d’escons que ha tingut ICV-EUiA en l’última dècada. Però queden lluny, molt lluny, de les expectatives que tenien en l’inici de campanya. Queden lluny, molt lluny, de les victòries obtingudes per les confluències d’esquerres a Barcelona o a Badalona en les municipals passades. L’experiment de Podem a Catalunya queda tocat i, de cara a les espanyoles, molt haurà de millorar si vol entrar al Congrés amb força. Podem, com abans el PSOE, necessita un bon resultat a Catalunya per plantar cara al PP.\n“No hem aconseguit capgirar la polarització que ha dominat la campanya”, va reconèixer anit Rabell. És veritat que la impossibilitat de colar el missatge social en una campanya marcada per l’agenda del procés ha dificultat la seva campanya. Però cal anar més enllà. Tothom sabia que les eleccions pivotarien sobre l’eix nacional. El discurs forçadament poc clar sobre la qüestió de la independència els ha castigat durament. Sorprèn perquè el discurs teòric que han elaborat durant els últims anys formacions polítiques com ICV i EUiA i, fins i tot, el de Lluís Rabell precandidat sobre la qüestió nacional havia estat sempre molt més treballat i profund —agradés o no— que el terreny fangós per on ha navegat CSQEP aquest mes de setembre. Per això encara sorprèn més que no hagin trobat el seu lloc. El baix nivell de coneixement del candidat, Lluís Rabell, tampoc no va ajudar després del carrussel de noms de caps de llista —Arcadi Oliveres, entre d’altres— que van sortir al juliol.\nI, sí, és veritat, la CUP, amb un discurs nítidament d’esquerra anticapitalista, és l’única que puja amb força marcant una tendència a l’alça extraordinària. El discurs de David Fernàndez al Parlament es multiplicarà amb una polifonia de veus alternatives com Antonio Baños, Anna Gabriel o Josep Manuel Busqueta. La CUP arriba a ser quarta força a la ciutat de Barcelona i a les demarcacions de Girona i de Lleida i cinquena a Tarragona per damunt de Catalunya Sí que es Pot. A la ciutat de Barcelona, la CUP ha obtingut el 10%, fins i tot amb 2.200 vots més que la candidatura liderada per Lluís Rabell, expresident de la Federació d’Associacions de Veïns de Barcelona. L’esquerra independentista ha quedat segona força en 13 comarques de Catalunya: les comarques amb més percentatge de vots cupaires són el Priorat (13,1%) i el Moianès (12,3%). I en vuit comarques més ha estat tercera força, com per exemple, al Gironès (9,7%).\nHi ha un lleuger ascens d’aquesta esquerra alternativa. ICV-EUiA i la CUP tenien fins ara 16 diputats (13+3). Ara el global augmenta a 21 escons bàsicament pel creixement de l’esquerra ‘indepe’. La CUP puja de 3 a 10 i CSQEP baixa de 13 a 11. Però la tendència és: una CUP creixent exponencialment i una barreja d’ICV-EUiA-Podem a la baixa. Una lectura, en la línia de les tesis de Pau Llonch, Josep Manuel Busqueta i Ivan Gordillo en aquest article publicat a CRÍTIC és que l’esquerra socialdemòcrata s’estimba i, en canvi, creix l’esquerra anticapitalista i de ruptura nacional.\nEn definitiva, els votants d’esquerres a Catalunya s’han fet complexos:\n1. Viren a poc a poc —formiguetes— cap a l’esquerra radical de la CUP i un discurs de recuperació de les sobiranies.\n2. S’esfumen cap a Ciutadans.\n3. Es difuminen a Junts pel Sí.\nDany col·lateral: la unitat de les esquerres perduda. La unitat de les esquerres, de la qual tant s’ha parlat des del 2010, ha estat impossible. Fins i tot el Procés Constituent d’Arcadi Oliveres i Teresa Forcades, que va néixer per reclamar la unitat, pot acabar trencant-se. Només s’hi han albirat algunes excepcions, importants i simbòliques, com els governs municipals de Barcelona i de Badalona. Després de les tensions d’aquestes últimes setmanes entre dirigents de Podem, d’ICV, d’EUiA i de la CUP serà difícil recompondre qualsevol intent d’unitat a l’esquerra d’ERC i del PSC. L’esquerra, eternament dividida, avui ho està encara més. L’afer de Manuel Delgado és el símbol perfecte de l’esbroncada interna.\nEl ‘cinturó roig’ és taronja\nTots parlen de classes populars. Junts pel Sí, ERC, la CUP… però també Pablo Iglesias, de Podem, o Lluís Rabell, de CSQEP. Una de les claus de les eleccions era saber si el vot de la classe treballadora, precària, a l’atur, marginada, que ha estat històricament desmobilitzada, anava o no anava votar. Més enllà dels cognoms. Les ‘ciutats invisibles’ que tan bé ha retratat el periodista i historiador Marc Andreu a la sèrie de reportatges publicada a ‘L’Avenç’ han sortit a votar. El ‘Señor Antonio’, veí de la Ciudad Satélite i que votava el PSUC fins que se’n va anar cap casa a mitjan anys noranta, retratat pel periodista Jordi Évole a ‘El Periódico’, va tornar a votar després d’una crisi social i econòmica brutal. Però què ha votat? La classe obrera catalana ha sortit a votar en massa Junts pel Sí? No ho sembla. Els resultats de Junts pel Sí al cinturó industrial que va des del Baix Llobregat fins a Santa Coloma són lamentables. S’ha quedat amb Pablo Iglesias i el discurs social de Catalunya Sí que es Pot? Potser en part, però no massivament. CSQEP perd pistonada respecte a les confluències d’esquerres en les municipals. Ha apostat per la radicalitat de la CUP d’Antonio Baños? L’esquerra ‘indepe’ creix al cinturó, però no tant com ho fa a les comarques de Girona o de l’interior.\nAixí doncs, la sensació és que bona part d’aquest votant de classe obrera ha anat a parar a Ciutadans. La polarització del procés sobiranista, ofegant el debat social esquerra-dreta, té com a cara B l’èxit de Ciutadans. Segona força política, 716.000 vots i 25 diputats. Més que els que mai havia aconseguit el PP. El partit d’Albert Rivera i Inés Arrimadas és el primer partit en ciutats com l’Hospitalet de Llobregat, Sant Boi, el Prat, Viladecans, Rubí, Sant Adrià de Besòs o al districte de Nou Barris i el segon classificat a Cornellà, Sabadell, Terrassa, Tarragona i Reus.\nEl procés ja és una revolució?\nEl politòleg i activista madrileny Ramón Cotarelo renyava una part de l’esquerra no independentista i, de retruc, l’esquerra espanyola: que no veieu que el procés ja és una revolució?\n¿Es o no una revolución? Y vosotros, izquierdistas ¿por qué no la apoyáis? pic.twitter.com/UTMQbH2DOp\n— Ramón Cotarelo (@ramoncotarelo) September 11, 2015\nEl teòric de la comunicació i exconseller de Cultura Joan Manuel Tresserras, en una entrevista publicada a CRÍTIC aquest setembre, reivindica que la independència de Catalunya donaria peu a una revolució i és la gran oportunitat per a la transformació social a Catalunya. “Catalunya Sí que es Pot té al davant la revolució i no la sap reconèixer!”, denunciava. L’exconseller de Cultura i dirigent d’ERC defensava que “el desacomplexament del catalanisme sobiranista és la presa de consciència del gruix de les classes mitjanes i populars, treballadores, que entenen que tenen capacitat de ser la nova força hegemònica que, amb els seus valors, vertebrarà el sistema de poder del futur a Catalunya. En termes gramscians, el canvi d’hegemonia és la revolució. Hi ha una part de la gent que ha dit que es movia per fer possible la revolució que, en el moment que es dóna el canvi d’hegemonia, no l’han reconeguda! I no només no la reconeixen, sinó que no són capaços de posar-se al cantó favorable per tirar-la endavant!”. Sí, és veritat. Els professors Cotarelo i Tresserras tenen raó. Però tot el debat sobre el procés es produeix enmig d’una crisi social i econòmica brutal. Avui dilluns, la PAH ha tornat a haver d’aturar desnonaments a Nou Barris.\nDesahucio PARADO ¡Jorge se queda en su casa! #SiSePuede pic.twitter.com/fBRyHIZ2c8\n— PAH Barcelona (@PAH_BCN) September 28, 2015\nIndependència en un país trinxat. Algú haurà de donar resposta a la Catalunya que es mira aquests dies al mirall del #27-S:\n— 501.000 aturats\n— 124.000 llars sense cap ingrés\n— 233.000 llars amb tots els adults a l’atur\n— Retallades milionàries en la despesa de Salut i d’Educació\n— Privatitzacions d’empreses públiques com Aigües Ter-Llobregat, els Túnels del Cadí o edificis públics de la Generalitat.\nI la resposta la donarà un Govern de Junts pel Sí, i no un Govern de l’esquerra independentista (ni d’ERC ni de la CUP).\nDiguin el que diguin avui les portades dels diaris, des d”El Punt Avui’ fins a ‘La Razón’, una majoria dels catalans que va anar ahir a votar ho va fer pensant en múltiples factors, eixos, coordenades. Aquests catalans, que no són pocs, creuen que hi ha moltes coses en joc aquest 27-S. No era un simple referèndum de sí o no. La gent és complexa. El vot, per tant, és complex. En el darrer baròmetre del CEO, a la pregunta: “Què creu que té més importància a l’hora de decidir el seu vot en les properes eleccions al Parlament de Catalunya?”, un 58,9% dels enquestats responia “les propostes de cada partit per donar resposta a la crisi econòmica” i tan sols un 21,1% assegurava votar en funció de “la posició de cada partit en la relació entre Espanya i Catalunya”.\nMotiu per votar per partits | Create infographics\nQui té l’hegemonia del procés ara?\nQui tindrà l’hegemonia del procés cap a la independència? Qui fabricarà els consensos del futur procés constituent? Qui tindrà més força per redactar els articles de la Constitució? El centredreta? Una visió liberal de l’economia? L’esquerra? L’extrema esquerra de la CUP?\nSeguirà sent Mas president de Catalunya? O hi haurà sorpreses? Donarà suport la CUP a un Govern de Junts pel Sí? El factor Mas president no és menor.\nAlgú dirà que tota aquesta reflexió ja no val per a res perquè esquerra i dreta són conceptes superats. Fins i tot ho vénen a dir els dirigents de Podem Pablo Iglesias i Íñigo Errejón amb allò del poder “no té por de l’esquerra, té por de la gent”. Ja m’ho sé, ja m’ho sé. Però… jo reitero la pregunta: serà la dreta o serà l’esquerra la que tindrà l’hegemonia del procés cap a la construcció d’un nou Estat?\nTenir l’hegemonia no vol dir tenir la presidència del Govern, ni tenir superioritat de força. És quelcom més.\nL’historiador Xavier Domènech, en el seu llibre ‘Hegemonies’, ho explica de manera clara: “L’hegemonia és una mica més complexa que el domini sobre les idees, o la producció d’una sèrie d’accions per tenir la supremacia ideològica i política”. Tota hegemonia es basa, segons ell, en una aliança de classes, en un pacte de classes, on una d’elles posseeix la supremacia fins a tal punt que aconsegueix convertir el seu projecte de classe en un projecte que és percebut ja no com de classe, sinó com el comú de totes elles i d’elles a la societat en general. “L’hegemonia és tant consens com conflicte i redefinició constant dels seus significats i pràctiques, però aquest conflicte es dóna dins de l’hegemonia. L’hegemonia, un cop articulada, no és una part enfrontada, és el tot majoritari i dominant”, diu.\nPer tant, tindrà l’hegemonia l’actor social que sàpiga atraure els altres. Els poderosos, en termes gramscians, han aconseguit sempre el consentiment dels governats no solament per la força, no solament per un mer exercici de la coacció, sinó gràcies al convenciment i a la seducció.\nLa batalla pel “sentit comú d’època”, segons explica el doctor en ciència política i avui estrateg de Podem, Iñigo Errejón, “serà una batalla política, cultural i intel·lectual cabdal per poder realitzar un canvi polític en qualsevol societat”. No obstant això, l’Errejón professor reconeix que “l’hegemonia tracta de la construcció de legitimitat per afavorir un ordre econòmic i polític determinat”. Guanyar l’hegemonia, segons ell, és la clau per a un futur canvi en les relacions econòmiques i socials. Qui construeix el sentit comú avui a Catalunya?\nApunt final (a desenvolupar)\nPartint de la hipòtesi que ni des de dins amb ERC ni des de fora amb el PSC ni CSQEP ni la CUP i que el cap de l’oposició al Parlament és ara Ciutadans, l’únic contrapoder d’esquerres a l’hegemonia liberal a Junts pel Sí serà el Govern de la ciutat de Barcelona amb Ada Colau al capdavant.


Serveis d'acompanyament < Què fem? | Diverjoc\nQuè fem? / Serveis d'acompanyament\nServei destinat a les escoles que necessitin monitors per tal de realitzar sortides fora del centre escolar. Un servei, que aparentment sembla tant senzill, es pot arribar a complicar si tots els detalls no estant absolutament estudiats i a prova d’errades humanes.\nEl trasllat a peu, els semàfors, els pas de vianants, l’autocar, la indumentària reflectant, els controls de llistes i assistència, les entrades i les sortides, els protocols “què fem si l’autocar no arriba” , “què fem si els semàfors estant espatllats”, “què fem si un participant te un problema durant el trajecte”, “què fem si un monitor te un problema durant l’activitat”. Tots són detalls vitals per la seguretat i tranquil•litat de l’empresa, l’escoles i les famílies a banda de les tasques pròpies de l’activitat. És per això, que dissenyem un protocol exhaustiu i específic per a cada trajecte, analitzant i recollint totes les variables que afecten al servei. Res no queda a l’atzar.