Crítiques: La Flauta Màgica – Variacions Dei Furbi. - Teatral.net - Jove Espectacle\nCrítiques: La Flauta Màgica – Variacions Dei Furbi. – Teatral.net\nVeure totes les crítiques de l’espectacle\nUna versió molt teatral de ‘La flauta màgica’\nLa molt lliure versió de La flauta màgica que Dei Furbi ofereix a La Seca-Espai Brossa sorprèn per la seva original dramatúrgia i per la riquesa de registres utilitzats per desenvolupar l’essència d’una trama universal. El segell de la companyia de Gemma Beltran està molt present en aquesta nova versió de la revisitadíssima obra de Mozart.\nEl muntatge, edificat sobre pilars com el cant ‘a cappella’ , la dansa i el mim, manté sempre l’interès de l’espectador. Els personatges d’aquesta gran ficció simbòlica es dibuixen amb força gràcies a recursos com els de les màscares balineses, un vestuari al·lusiu al conte i caracteritzacions com les d’aquells negres personatges de capa i espasa. Impacten visualment els moments en què els sis actors/cantants apareixen amb màscares antigàs o indumentàries d’apicultor. Tot està dins del marc d’una minimalista però efectiva posada en escena.\nGRAN TREBALL CORAL\nLa producció ressalta també les intervencions dialogades que desprenen, com tot l’espectacle, una gran càrrega lírica i poètica. En conjunt, Beltran i els seus intèrprets aconsegueixen, lluny de qualsevol idea de fer una versió operística, treure a la llum el gran teatre que hi ha darrere de l’obra de Mozart. L’esperit de la ‘commedia dell’arte’ domina aquesta funció per a tots els públics.\nEls sis artistes, amb un gran sentit del treball coral, llueixen en la interpretació, en algun cas amb desdoblaments. Brilla la direcció musical de David Costa i els arranjaments de Paco Viciana. El tenor Toni Vinyals (Tamino) i la més nova però lluminosa Anna Herebia (Pamina) acoblen bé com a parella. Joana Estebanell (Reina de la Nit i Papagena) treu petroli dels seus personatges amb un bon nivell vocal. Marc Pujol és un notable Papageno ple de comicitat, Robert González ofereix un inquietant Sarastre i Marc Vilavella s’imposa, sobretot, com a Monostatos.\nPublicat a http://www.teatral.net/ca/critiques//2013/03/26/una_versio_molt_teatral_de_la_flauta_magica.html


(DOGV núm. 1517 de 09.04.1991) Ref. Base de dades 0848/1991\nL'Estatut dautonomia de la Comunitat Valenciana, en l'article 7, estableix loficialitat del valencià i del castellà a la Comunitat Valenciana, i atorga especial protecció i respecte a la recuperació del valencià, i és la Generalitat Valenciana lencarregada, per manament estatutari, de garantir lús normal i oficial de les dues llengües i adoptar les mesures necessàries per a assegurar-ne el coneixement.\nLa Llei 4/1983, de 23 de novembre, d'Us i Ensenyament del Valencià, declara el valencià llengua pròpia de la Comunitat Valenciana i disposa les mesures pertinents per tal d'impulsar lús del valencià en tots els camps de la societat.\nEl Govern Valencià ha assumit la direcció i la coordinació de la política lingüística i ha actuat de dinamitzador i capdavanter en establir mesures de promoció de lús del valencià, especialment en lensenyament i en l'Administració, com a vehicles de recuperació. El Pla Triennal per a la Promoció de lús del Valencià a la Comunitat Valenciana, aprovat el 12 de març de 1990 pel Govern Valencià, donà un nou impuls per tal d'afermar els avanços aconseguits i posà de manifest la voluntat de progressar en el compliment del manament estatutari de la plena oficialitat del valencià i la recuperació i prestigi d'aquest.\nLa Llei 7/1990, de 28 de desembre, de Pressupostos de la Generalitat Valenciana per a lexercici de 1991, en la disposició addicional desena, crea la Direcció General de Política Lingüística i estableix que assumirà les tasques de normatització derivades de les competències reconegudes en lEstatut dautonomia i regulades per la Llei d'ús i Ensenyament del Valencià, especialment en tot allò referit a lús social de la llengua.\nEn atenció d'aquests motius, a proposta del Conseller de Cultura, Educació i Ciència, i amb la deliberació prèvia del Consell de la Generalitat Valenciana en la reunió del dia 27 de mare de 1991.\nLa Direcció General de Política Lingüística, creada per la disposició addicional desena de la Llei 7/1990, de 28 de desembre, de Pressupostos de la Generalitat Valenciana per a lexercici de 1991, s'adscriu a la Conselleria de Cultura, Educació i. Ciència.\n1. Corresponen al Director General de Política Lingüística les funcions que determina l'article 76 de la Llei 5/1983, de 30 de desembre, de Govern Valencià.\n2. La Direcció General de Política Lingüística assumeix-les funcions de promoció i ús del valencià que, dacord amb lEstatut dautonomia de la Comunitat Valenciana són regulades per la Llei 4/1983, de 23 de novembre, d'Us i Ensenyament del Valencià i, d'una manera especial, les següents:\na) La proposta i lexecució, sota la direcció superior del Conseller de Cultura, Educació i Ciència, de la política lingüística.\nb) Fer informes sobre els projectes de normativa que despleguen la Llei d'ús i Ensenyament del Valencià..\nc) Proposar a la Comissió Interdepartamental per a l'Aplicació de lús del Valencià la presa d'acords respecte a lús oficial del valencià en làmbit de les administracions públiques, i de les corporacions i les institucions, públiques que corresponga.\nd) Dinamitzar lús del valencià en les administracions públiques.\ne) Assessorar els departaments de les administracions públiques pel que fa a documents, redacció, retolació, cursos i reciclatge de funcionaris, i, en general, en tot allò que fa referència al valencià.\nf) Realitzar actuacions de promoció de lús social del valencià amb caràcter general i sectorial.\ng) Realitzar cursos de promoció del coneixement del valencià.\nh) Dirigir la Junta Qualificadora de Coneixements del Valencià, i expedir els certificats oficials administratius corresponents.\ni) Realitzar i fomentar estudis sobre la situació social del valencià «en els diferents àmbits. d'ús.\nj) Realitzar i fomentar estudis sobre el valencià actual quant als diversos llenguatges específics, i assessorar les institucions i els particulars.\nk) Impulsar el compliment, de la legislació vigent sobre la llengua.\nl) Assessorar en lexercici dels drets lingüístics reconeguts per lordenament, jurídic.\nm) Promoure lestabliment de convenis de col·laboració amb unes altres administracions públiques, ens autònoms, empreses i associacions privades, per a l'aplicació i el foment de lús del valencià.\nPer al desplegament de les seues funcions correspon a la Direcció General de Política Lingüística la gestió dels crèdits que el Conseller de Cultura, Educació i Ciència li encomanarà mitjançant l'aprovació del quadre de gestió del pressupost.\nLa Direcció General de Política Lingüística s'estructura en lArea de Coordinació Lingüística, de què depenen les unitats administratives següents:\na) Servei d'Estudis i Investigació Sociolingüística.\nb) Servei d'Us Oficial i Assessorament del Valencià.\nc) Servei de Promoció Social i Cultural del Valencià.\nEs modifica l'article 9 del Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, aprovat pel Decret 95/1987, de 17 d'agost, i modificat pel Decret 84/1988, de 20 de juny, tots dos del Consell de la Generalitat Valenciana, que queda redactat en els termes següents:\n- Direcció General de Política Lingüística».\nSe suprimeix el Gabinet d'ús del Valencià, i els mitjans personals i materials d'aquest passen a integrar-se en la Direcció General de Política Lingüística, a la qual s'adscriu el programa pressupostari i els llocs de treball d'aquell.\nLes actuals unitats del Gabinet d'ús del Valencià, anomenades d'Estudis i Planificació, d'assessorament Lingüístic i de Promoció del Valencià, passen a ser, respectivament, els serveis d'Estudis i Investigació Sociolingüística, d'ús Oficial i Assessorament del Valencià, i de Promoció Social i Cultural del Valencià.\nEs modifica el Decret 47/1989, de 4 d'abril, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual es regularen les funcions, la composició i lorganització de la Junta Qualificadora de Coneixements del Valencià, de la manera següent:\na) La Junta s'adscriu a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, mitjançant la Direcció General de Política Lingüística.\nb) El president de la Junta és el Director General de Política Lingüística i el Vice-president és el Cap de lArea de Coordinació Lingüística.\nEs modifica l'article 3 del Decret 178/1988, de 15 de novembre, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual s'establí la composició i les funcions de la Comissió Interdepartamental per a l'Aplicació de lús del Valencià, de la manera següent:\na) Es membre de la Comissió Interdepartamental esmentada el Director General de Política Lingüística de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, en lloc del Cap del Gabinet d'ús del Valencià suprimit per aquest decret.\nb) Farà de Secretari de la Comissió el Director General de Política Lingüística.\nEs deroga l'article 11 i el segon incís de l'article 10.3 del Decret 95/1987, de 17 d'agost, del Consell de la Generalitat Valenciana, pel qual fou aprovat el Reglament Orgànic i Funcional de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, i també qualsevol disposició d'igual o inferior categoria d'aquest decret.\nU Conselleria d'Economia i Hisenda realitzarà les modificacions pressupostàries que calguen per a lexecució d'aquest decret.\nS'autoritza el Conseller de Cultura, Educació i Ciència perquè dicte les disposicions necessàries per al desplegament i lexecució d'aquest decret.\nValencia, 27 de març de 1991.


CARRER DE PAS. MONSONÍS ARNANDIS, OCTAVI. Libro en papel. 9788492440986 Fundació Llibreria Les Voltes\nUn home madur i benestant ha perdut la memòria. S?escapa de l?hospital on està ingressat i, sense diners, ha de viure al ras. Aviat s?adonarà que la llei del carrer és molt dura, de vida o mort.\nA la mateixa ciutat de València, un altre home: Bernadí Taverner. Més o menys de la mateixa edat, de família aristocràtica i digne successor de la nissaga, es troba en un moment delicat de la vida. La dona l?ha deixat, un cosí fa plans per anar-se?n a viure la gran vida a Portugal, la seva mare el veu com un fracassat, i ell, conservador i dretà, sent que els seus valors trontollen. Encara enamorat de la dona, ara viu sol en un gran pis de València, dedicat als negocis familiars.\nEls dos personatges coincideixen a la porta de la catedral, l?un amb la seva tibada mare a missa de deu, i l?altre demanant almoina.\nAixí comença una estranya vinculació fruit de la necessitat d?un i de la mala consciència de l?altre.\nCarrer de pas, amb un estil plàstic, amb molta força i agilitat, ens presenta els seus protagonistes com un reflex d?una part de la societat valenciana ?conservadora i depredadora alhora?, de la desmemòria dels orígens i de la pèrdua d?identitat.\nOctavi Monsonís (Borriana, 1949) és llicenciat per la Universitat de València i ha fet de professor de valencià a l?IES Lluís Vives d?aquesta ciutat. Ha traduït amb Joan Navarro Ossos de sípia, d?Eugenio Montale, que va merèixer el Premi Cavall Verd de traducció de l?any 1989.\nAmb la narració Rotterdam, provisionalment (inèdita) va guanyar el VIIè Premi Ifac de Narrativa Curta de Calp l?any 2002. Aquell mateix any, amb el recull de narracions Solcs en l?aigua, publicat per l?editorial Brosquil, va guanyar el Premi de Puçol de narrativa en la seva XVIIIena edició. El 2003, el llibre de narracions Els déus esparracats va ser premiat als XIens Premis Vila de Teulada de Narrativa Breu i va publicar-se a l?editorial Bromera. Carrer de pas és la seva primera novel?la.\nNarra les vicissituds d'uns personatges en l'època més fosca de la dictadura franquista: la vida difícil, d'anihilació de persones, d'idees, de fam. Vida també de vegades alegre, amb les ganes de viure d'una gent que descobreix el seu entorn i el món que va i ve. I entremig, l'anhel de fugida com l'única possibilitat de ser i de ser lliure. Narrada sense cap concessió al sentim...


per Marta Romera / ACN 07/12/2021 12:20h\nEl sector de la joguina assegura que no es produirà una situació de desabastament de productes de cara a la campanya de Nadal. Així ho asseguren des de l'empresa IMC Toys, que tenen algunes de les joguines estrella d'aquestes festes, com la nina 'Bebés Llorones', i han confirmat a l'ACN fonts de l'Associació Espanyola de Fabricants de Joguines.\nEn aquest sentit, apunten que la campanya està programada des de fa mesos, i que això ha permès treballar amb una previsió suficient per preveure entrebancs. D'aquesta manera, tot i que els contenidors amb productes procedents del mercat asiàtic arriben amb un retard que supera el mes i mig, el volum de productes està calculat i no faltaran productes a les prestatgeries de les botigues de Catalunya.\nLa campanya de Nadal arriba en plena crisi pel que fa a les matèries primeres i al transport, amb un encariment dels preus de plàstic i cartó, entre d'altres, que ha generat una distorsió en el mercat i retards en l'arribada de comandes. «Hi ha molt producte que encara és al mar, però no és cert que les joguines no arribaran per Nadal, els últims contenidors arriben a principis de desembre», explica el CEO d'IMC Toys, Albert Ventura, a l'ACN.\nEl sector de la joguina assegura que no hi haurà desabastament de cara a les festes de Nadal | LleidaDiari.cat\nLa previsió amb què es treballa la campanya de Nadal\nLa previsió amb què es treballa la campanya de Nadal des del sector permet que s'hagi pogut preveure el retard, i un cop a port es derivin els productes als establiments. «Que el consumidor no es posi nerviós, si el producte que busca no és a la botiga, ha de demanar-lo, perquè arribarà», assevera.\nDes de l'Associació Espanyola de Fabricants de Joguines confirmen aquest fet, apuntant que es tracta d'una situació prevista. «No podem parlar en cap cas de desabastament, una campanya tan concentrada en l'última part de l'any, amb un alt volum de productes, no es prepara d'un dia per l'altre», assenyala el seu president, José Antonio Pastor.\nLa previsió del sector situa la nina 'Bebés Llorones', d'IMC Toys, en el número 1 de vendes per aquestes festes. «Serà per tercer any consecutiu la joguina més venuda d'aquest Nadal», explica Ventura. El segon producte més venut de la campanya, segons les dades de la companyia, és VIP Pets. Es tracta d'una creació pròpia també d'IMC Toys, que converteix petits gossets en ninots que es poden pentinar i fins i tot tintar els cabells.\nL'empresa també situa dos dels seus jocs com dels més desitjats aquestes festes, un d'ells 'La Máquina de la Verdad', que actua com un polígraf, i l'altre 'Volcán Aventura', aquest ja èxit de vendes l'any passat.\nLa firma afronta amb bona salut les dades de vendes, després que el confinament total de 2020 va fer que es replantegessin la manera d'arribar als seus distribuïdors i clients. Si abans de la pandèmia el contacte directe amb el producte era fonamental per decantar la decisió de compra, el març de 2020 es va optar per recrear el 'showroom' de la firma en format virtual.\n«Crec que en un futur treballarem amb un model híbrid entre el 'showroom' real i un de virtual, no crec que aquest segon substitueixi el presencial», augura el CEO d'IMC Toys, que defensar poder remenar el producte en persona per decantar l'opció de compra. De fet, al novembre la firma van assistir en una fira a Londres amb stand propi, i esperen fer-ho en les properes fires del sector.\nLes dades acompanyen la firma terrassenca, que pronostiquen un creixement del 15% de les vendes respecte a l'any anterior, fet que situa la facturació anual al voltant dels 160 MEUR. A més, durant la pandèmia han incrementat en un centenar els treballadors de la firma, arribant als 353, 200 dels quals a l'Estat espanyol. Aquest augment s'explica en part a l'esforç que s'ha fet per generar nous continguts audiovisuals vinculats a les seves joguines. «Abans s'invertia molt en motllos i disseny, i ara també s'han de crear sèries per arribar als menuts», apunta Ventura.\nDe fet, el canal de l'empresa a YouTube, Kitoons, és el segon canal en aquesta xarxa amb més visualitzacions en llengua espanyola, amb 6,7 milions de subscriptors i 4.300 milions de visualitzacions. «Tenim una divisió de l'empresa que només es dedica a crear sèries», detalla Ventura, convençut que el futur implica crear sinergies entre els productes audiovisuals i les joguines que els nens tenen a les mans.


Opinió - JOAN RIEDWEG\nDes de la meva modesta opinió\nOpinió personal sobre temes que mouen el món i la societat\nImagineu-vos un país on 1.600.000 nens no poden anar a l’escola, ja que les han destruït. On es cometen a l’any més de 1.200 violacions greus contra menors. On les dones embarassades han de donar llum d’amagat. On 200.000 persones viuen assetjades i quasi 5.000.000 han de subsistir en condicions infrahumanes. Imagineu-vos una ciutat on…


L'home a qui un camió d'escombraries va aixafar les cames diu que el van llençar al contenidor\nEls fets van passar fa uns 8 mesos a Lleida. L'home ha explicat el cas en una entrevista a Catalunya Informació.\n26/09/2011 - 14.07\nL'home a qui fa gairebé 8 mesos un camió d'escombraries li va premsar les cames i un braç a Lleida afirma en una entrevista en exclusiva a Catalunya Informació que no es va adormir al contenidor, sinó que el van assaltar i apallissar i que el van llençar al contenidor després de perdre la consciència. Aquest és el seu testimoni: "Jo no em vaig adormir, a mi em van robar. Per mi està claríssim. Jo no em fico en un contenidor."\nEladio té 44 anys, va néixer a la Corunya, és veí de Màlaga i des de fa tres anys és a Lleida, on va anar a un centre de desintoxicació. Treballava de muntador de mobles. Eladio explica: "Jo em desperto quan [el camió] m'està triturant les cames. En aquest moment començo a cridar i el xofer em sent. S'atura, obre la porta del darrera i caic". Eladio va ingressar a l'UCI després que els bombers el van alliberar de la premsa del camió.\nEl departament de Salut li ha comunicat que, com que no està empadronat a Lleida, ha de seguir el tractament i posteriors operacions a Màlaga, d'on és veí: "Ara haig de marxar perquè com que no estic empadronat aquí no em poden agafar una casa perquè esperi l'operació de les cames. Haig d'anar a Màlaga però a casa meva hi ha escales…"\nEladio va estar una setmana en coma amb les cames i un braç destrossats. Ha passat quinze vegades pel quiròfan per empelts de pell i la infecció en una cama. Ha recuperat el braç però no podrà tornar a caminar: "Uf! Encara queda molt per fer [operacions]. Això no ha fet més que començar. Si hi dono voltes em tiraria per la finestra, però jo vull ser positiu."\nL'home a qui un camió d'escombraries va aixafar les cames a Lleida diu a Catalunya Informació que el van apallissar i el van llençar al contenidor


Famós català destapa què fa Manolo Santana, després de la mort de Mila Ximénez\nBarcelona. Dilluns, 12 de Juliol 2021. 15:34\nMolt s'ha parlat del tennista Manolo Santana, després de la mort, el passat 23 de juny, de la col·laboradora de Sálvame, Mila Ximénez. La tertuliana, després d'un dur any de lluita contra el càncer de pulmó, va perdre la vida als seus 69 anys, deixant els seus companys i amics de professió completament destrossats. Una mort que ràpidament va desencadenar tota mena de rumors en relació amb Santana. D'una banda hi va haver els qui van assegurar que l'esportista, als seus 83 anys, no era coneixedor de la pèrdua de la que fos la seva dona, amb qui va tenir una filla, Alba Santana, que no s'ha separat de la seva mare en cap moment, molt pendent d'ella fins a l'últim dels seus dies.\nD'altra banda, hi va haver els qui van afirmar que Manolo sí que s'havia assabentat de la trista notícia de la periodista especialitzada en temes del cor, encara que havia preferit guardar silenci i mantenir-se al marge per evitar la pressió mediàtica. Unes especulacions a les que Àlex Correjta, parella de la model argentina Martina Klein, ha posat fi. Ho ha fet amb un vídeo de pocs segons, que ha compartit en el seu compte de Twitter, revelant com es troba el que fos tennista professional i què fa després de la mort de qui fos la seva dona, de qui es va separar l'any 1986, tres anys després de casar-se.\nMila Ximénez i Manolo Santana, Telecinco\n"Manolo Santana als seus 83 anys continua sentint la passió pel tennis i practicant-lo habitualment! Fa 55 anys que va triomfar a Wimbledon", escriu el català a les xarxes socials, juntament amb vídeo que ha publicat en les últimes hores, concretament durant la tarda de diumenge 11 de juliol quan passaven pocs minuts de les tres. "Amics de Twitter, crec que Manolo mereix que aquest vídeo el fem viral", afegeix la parella de Martina Klein, en forma de petició als seus més de 65.000 seguidors.\nUn vídeo en el qual Manolo, malgrat la seva avançada edat, demostra que el tennis continua sent el seu. L'ex de Mila, lluint uns pantalons de xandall blau marí, a conjunt amb un polo del mateix color i unes esportives, colpeja amb la seva raqueta fins a 14 pilotes en menys de 45 segons. Un material audiovisual que no ha passat desapercebut per a ningú i del qual moltes persones s'han fet ressò. No és per a menys. Parlem d'això:\nManolo Santana als seus 83 anys continua sentint la passió pel tennis i practicant-ho habitualment! Fa 55 anys que va triomfar en @Wimbledon #Wimbledon2021 #Wimbledon #leyenda #idolo! Amig@s de Twitter, crec que Manolo mereix que aquest vídeo ho fem viral ����❤ pic.twitter.com/BvpeDEZPSl\nEl vídeo de Manolo Santanta demostrant que segueix en plena forma acumula més de 5.000 'm'agrada' i ha estat compartit per més de 1.000 persones. "Quin talent, número u", "Manolo Santana és Déu", "Un mestre de veritat", "Gran Manolo", "Quina meravella", "Un plaer veure aquest vídeo" o "Això sí que és passió" són alguns dels comentaris que s'acumulen en el vídeo compartit pel català Àlex Corretja. Manolo i Mila es van casar l'any 1983 en un luxós casament en el qual Adolfo Suárez, gran amic del tennista, va exercir de padrí. Una història d'amor que no va acabar com els dos esperaven ja que al cap de pocs anys van optar per divorciar-se.\nUna separació que va afectar molt a la que fos tertuliana de Sálvame, fins al punt de quedar-se sense recursos. Motiu pel que va haver de deixar a la seva única filla Alba en mans del que havia estat el seu marit, perquè es fes càrrec d'ella. Més endavant, quan Mila va recuperar la seva estabilitat econòmica, va tornar a fer-se càrrec de la seva filla, que es va convertir en pilar fonamental de la seva vida. Manolo, després de trencar amb Mila, va estar durant vint anys amb la model sueca Otti Glanzielus. Posteriorment es va enamorar de la colombiana Claudia Rodríguez, amb qui es va casar a l'any 2013 i segueix en el dia d'avui.\nTelevisió Alba Santana, destrossada. La filla única de Mila Ximénez i Manolo Santana Marc Villanueva\nXarxes Laura Fa destapa el que Antonio David va voler fer amb la mort de Mila Ximénez Arnau Vila\nFamosos El primer que va fer Terelu Campos després de l'últim adeu a Mila Ximénez Arnau Vila


L'Hospital ha obert els dos nous mòduls del Servei d'Urgències\nEls dos mòduls nous del Servei d'Urgències que l'Hospital General de Granollers va començar a instal·lar al novembre ja estan operatius. Aquest dimecres es posaven en funcionament definitivament, després d'una prova pilot que s'iniciava el 9 de febrer per poder valorar els ajustaments necessaris per obrir el servei amb garanties. Així, després d'uns dies tancats novament, en què s'han acabat de posar a punt, des d'aquesta setmana ja es podran utilitzar amb normalitat.\nEls mòduls, construïts per l’empresa de Barcelona Gapteck, tenen una dimensió de 242 metres quadrats en total. Així, permetran disposar de 14 boxs més per al Servei d’Observació d’Urgències que augmentarà l’àrea de medicina amb un ús polivalent amb pacients de gravetat moderada, i 8 butaques i 2 boxs de consultes per a urgències de l’àrea mèdica de baixa complexitat, comunicats amb la sala d'espera.\nAquest augment de capacitat del servei ajudarà en l’atenció mèdica de pacients amb patologies de gravetat moderada a molt lleu, i també permetrà poder disposar de més espais a l’àrea d’urgències per a pacients amb Covid-19 o amb sospita que, durant la seva valoració mèdica, han de romandre aïllats.\nAquests nous mòduls han de permetre que cada pacient estigui ubicat en un box individual, de manera que millori la seva estada al servei, així com anul·lar els passadissos com a zona assistencial.\nUrgències és la principal porta d'entrada dels pacients que són hospitalitzats al centre, encara que el percentatge més gran de pacients atesos, són donats d'alta amb el problema pel qual consulten resolt.\nPendents del nou edifici\nAquests dos mòduls es mantindran operatius fins a la finalització del futur nou edifici polivalent que el Departament de Salut va anunciar que construirà en un any al costat de l'Hospital. Aquesta ampliació de 9.000 metres quadrats de l'equipament sanitari es preveu que es pugui licitar el mes vinent i que es contracti per la via d'urgència, de manera que estigui enllestida la tardor d'aquest mateix any. La inversió, que la consellera de Salut xifrava en uns 25 milions d'euros –30 incloent l'equipament–, permetrà duplicar l'espai d'Urgències i disposar de 90 punts d'atenció i ampliar uns 40 llits d'hospitalització, dels quals 8 se sumaran a les 20 places d'UCI actuals.


Informació pública Comte d’Oliva- Procés participació ciutadana (18 de maig i 8 de juny) | Ajuntament d'Oliva\nComença el procés de participació ciutadana per decidir el futur del carrer del Comte d’Oliva\nEl veïns i veïnes dels carrers compresos entre el C/”Niño” i C/Elca, majors de 16 anys, decidiran amb els seus vots si el C/Comte d’Oliva torna a tindre dos carrils de trànsit o continua amb un.\nEl dissabte 18 de maig s’efectuarà una primera votació, per triar una de les sis propostes tècniques possibles. I dissabte 8 de juny s’efectuarà la segona i definitiva votació, per decidir si s’executa l’opció escollida o es deixa el carrer com està en l’actualitat.\nEl 31 de gener de 2019 el Ple de l’Ajuntament va adoptar acord d’efectuar una consulta ciutadana (a partir d’unes memòries amb distintes solucions tècniques) per la possible reversió del carrer del Comte d’Oliva a la situació de dos carrils i sentits de trànsit, que tenia amb anterioritat a les obres que van finalitzar en agost de 2016.\nAixí, una vegada elaborades aquestes memòries, comença el dit procés de participació.\nLes sis memòries estaran exposades, per a coneixement de la ciutadania, en el Centre Social de Sant Francesc des del dia 6 al 18 de maig de 2019. I en aquest mateix lloc s’efectuarà una votació per a triar-ne una d’aquestes el dissabte 18 de maig, de 9.00 h a 19.30 h.\nPosteriorment, el dissabte 8 de juny, de 9.00 h a 19.30 h, s’efectuarà una segona votació (també en el Centre Social Sant Francesc), per a decidir si s’executa la memòria escollida (amb 2 carrils/sentits) o si, per contra, es deixa el carrer tal i com es troba en l’actualitat (amb un carril/sentit).\nEn les esmentades votacions podran participar els ciutadans i les ciutadanes, majors de 16 anys, empadronats/des (abans del dia 31 de gener) als següents carrers:\nC/ Comte d’Oliva,\nC/ Sant Ignasi de Loiola,\nC/ Santa Isabel,\nC/ del Xiquet Jesús (‘Niño’),\nC/ Músic Álvaro Marzal,\nC/ Pintor Josep Segrelles,\nC/ Xiricull (entre C/Elca i C/Comte d’Oliva),\nC/ Ramblar (entre C/Elca i C/Comte d’Oliva),\nC/ Santa Cecília (entre C/Elca i C/Comte d’Oliva)\nTambé podran participar en les mateixes tots els titulars dels comerços i/o negocis ubicats als referits vials (que hauran de presentar DNI i una còpia de l’alta de l’activitat en l’Impost d’Activitats Econòmiques, IAE, al moment de procedir a la votació).\nAixí mateix, podran acompanyar als funcionaris que estaran a peu d’urna (en una funció similar a la dels clàssics interventors/apoderats), totes aquelles persones que prèviament ho hagen sol·licitat per registre d’entrada en l’Ajuntament d’Oliva, amb una anterioritat mínima de 48 hores al dia en què se celebren les eleccions.\n* Per tal de clarificar tots els dubtes que puguen sorgir al respecte d’aquest procediment, se celebrarà una reunió en el Centre Social Sant Francesc el dissabte 11 de maig, a les 12.30 h.\nOpció 0 Estat actual\nOpció 1 plànol-descripció\nOpció 1 pressupost\nOpció 2 plànol-descripció\nOpció 2 pressupost\nOpció 3 plànol-descripció\nOpció 3 pressupost\nOpció 4 plànol-descripció\nOpció 4 pressupost\nOpció 5 plànol-descripció\nOpció 5 pressupost\nOpció 6 plànol-descripció\nOpció 6 pressupost\nResultats 1a votació consulta popular carrer Comte d'Oliva (18 de maig)


Son Espases estrena nou web per acostar l’Hospital als usuaris NNota Informativa\nL’objectiu és oferir informació de qualitat, actualitzada, transparent i útil, i transmetre la professionalitat que el caracteritza com a hospital de referència\nPresenta informació de totes les especialitats i dels seus professionals, i també l’apartat «Transparència», amb dades assistencials actualitzades diàriament\nL’Hospital Universitari Son Espases estrena avui un nou web corporatiu, l’adreça del qual és www.hospitalsonespases.es, per tal d’acostar el centre sanitari als usuaris i oferir una informació de qualitat, actualitzada, transparent i útil. A banda de facilitar els tràmits als usuaris, aquests també podran accedir a tota la informació sobre els serveis assistencials i els professionals que els formen. A més, s’hi ha incorporat l’apartat «Transparència», que conté tot tipus de dades assistencials i els indicadors principals. Periòdicament s’anirà actualitzant tota la informació del web i afegint-hi seccions.\nUna altra de les novetats és la possibilitat d’accedir a informació completa i actualitzada de totes les especialitats de l’Hospital (cartera de serveis, activitat docent i científica, reconeixements, informació per a l’usuari, etc.). A més, de cada especialitat se n’identifiquen els professionals corresponents amb el nom, les dades de contacte i una foto a fi de posar-los cara i acostar-los als usuaris. També hi ha un espai per a les àrees infermeres, igualment amb la llista de professionals. De mica en mica s’hi aniran incorporant les dades dels gairebé sis mil treballadors de totes les categories professionals que fan feina a l’Hospital, amb l’objectiu de donar visibilitat al major actiu que té Son Espases —és a dir, els seus professionals— i facilitar als usuaris per hi puguin contactar.\nEl nou web de Son Espases representa un pas més en l’aposta de l’Hospital per la transparència de les dades, atès que incorpora els principals indicadors d’activitat i dades actualitzades diàriament sobre l’activitat assistencial (urgències, hospitalització, activitat quirúrgica, parts, consultes externes i llistes d’espera, entre d’altres), i aviat també oferirà dades econòmiques (pressupost, despesa, facturació internacional, etc.).\nA banda de la docència i la recerca, el web conté un espai amb informació sobre el centre Simulació Son Espases (SIMSE) i la Unitat d’Impresió 3D, que es van inaugurar fa tot just un any. Val a dir que l’Hospital encara el futur fent una aposta ferma i decidida per la innovació per tal de donar resposta a les necessitats dels usuaris.


La casa de foc / Francesc Serés – Els llibres del Senyor Dolent\nPublicada el 18 de gener de 2021 5 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nFrancesc Serés és un autor amb una obra relativament curta però d’una qualitat impressionant, ja n’he parlat d’ell, he ressenyat la seva fantàstica trilogia De fems i de marbres i també el seu més recent La pell de la frontera, a mig camí entre assaig i ficció. Amb aquest llibre ha guanyat el Premi Proa de novel·la i per tant podeu trobar articles on l’entrevisten a pràcticament tot arreu, per exemple aquí.\nEl llibre parteix d’un lloc comú: protagonista separat que se’n va a viure al camp, a masia mig abandonada i plena d’escorpins, Can Mau, al Sallent a la vall del riu Ser. El protagonista no és exactament un urbanita però sí que resulta una mica estrany allà, i els altres veïns fan apostes per veure quant temps aguantarà abans de plegar veles i retirar-se. Ell ha arribat a aquella casa per uns amics que en són els amos, tot i que ells l’han avisat del lamentable estat de la casa i dels escorpins (també hi ha ratolins i serps, però el tema amb els escorpins és preocupant). Però és un nouvingut, no és un d’allà i això als pobles és molt important.\nAl poble hi ha els que en són originaris i els nouvinguts, gent que cansada de la vida a la ciutat i una mica com una fugida s’ha instal·lat al camp, i passa molt de temps fins que no són considerats un més. Aquest és un dels temes del llibre, una estructura social complexa i amb interrelacions constants, no pots ignorar la gent ni pots no fer un favor quan te’l demanen. Això és el que li passa al protagonista quan el Jordi de Can Sol li demana que li faci classes a la seva neta, la Mar. El protagonista la coneix de l’institut on ell treballa (fa classe als alumnes nouvinguts que arriben sense ni una paraula de català o castellà). La Mar és molt llesta però va força perduda per uns motius que mai s’acaben d’explicar, per aquesta mania tan desesperant de la gent dels pobles de no dir res o dir les coses a mitges. Així que la Mar i el seu gos, el Núvol, passaran força tardes a la casa, xerrant, llegint o fent els deures. Una Mar que és com una fera, que en qualsevol moment pot saltar i això és el que li fa por a la seva família, però que sembla avenir-se amb la tranquil·litat del protagonista, que es troba sense poder dir que no.\nEl Sallent (Santa Pau) © Josep Maria Viñolas Esteva, Creative Commons.\nEls rumors de la construcció d’una rotonda provoquen una reunió on veiem els xocs entre els que volen seguir com sempre, mig aïllats (així les plantacions de maria queden més ben amagades) i els que volen més comoditats i més facilitats en general, perquè viure en un poble també té molts inconvenients.\n—Hem de fer activitats de proximitat —li va dir una noia.\n—Doncs ja em diràs on aprenen piano de puta proximitat, a veure si tot ha de ser aprendre a fer el coi de trenetes, les polseretes i les putes cabanes. I ni que Olot fos Honolulu! Que és a quinze quilòmetres! —va respondre amb moltes ganes. Crec que esperava la interpel·lació. Alguns es pixaven de riure, d’altres van dir que estaven ofesos.\nEls arguments eren previsibles, del conservacionisme al conservadorisme i del progrés a la destrossa, res de nou sota el sol de les assemblees, però, a la vegada, em tornava a sobtar com cada lloc, per petit que fos, creava el seu propi sistema de referència, el seu microcosmos de deutes, suports i relacions.\nEn Jordi de Can Sol és un personatge a la contrada i, a més a més un saurí. La seva relació millora quan el protagonista s’aparella, ja no el veu com un perill (relatiu) per la filla i sobretot per la neta. La casa arreglada i ara una dona… sembla que la integració és un fet.\nTothom va atribuir l’arribada de l’Alba al fet que hagués aïllat la teulada i, com si es tractés d’un dels molts ritus de pas que havia de superar, la gent del Sallent va establir la causalitat lògica dels fets: començava a endreçar el cap, a posar seny, i apareixia una companya, com si la roba de mudar fos la de la casa. Recordo les bromes a en Josep de Llancers, quan em deia que tenia teulada nova, que sortia en bicicleta i que fins i tot tenia xicota fixa: al Sallent m’havien rescatat tot i que al principi no sabien si se’n sortirien, i que era un poll ressuscitat. L’Alba reia quan en Josep li explicava l’estat lamentable de la casa i dels mobles i de l’estufa i de les feixes. Li va dir que semblava una ànima en pena.\nMastín © Eduardo Diez Viñuela, Creative Commons.\nUna mena de comunió amb la natura, com si les persones i els personatges del llibre fossin elements naturals, com les pedres, les muntanyes o sobretot les fonts que el Jordi de Can Sol troba per qui li demani. I sembla que la cosa va bé i ens temem que tot plegat només és un respir. Primer marxa l’Alba.\nEs va anar complint allò que deia la Consol de Llancers, que de visita totes les cases són bones, però que la vida és una visita molt llarga.\nEl to canvia a la segona part del llibre, ens està preparant?\nEl pudor i la vergonya acompanyen el record dels fets, el perquè de la tria i la decisió d’explicar-los, que no deixa de ser aquest motor immòbil que mou les relacions entre el jo i l’altre. “Tothom que arriba aquí fuig d’alguna cosa; els que s’hi queden és perquè no poden fugir”, deien alguns veïns del Sallent, però el que no deien és que el fet de fugir d’un lloc no significa que quan te’n vagis no te l’emportis a dins.\nUna cosa molt present en el llibre (i en d’altres llibres ambientats “al camp”) és el cultiu de marihuana, a l’engròs. Molta gent ha descobert que amb la verdura ecològica no guanyen prou però amb la maria els guanys són enormes perquè és un cultiu molt barat i senzill (comparat amb la resta de coses que es cultiven), i el marge de beneficis és enorme. Ja s’ha dit que a una zona tan apartada s’hi arriba fugint i una de les coses de què es pot fugir és la pobresa i, segons com, moltes de les feines del camp no donen gaires més opcions que més pobresa. Si el panorama és més pobresa o aprofitar unes hectàrees perdudes per plantar maria… bé, és una decisió que no es pot prendre (o condemnar) a la lleugera.\nMarihuana © Gounsil, Creative Commons.\nEl llibre no és ràpid. Es llegeix bé i les pàgines volen, però el neguit per saber el perquè de l’animadversió general cap als de Can Sol va en augment i les respostes són escadusseres, tot són evasives i sobreentesos que el protagonista no té manera d’entendre i nosaltres tampoc. A Can Sol són tres generacions, l’avi Jordi (el saurí), la seva filla Carmina mare de la Mar, i la Mar. Per edat semblaria que el més lògic seria que el protagonista i la Carmina acabessin més o menys embolicats, tan lògic que quan passa tampoc ens sorprèn.\nS’havia recollit els cabells amb una tovallola i només duia una brusa blanca molt fina i unes mitges fosques que no acabaven de tapar unes marques amples al maluc dret, tot de llunes que li esquitxaven la cana, una part de la ronyonada i que li saltaven a la cuixa esquerra per les natges, com pell de lleopard descolorida. Es va quedar a la porta.\n—Vols fer l’amor? Si em dius que no, potser seré l’única mare que ha robat un condó a la seva filla i que no l’ha acabat fent servir. Mira, almenys veig que els compra de marca —somreia, però parlava seriosament. O somreia perquè parlava seriosament. Els dies comencen a les hores petites, però no se sap com de grosses seran les que venen.\nHexagram © Beryl_snwi, domini públic.\nJa he dit que el Jordi de Can Sol és saurí i la seva neta, la Mar sembla que també nota coses d’aquestes. El protagonista és mestre, creu aferrissadament en la ciència i això n’escapa completament, però funciona. El Jordi troba aigua, diu a quina profunditat i quanta n’hi ha i si l’aigua ha d’anar per una banda o per una altra, ho fa i cobra per fer-ho i les empreses s’estalvien moltes despeses contractant-lo a ell i no a geòlegs i enginyers.\nUna nena, una noia, havia sentit que les pedres rodolaven per sota del carrer, la mateixa que havia trobat un nen perdut a la muntanya millor que ho hauria fet un gos. Quin desastre, no sé contar mentides i les millors veritats que puc explicar no sé si se les creurà algú.\nAquesta connexió amb la terra és molt Serés. Però el tema de la maria i les drogues i la gent més o menys desesperada i violenta… tot això encaixa perfectament amb els llibres de la grit-lit americana; Larry Brown, Harry Crews o Tom Franklin (entre d’altres) haurien pogut escriure el mateix. Tot el to del llibre es va enfosquint i aquest “no nem bé” és molt habitual en aquelles novel·les plenes de rednecks als apalatxes o en altres llocs ignots de la geografia americana. No crec que sigui ni molt menys intencionat, però és una coincidència que com a lector de Dirty Works m’ha fet gràcia (editors, els llibres de Dirty Works no tenen edició en català, hi ha un nínxol!).\nUn llibre molt recomanable, atrapa i es llegeix bé i ràpid, una literatura d’ambientació rural que potser us treu les ganes d’anar a viure a un poble, a qualsevol poble.\nEN CATALÀ, Francesc Serés


EL POBLE | Parroquia de Sant Martí d'Empuries\nEl poble de Sant Martí d'Empúries es troba al cim d'un promontori rocós, a tocar el mar, al nord-est de les ruïnes de la ciutat greco-romana d'Empúries. Aquest turó era, antigament, una illa; fou el lloc escollit pels grecs foceus -als voltants de l'any 600 aC- per establir-hi la primera factoria, el primer hàhitat d'Emporion (pàg.1-2), que després fou anomenat Palaià-pólis o ciutat vella. El turó rocós de Sant Martí emergeix avui de les terres al·luvials que, portades pel riu Fluvià, cegaren el braç de mar, la petita cala, que serví de port als grecs. L'illot era separat del litoral uns 200 metres. Les terres ocupades abans per les aigües, ara camps de conreu, són fàcilment identificables entre el pujol de Sant Martí -la Paleàpolis grega- i els penya-segats de l'antiga costa on aviat va crèixer la ciutat grega que els arqueòlegs han anomenat Neà-pólis o ciutat nova.\nEl riuet d'Empúries o “Fluvià Vell” que desemboca a poca distància, al nord de Sant Martí, avui és un rec que segueix l'antic curs del Fluvià, el qual, a l'Edat Mitjana, fou desviat vers Sant Pere Pescador, on ara desemboca.\nLa ciutat del comtat carolingi d'Empúries (pàg.128) s'establí a l'antiga Paleàpolis, a l'actual poble de Sant Martí. El primer comte, Ermenguer, fou nomenat per Carlemany l'any 812. En aquesta època l'antiga ciutat devia trobar-se en un estat de franca decadència, malgrat que no era pas, ni de bon tros, deshabitada. Com que l'Empúries greco-romana era de més mal defensar, molts dels seus habitants es degueren traslladar al promontori de Sant Martí o bé a ponent dels turons situats al sud-oest de la ciutat, llocs amagats del mar, on algunes esglesioles alt-medievals demostren l'existència de barris en aquesta època.\nSant Martí, turonet circuït per muralles d'època helenística potser aleshores encara ben conservades, devia ser un lloc relativament ben protegit tot i trobar-se vora mar. En un document de l'any 843, en esmentar la seva església, es fa constar la seva situació intra muros Empurias civitate. La “ciutat” era, doncs, en aquells moments, l'antiga Paleàpolis, l'actual Sant Martí d'Empúries. Allí hi devia haver la residència comtal. Encara avui els habitants de l'encontrada -de l'Escala, Cinc-claus o del mateix lloc- quan parlen d'Empúries es refereixen, concretament, al poblet de Sant Martí. Hom distingeix, en tot cas, el “poble d'Empúries” (Sant Martí), de “les ruïnes d'Empúries” (la ciutat grega i romana en excavació).\nAl promontori de la Paleàpolis hi ha hagut una permanència del poblament des de l'Antiguitat fins als nostres dies. Avui, Sant Martí dÈmpúries és un poble rural, en els darrers anys envaït pel turisme, que gairebé no ha sobrepassat els límits del reduït recinte fortificat medieval. Les muralles es conserven en alguns trams importants i cal suposar que segueixen amb més o menys exactitud el traçat dels murs d'època romana.\nMalgrat el possible saqueig de la població pels normands (pàg.129), a la segona meitat del segle IX, i pels hongaresos (pàg.129), a la primera meitat del segle X -fets no pas segurs ni documentats- , sembla que els comtes no abandonaren Empúries, per traslladar-se a Castelló, la nova capital, fins ben entrat el segle XI. Molt probablement, aquest fet es produí poc després de l'any 1078, data de la mort del comte Ponç I. En aquesta època, Empúries es devia haver convertit ja en un llogarret, però encara se li continua donant el títol de ciutat, record de la seva pretèrita grandesa, en els documents, fins ben entrat el segle XII. Amb posterioritat, sol aparèixer anomenada “vila i castell d'Empúries”.\nÉs interessant la notícia, segons la qual, el comte Ponç Hug III (1230-1269) intentà donar una nova empenta demogràfica a la prestigiosa ciutat, bressol del seu comtat. Amb aquesta intenció proposà un acord al vescomte Jofre de Rocabertí. Si el vescomte es comprometia a residir a Empúries amb la seva família i la seva petita cort sis mesos de cada any (des de Sant Martí -11 de novembre- fins al maig) li concedia el feu de Fonolleres i altres drets. No sembla, però, que aquest acord arribés a fer-se efectiu.\nL'any 1285 l'almirall francès Guillem de Lodeva (pàg.17) va incendiar Empúries: castrum et villam d'Empúries.\nAl segle XV, durant la guerra contra Joan II, el castell d'Empúries fou pres, l'any 1467, per les forces de la reina Joana Enríquez i el seu fill Ferran. El 1468 es rendia a les tropes del duc de Lorena, després d'una resistència de més de quatre mesos en la que la vila quedà molt destruïda. Acabada la contenda, el rei Joan II donà el castell d'Empúries al seu defensor, el cavaller Pere de Torroella, qui va fer adobar les muralles.\nA la segona meitat del segle XVI, Pere de Margarit casà amb Jerònima des Gallart, senyora dels castells de Sant Feliu de la Garriga, Empúries, Cinc-claus, Pelacalç i altres llocs de la rodalia que així passaren a la família Margarit. Segurament aquest castell fou saquejat l'any 1640 per les tropes castellanes de Felip IV, com tots els llocs que posseïa Josep de Margarit i de Biure, cap de les forces de la Diputació General.\nL'any 1675, després de ser presa per les tropes del general Schomberg, la vila, pràcticament destruïda, va ser lliurada al saqueig.\nA partir d'aquests fets, la vila de Sant Martí d'Empúries comença a recuperar-se dels efectes devastadors i inicia importants i progressius canvis urbanístics. Es prefigura l'entramat actual, amb l'edificació de cases i la distribució en carrers i places.\nEn el nucli habitat destaquen, encara, algunes cases del segle XVI, amb llindes datades i amb inscripcions diverses. Les construccions posteriors als setges són senzilles i populars, però tenen una categoria indubtable. Es construïren amb material -pedra calcària- que, en bona part, procedia d'edificis de l'Antiguitat.


S’inicia el període d’inscripció al tercer premi Raimon Badia per a l’alumnat d’Educació Social i Pedagogia – Ateneu Cooperatiu Vallès Oriental\nDilluns vinent, 15 de novembre, arrencarà el període d’inscripció a la 3a edició del Premi Raimon Badia d’Educació no Formal i Cooperativisme, adreçat a l’alumnat dels graus d’Educació Social i Pedagogia de les següents universitats: UAB, UB, UOC, Pere Tarrés–Ramon Llull, URV, UdG i UdL. S’amplia d’aquesta manera amb vista a l’èxit obtingut en les dues convocatòries anteriors, quan només s’oferia per als alumnes de la UAB.\nEl premi atorga als equips guanyadors una beca d’estudis de 1.000 euros i els ofereix la possibilitat de posar en pràctica el seu projecte a Doble Via Cooperativa, o bé a través d’una xarxa d’entitats socials i culturals col·laboradores, perquè aquestes puguin acollir els pràcticums derivats tant de les propostes guanyadores com de les finalistes dins la seva organització.\nEls treballs han de permetre ser implementats de forma viable. I és per aquesta raó que les universitats s’hi han mostrat interessades, atès que aquest premi permet aproximar l’activitat acadèmica a la realitat del teixit socioeconòmic d’acció social i al cooperativisme d’una forma pràctica i enriquidora per a les estudiants que hi participin.\nEl Premi Raimon Badia d’Educació no formal i Cooperativisme està impulsat per Doble Via Cooperativa, la Fundació Collserola, l’Ajuntament de Sant Cugat i totes les universitats participants.\nS’inicia el període d’inscripció al tercer premi Raimon Badia per a l’alumnat d’Educació Social i Pedagogia2021-11-082021-11-08https://ateneucoopvor.org//wp-content/uploads/2018/03/coop-logo-normal-gen.pngAteneu Cooperatiu Vallès Orientalhttps://ateneucoopvor.org/wp-content/uploads/2021/11/e6msyq8xsaaaggq.jpg200px200px


blocdenkbrota: Nix tu, Simona\n(a la Sala Becket)\nQui son l’Albert Pijuan i l’Aina Calpe? Jo fins avui no els havia sentit anomenar mai, però estic segur que a partir d’ara d’aquests noms en sentirem parlar. El primer és l’autor de Nix tu, Simona i la segona l’actriu que es carrega damunt les espatlles tot el pes de l’obra, que no és lleuger.\nPer començar vull dir que el text és molt bo; dur, despietat, també tendra... extraordinari. Sembla mentida que una persona tan jove que segurament encara no haurà fet la comunió, pugui escriure una cosa tan madura. És un monòleg on una nena que pot estar entre els dotze o setze anys, però que al tenir limitacions mentals és una nena, explica el que li ha passat, com ha sigut la seva vida últimament.\nL’obra comença amb la protagonista portant en braços un farcellet que tan pot ser una criatura molt petita, com una nina; la deixa en un lloc i es posa a jugar amb uns escarabats de plàstic i una mena de casa de joguina, explicant-li a la nina o criatura, qui és cada insecte. Parla força malament, en una barreja d’infinitius i tercera persona, moltes paraules no les diu bé i a més té accent balear. Primer et sorprèn i et costa d’entendre el que diu, però de seguida t’adaptes i a més t’adones que és intencionat perquè la nena s’explica malament oralment, però no amb la expressió corporal, amb els gestos d’alegria, de desesperació... No avanço res més del argument, no cal desvetllar res.\nLa posada en escena és senzilla, no hi ha més elements que els que he anomenat; la il·luminació fa la resta. Molt bo el vestuari, també senzill: vestidet blanc fins a mitja cama, mitjons i jaqueta de punt, i excel·lent direcció de Albert Mestres. No em vull imaginar una obra tan dura mal portada, i repeteixo, treball extraordinari de la protagonista; bravo!\nA la Becket érem quatre gats (potser dotze) perquè era una mala nit ja que els astres estaven mal alineats; fi de setmana més pasqua i partit del Barça contra dos rivals potents el borbó i la piròmana de la Esperancita Aguirre, quasi res.\nEtiquetes de comentaris: Aina Calpe, Albert Pijuan, nix tu, Sala Becket, Simona\nAnònim 26 de maig de 2012, a les 12:57\nSentit anomenar no ho sé, però veure-la, encara que no ten' recordis, sí que ho vas fer : formava part de l'elenc de Coriolà. Salut ! Xavi\nAnònim 28 de maig de 2012, a les 8:17\nImpressionant Ana, i text potent i despietat.\nCal aplicar tots els sentits en veure l'obra.\nAnònim 28 de maig de 2012, a les 20:48\nAina (no Ana)\ni molt maca\nLluís 31 de maig de 2012, a les 1:00\nL'he vista avui. Buf, què dir. Brillant el treball de l'actriu a la que no coneixia, i excel·lent guió i direcció. En sentirem a parlar!!\nAngel 29 de setembre de 2012, a les 14:48\nEs reposa, Sala atrium, 17 octubre - 4 novembre 2012.\nTornaré a veure la Aina


EL MI JORGE GONZALEZ, LÍDER EN SOLITARI DE L’OBERT MIQUEL MAS AMB 6 PUNTS DE 7 A FALTA DE DUES RONDES | Escacs Figueres\nPublicat el 21 d'agost de 2019 per admin\nEl MF Jordi Cuadras s’imposa a l’Actiu de Figueres empatat amb el MC Emili Colls\nL’empat al primer tauler entre el GM Djuric i el MF Ferran Solé, ha permès al MI Jorge González recuperar el liderat en solitari després de derrotar en una molt bona partida al MI Joan Mellado, i jugant amb les peces negres. González va aconseguir ben aviat dos peons passats i va anar incrementant la pressió fins a doblegar el seu rival. Ara compta amb 6 punts i s’enfronta aquesta tarda precisament contra Solé, que té mig punt menys i jugarà amb negres.\nAl segon tauler, l’altre jugador amb 5,5 el GM Djuric, jugarà amb blanques contra el GM Karen Grigoryan que té 5 punts i que ahir es va desfer del MF Àlex Vidal. Dels resultats de la 7a ronda cal fer menció especial de la victòria de Sergi Gonzàlez del Gerunda contra el GM Javier Campos. Aquest resultat fa pujar Gonzàlez fins al tercer tauler per enfrontar-se amb negres contra el MI Touzane, tots dos amb 5 punts.\nAl grup B, Insa i Roche van fer un pas endavant important en les seves aspiracions per guanyar el torneig ja que van ser els dos únics que van guanyar les seves partides –contra Gac i Torrent, respectivament-, d’entre els 5 primers taulers, i per tant van posar distància als seus perseguidors. Així, Insa, líder en solitari amb 6 punts s’enfronta amb blanques contra Roche que és segon, també en solitari, amb 5 punts. Roche sembla l’únic que pot evitar la victòria d’Insa en cas de derrotar-lo en el seu enfrontament d’avui. En cas contrari, una victòria d’Insa ja el faria campió matemàticament a falta d’una ronda. Un grup de 8 perseguidors amb 4,5 punts s’enfronten entre ells amb els ulls posats al primer tauler, per veure si algun queda amb opcions de disputar la victòria a la darrera ronda.\nA la 3a ronda del Torneig Infantil sub-12, les peces blanques es van imposar en els 2 primers taulers, Daniel Fernàndez – David Rodríguez i Marc Bartra – Oriol Lacasa, fet que deixava a Fernàndez i Bartra com a líders amb 3 punts i els feia enfrontar a la 4a ronda. La partida va caure a favor de Daniel Fernàndez en part gràcies a una errada de Bartra que li va facilitar les coses. Però tot just estem al 50% del torneig i per tant tot i que Fernàndez és líder amb 4 punts i té un punt més que els seus tres perseguidors, Bartra, Lacasa i Vàzquez, encara pot passar de tot.\nAvui a les 16:30 h es disputa la 8a ronda als grups A i B i la 5a i 6a al grup Infantil.\nPer altra banda, ahir al matí es va disputar l’Actiu de Figueres vàlid per Circuit Gironí d’Escacs Actius, amb una participació de 45 jugadors i un nivell excel.lent, amb 1 MI, 2 MF i 4 MC.\nVa ser un torneig molt disputat que no es va decidir fins a la darrera ronda. Tot semblava encarat perquè el MI Gonzàlez s’imposés, però a la penúltima ronda va perdre contra el MC Emili Colls, que va tornar a demostrar el seu excel.lent nivell a aquest ritme. A la darrera ronda, ni Cuadras, ni Colls ni Gonzàlez van fallar, i per millor desempat, amb 6,5 punts sobre 8, Cuadras, ara a les files del Barcelona, es va imposar amb els mateixos punts que Colls. En tercer lloc a mig punt, es va classificar el MI Gonzàlez, seguit del jugador de l’Olot Terry i del francès Laborde, tots amb 6 punts.\nCal dir que el MC Jordi Serra va fer un molt bon torneig, entaulant per exemple amb Cuadras i Gonzàlez i sense cap derrota, però no va poder disputar la darrera rond per motius laborals. Tot i així, va ser 6è amb 5,5 punts.\nFigueres, 19 d’agost del 2019\nEls 3 primers taulers a la ronda 7. En primer terme el GM Karen Grigoryan


Ebre Hub – Clúster tecnològic de les Terres de l'Ebre\nAnem a enlairar les Terres de l'Ebre!\nOBERTA LA CONVOCATÒRIA DELS CURSOS!\nCOMENCEM A VOLAR\nCada dia treballem per desenvoulpar nous aparells per tal de ser competitius, donar solucions a mida i abaratir costos. Comptem amb enginyers de telcomunicacions i electrònics juntament amb un equip tècnic i d'assessors de gran qualitat.\nRealitzem cursos de formació amb certificació i/o titulació oficial emesos per els entitats corresponents. Un cop acabat el curs oferim la incorporació a la borsa pròpia de treball per tal de poder donar servei a clients finals.\nOferim tot tipus de serveis amb tecnologia radiocontrolada, ja sigui per a l'agricultura, l'enginyeria, la supervisió, el control perimetral, audiovisuals, etc. Sinó oferim el servei que esteu buscant, consulta'ns, i us oferirem una solució a mida.\nTreballem amb les millors màquines\nPer tal d'oferir un servei de màxima qualitat, disposem de la tecnologia més avançada, disposem de les millors màquines del mercat. Per tal d'adaptar-nos constantment a les noves tecnologies, els nostres professionals es formen continuament.\nÈxit total a l’ inauguració d’Ebre Hub\nDimarts dia 19 de Febrer del 2019 es va dur a terme la presentació d’Ebre Hub a Deltebre, a la sala d’actes de l’Ebre Terra. L’acte va ser un èxit total amb més de 50 assistents a la sala, molts d’ells alcaldables, que ens agradaria…\nCurs d’iniciació al món dels drons – 1ª Convocatòria 2019\nCurs avançat RPA – drons multicopter – 1ª Convocatòria 2019\nPresentació d’Ebre Hub\nFollow @ebre_hub Tweets by ebre_hub\n9h a 13h i 17h a 20h\n+34 977 27 91 47\n+34 722 885 512\nWordPress Theme built by Shufflehound. EBRE HUB 2018 - Tots els drets reservats


L'Escola Mont-roig ha guanyat el Primer Premi dels Premis E2 Escola d'Emprenedors, en el marc del programa 'Catalunya, Escola d'Emprenedors' de la Generalitat de Catalunya que organitza GLOBA Lleida en col·laboració amb el Departament d'Ensenyament.\nAquests premis s’organitzen amb l’objectiu d’incentivar la presentació d’idees i pràctiques emprenedores que ajudin a fomentar l’emprenedoria entre l’alumnat que cursa estudis d’educació infantil i primària, ESO, batxillerat i graus mitjans o superiors de formació professional a les Terres de Lleida.\nEl projecte guardonat de l’escola Mont-roig porta per títol “Aromes, remeis i condiments” que són els tres eixos que vertebren el repte d’emprenedoria dut a terme al cicle superior. El treball per reptes conforma una de les línies metodològiques de l’escola. Es tracta d’un espai de temps on se situa l’alumnat davant una pregunta, una situació o una tasca a resoldre que esperona l’infant a tenir una actitud proactiva envers l’aprenentatge. La seva finalitat és fomentar la creativitat, imaginant i convertint les idees dels nens i nenes en accions. Es tracta d’anar desenvolupant, pas a pas, el procés que suposa la creació d’una cooperativa: cultiu, recol·lecció i assecatge de plantes, disseny de logotips, elaboració de productes, etiquetatge, venda, comptabilitat, màrqueting. Els grups de treball són intercicles, entre 15 i 20 alumnes de ràtio, i es desenvolupa en 4 sessions setmanals.\nEntre els productes que elaboren els infants trobem: espelmes aromàtiques, sals de bany, bàlsam de llavis, pasta de dents, olives adobades, sabó de casa, bosses d’espígol… També es realitzen activitats compartides amb les famílies com tallers d’aromateràpia o elaboració d’infusions. El procés cooperatiu culmina amb la participació en la Fira de Sta. Llúcia de Balaguer on es munta una paradeta amb tots els productes elaborats. Els beneficis, a proposta del propi alumnat, són destinats a diferents accions com sufragar el sopar de final de curs de l’alumnat de sisè en el seu comiat d’etapa, el projecte de co-creació del pati de l’escola o la col•laboració en alguna ONG local. A través del web de l’escola es pot accedir al blog d’emprenedoria on es van detallant les acvtivitats desenvolupades al llarg del curs.\nEl passat dijous, 2 de novembre, l’alumnat de sisè juntament amb la mestra tutora, l’educadora de la SIEI, el mestre responsable del Repte i la directora va assistir al Caixafòrum de Lleida on sis alumnes van presentar davant d’un nombrós públic el projecte que havia arribat a la fase final.


Ignacio Blanco: ‘Camps no seurà al banc dels acusats quan tothom sap que era el "capo"’ - VilaWeb\nIgnacio Blanco: ‘Camps no seurà al banc dels acusats quan tothom sap que era el “capo”’\nEntrevista amb l'ex-síndic d'EUPV, una de les formacions més actives a denunciar les corrupteles del PP al País Valencià\nEsquerra Unida-PV, ara és una formació que no té representació a les Corts, però en les legislatures passades va treballar com poques per a destapar la corrupció i les pràctiques autoritàries del govern del PP. L’ex-síndic del grup, Ignacio Blanco, va ser una de les bèsties negres de Francisco Camps i companyia. Botiflers, així els anomenava en el llibre que va publicar fa dos anys i en el qual el lector podia repassar els casos que va arribar a destapar ell mateix i el seu partit. Arran de l’inici del judici del cas Gürtel, hem volgut parlar amb ell perquè ens expliqui amb quines sensacions el viu i ens faci un repàs d’una època cada cop més morta.\n—Esquerra Unida del País Valencià va ser un dels partits que més va denunciar la corrupció del PP valencià. Què sentiu quan ara veieu jutjar el finançament il·legal del PP?\n—Com a oposició política i com a denunciat de la corrupció i del funcionament estructuralment corrupte del PP, la veritat és que ho observem amb molta satisfacció. Primer perquè se celebra el judici, que l’han intentat d’impedir de totes les maneres. I després, perquè són personatges tnocius per a la vida política i democràtica valenciana. Tan nocius per als drets socials i econòmics dels valencians i les valencianes, perquè van malbaratar recursos públics en benefici propi. Eren molt prepotents en la seua manera de comportar-se i ara estan al banc dels acusats per a retre comptes. Que assumeixin la seua responsabilitat perquè estic convençut que hi haurà condemnes i que gent com Ricardo Costa, Vicente Rambla o David Serra hauran de pagar amb penes de presó el mal que han fet. L’única espineta que em queda clavada és no veure Francisco Camps al banc dels acusats quan tothom ha dit que era el ‘capo’.\n—Per què Camps no està acusat i només declararà com a testimoni?\n—Va ser una decisió judicial la que va separar la peça del finançament i la dels vestits. Evidentment, si ell rebia vestits, no era perquè tenia molta amistat amb el ‘Bigotis’ o Correa, sinó perquè aquesta amistat derivava en l’adjudicació de contractes que no eren pagats pel rebedor del servei, que era el PP, sinó per empreses que al seu temps, rebien contractes públics. Per tant, sempre es va defensar des de l’oposició que hi havia una connexió estreta entre el suborn passiu que el va dur a la banqueta dels acusats pel cas dels vestits, i el finançament il·legal del PP.\n—Però el jutge ho va desestimar.\n—En un moment donat els tribunals decideixen de separar les dues peces i com que hi havia evidències que havia rebut els vestits, se’l jutja per això, que era un delicte molt menor. El fet que ell no estiga imputat en la peça del finançament il·legal és perquè els indicis delictius que hi havia contra ell, es van utilitzar per a l’altra peça. Si no s’hagueren separat, evidentment ell estaria imputat en aquest cas perquè ell formava part de la trama. Rebia regals de Gürtel a canvi d’un finançament i un aprofitament de recursos públics per a fer campanya electoral.\n—Dóna la sensació que el PP valencià no hagi de sortir dels jutjats. Gürtel, Noós, els vestits de Camps…\n—I el cas Taula, que sobretot és on es va poder destriar el funcionament corrupte del PP, que no sols és al nivell de la cúpula, sinó que pràcticament a tots els nivells és una estructura criminal que ha funcionat a còpia d’aprofitar fons públics per a fer campanyes electorals i per a enriquir-se.\n—Penjàveu recentment a Twitter una fotografia de les Corts on apareixeu de camí al faristol, i us creueu amb Camps, que us deia alguna cosa. Recordeu l’escena?\n—Va ser un moment intens de la legislatura perquè era el debat en el qual s’aprovava el tancament de RTVV i es furtava al poble valencià els mitjans de comunicació públics. Això era una injustícia, un atac a la democràtica i una mesura dictada des de Madrid que s’hauria pogut evitar. Per tot això, hi havia molta tensió. I em vaig donar compte que cada cop que l’oposició sortia a parlar al faristol, Camps, que mai venia perquè era un absentista professional, ell sortia a fora. En el moment que vaig baixar per a fer l’última intervenció, ja feia quatre hores que durava el debat, Camps pujava del seu escó per a marxar. Jo li vaig dir: senyor Camps, quede’s a escoltar-nos. I ell em va respondre: ‘no me voy a quedar porqué no me habéis pedido perdón’. Era una persona que ja havia embogit completament i se sentia víctima d’una conspiració mundial.\n—Es referia al cas dels vestits, suposo.\n—Sí, evidentment. Supose que ell és el que més ha patit perquè va ser acusat i finalment va tenir una absolució vergonyant. Caldria fer moltes reflexions respecte a per què aquest senyor va ser absolt i després han prescrit els possibles delictes en el tema de finançament. Però bé, nosaltres també vàrem denunciar que assumís responsabilitats en el cas Noós i se’n va deslliurar, i també l’hem denunciat per altres casos, com el de la Fórmula 1, que si algun dia entra a la presó, serà per aquest.\n—Us esperàveu el gir de guió del judici, amb el ‘Bigotis’ i Pérez assenyalant directament Camps com la persona que va ordenar els pagaments en negre?\n—Bé, és impactant perquè diu el que tots sabem. Però ho diu en un judici oral i amb una claredat que és feridora. Però sorprenent no és perquè tots ho sabem. El PP és una estructura molt jerarquitzada i on un no podia arribar a ser el president sense saber el que estava passant, i fins i tot, sent el màxim responsable. Ara bé, em fa una mica de temor que tot això siga una estratègia processal. Acaben de soterrar-se políticament, però tracten d’exonerar-se penalment o que almenys, s’atenuen les penes. En definitiva, traslladen les responsabilitats a Camps, que no s’asseurà com a acusat perquè els delictes han prescrit. D’alguna manera, crec que no declaren amb cap tipus d’honestedat i ho fan en el moment que els interessa.\n—En tot cas, la imatge de Camps ja està totalment devaluada.\n—S’han aclarit tots els dubtes. Ningú ja no pot defensar que Camps no sabia el que passava i que no era responsable. I políticament ja fa temps que està mort. Més que mort, està absolutament inhabilitat perquè és notori que ha perdut totes les facultats polítiques i personals que en algun moment haguera pogut tenir. Políticament ha embogit, no té un sentit de la realitat. I jo crec que per al seu partit és un problema. Però un problema que fins ara han volgut tractar d’una manera tèbia, i ara supose que acabaran desmarcant-se d’ells. Vaja, com fa sempre el PP. S’alçaven tots drets cada volta que entrava a l’hemicicle, el tractaven reverencialment i la feien la gara-gara d’una manera exagerada, i aquests mateixos que l’adoraven no voldran saber res d’ell. Qualsevol dia el donara de baixa o el suspendran cautelarment, que és el que solen fer, i es desentendran d’ell.\n—Tots aquests noms que han anat sortint en la conversa, són els botiflers dels que parlàveu al llibre?\n—Sí. Són els botiflers perquè són els que van trair el poble valencià. Van arruïnar-nos econòmicament, van intentar de carregar-se la nostra democràcia i van atacar la nostra llengua, la nostra cultura. El pitjor de tot és que s’embolcallaven d’una suposada valenciania, però sempre van estar al dictat del seu partit de Madrid, en contra del poble valencià i sobretot, en favor dels seus interessos personals.


Beneïdes enquestes - Les Muntanyes - Notícies Alcoi\nTags: Alcoi, Enquesta, opinió\nVinc d’uns estudis universitaris experts en manipulació social. Sí, el grau en publicitat i relacions públiques. Que si penseu que la publicitat és manipuladora no vos dic res de les relacions públiques. Que dit així sona a simpaticota de discoteca però res més enllà. ‘Public relations’ mal traduït a ‘relacions públiques’ tracta sobre grups de pressió, lobbys i resta d’equips de creacions de tendències.\nGermana borda de periodisme i sociologia eixa carrera tracta d’ensenyar des d’un principi les millors maneres de moldejar la societat al teu interès, bé, millor dit, a l’interès de qui et pague. I, per suposat, abans de crear una tendència o modificar una actitud d’un determinat grup has de saber amb qué et trobes. Per això és tan important l’ús, d’entre altres tècniques, de les enquestes. Sols coneixent perfectament a la societat a la que has de dirigir un missatge per aconseguir que faça el que tu vols obtindràs èxit.\nPer tant, un expert manipulador de masses necessita, en primer lloc, les millors ferramentes per conèixer els entramats de la societat a la que es dirigeix i, dins d’això, a l’individu que compon eixa massa. Per este motiu, la psicologia i la psicologia social (que tant va avançar amb els nazis i que be que els van anar els estudis que van obtindre amb mètodes aberrants) s’ocupen de dotar d’eines per obtindre dades a l’estudiós que després haurà de saber interpretar-les. Perquè, una cosa es fer enquestes, i l’altra interpretar-les. Amb una mateixa enquesta dos investigadors poden donar obtindre diferents interpretacions i, per tant, formular conclusions diferents.\nDoncs be, amb eixe panorama, qualsevol persona es planteja que la societat no té res a fer per a poder defendre’s davant d’eixos ‘grans poders’ que des de la ombra mouen els fils del món. Tal volta això era així, ‘ERA’ fins el Brexit, el Sorpasso de Podemos, després amb Trump, amb LePenn… i una ristra d’enquestes fallides. Perquè ja no aprofiten les enquestes com fins ara? Entre altres perquè la gent s’ha ensenyat a mentir. Dius el primer que et ve en gana a l’enquestador però no el que realment vas a fer. Qui ens tindria que dir fa uns anys que l’antisistema que s’ha carregat el Tractat de Comerç TTIP i que posa en perill la llibre circulació de mercaderies i l’Organització Mundial de Comerç (OMC) anava a ser un milionari president dels EE.UU? Estem tots desbaratats.\nSignifica això que els conspiranoics podem cantar victòria? Més bé diria que els ciutadans hem guanyat una batalla però no una guerra ja que hi ha més ferramentes per a l’estudi social que sense dubte ja estaran posant-se en marxa. A més, amb les xarxes socials i el ‘big data’ (encreuament de dades) no tardarem en tornar a ser tant predicibles com uns borreguets. Però mentres tant… gaudim de la sensació de que les classes poderoses no tinguen ni idea per on els eixerem!!\nSense informació no hi ha democràcia by Redacció - No Comment\nAnna i La Màquina del Temps es podrà veure en obert by Redacció Muntanyes - No Comment\nCaixa Ontinyent i l’Ajuntament d’Ontinyent concerten un crèdit al 0% by Redacció Muntanyes - No Comment


Finalitza el curs d’Auxiliar de magatzem i logística amb certificat de carretó elevador del Programa Més Feina a Figueres | Intermedia\nFinalitza el curs d’Auxiliar de magatzem i logística amb certificat de carretó elevador del Programa Més Feina a Figueres\nHome / Notícies / Finalitza el curs d’Auxiliar de magatzem i logística amb certificat de carretó elevador del Programa Més Feina a Figueres\nLa Fundació Intermedia va finalitzar el passat mes de novembre el curs d’Auxiliar de magatzem i logística amb certificat de carretó elevador del Programa Més Feina a Figueres.\nLa formació ha constat de tres fases: competències transversals, competències tècniques i, opció a pràctiques no laborals a empresa ordinària. Al llarg del procés, els i les participants han treballat continguts genèrics i específics vinculats amb la professió d’auxiliar de magatzem i logística com per exemple tipologies de magatzem i estructures, sistemes de gestió, Picking i maneig de carretó elevador, entre d’altres.\nEn el procés de pràctiques no laborals a empresa, han col·laborat quatre empreses de l’Alt Empordà, entre elles, Wolala Spain, SL (Grup Tramuntana) i Gifies, SL.\nDurant aquest període de pràctiques, les persones participants han pogut aplicar els coneixements adquirits al llarg de la formació i han pogut realitzar en primera persona les tasques pròpies d’un magatzem: càrrega i descàrrega de camions, ubicació de les mercaderies al magatzem, preparació de comandes, suport per la preparació de Picking amb la PDA, manteniment i neteja de l’àrea de treball, maneig de màquina elèctrica i empaquetatge de productes per l’enviament.\nEls resultats d’aquesta formació han estat molt positius. Per una banda, cal destacar el grau de compromís i responsabilitat que han demostrat els i les participants durant el tot procés formatiu. Per altra banda, el resultat d’inserció a través de les pràctiques realitzades a una de les empreses col·laboradores.


Fideuà de verdures i llonza de porc a la papillota – Es fa camí al caminar\nCost del plat: 16,58€ (4,14€/ració)\n500g fideus fins (nº 0)\n1,5 litres de brou de pollastre.\nPelem la ceba i la pastanaga, ho tallem a daus petits.\nNetegem els pebrots, traiem les puntes i les granes i els tallem a daus.\nNetegem l’albergínia, traiem les puntes i la pelem. La tallem a daus petits. La posem en un bol amb remull amb aigua i sal, per treure l’amargor.\nPelem i piquem 4 grans d’all.\nRentem els xampinyons per eliminar restes de terra i els laminem.\nEn una cassola sofregim la ceba amb oli d’oliva, a foc baix. Hi afegim una mica de sal. Passats 15 minuts de cocció afegim la pastanaga.\nEn una altre paella afegim oli d’oliva i sofregim els pebrots. Ho cuinem per separat per mantenir les textures.\nQuan el pebrot estigui cuit l’afegim a la cassola amb la ceba i la pastanaga. A la mateixa paella cuinem els xampinyons. Salpebrem. Un cop estiguin cuits ho afegim a la cassola amb la resta de verdures.\nEn una olla afegim el brou de pollastre i l’escalfem a foc baix.\nRetirem les verdures sofregides de la cassola, les reservem en una safata. En la mateixa cassola afegim un raig d’oli d’oliva i rossegem els fideus a foc mig. Ho anem remenant constantment perquè no es cremin.\nEscorrem l’albergínia i la rentem amb aigua per eliminar l’excés de sal.\nQuan es comencin a enrossir afegim les verdures que havíem reservat, l’albergínia i ho cobrim amb el brou de pollastre ja calent. Ho deixem cuinar 4-5 minuts. Corregim de sal.\nPassat el temps parem el foc i ho deixem reposar 5 minuts més.\nLLONZA DE PORC A LA PAPILLOTA\nPelem i tallem la ceba a juliana fina.\nRentem els xampinyons per eliminar les possibles restes de terra i els tallem a daus.\nPelem i piquem 3 grans d’all.\nEn una safata barregem les verdures i salpebrem.\nPreparem els farcells per fer la papillota. En un retall de paper de plata afegim un raig d’oli d’oliva i la llonza salpebrada. Al damunt de la llonza afegim les verdures barrejades i la branca de farigola i romaní. Tanquem el farcell tant hermètic com es pugui.\nHo deixem cuinar al forn 15-20 minuts.


Psicologia social, del treball, i les organitzacions\nPSICOLOGIA SOCIAL i LABORAL\nEl TREBALL i les ORGANITZACIONS\nAvui dia, amb més freqüència que mai, les persones s'enfronten a l'estrès i als problemes, pel que es tornen cada vegada més impotents per afrontar els problemes quotidians. La "càrrega dels problemes", acompanyada per aquests estats de pressió, es fa encara més difícil de suportar per les persones que estan patint.\nÉs per això que moltes persones recorren a l'assistència professional per obtenir suport i ajuda durant un període de temps.\nEl benestar en el lloc de treball té un gran sentit comercial! Redueix els nivells d'absència, augmenta la productivitat, millora el compromís i la lleialtat dels empleats. I com a organització compleix amb el seu deure de tenir cura dels seus treballadors per que ajuda a recolzar la salut mental del seu personal, ...i tot amb una inversió mínima.\nConscienciació de la salut mental\nResistència i maneig de l'estrès\nResolució de situacions difícils i incidents crítics\nGestió d'actituds i comportaments desafiants del personal de l'organització\nCohesió i compromís de l'equip\nEquilibri entre el benestar i la vida laboral\nLa nostra tasca com a especialistes en serveis estratègics recau en dur a terme una intervenció psicològica integral, centrada en el comportament de les persones, que contribueixi a la generació de valor afegit, mitjançant la gestió i desenvolupament del talent humà, per tal que camini d'acord a les estrategies i objectius de l'empresa/organització a tots els nivells, tant econòmics, com socials i de satisfacció del personal:\nPlanificar, organitzar i dirigir les activitats humanes i les relacionshumane (avaluació, compensació, desenvolupament, ..., de les persones de l'organització).\nPromoure habilitats cognitives i conductuals per diagnosticar i resoldre els conflictes personals.\nObservar, fer entrevistes, administrar enquestes i qüestionaris que ens permeti diagnosticar i recomanar les accions preventives o correctives necessàries.\nIdentificar factors físics i sociològics que influeixen en el comportament de les persones, que ens permetin millorar l'eficiència organitzacional.\nAssessorar la gerència en les negociacions col·lectives, la millora de la imatge corporativa en l'entorn socio-econòmic.\nEfectuar estudis sobre les necessitats dels consumidors.\nAssessorar en els estils de lideratge, exercici de l'autoritat, tècniques de negociació, etc.\nExercir una visió sistèmica i holística del comportament humà en el si de l'organització, i d'aquesta en el seu entorn social, legal i cultural.


Fórmula de la proporció de proves d’àcid | Exemples de càlcul pas a pas\nFórmula per calcular la proporció de prova d’àcid\nLa ràtio de prova d’àcid és una mesura de la liquiditat a curt termini de l’empresa i es calcula dividint la suma dels actius més líquids com efectiu, equivalents d’efectiu, valors negociables o inversions a curt termini i comptes a cobrar per comptes passius corrents totals. . La proporció també es coneix com a ràpida relació.\nEs pot calcular mitjançant dos mètodes\nMatemàticament es representa com,\nPas 1: En primer lloc, s’identifiquen a partir del balanç tots els actius líquids com efectiu, equivalents en efectiu, inversions a curt termini o valors negociables i comptes corrents que es poden liquidar en un termini de 90 dies.\nPas 2: Ara, la ràtio de prova d’àcids es calcula dividint la suma dels actius líquids al pas 1 pel total del passiu corrent del balanç.\nUna altra fórmula que s’utilitza més popularment calcula la proporció de proves d’àcid primer deduint l’inventari del total d’actius corrents i dividint el valor entre el passiu corrent total. L’inventari s’exclou en aquesta fórmula perquè no es considera un convertible en efectiu ràpid. Matemàticament es representa com,\nPas 1: En primer lloc, identifiqueu la suma de tots els actius corrents i l'inventari del balanç i, a continuació, deduïu l'inventari del total d'actius corrents.\nPas 2: Ara, la ràtio de prova d’àcids es calcula dividint el valor del pas 1 pel total del passiu corrent del balanç.\nCom es pot veure des de dalt, la ràtio de prova d’àcids avalua la posició de liquiditat d’una entitat calculant fins a quin punt els actius més líquids poden cobrir els passius corrents.\nExemples de fórmula de la prova de l'àcid\nA continuació es mostren alguns exemples per comprendre millor la proporció de proves d’àcid.\nPodeu descarregar aquesta plantilla de fórmula Excel de la proporció de proves d’àcid aquí: plantilla de fórmula Excel de la proporció de proves d’àcid\nA continuació es detallen els actius corrents i el passiu corrent d’ABC Limited:\nRelació de prova d’àcid = (2.500 $ + 12.500 $) / (12.500 $ + 1.500 $ + 500 $)\nA continuació es detallen els actius i passius corrents d’Apple Inc. per al període que finalitza el 29 de setembre de 2018:\nCalculeu la proporció de proves d’àcid d’Apple Inc per al període que finalitza el 29 de setembre de 2018:\nRelació de prova d’àcid = (25.913 $ + 40.388 $ + 48.995 $ + 12.087 $) / (55.888 $ + 20.748 $ + 40.230 $)\nCalculadora de la proporció de proves d’àcids\nPodeu utilitzar la següent calculadora de la proporció de proves d’àcid.\nEquivalents en efectiu\nCrèdits per comptes corrents\nPassiu corrent total\nFórmula de la proporció de prova d 'àcid =\nEfectiu + Equivalents en efectiu + Valors negociables + Comptes per cobrar a compte\nLa comprensió de la proporció de proves d’àcid és molt important, ja que mostra el potencial d’una entitat per convertir els seus actius en efectiu molt ràpidament per satisfer els seus passius actuals. Si una entitat té un nivell adequat d’actius líquids per cobrir els seus passius corrents, no necessita liquidar cap dels seus actius a llarg termini per complir les seves obligacions actuals. Aquest punt té una importància cabdal, ja que la majoria de les empreses confien en actius a llarg termini per generar ingressos addicionals.\nSi la proporció de proves d’àcid d’una entitat és superior a 1,0, es considera que l’entitat és financerament segura i suficientment capaç de satisfer els seus passius a curt termini. La ràtio de prova d’àcids és una mesura més conservadora que la ràtio d’ús popular ja que exclou l’inventari, que es considera que trigarà més a convertir-se en efectiu.\nCom a regla general, una tendència baixa o decreixent observada en la ràtio de prova d’àcids sol indicar que una entitat pot tenir un creixement feble en la línia superior, que lluita per gestionar el capital de treball a causa d’un període de creditors inferior o d’un període de cobrament superior.\nD’altra banda, una tendència elevada o creixent en la ràtio de proves d’àcids en general fa que l’entitat tingui un fort creixement de primera línia, capaç de convertir ràpidament els comptes a cobrar en efectiu i que tingui una cobertura d’obligacions financeres còmoda.\nCalculeu la proporció de proves d’àcid a Excel (amb plantilla Excel)\nPrenguem ara l'exemple real de Excel de l'estat financer publicat per Apple Inc. dels darrers quatre períodes comptables.\nPodeu calcular fàcilment la proporció de prova d’àcid a la plantilla proporcionada.\nBasant-se en informació financera disponible públicament, es pot calcular la ràtio de prova d’àcid d’Apple Inc. per als exercicis comptables 2015 a 2018.\nAquí utilitzarem la fórmula de la prova d’àcid = (Efectiu + Equivalents en efectiu + Valors negociables + Comptes per cobrar en comptes corrents) ÷ Total passius corrents.\nEl resultat serà: -\nA la taula anterior, es pot veure que la proporció de proves d’àcid d’Apple Inc. ha estat contínuament superior a 1,0 durant el període esmentat anteriorment, cosa que és un signe positiu per a qualsevol empresa, ja que significa una posició de liquiditat còmoda.


El jurat popular declara Quezada culpable de l'assassinat de Gabriel - Diari de Girona\nEl jurat popular declara Quezada culpable de l'assassinat de Gabriel\nConsidera que l'acusada va actuar amb traïdoria però descarta que hi hagués acarnissament\nEl jurat popular declara Quezada culpable de l'assassinat de Gabriel Diari de Girona\nEl jurat popular va declarar Ana Julia Quezada culpable de l'assassinat amb traïdoria del nen Gabriel Cruz, delicte pel qual la magistrada Alejandra Dodero, que va presidir la vista que l'ha jutjat des del passat 9 de setembre, podrà condemnar-la a presó permanent revisable com demanaven les acusacions.\nLes set dones i dos homes del jurat la van declarar també culpable per unanimitat, com en tots els punts del seu veredicte, de sengles delictes de lesions psíquiques i el mateix nombre contra la integritat moral a Ángel Cruz i Patricia Ramírez, pares del menor mort el 27 febrer de 2018 a Níjar (Almeria).\nDesprés de conèixer el veredicte, la mare va afirmar que s'ha fet «justícia» per al seu fill i va sol·licitar que «mai més es parli d'aquesta dona perquè això serà fer-li memòria a Gabriel». Per la seva banda, el pare, que era parella de l'acusada en el moment dels fets, va manifestar que «avui se li ha fet justícia a Gabriel i s'ha aconseguit que aquesta dona no li faci mal a ningú més a la vida. Cal treure-la de la societat perquè és un perill. Hagués seguit fent mal. Els psicòpates han d'estar tancats i lluny de la societat, on no puguin fer mal a ningú».\nEl jurat popular va descartar l'acarnissament o que Quezada colpegés el nen amb el pal d'una destral i el deixés atordit fins asfixiar-lo, com mantenia l'acusació particular, i va descartar l'atenuant de confessió que apreciava la defensa, que per la seva part va sol·licitar les penes mínimes en tots els casos.


Una col·lisió planetària va fer possible la vida a la Terra\nHIPÒTESI CONSISTENT AMB LES EVIDÈNCIES\nUn nou estudi suggereix que el xoc amb un protoplaneta de la mida de Mart va aportar a la superfície terrestre els elements essencials per a la vida\nEls investigadors apunten que aquest nou enfocament podria replantejar completament la recerca de vida extraterrestre fora del Sistema Solar\nBarcelona - Dimecres, 23/01/2019 | Actualitzat el 24/01/2019 a les 17:40 CET\nEn els seus orígens, aquest planeta rocós que anomenem Terra no tenia tots els ingredients necessaris perquè hi hagués vida. Aquests elements podien haver arribat a la nostra superfície terrestre després d’una espectacular col·lisió amb un planeta embrionari de la mida de Mart, que es va produir fa uns 4.400 milions d’anys i després de la qual, a més, també va sorgir la Lluna. Així ho argumenta un nou estudi publicat aquest mateix dimecres a la revista 'Science Advances' en què se suggereix que el carboni, el nitrogen, el sofre i altres elements volàtils necessaris per al ‘boom’ de la vida van arribar de la mà d’aquest impressionant xoc que va tenir lloc en un moment clau per a la formació del nostre planeta. Aquest nou enfocament, segons plantegen els investigadors, podria fins i tot replantejar la recerca de la vida en altres planetes en el nostre Sistema Solar i més enllà.\nFins ara, la gran incògnita sobre l’origen de la vida a la Terra era saber com un planeta rocós com el nostre havia aconseguit tots els ingredients perquè hi sorgís la vida. Una de les principals hipòtesis que es plantejava és que els blocs de construcció de la vida devien haver arribat gràcies a diferents impactes d’asteroides, cometes i meteorits. Aquesta teoria, però, no aconseguia explicar com aquests cossos celestes van poder traspassar els materials a la superfície terrestre si amb prou feines n’hi havia. I és aquí, davant d’aquesta intrigant controvèrsia científica, que el nou estudi liderat per investigadors de la Universitat de Rice (Houston, Estats Units) planteja una interessant resposta: no van ser gaires i dispersos els xocs per portar la vida a la Terra, sinó que va ser gràcies a un sol impacte enorme que va dipositar a la superfície els compostos orgànics volàtils que faltaven.\n“L’escenari de la col·lisió planetària aconseguiria explicar l’origen de tres elements essencials per a la vida durant l’acumulació i diferenciació de planetes rocosos. En aquest treball hem pogut demostrar que la solució més probable és el carboni, el nitrogen i el sofre arribessin a través d’un impacte gegant o mitjançant la fusió de la Terra amb un planeta de la mida de Mart", explica Damanveer S. Grewal, investigador principal d’aquest nou estudi. “Aquest seria el primer escenari capaç d’explicar tant el moment com l’entrega d’aquests compostos de manera consistent amb totes les proves geoquímiques existents fins ara. Sense anar més lluny, aquesta hipòtesi coincideix amb els estudis previs que suggereixen que la formació de la Lluna també va tenir a veure amb el xoc d’un planeta d’aquesta mateixa mida, cosa que, a més, explicaria les similituds geoquímiques entre la Terra i el seu satèl·lit”r;, afegeix Rajdeep Dasgupta, coautor del treball.\nInvestigant l’origen de la vida\nLa hipòtesi de la col·lisió planetària com l’origen de la vida a la Terra sorgeix d’un rigorós treball d’investigació desenvolupat als laboratoris. Després de la publicació del seu treball, Dasgupta i Grewal, investigadors principals de l’estudi, expliquen que per arribar a aquesta conclusió van haver de començar recopilant dades a través d’unes anàlisis experimentals en què, simulant condicions d’alta pressió i temperatura, van intentar esbrinar com havien de ser aquests embrions planetaris. A partir d’aquí, van dissenyar un programa que permetés simular diferents panorames fins a trobar el més probable per explicar l’origen dels compostos orgànics volàtils que van arribar a la Terra. En aquest punt, va fer falta analitzar uns mil milions d’escenaris diferents abans de trobar-ne un que fos coherent amb les condicions del Sistema Solar actual.\nD’esquerra a dreta, Gelu Costin, Chenguang Sun, Damanveer Grewal, Rajdeep Dasgupta i Kyusei Tsuno, investigadors responsables de l’estudi / RICE UNIVERSITY\nAquesta hipòtesi desperta ja l’interès dels experts. “Aquest nou estudi és molt interessant i proporciona una nova perspectiva científica per comprendre com va tenir lloc l’aportació de carboni, nitrogen i altres elements crucials per a la vida. Sobretot en relació amb les evidències geològiques, geoquímiques i astrobiològiques", argumenta Jesús Martínez-Frías, investigador no vinculat a aquest estudi, expert en Geologia Planetària i Astrobiologia i cap del Grup d’Investigació del CSIC de Meteorits i Geociències Planetàries. “Aquesta investigació aprofundeix en la controvèrsia existent sobre la composició geoquímica i isotòpica d’alguns elements de la Terra primitiva respecte al material meteorític i la composició de la capa terrestre", afegeix el també director de la Xarxa Espanyola de Planetologia i Astrobiologia i Membre de la Comissió d’Astrobiologia de la Unió Astronòmica Internacional.\n“L’estudi és interessant, ja que remarca l’important paper de l’últim embrió planetari que va xocar contra el nostre planeta", argumenta Josep M. Trigo, expert independent a la investigació, científic titular del CSIC i investigador de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC). “Hi ha múltiples evidències sobre això. Sense anar més lluny, en la composició similar de la Terra i la Lluna en certs isòtops clau, com l’oxigen. Segons revela aquesta nova investigació, una composició peculiar d’aquest protoplaneta dotat d’un nucli particularment ric en sofre hauria donat lloc a la peculiar abundància de carboni, nitrogen i altres elements volàtils presents avui dia al nostre planeta”r;, afegeix.\n¿I si haguéssim estant buscant vida EXTRATERRESTRE als planetes equivocats?\nSi és cert que la vida a la Terra no va sorgir de manera espontània, sinó després d’una col·lisió que va aportar els ingredients que faltaven, tota la recerca de vida extraterrestre podria haver anat pel camí equivocat. A partir d’ara, no tan sols s’hauria de començar a buscar als planetes que reuneixin per si mateix totes les condicions, sinó que, a més, també s’hauria de tenir en compte la interacció amb altres cossos celestes capaços de completar el puzle.\n“Aquest estudi suggereix que qualsevol planeta rocós que hagi existit durant prou temps per haver rebut un o més impactes gegants, la seva trajectòria evolutiva es pot veure completament alterada”r;, explica Dasgupta. “Si, per exemple, detectem un planeta que inicialment no compta amb els elements essencials per a la vida a la seva superfície, no podem descartar res. Es pot acabar fusionant amb un altre planeta que sí que aporti els ‘blocs de construcció’ de la vida que li faltaven", conclou l’expert. En aquesta mateixa línia, Grewal afegeix: "Ara mateix ens fem una nova pregunta: ¿Es poden convertir aquests impactes gegants en un nou requisit previ per a la recerca de vida en altres parts de l’univers? ¿O la Terra és un cas especial?", reflexiona l’investigador.\nTemes: Sistema solar Lluna Planetes


DJ Qualls Biografia, Assumpte, Individual, Patrimoni net, Edat, Nacionalitat, Alçada, Actor, Productor i Model - Biografia\nDJ Qualls Bio — 2021\n(Actor, productor i model)\nFets deDJ Qualls\n42 anys 7 mesos\n10 de juny , 1978\nActor, productor i model\nUniversitat de Belmont\nVaig créixer en una zona rural. Vaig créixer al sud del sud de Tennessee, probablement a uns trenta quilòmetres de la frontera amb Alabama. No hi ha res, realment. I la televisió era el meu vincle amb el món exterior. És el que em va impedir entrar a treballar a la fàbrica. És el que em va donar ganes d’anar a la universitat. Va ser realment inspirador\nAixò és tan fantàstic en fer pel·lícules. És que pots fer coses que mai no series capaç de fer a la vida real. Podeu anar a un estudi de gravació, anar a vaixells de la Marina i volar per tot el món per a la premsa. I és només una gran feina\nJa ho saps, tanta gent diu que la televisió et fa estúpid. Però va tenir tot l’efecte contrari en mi. Em va impedir tenir un accent meridional molt dolent.\nEstadístiques de relació deDJ Qualls\nQuè és l'estat civil de DJ Qualls? (solter, casat, en relació o divorci):\nDJ Qualls té alguna relació de relació?:\nDJ Qualls és gai?:\nL’estat de relació és un cas excepcional per a DJ Qualls. Això es deu al fet que no és tan actiu en la publicació del seu estat de relació als mitjans. Tanmateix, se sap que tenia una relació passada Nikki-Reed que va acabar el 2007. Després de la seva separació amb Nikki, va patir molts rumors negatius i dolents. Potser, per això, no manté cap relació amb ningú després de trencar amb Nikki-Reed. Però fins i tot després de la seva separació, tots dos havien estat un bon amic l’un per l’altre. Als mitjans de comunicació, havia afirmat que la seva futura nòvia o esposa seria de la seva mateixa professió i formació. No obstant això, creu que el matrimoni és un tipus d’obstacle que retarda l’èxit del seu èxit. Per tant, diu que pensarà en el matrimoni només després d’assolir els objectius professionals desitjats.\nquants anys té ella henderson\nQui és DJ Qualls?\nDJ Qualls és un actor, model i productor nord-americà. Es va guanyar la fama pel seu brillant treball en moltes pel·lícules com Road Trip, The New Guy, Hustle & Flow i moltes altres pel·lícules. És famós per la família Flora de Mama. Les seves altres pel·lícules són Breaking Bad, Supernatural, Scrubs, Lost, CSI: Crime Scene Investigation i The Big Bang Theory.\nDJ Qualls : Fets del naixement, família i infància\nQualls va néixer el 10 de juny de 1978 a Nashville, Tennessee, EUA.\nÉs un dels cinc fills que té per a germans. Els seus pares són Debbie Qualls i Donnie Qualls. Va créixer a Manchester, Tennessee, i va completar el seu institut a l’escola propera.\nEn els seus dies d’escola, era un estudiant molt actiu i també hi era actiu. Als catorze anys li van diagnosticar un càncer anomenat limfoma de Hodgkin. Després de dos anys de tractament, va poder vèncer la malaltia. Va haver de prendre el tractament de la quimioteràpia que gairebé va aturar el seu desenvolupament. Però, amb molt de coratge, va aconseguir vèncer el càncer. Més tard, es va graduar a l'escola secundària central del comtat de Coffee. Després de graduar-se, va assistir a la Universitat de Londres. Allà va estudiar literatura anglesa i llengua anglesa. Després d’això, va tornar a la seva ciutat natal i va començar a actuar en una companyia de teatre local. Allà es va unir a la Universitat de Belmont.\nDJ Qualls: Carrera, salari i patrimoni net\nQuan DJ Qualls era a la seva ciutat natal, David LaChappelle el va notar a causa de qui també va començar a modelar. DJ va aparèixer per primera vegada als mitjans com a model de Prada i va interpretar el paper de Neil Lawrence a la sabata Chasing Holden del 2001. El 2001 va protagonitzar la pel·lícula Big Trouble i també va fer el paper d’Archie a la pel·lícula Comic Book Villains.\nÉs membre de les llistes següents: Actors masculins de Memphis, Tennessee, actors de televisió masculins nord-americans i actors de cinema masculins nord-americans. També ha aparegut al vídeo musical d’alguns artistes populars com Beyonce i Simple Plan. També havia aparegut en altres programes com a The New Guy, The Core, Delta Farce i Hustle and Flow. Aquell mateix any, Qualls va tornar a la televisió per reproduir espots de convidats durant programes de primera hora que inclouen Law and Order, Scrubs i Lost. L'actor va ser el productor executiu de la pel·lícula del 2010, Last Day of Summer, i va treballar tant en televisió com en cinema fins al 2011. Va aparèixer posteriorment en diverses pel·lícules i sèries de televisió.\nquants anys té Jolyn Lindsey\nDJ Qualls: salari i patrimoni net\nEl seu patrimoni net és de 5 milions de dòlars. Es va guanyar el seu patrimoni net actuant en diverses sèries de televisió. No sabem el seu sou per cap font.\nDJ Qualls: Rumors i controvèrsia\nHi ha diversos rumors relacionats amb DJ Qualls. L’últim any es va rumorear sobre la seva sexualitat. No s’ha casat i moltes de les fonts van afirmar que l’havien vist al club gai i que tenia un nuvi, però aquesta informació no és exacta i pot ser falsa i veritable. Aquest rumor es va estendre després de trencar amb Nikki. Tot i que DJ és molt actiu a la plataforma de xarxes socials, és una persona intel·ligent que té la capacitat de gestionar la seva vida professional i personal per separat, no hi ha controvèrsies relacionades amb ell, a diferència d’altres actors i celebritats.\nDJ Qualls: mesures corporals\nDJ Qualls té l’alçada de 6 peus i 1 polzada. El seu cos pesa 64 kg. Té els cabells castanys i els ulls blaus.\nDJ Qualls: perfil de xarxes socials\nDJ és actiu a Facebook, Instagram i Twitter. Té més de 4,5k seguidors a Facebook, més de 3k seguidors a Instagram i 209,9k seguidors a Twitter.\nTambé podeu obtenir més informació sobre els fets sobre el naixement, l'educació, la carrera, el patrimoni net, els rumors, l'alçada i les xarxes socials de diferents personalitats, com ara Andra Fuller , Cameron Fuller , i Christian Monzon .\nSteve Net per valor de 2016\nval net de fusta d’Eliia 2018\ncom tenir més confiança amb les dones\nritme kenji i Lisa Raye\ngoogle m’escolta tot el temps?


El BS guanya 258 milions d'euros el primer trimestre de 2019, un 0,4% menys que l'any passat | Ràdio Sabadell\nEl BS guanya 258 milions d'euros el primer trimestre de 2019, un 0,4% menys que…\nPresentació del balanç del primer trimestre del BS | Cedida\n26.04.2019 16:31 Pere Gallifa\nEl BS guanya 258 milions d'euros el primer trimestre de 2019, un 0,4% menys que l'any passat\nEl Banc Sabadell guanya 258,3 milions d'euros nets, durant el primer trimestre de 2019. Malgrat que són xifres positives, representa un 0,4% menys que durant el mateix període de l'any passat. En les dades presentades a la Comissió Nacional del Mercat de Valors, el grup presidit per Josep Oliu ha superat totes les previsions per aquest període de l'any, ja que els analistes situaven els resultats al voltant dels 221 milions d'euros. Jaume Guardiola, conseller delegat del banc, ha enumerat alguns dels bons comportaments de l'entitat: "Un bon creixement del crèdit, del 3,4%; bon comportament dels ingressos bancaris, el conjunt de marges i comissions creix un 1,4%, i millora el perfil de risc amb una reducció de la taxa de morositat del 4,1%, que representa 100 punts menys en termes interanuals".\nUn altre dels elements positius del grup és que per primer cop en quatre trimestres, la filial anglesa TSB presenta números verds, de 7,3 milions d'euros. Tot plegat després dels problemes generats per la migració tecnològica del banc anglès l'abril del 2018, "un any complicat". Guardiola aventurava un futur optimista per al TSB, que incorporarà una nova CEO a partir del Primer de Maig, Debbie Crosbie. "El TSB està recuperant l'impuls comercial", ha explicat Guardiola, que ha citat com a reptes de l'entitat "desenvolupar la banca d'empreses, per la qual el grup té una habilitat, i millorar-ne l'eficiència".\nPer altra banda, el Banc Sabadell també ha reforçat la seva posició gràcies a la venda del 80% de la immobiliària Solvia el 24 d'abril passat. Guardiola ha calculat que l'operació ha generat "una plusvàlua de 138 milions d'euros, que ha millorat la ràtio de capital situant-la en un 11,15%".