Àxel Esteve obté el bronze a l’eslàlom FIS de Kronplatz - Diari de la neu\nCompetició, Andorra, Internacional\nÀxel Esteve obté el bronze a l’eslàlom FIS de Kronplatz\nCande Moreno ha sigut 9a i 18a als entrenaments de la Copa d’Europa de descens, i avui i demà disputarà la competició oficial\nCompetició, Andorra, InternacionalAgències 12.01.202209.15 h\nÀxel Esteve, satisfet del tercer lloc Autor/a: FAE\nL'esquiador andorrà Àxel Esteve ha quedat tercer a l'eslàlom FIS de Kronplatz, i ha obtingut la seva millor puntuació FIS: 27.58. Per la seva banda, Cande Moreno, que avui i demà participarà en la Copa d'Europa de descens a Orcières-Merlette, va quedar 9a i 18a en les sessions d'entrenament que es van fer ahir.\nL'atleta andorrà Àxel Esteve es va reivindicar ahir a l'eslàlom FIS de Kronplatz, premi al seu esforç durant els últims anys. L'esquiador va quedar tercer la que és una de les proves amb més nivell del món, amb un total de 27.58 punts, de manera que va millorar els 32.37 punts que marcava l’última llista de la FIS.\nEsteve va fer una primera mànega més tímida, on va ser el 7è temps, mentre que en la segona va sortir a per totes i va assolir el segon millor temps. Això li va deixar un crono total de 1.35.04, a 0.04 del noruec Oscar Zimmer i l’israelià Barnabas Szollos, que van empatar en la primera posició amb 1.35.00. I amb aquest resultat FIS, en la pròxima cita de Copa d’Europa (Vaujany, 20 i 21 de gener) Àxel Esteve millorarà dorsal, amb la qual cosa augmenten les opcions de poder fer un millor resultat i acostar-se a l’objectiu del Top 30 en aquesta competició.\nDesprés de la cursa, el mateix Esteve va declarar: “Avui ha sigut un gran dia d’esquí, la veritat. He aconseguit fer dues mànegues sòlides, dues mànegues amb intensitat. La primera he estat un pèl lluny, en la 7a posició, amb el meu esquí una mica tímid, però a la segona he intentat ficar més intensitat, provar de fer un esquí més efectiu, com estava fent últimament als entrenaments, i al final ha pagat. He acabat tercer amb una bona segona mànega, i confirmo els meus millors punts que he fet fins a dia d’avui a eslàlom, així que molt content i amb ganes de continuar esquiant fort”.\nEsteve, satisfet amb el tercer lloc (Foto: FAE)\nPer la seva banda, el seu entrenador, Yago Antes, va explicar: “Estem contents. És un bon dia per a l’Àxel. A la primera mànega ha estat una mica tímid, amb pressió de la cursa perquè sap que està esquiant bé però ho ha de demostrar en carrera. La segona l’ha esquiada com ha estat esquiant aquests dies als entrenaments. Un bon dia per a ell. A més, aquests pocs punts que baixen semblen pocs però ens faran guanyar uns 15 o 20 dorsals en la següent Copa d’Europa i amb aquests dorsals sempre serà molt més fàcil estar on volem, que és entre els 30, que és el nivell que creiem que està i que pot arribar a esquiar”.\nPel que fa a Xavier Cornella i Àlex Rius, ahir no van poder completar la primera mànega. Així mateix, també es va disputar la cursa femenina, on Íria Medina no va poder finalitzar la primera mànega en quedar fora a la zona del pla.\nCande Moreno, 9a i 18a als entrenaments de la Copa d’Europa de descens\nD'altra banda, avui i demà se celebrarà una doble cita de la competició continental a Orcières-Merlette. Ahir s'hi van fer dues dues sessions d’entrenaments del descens de la Copa d’Europa femenina, amb la presència de Cande Moreno.\nCande Moreno començarà avui la competició oficial (Foto: FAE)\nDesprés que dilluns se suspengués el primer dels entrenaments oficials, ahir han tingut lloc dues baixades. A la primera, Cande Moreno va finalitzar amb el 9è temps amb 1.27.91, a 1.15 del millor registre que ha estat per a la neozelandesa Alice Robinson (1.26.76). Al segon descens de la jornada, Moreno va fer el 18è temps amb 1.28.18, a 2.65 del millor temps, que va ser per a l’austríaca Christina Ager, amb 1.25.53.\nAvui (dimecres) i demà (dijous) estan previstes les dues Copes d’Europa de velocitat. Cande Moreno esplica: “Estic contenta dels entrenaments, perquè a més crec que tinc marge perquè a la segona he comès bastants errors. Em noto bé sobre els esquí, no tinc mal d’esquena i la pista m’agrada i la neu està bé”.\nCande Moreno, a Andorra\nÀxel Esteve, al podi\n31.07.2021. La secció d’alpí d'Andorra presenta l’estructura dels grups de competició\nCopa dEuropa de Descens


Live and let run: Resum any 2012.\nResum any 2012.\nA mode de resum del que ha estat aquest any 2012, detallaré una mica les dades acumulades per mesos pel que fa a les pràctiques de Running que hem dut a terme dintre aquest any natural.\nPel que fa als quilòmetres recorreguts han estat en total 3.142 kms., repartits mensualment de la següent forma:\nEl mes de Febrer va ser el més fluix, doncs vaig parar gairebé 3 setmanes per fer net d'un bon refredat. També a l'Abril vaig passar un altre procés víric, que per sort seria el darrer de l'any. En els mesos on tinc més vacances (Agost i Desembre) es veu un increment de quilòmetres acumulats, així com al Juliol on vam realitzar vàries sortides nocturnes.\nEl desnivell positiu acumulat corrents al llarg de l'any ha estat de 58.369 metres. I la duració total dels entrenaments de 216h15' .\nPel que fa als premis (ja siguin absoluts, per categoria o simplement per participació) que he pogut recollir enguany, en destaco per sobre dels altres el primer lloc a la Popular de Canyelles (Juliol), el Tercer lloc a la Marató per Collserola (Octubre) i el Memorial Josep Inglada (Primer Atleta Local) de la Mitja Marató Ciutat de Vilanova (Desembre).\nTot i això, tota la resta també m'han fet especial il.lusió i m'han deixat grans records: dues maratons d'asfalt (Barcelona i València), 5è lloc al 10.000 de Pallejà, 4rt lloc a la Mitja de l'Anoia (Igualada), 7è lloc a la Mitja Ciutat de Vilanova i "apte" en la Travessa Matagalls-Montserrat.\nEtiquetas: 2012, Curses, Curses de Muntanya, Entrenaments, Marató, Matagalls, Running\nSortida 23 de Desembre de 2012.\nMitja Marató Ciutat de Vilanova (2012).\nResultats definitius de la Marató de València. Ima...


10 tendències que seran enormes aquesta tardor | CAT.centerar.org\n10 tendències que seran enormes aquesta tardor\nÉs clar, estem tristos per veure lliscament d'estiu lluny en una espurna de mezclilla i palla bosses blancs. Però això no vol dir que no estem totallyexcited d'un clima espectacular-pèl, grans suéteres còmodes i carbassa espècies tot. En aquest cas, altres deu tendències que estan desitjant que arribi en els propers mesos.\nFes-te a un costat, Frose. La beguda de caiguda d'elecció és una barreja deliciosa de cervesa i licor, per a un gust que és una mica amarga i una mica de gust de fruita poc. Penseu Beergaritas (tequila, pilsner i suc de llimona), aranja Radlers (suc d'aranja i cervesa de blat) i gerd dur de la sidra (vodka i sidra).\nKim pot mantenir el seu contorn, moltes gràcies. Aquesta temporada, estem aplicant parpelles blushto, galtes i els llavis per a un effectthat'll monocromàtica que el nostre bronzejat d'estiu duren molt de temps després del Dia del Treball.\nCollita de mitjana al forn\nSi ens demana que combinar els nostres dos grups d'aliments preferits, això seria probablement ella. Arribat la tardor, estem posant ous, bacó i salsitxes a la part superior de la nostra spaghettifor un dinar per dinar que és impossible de deixar passar. Mangia!\nJust quan pensàvem que estàvem escalfant a snapchat, un altre mitjans de comunicació social crazepopped en l'escena. Insta-històries són essencialment les fotos i vídeos curts que es pot enviar per als seus seguidors Insta i que desapareixen després de 24 hores. Esperar a veure'ls allover la seva alimentació vénen octubre.\nTrucant a tots Bey-Lievers: La nova tendència en l'aptitud implica suar als últims èxits del seu artista favorit. "Single Ladies", "Formació" i "Hold Up" classes de ball han sorgit en tot Nova York, així com Justin Bieber entrenaments amb temes ( "" vídeo musical Malauradament, algú?). Espereu ser Breakin 'baix Queen B-estil en el seu gimnàs local, prou aviat.\nLa cama recta Jeans\nHold Up: No estem dient que vostè ha d'oblidar de les seves cigarretes favorits. Però denim d'aquesta temporada definitivament vindrà amb una silueta més vintage. Roca amb una samarreta i els seus nous botins de vellut per a una mirada que és perfectament a la moda.\nQualsevol cosa Oxblood\nEstem en dificultats per pensar en un color més essencialment "caiguda" d'aquesta rica tonalitat granat. Cal esperar a veure a tot arreu, des de sabates i bosses d'accessoris per a la llar i el maquillatge.\nDe Bridget Jonesto El projecte de la bruixa de Blair, estem emocionats de seqüeles i remakes els originals són (ens atrevim a dir?) Gairebé dues dècades d'antiguitat.\nEn els talons del seu aniversari número 100, el Servei Nacional de Parcs està rebent un munt d'agitació. Millor vegin mentre encara es pot, ja que els científics prediuen molts dels nostres cara parkscould amenaces greus (és a dir, no més glaceres que queden al Parc Nacional Glacier) a causa dels canvis ambientals i climàtics en les pròximes dècades.\nAquesta espècie màgica està tenint un moment, i per bones raons: És salat, dolç i té algun tipus de poders curatius màgics. (A part de les seves propietats antiinflamatòries, sinó que també ajuda a la digestió i pot ajudar a blanquejar les dents.)\nEls millors regals absoluts per als nous iorkers\n4 exposicions de Chicago per veure ara\n13 celebritats que van començar les seves telenovel·les\n20 signes que realment hauria de viure a Nova York\n16 celebritats que podrien veure al metro\nLes 13 persones que veus a la Uptown menjars sencers


'A muntanya', la tempesta ferotge\nEl poema forma part del llibre 'Visions & cants'. Cinc anys separen aquest volum de 'Poesies', l'anterior. Durant aquest temps, Maragall ha anat consolidant la seva fama com a poeta, i els seus articles, sovint polèmics, serveixen cada vegada més per a prendre el pols a la ciutat i al país. 'A muntanya' (1897) el poeta, que estiueja a Puigcerdà, mostra una actitud esporuguida, acovardida, per si la tempesta s'acosta a la vila o al pla.\nM’agrada el balcó gran de la muralla\n¡Com hi deu ploure en les profondes gorges\nProu l’huracà els assota aquells cims nusos\ni peta l’aigua en aquells rocs tan grans;\n¡s’astoren els ramats, el pastor crida,\ni algun avet cau migpartit pel llamp!\nPerò en el balcó gran de la muralla\nUn "mar de palistes" inunden les aigües del Cinca i del Segre.\nDll, 23/08/2010 - 00:00\nEl palista del Centro Natació Helis Daniel Palacín, en la modalitat de K-1, i els seus companys d'equip Daniel Valent i Pablo Medrano, en K-2, es van imposar en la segona edició del Descens del Cinca, que es va disputar ahir entre Fraga i Mequinensa, amb un recorregut de 19 quilòmetres en el tram final del riu.\nLa prova de competició va reunir a 62 piragüistes, d'Aragó i Catalunya principalment, encara que també va haver-hi participants de València, Navarra i Galícia. Entre els quals van completar el recorregut estaven el Director General d'Esports del Govern d'Aragó, Álvaro Burell, i el president de la Federació Aragonesa de Piragüisme, Chema Celorrío, dos atletes olímpics, que van compartir canoa i van aconseguir la segona posició en la categoria de K-2 veterans.\nQuant a la prova popular, que complia la seva 13ª edició, va comptar amb una participació de 390 palistes, aconseguint xifres similars als últims anys. La prova va discórrer sense incidents d'importància, excepte alguna bolcada en el moment de la sortida. Pràcticament totes les canoes van arribar a la meta de Mequinenza i l'organització, un any més, va resultar modèlica, alguna cosa que destacaven tots els participants en arribar a l'embarcadero del Club Capri, on es trobava la meta.\nLa sortida del Descens es va donar a les 10 hores a la platja de l'azud de Fraga. Primer van ser els participants de la prova de competició els que van botar les seves embarcacions, per donar pas després als de la prova popular, que van protagonitzar una sortida tumultuosa, amb algun que un altre esglai, però sense majors problemes, una vegada superats els primers punts complicats, coincidint amb els passos sota els dos ponts de Fraga. De fet, en aquest tram van haver de superar el canal d'aigües braves de la capital fragatina. El descens va ser trepidant en els primers quilòmetres fins a Torrent de Cinca, punt d'avituallamiento i on els participants van haver de sortir de l'aigua, agafar la piragua i fer un porteo espectacular per terra.\nEn sortir de Torrent, s'arriben a dos ràpids que els palistes van superar sense majors problemes, per entrar a la zona d'aigües tranquil·les de l'Aiguabarreig, ja en la confluència dels rius Cinca i Segre, en plena cua de l'embassament de Riba-roja. Aquí ja van arribar amb certa distància la parella Valenta-Medrano, que van mantenir l'avantatge en aquests últims cinc quilòmetres interminables, on la piragua avança sense corrent a cop de rem. Afortunadament, bufava un lleuger vent a favor que va ajudar alguna cosa en els últims dos quilòmetres, ja en el camp de regates de Mequinensa. Els guanyadors en K-2, Gabriel Valent i Pablo Medrano, van anar els primers a arribar a l'embarcadero del Club Capri, amb un temps magnífic de 1h.23.17. Un minut més tard arribava el segon K-2 de Germán Jiménez i Xavi Miralles, del Sicoris Club, i amb ells el guanyador en k-1, Daniel Palacín, amb un temps de 1h. 24.50.\nEl segon classificat en K-1, Jacob Roncales, del CN Helis, va arribar amb un temps de 1h.33.46. També es va disputar la prova femenina, que igual que la cadet, tenia la seva meta en Torrent de Cinca. La victòria va ser para Laura Miralles, del Sicoris Club Lleida, amb un crono de 50.06.\nDaniel Palacín, que la setmana passada va ser bronze en la prova de veterans en K-1 2.000 metres del Mundial de Poznan, es mostrava content per la victòria i pel temps, i elogiava "una prova exemplar. Ja he baixat diverses vegades quan no era de competició, i és un descens magnífic, pel riu i sobretot per l'organització. Aquí t'ofereixen uns serveis i una seguretat que és difícil trobar en altres proves a Espanya".\nEl president de la Federació Aragonesa de Piragüisme, el que fos medalla de plata amb el k-4 mític de Mont-real-76, Chema Celorrio, es mostrava cansat però exultante a l'arribada, "ha estat dur per la calor, però és una prova magnífica i que té unes possibilitats enormes". Celorrio veia un futur prometedor per a un descens que "l'any que ve esperem que sigui prova nacional i comptar amb els millors palistes de tota Espanya. Tots els que vénen, repeteixen i parlen meravelles, perquè no és normal comptar amb aquests serveis, bussos en el riu, dutxes a peu de meta, massatges, etc. Això no es troba en cap altra prova".\nLa prova va tornar a ser un èxit de participació i d'organització. Un any més el dispositiu de seguretat va estar impecable, amb la presència dels bussos del GEAS de la Guàrdia Civil, que van estar atents en els punts més complicats del riu, i l'assistència d'efectius de Protecció Civil, Creu Vermella, els voluntaris del Club Capri de Mequinensa i el Club Caiac Baix Cinca, de Fraga, i la Guàrdia Civil de Tràfic que també va vetllar per la seguretat en la carretera entre Fraga i Mequinensa, perquè el públic pogués seguir el descens sense problemes. A l'arribada a Mequinensa, tots els participants van poder gaudir d'una bona sessió de massatges, en el gimnàs de Mequinensa, a més de degustar un bon menjar.\nUn incendi obliga a evacuar una cala d'Eivissa i calcina una vintena de vehicles\nDg, 22/08/2010 - 22:37\nLlibertat amb càrrecs pel detingut ahir en l'acte de rebuda a Laura Riera\nDg, 22/08/2010 - 19:14\nUn centenar de manifestants han participat en la concentració a la plaça de la Vila de Gràcia per reclamar l'alliberament del portaveu de la comissió de les Festes Populars del barri, detingut ahir quan llegia una manifest per desconvocar l'acte de rebuda a Laura Riera, que ha complert la condemna per col·laboració amb ETA. El detingut ha quedat en llibertat amb càrrecs avui mateix.\nEn la concentració, en què ha participat el portaveu mateix, els participants han criticat l'actuació dels mossos d'esquadra ahir, després de desconvocar-se la rebuda a Riera.\nEn efecte, l'acte de rebuda a Laura Riera que s'havia de fer ahir a Gràcia es va acabar desconvocant. Quan els organitzadors llegien un manifest per, segons diuen, anunciar la suspensió de l'acte, els mossos en van interrompre la lectura i en van detenir un. Després, van carregar contra un centenar de manifestants; les topades van arribar fins a la plaça de la Vila de Gràcia, enmig del correfoc infantil.\nEn marxa el procés per alliberar els dos cooperants catalans segrestats a Mauritània\nDg, 22/08/2010 - 17:17\nAl-Qaida del Magrib Islàmic ha deixat anar avui els cooperants de la caravana Barcelona Acció Solidària Roque Pascual i Albert Vilalta, segrestats el 29 de novembre de l'any passat a Mauritània, segons fonts del govern de Mali. Fonts de la negociació vinculen l'alliberament amb l'extradició a aquest país del condemnat pel segrest, Omar Sahraoui.\nAlliberats els dos cooperants catalans segrestats a Mauritània\nAl-Qaida del Magrib Islàmic ha alliberat avui els cooperants de la caravana Barcelona Acció Solidària Roque Pascual i Albert Vilalta, segrestats el 29 de novembre de l'any passat a Mauritània, segons que ha avançat la cadena al-Arabiya. Fonts de la negociació vinculen l'alliberament amb l'extradició a Mali del condemnat pel segrest Omar Sahraoui.\nFonts oficials del govern de Mali, citades per l'agència Reuters, n'han confirmat l'alliberament. El govern espanyol no ha fet públic encara cap comunicat de confirmació però té a punt un avió per envolar-se cap a Mali o cap a Burkina Faso per anar-los a buscar. Tampoc no ha volgut dir res de moment l'ONG Barcelona Acció Solidària, que demana prudència fins que l'alliberament no estigui del tot confirmat.\nAlliberats els dos cooperants catalans segrestats a Mauritània, segons la televisió Al-Arabiya\nAl-Qaida del Magrib Islàmic ha alliberat avui els cooperants de la caravana Barcelona Acció Solidària Roque Pascual i Albert Vilalta, segrestats el 29 de novembre de l'any passat a Mauritània, segons que ha informat la cadena Al-Arabiya i que han confirmat fonts pròximes a la negociació amb els segrestadors citades per alguns mitjans.\nAquestes mateixes fonts apunten que l'alliberament està relacionat amb l'estradició a Mali d'un dels presumptes implicats en el segrest.\nAlbert Vilalta, Roque Pascual i Alícia Gámez van ser segrestats a Mauritània el 29 de novembre de 2009, quan anaven amb la caravana solidària que havia de recórrer uns quants països de l'Àfrica. Membres de la facció de l'AQMI encapçalada per l'algerià Mokhtar Belmokhtar van interrompre el que havia de ser un viatge d'ajuda humanitària a la carretera que comunica Nouadhibou i Nouakchott, la capital mauritana. El 10 de març passat, el grup va alliberar Alícia Gámez.\nDg, 22/08/2010 - 13:55\nRibó vol pactar amb la Defensora del Poble espanyol sobre la llei d'acollida\nDg, 22/08/2010 - 11:30\nEl Síndic de Greuges, Rafael Ribó, diu que vol traslladar un conjunt de propostes a la Defensora del Poble espanyol, María Luisa Cava de Llano, per arribar a un acord entre les dues institucions. Ara, ha lamentat que ningú li hagi fet cap consulta abans que el Defensor del Poble hagués presentat el recurs d'inconstitucionalitat contra la llei d'acollida.\n'Hi ha una mania que no es correspon a la realitat ni fins i tot a les funcions de pedagogia que hauria de fer el Defensor del Poble per poder garantir uns drets', s'ha queixat Ribó, en declaracions a Catalunya Informació.\nMas vol proposar formalment el concert econòmic al pròxim govern espanyol\nDg, 22/08/2010 - 11:26\nEl president de CiU, Artur Mas, pensa de proposar formalment el concert econòmic, si és elegit president de la Generalitat, durant la pròxima legislatura espanyola, a la primavera del 2012, quan hi hagi un nou govern. Mas ha advertit que no s'arriba al final del camí 'en quatre dies', i ha recordat que 'els mateixos que parlen d'independència són els que han fet José Montilla president de la Generalitat'.\nEl parlament australià, sense majoria per primera volta en 70 anys\nDg, 22/08/2010 - 10:56\nAustràlia tindrà un parlament sense majoria per primera volta en 70 anys després de la pèrdua de vots dels laboristes, en les eleccions d'ahir, que van anar a parar cap a la coalició conservadora de Toni Abbott als estats de Nova Gal.les del Sud i Queensland. Només Victòria s’ha mantingut fidel a la primera ministra Julia Gillard, que només fa dos mesos que és al càrrec després de la destitució del seu predecessor, Kevin Rudd.\nEl destí del Parlament es troba ara gairebé amb tota seguretat en mans de quatre o possiblement cinc independents i un escó dels verds - els grans vencedors de l’escrutini d’ahir.\nArran d’aquest resultat tan ajustat, els analistes dels dos grans partits anit coincidien que era molt poc probable que la coalició o els laboristes poguessin obtenir la majoria de 76 escons necessaris per governar en majoria i necessitaran els independents per formar un govern mitjanament estable.\nAustràlia es troba doncs davant la possibilitat d’un 'hung parliament', i es preveuen llargues negociacions per formar un govern estable.\nEn aquesta situació, la governadora general, Quentin Bryce, representant de la reina Isabel II d'Austràlia tindrà un paper important per donar continuïtat a l’administració del país. Serà ella qui cridarà el partit que hagi obtingut la majoria d’escons, un cop finalitzat el recompte de vots, i demanarà al seu líder de fer tot el possible per formar un govern d’acord amb la voluntat dels electors expressada a les urnes\nDg, 22/08/2010 - 06:00\nAnul·lat l'ordre d'arrest contra el fundador de Wikileaks\nSuècia ha anul·lat l'ordre d'arrest contra el fundador de WikiLeaks, Julian Assange, ordenada per presumptes delictes de violació i assetjament, segons que havia anunciat l'Oficina del Fiscal Nacional. Després, però, la fiscal en Cap Eva Finne va determinar que no hi havia prou base per una ordre d'arrest. Una portaveu de l'oficina ha dit que a Assange li han aixecat tots els càrrecs. Wikileaks ha rebut les crítiques del Pentagon per haver difós desenes de milers de documents secrets de l'exèrcit nord-americà sobre la guerra de l'Afganistan.\nMilers de documents secrets publicats\nAssange va reiterar recentment que Wikileaks publicaria 15.000 documents secrets més de l'exèrcit nord-americà a l'Afganistan, després de publicar-ne uns 70.000. Assange diu que revelen la mort de 20.000 persones i que ajudaran a fer justícia per a moltes víctimes innocents. En canvi, la Casa Blanca continua qualificant-ho d'irresponsabilitat per posar en perill la seguretat del seu exèrcit i la de civils afganesos.\nL'acte de rebuda a Riera acaba desconvocat, amb un detingut i una càrrega\nL'acte de rebuda a Laura Riera que s'havia de fer a les Festes Populars del barri de Gràcia es va acabar desconvocant. Els mossos van detenir un dels joves que havia provat de llegir un manifest i després va carregar per dissoldre una concentració d'un centenar de manifestants enmig del correfoc infantil de la festa major.\nLa plaça, on hi havia mig centenar de persones poc abans de l'hora prevista perquè comencés l'acte de rebuda a Laura Riera, va quedar blindada per desenes d'antiavalots que van impedir que més gent hi accedís.\nA quarts de set del vespre, un portaveu de l'organització va pujar a l'escenari, acompanyat d'una desena de joves que duien una pancarta que deia: 'Pels drets polítics i civils, Audiència Nacional dissolució'. Quan tot just començava a llegir el manifest, un grup d'agents antiavalots dels mossos d'esquadra va pujar a l'escenari, van fer fora els joves, els van prendre la pancarta i les còpies del manifest que llegien i se'n van endur set per identificar-los.\nDesprés d'aquests moments de tensió, el mig centenar de persones que eren a la plaça del Raspall van cridar consignes contra la policia. Un altre grup de gent, de prop d'un centenar de manifestants, es va concentrar a la confluència del carrer de Siracusa amb la plaça del Raspall. La policia va carregar i les topades van acabar a la plaça de la Vila de Gràcia, on es feia el correfoc infantil. La plaça era plena de gom-a-gom; un dels testimonis que participava en el correfoc, Aitor Fernández, va explicar a l'ACN que 'els polícies s'havien tornat bojos i havien començat a carregar contra la gent'. 'La gent ha començat a córrer per totes bandes i la policia repartia cops de porra per tots costats, sense veure a qui pegaven. S'han tornat bojos', va insistir, i encara va afegir que els infants que participaven en el correfoc amb les seves famílies no entenien res.\nL'acte de rebuda a Laura Riera fou prohibit divendres per l'Audència espanyola, i ahir mateix la consellera de Justícia, Montserrat Tura, havia dit que confiava que la policia l'impediria.\nLaura Riera va sortir a primera hora del matí de la presó de Brians I, on havia estat traslladada des de Wad-Ras, després de complir la condemna de nou anys per col·laboració amb ETA.\nLa nova planta nuclear iraniana augmenta la tensió amb Israel\nIsrael ha declarat que trobava 'totalment inacceptable' l'abastiment de combustible de la primera planta nuclear iraniana i ha demanat més pressió internacional per forçar Teheran a cessar l'enriquiment d'urani. El portaveu del ministeri d'Exteriors israelià, Yossi Levy, ha dit en una declaració pública: 'És totalment inacceptable que un país que viola els tractats internacionals tan descaradament pugui gaudir dels beneficis d'utilitzar energia nuclear'.\nAhir va començar el procés d'abastiment de combustible de la central nuclear de Bushehr, construida mercès a un acord entre l'Iran i Rússia. De fet, la construcció de la planta ha anat a càrrec de l'empresa pública russa Rosatom.\nLa posada en funcionament de la central nuclear suposa una fita important en el programa nuclear iranià, que els EUA i la UE temen que amagui la intenció de Teheran d'aconseguir la bomba atòmica. Però nombrosos experts ho consideren poc probable, tenint en compte que és Rússia qui controla el funcionament de la planta i el subministrament d'urani enriquit perquè funcioni.\nAlerta per la forta calor, que avui fregarà els 40 graus en algunes comarques\nLa calor apretarà de valent avui, segons les previsions meteorològiques, i pot arribar als quaranta graus en unes quantes comarques del país. De fet, ahir ja hi va haver temperatures més altes que no en dies anteriors, i a Xàtiva i Requena, per exemple, es van fregar els 35 graus; les mínimes, amb prou feines baixen dels 30 graus a Alacant o a Castelló. El Servei Meteorològic de Catalunya ha posat en alerta nou comarques per la forta calor.\nSón l'Alt Empordà, Baix Empordà, Garrotxa, Gironès, Pla de l'Estany, Selva, Osona Vallès Occidental, Vallès Oriental, on el termòmetre s'aproparà a la tarda als quaranta graus. Tenint en compte la forta calor, el risc d'incendis també és elevat a nombroses comarques.\nAnul·lada l'ordre d'arrest contra el fundador de Wikileaks\nEl Parlament de Canberra sense majoria per primera vegada en 70 anys\nDs, 21/08/2010 - 23:03\nAustràlia sembla que tindrà un Parlament sense majoria per primera vegada en 70 anys després que els electors propinessin un cop devastador al laboristes amb grans moviments de vots cap a la coalició conservadora de Toni Abbott als estats de Nova Gal.les del Sud i Queensland. Només Victòria s’ha mantingut fidel a la primera ministra Julia Gillard que porta només dos mesos en el càrrec després de la destitució del seu predecessor, Kevin Rudd.\nEl destí del Parlament es troba ara gairebé amb tota seguretat en mans de quatre o possiblement cinc independents i un escó dels verds - els grans vencedors de l’escrutini d’ahir. L'última vegada que els australians es van despertar realitzant que havien votat un parlament sense majoria va ser el 1940.\nDavant d’aquest resultat extremament ajustat, els estrategs dels dos grans partits anit coincidien en que era molt poc probable que la coalició o els laboristes puguin obtenir la majoria de 76 seients necessaris per governar en majoria i necessitaran els independents per formar un govern mitjanament estable.\nAustràlia es troba doncs davant la possibilitat d’un “hung parliament” i el prospecte de llargues negociacions per formar un govern durable que alguns comentaristes ahir nit veien molt difícil d’assolir. Segons deia un dels més experimentats polítics de Canberra: "no es pot descartar la possibilitat de que els australians hagin de retornar aviat a les urnes".\nEn aquesta situació, la governadora general, Quentin Bryce, representant de la reina Elizabeth II en Austràlia, estarà destinada a jugar un paper important per donar continuïtat a l’administració del país. Serà ella qui cridarà el partit que hagi obtingut la majoria d’escons, un cop finalitzat el recompte de vots, i demanarà al seu líder de fer tot el possible per formar un govern d’acord amb la voluntat dels electors expressada a les urnes.\nAustràlia vota 2010\nMarathon man steps it up in style\nLabor has lost legitimacy: Abbott\nDs, 21/08/2010 - 22:25\nEl Barça ha guanyat la Supercopa, el primer títol de la temporada en el primer partit de Sandro Rosell de president a la llotja del Camp Nou, de manera brillant: ha vençut per 4 a 0 el Sevilla, que arribava a Barcelona amb avantatge del partit d'anada (3 a 1). Messi ha fet tres dels gols; l'altre, el primer, l'ha fet Konko en porteria pròpia després d'una gran jugada de Pedro.\nUn dels alicients d'aquest partit ha estat poder veure el nou fitxatge del Barça, David Villa, jugar el primer partit amb la samarreta blau-grana. Villa s'ha endut una gran ovació quan ha entrat al camp, a la segona meitat. També ha estat molt aplaudit Andrés Iniesta, que ha reaparegut també a la segona part del partit.


by ADP France\nAxsource overview Nov 2012\nOrganizations with High Digital_IQ:...\nby Isabelle Perreault\nBariatric surgery and bone reductio...\nLa tardor Ja cauen les fulles i les flors es marceixen. Les vinyes estan ben curulles i la tardor ja fa abrigar la gent. Les castanyes peten al foc a poc a poc. Ja hi ha panalletsels que més m’ agraden són els de pinyonets. La tardor es vesteix de marró, vermell, verd i ataronjat.De bolets en pots agafar un bon feix però has de córrer perquè si no ja te’ls han agafat. Les orenetes se’n van, hi ha silenci al niuperò, com sempre, tornen a l’ estiu. Amb la tardor pots escoltar la remor d’una confusa tempesta que no fa gens de gresca. 2.\nUn dia de tardor 3.\nFiltra la fulla la llum que l’acarona, ocre rogent de tardor, branques robustesde paciència mil·lenària,en el temps efímer de la tarda, aquest tempsinabastable que camina. La tardor 4.\nEls arbres es muden de roig i de groc, les fulles tremolen sota un sol de foc. El vent les fa caure, les duu fins al port. Quan surtis de casa, trepitja-les fort!Les mosques s’amaguen, l’hivern és a prop. Les flors espantades, es tanquen de cop. Bofill, Puig, Serrat 5.\nBall de tardorAvui, he vist un ballque mou a la tardor, 6.\nballaven mil dansaires tots de semblant colorUns baixen molt de pressa, altres, a poc a poc, uns semblen neguitosos, els altres sense por. És un ball que comença amb un sol ballador, ell marcarà el camí, després aniran tots. La dansa serà lliure, el temps indefinit i, amb l’últim compàs, jeuran, plegats, all llit. Cançó de tardor 7.\nPatina per l’aire, rellisca, ja és vent, arriba i és lladre del sol estiuenc. Carrega magranes, bolets i castanyes, s’amaga pels núvols, escurça els dies i estira les ombres. Es vesteix de pluja, pinta al cel la tristorquan dicta als seus mots el poema de tardor. Isabel Barriel 8.\nGoig de tardor 9.\nLa tardor és avançada, al novembre anem a entrar i en la tarda assolellada a l´indret de la finestra, els ocells sento cantar. Són rossinyols o són merles? o potser són uns pinçans ?però el missatge que ens envien, aquest sí, el sento ben clar. S´esforcen cara a la terra per dir-li a la humanitat que el tresor de la natura l´aprenguem a disfrutar. Veure un vol d´unes ocelles o un prat d´un verd molt clar, o un riu, o unes estrelles, i mirar-se un a elles i de la pau disfrutar. Joan Barceló Subirana 10.\nTardes de tardor Cadascú sap on caminacada capvespre de tardormentre les hores pasegen fan un festival de colorBlau lila amb taronja roig lila més fort blau fosc i les estrelles blanques que m’omplen de goig allà sempre quieteS 11.\nTardor: Temps i ritme 12.\nPlou grisament i lleugera, i una gota, com els ulls, es tiny de verd, a una fullaque és com un cor i que es gronxa. Cau la gota que fou cor com un plor i regalima, i la fulla, sense pes, alleujada ja, es redreça. Ara tu, envidreït, dius cor verd, mirada verda, gota verda, verd record, i saps de la meravella de quan la gota i el cor foren la mateixa cosa. Un temps altre esdevé el temps i batec i escletxa i ritme. Antoni Català Cançó de tardor 13.\nJa ha arribat la tardor vestida de groc i marró,cauen branques, cauen fulles que després trepitgem tots. Ja ha marxat la calor, vent i pluja se l’han endut,nits més llargues, més silenci, flaires que recordem tots. La natura ens dur pomes i raïm del bo,molts bolets, també castanyesque ens agraden molt a tots. Ja ha arribat la tardor vestida de groc i marró, ara anem a passejar que això agrada a tothom. Noé Rivas 14.\nLa castanya(cançó popular catalana) 15.\nVora el foc tinc la mainada que castanyes fa torra; quan estiguin bufadetes el gatet hi jugarà, el gatet hi jugarà, el gatet hi jugarà. La castanya reinflada pega bot i surt del foc; qui té la sort dagafar-lano nha danar a plega a lhort,no nha danar a plega a lhort,no nha danar a plega a lhort. 16.\nLa castanyera (cançó popular)Quan ve el temps de menjar castanyes, la castanyera, la castanyera; ven castanyes de la muntanya a la plaça de la ciutat. La camisa li va petita, la faldilla li fa campana, les sabates li fan cloc, cloc, i al ballar sempre gira així. La castanyera de la porxada 17.\n(Àngel Daban) A sota la porxada o també en cada vorera les tardes de novembre trobem la castanyera. Moniatos que ja fumen, castanyes calentones; qui en vol la paperina:au vinga! i que són bones. Caliu de quatre fustes, i una paella negra;amb un sac de castanyes va fent la castanyera. 18.\nLes castanyes (cançó popular)Quan les fulles fan sardanes,és que arriben les castanyes. Les castanyes torrarem i tots junts les menjarem. Recommended\nPower sant antoni\nBariatric surgery and bone reduction without delay once method\nOrganizations with High Digital_IQ: Building your #DigitalMuscles!\nThird Tuesday Meetup, March 13, 2013


'La invención de Hugo' i 'The artist' encapçalen les nominacions dels Oscars\nEl film de Martin Scorsese obté 11 candidatures als premis de l'Acadèmia de Hollywood. 'The artist', amb 10 candidatures, és la gran favorita. 'Chico i Rita', de Javier Mariscal i Fernando Trueba, està nominada com a millor film d'animació\nARA Barcelona 24/01/2012 15:00\n260x366 'La invención de Hugo', de Martin Scorsese 'La invención de Hugo', de Martin Scorsese\nLa invención de Hugo, de Martin Scorsese, ha donat la sorpresa en l'anunci de les nominacions dels Oscars amb 11 candidatures, una més que la pel·lícula favorita en totes les travesses, l'homenatge al cinema mut dirigit pel francès Michel Hazanavicius The artist.\nAmb 6 nominacions trobem el drama esportiu Moneyball i War horse, la cinta bèl·lica de Steven Spielberg; i amb 5 candidatures el drama d'Alexander Payne Los descendientes i el thriller de David Fincher a partir del best-seller de Stieg Larsson Millenium: Els homes que no estimaven les dones. Midnight in Paris, de Woody Allen, està nominada en quatre categories (pel·lícula, direcció, direcció artística i guió), les mateixes que el drama sobre el racisme Criadas y señoras.\nEls films nominats a millor pel·lícula són The artist, Los descendientes, Tan lejos tan cerca, Criadas y señoras, Midnight in Paris, Moneyball, War horse (Caballo de batalla) i El árbol de la vida.\nEls nominats al premi al millor actor principal són els previsibles George Clooney ( Los descendientes), Jean Dujardin ( The artist), Gary Oldman ( El talp), Brad Pitt ( Moneyball) i el mexicà d'origen libanès Demián Bichir ( A better life), la sorpresa en aquesta categoria. Les candidates a millor actriu protagonista són Meryl Streep ( La dama de hierro), Glenn Close ( Albert Nobbs), Viola Davis ( Criadas y señoras), Rooney Mara ( Millenium: els homes que no estimaven les dones) i Michelle Williams ( My week with Marilyn).\nPa negre, que com ja se sabia no va poder entrar en la shortlist de la millor pel·lícula de parla no anglesa, no ha pogut finalment aspirar a conquerir el primer Oscar per al cinema català. Com era previsible, entre els nominats de la categoria si estava la iraniana Nader y Simin, una separación, que també ha aconseguit una nominació al millor guió original.\nLa sorpresa ha sorgit en la categoria de millor film animat, en què Chico i Rita, la col·laboració entre Javier Mariscal i Fernando Trueba, ha aconseguit la nominació. Inesperadament, Les aventures de Tintín, de Steven Spielberg, s'ha quedat sense nominació en la categoria, tot i que en té una per la música de John Williams.\nEls catalans David Martí i Montse Ribé, preseleccionats a la shortlist de la categoria de Millor maquillatge d'efectes especials per Gainsbourg, no han aconseguit finalment una nominació que ja havien aconseguit fa uns anys per El laberinto del fauno.\nL'espanyol Alberto Iglesias, compositor habitual d'Almodóvar, ha aconseguit una nominació per la música d' El talp.


Traspàs de 80 comptes de BPA a Vall Banc\nL'Agència de Resolució d'Entitats Bancàries (AREB) ha acordat un nou traspàs d'actius i passius de BPA cap a Vall Banc, després d'identificar nous clients de BPA com a traspassables. Tal com indica la resolució publicada aquest dimecres al BOPA, s'ha continuat el procés de revisió dels clients i s'han pogut traspassar 80 comptes per un valor de 29 milions d'euros.\nEn el primer traspàs del mes d'abril del 2016, van passar a la nova entitat el 92% dels clients de BPA i, dels que no van ser traspassats, un 3% van ser considerats sospitosos de blanqueig de capitals, mentre que el 4% restant van ser considerats no aptes per manca d'aportació de documentació justificativa de la seva operativa.\nAquest 4% corresponia a 1.242 clients, amb un volum de negoci de 708 milions d'euros. Les fonts consultades han indicat que no es descarta que en un futur puguin fer-se nous traspassos, tot i que cada vegada les migracions de clients seran més petites, com ha estat el cas d'ara. Hi ha clients que encara no són traspassables d'una entitat a l'altra fins que es confirmi l'evidència que no concorren causes relatives a delictes, faltes o infraccions.\nArtículo anteriorEl nuevo Suzuki Swift Sport permite disfrutar de una conducción deportiva con seguridad\nArtículo siguienteUns 200 padrins i padrines de la Seu d'Urgell i Andorra participen en la Diada esportiva de la gent gran


DEMASAB: d’octubre 2016\nCONGOST DE MARTORELL, RESIDUS A LES MUNTANYES\nFa un temps que DEMASAB està demanant a l’Ajuntament de Martorell, que tingui en compte diversos problemes que es troben a les muntanyes del Congost, residus de tota mena que es van ampliant: d’obres, pneumàtics, plàstics negres industrials, restes d’amiant, etc.\nTambé hi ha un pou obert a ram del terra,perillós per possible caiguda de les persones, que te una amplada d’uns dos metres, i una profunditat d’uns quatre metres sobre el nivell de l’aigua. D’altre problema és que al estar obert també estan llençar residus, contaminant l’aigua.\nDEMASAB, tornarà ha reflectir el problema del Congost a l’Ajuntament de Martorell, demanant que treguin els residus, i que posin cartells oficiosos prohibint l’Abocament de RESIDUS, sota multa.\nSi no ho fan, es continuarà MULTIPLICANT els residus a les muntanyes.\nD’altre tema es el pou perillós obert a ram del terra:\nQue s’ha de controlar tapant-lo.\nPublicat per DEMASAB a 4:25 Cap comentari:\nCEMENTOS MOLINS de Sant Vicenç dels Horts\nCEMENTOS MOLINS de Sant Vicenç dels Horts, vol ampliar la crema de pneumàtics, de 5.000 tones anuals fins a les 20.000, qual pot produir més contaminació atmosfèrica.\nDEMASAB, el Col·lectiu per la Defensa del Medi Ambient de Sant Andreu de la Barca, ha fet al·legacions en contra.\nSant Andreu de la Barca està a uns 5 kilòmetres de distancia, i també ens podria afectar.\nEs molt important esclarir les emissions de fums que ja produeixen en l’actualitat. Dita empresa està dins d’un espai geogràfic que per la seva contaminació atmosfèrica ja està declarat com a ZONA ESPECIAL de PROTECCIÓ AMBIENTAL ATMOSFÉRICA, la qual agafa una àmplia zona del Barcelonès, Baix Llobregat i Vallès Occidental, per el que es deu d’estar alerta, donat que la contaminació de l’aire afecta la salut humana, més dels grans i la canalla.\nPublicat per DEMASAB a 10:33 Cap comentari:


centre catòlic mataró: Es publiquen les bases de la segona edició del Premi de Poesia Ventura Ametller\nDesprés de l’èxit de participació de la primera edició, avui dilluns 7 d’octubre s’han obert les bases de la segona edició d’aquest premi de poesia que van impulsar l’any 2018 una comissió formada per familiars i amics de la família de l’escriptor Ventura Ametller, així com de diferents enamorat de les lletres, amb el suport de l’Ajuntament de Mataró.\nLes obres concursants s’hauran d’enviar tant en format paper o electrònic fins al 20 de desembre de 2019 a les 24 h.\nEl veredicte del premi es farà públic el dia 21 de març de 2020, coincidint amb el dia mundial de la poesia, en un acte literari a Mataró del qual s‘informarà oportunament.\nLa primera edició del premi va rebre 84 obres, de les quals n va resultar guanyadora Laia Maldonado amb “L’Arquitecte”.\nBonaventura Claveguera, conegut pel pseudònim literari de Ventura Ametller, va néixer a Pals l’any 1933. Va passar, però, una gran part de la seva vida a Mataró. Polifacètic i inquiet, va dedicar-se professionalment a ser veterinari des de sempre va mostrar passió per diversos vessants culturals: la música, la pintura i quasi totes les arts. Va escriure en diversos gèneres literaris com la poesia, la narrativa, l’assaig i la novel·la.\nVa ser un dels grans amics de Josep Pla, amb qui va compartir llargues hores de conversa. També va conèixer Salvador Espriu, que va ser qui el va batejar amb el pseudònim de "Ventura Ametller".\nÉs autor d’una extensa obra literària i ha rebut premis i distincions diverses. Algunes de les obres La seva obra més emblemàtica ha estat la novel·la "Summa Kaòtica" (1986), la qual narra des dels ulls d’un nen l'etapa republicana que va de l'any 1933 al 1939. L’any 2008 l’Ajuntament de Mataró va col·laborar en la reedició de “Summa Kaòtica” i la publicació de la segona part, la inèdita “Resta Kaòtica”. L’any 2016, coincidint amb el 30 aniversari de la publicació de “Summa Kaòtica”es van programar quatre activitats per lloar la figura de l’escriptor i es va editar “Antologia d’emergència”, una selecció de 80 poemes, molts d’ells inèdits.\nPublicat per ccm a dijous, d’octubre 24, 2019


Tema: Donostiako maratoia | Km0 Ponent | Page 2\n26 de novembre de 2007 a les 21:27 #10183\nZORIONAK!!! Moltíssimes felicitats a tots!!!!\nMontoliu hauries de ser una mica més solidari amb els que no podem córrer. Frena una mica home, frena 😉\nMadjoker tot un detall haver-te quedat en 3h25′, però ja m’han dit que ho vas fer sobrat. Suposo que vas disfrutar com un animal\nJmarkala, ja ho han dit altres: com un juvenil\nImma i Quim la feina havia de sortir\nHomedeferro una altra més al sac.\nNeus el pavelló ponterrí ben alt.\nSime sense paraules. Ei, apreta una mica que encara falten 8 mesos per a Pequín.\nI molts ànims per al Xavi19 -jo també fa dies que estic al taller i no arriben els recanvis- segarrenc un plaer tornar a gaudir de la lectura al fòrum i crit que en solidaritat amb l’escamot de mutil.lats del km0 que jo encapçalo, va tenir un gest al quilòmetre 30. Ai Donòstia, presi!!! Aquesta vegada, si més no, t’has estalviat 12 quilòmetres.\n26 de novembre de 2007 a les 21:58 #10187\nDEBUTANTES, lo habeis conseguido, ahora ya no hay dudas, eh?\nmontoliu 😯 , lo tuyo es clase, desapareces, y cuando vuelves a aparecer, mira lo que haces.\ncrit, lo siento, lo que te pasó nunca es plato de gusto, pero veo que lo afrontaste de la forma más inteligente posible. Los que pensais en catalán creo que que a esto le llamais "seny". Muchos ánimos.\n26 de novembre de 2007 a les 22:13 #10188\nQuina enveja doneu tots els que heu disfrutat d’aquest cap de setamana a Donosti!\nMoltes felicitats a tots els que heu aconseguit els resultats esportius desitjats i a la resta, queden tantes curses com vida.\nUn plaer també el llegir les cròniques escrites fins ara, veritables testimonis de l’atletisme popular.\n26 de novembre de 2007 a les 22:26 #10190\n20 flaixos de l’estada pre-cursa\np.s: tarta chocolate, tarta chocolate con plátano, pastel basco, iogur, flan…\n26 de novembre de 2007 a les 23:46 #10198\nQuilòmetre 30, l’inici de l’aventura.\nLa veritat es que tot recomença fa més o menys un mes. Rebo (o faig, no ho recordo ben bé) una trucada de telèfon. A l’altra banda hi ha en Sime. No entenc res del que em diu… em parla de fer una tirada llarga, d’uns 28-30 de cara al diumenge 25; jo mentalment em vaig preguntant que coi vol fer el Sime una tirada tant llarga si vol anar a fer la mitja marató de Tarragona!!!:\nAquí, just aquí comença tot. Va el tio i em diu que s’ha afegit a la llista de Donosti!\nI ara què faig jo? No porto ni de llarg la mínima preparació necessària, però si l’aspirant a nova vida s’anima, què no he de fer jo?\nLes últimes quatre setmanes miro d’acumular quilòmetres a les cames sense esgotar-me, i en faig uns 50-60 per setmana, incloent-hi dos mitges, la de Mollerussa (d’infaust record) i la del Pont de Suert (que a la fi, m’indica que tinc cames per 25-35 quilòmetres).\nTotal, que desprès d’un parell de dies per Donosti, el dissabte tinc bastant clar que he de acompanyar al Sime fins al 30 i a veure com hi arribo. Però jo porto al Sime fins al 30 com me dic Marc!\nArribem força d’hora a l’estadi. Fa fred, fins i tot per a mi. Em fa molta gràcia veure la serenor d’en Crit en contraposició a l’estat de nervis comprimits que destil·la en Madjoker. Canvis de roba, visites al lavabo, tapar-se, abillar-se novament… altre cop al lavabo i ups! Si és l’hora! Decideixo córrer amb les malles curtes i dos samarretes també de màniga curta, la blanca de Templers i la groga llampant de Km0.\nEm trobo al en Juli, en Edu, en Sime. Tot controlat! … Coi la Neus de Pont! Molt bé!. Saludo a en Xeix de corredors.cat (3:57… bé no?) i sense voler vulguen em trobo a la sortida… no havíem de fer foto???\nSortim i les sensacions son immillorables, fred i no hi ha una aglomeració tant gran com per que no puguis córrer amb comoditat. Hem sortit i hem fet un trio ben maco amb la Neus, en Sime i jo. Fem pocs quilòmetres i veig que la Neus anirà més còmoda amb un ritme una mica més viu que el que portem nosaltres, i sense dir-li res la deixem marxar… Jo només tinc al cap arribar al 30 a ritme de 5:30-5:40.\nEn Sime i jo anem xerrant i explicant batalletes a tothom qui ens vol escoltar, fa molt goig cada cop que girem, seguir les cares dels qui ens precedeixen i intentar esbrinar si van bé o no… el tal fa bona cara, el qual fa pinta de patir… I igualment pels que passen darrera nostre. Xeix, noto el teu alè al meu clatell tota la cursa!\nEnorme sorpresa abans del quilòmetre 10. Els meus Pares i amics han pujat a veure la cursa. Veig una enorme Estelada en un grup que m’és vagament familiar… Ostres!!! Ho han tornat a fer! (Incís: quan vaig debutar en la distància a Barcelona, ja els vaig trobar donant-me ànims per tota la cursa… però aquest cop no ho sabia! J )\nSorprès i animat, continuem en Sime i jo, amb el pla previst. Anem molt bé, tant bé que fins i tot restem uns minutets als temps de pas que tinc previst. I passem pel 10 i fem una primera avaluació de situació. Resultat: anem molt bé, tranquilets, bé de cames i bé de cap. Jo vaig bevent en els avituallaments, poc a poc, amb glops petitets però força constants. En Sime no veu tant. Al passar pel punt 19, trec una barreta energètica que porto, i n’ofereixo. La acabo menjant tota jo, poc a poc. Es tot un encert. Al punt quilomètric 21 em trobo fantàstic i inusualment bé. I en Sime, també… en aquest punt em dedico més a “frenar” al Sime que no pas a una altra cosa … l’eufòria no es sempre una bona companya!\nN’hi ha dos que acabaran més cansades que jo, les hem vist ja dos o tres cops, càmera en ma, fotografiant i gravant a tort i a dret.. Un reconeixement per vosaltres. Sabem que us veurem tres o quatre cops més encara!\nParlant de veure, tornem a veure a en Segarrenc i a en Xavi19, per tercer o quart cop, nois, nois, no sabeu com s’agraïa la vostra presència allà! I més sabent el perquè hi éreu!\n24, 25, 26 … en aquest tram, les avaluacions de danys son constants: que tal? Bé? Anant fent…. anem bé?. Ens hem ajuntat amb un parell de mallorquins (al principi una mica eixuts…) i també ens va i ens anem adelantant amb un noi de Donosti mateix. Al passar el 27 començo a pensar que el 30 ja és aquí, i a veure que faig. Una dicotomia s’apodera de mi. En part, em fa molta gràcia i il·lusió seguir amb en Sime (i amb la Neus, que ara la tenim a tocar tocar) i afrontar aquests 12 quilometrets de “dimensió desconeguda” per ell. D’altra banda, som quasi al 30 i em trobo amb les cames fortes i amb el cap clar. Se que puc anar més ràpid, i se que puc aguantar a un altre ritme fins al final.\nQuilòmetre 30. I jo per decidir! Li pregunto a en Sime, com va, i em diu que bé; jo se que ara, ja no em caldrà preguntar-li més… Seguim tirant, em perdut un dels dos mallorquins, que ha reduit el ritme. El noi basc ens “apreta” i a mi no m’agrada que m’apretin! .\nFinalment, entre el 33 i el 34 en Sime decideix per tots. Para a pixar! Jo penso apreta Sime, posa-hi cap que el muro ja el tens mig passat! I m’en vaig a veure si el Donostiarra es tant brau com vol mostrar…\nCanvio el ritme, i baixo als cinc minuts per quilòmetre. Estic disfrutant, m’ho estic passant molt i molt bé. En un avituallament em donen gel i m’el foto, no penso en si em sentarà bé o no, ara, res em pot sentar malament! El coi de company accidental no només aguanta el ritme, si no que em passa. M’enganxo a ell com una paparra, i penso per dintre meu… espera una miqueta… espera, que en tinc una de guardada per a tu.\nAl sortir del túnel i sabent que el que venia era baixada, li foto “hatxasso” al donostiarra i em foto a esprintar com si estigues al 42… i aprofito la baixada i penso, que carai, que sigui lo que deu vulgui, fa poc més d’una hora pensava arribar al 30 i plegar i ara estic per entrar a 3:45!\nPer aquí torno a veure, i ara per últim cop, a en Segarrenc i a en Xavi19 donant ànims com si fos el primer quilòmetre… tot i que amb la veu castigada de tants ànims i crits donats! L’últim avituallament i agafo l’última ampolla d’aigua. Però no puc ni obrir-la, i molt menys beure’n. El paio ha recuperat com un “matxote del Norte” i el tinc que em trepitja els talons! Uf! Jo ho he donat tot va cinc minuts, i ara vaig més just que les calces d’un canonge… Es posa a la meva alçada i fem plegats el penúltim quilòmetre, i per sort, a un ritme més suau, 4:45 – 4:55. Ostres… quan veig l’estadi penso molt amb en Sime i en si he fet bé o no, però crec que ha demostrat sobradament que pot i vol, i no m’equivoco al pensar que entrarà poc darrera meu. També em passa pel cap les cinc setmanes de no entrenaments que vaig fer; i friso per saber que ha estat dels companys, de les seves aspiracions. Els que entrem al vagó de cua no hem d’esperar per saber que han fet els companys… ho sabem només arribar!\nEnfilo l’últim tram, m’agrada… no he acabat encara i el donostiarra ja el tinc molt per davant, però aquest moment no m’el treu ningú. Veig l’estadi i penso en el que hi trobaré a dintre. També penso que és la millor cursa que he fet mai (ho sento Neus, et vaig dir que havia estat la del Pont, però ara serà la segona!) M’ho he passat MOLT BÉ. No la puc pas comparar amb BCN, allí vaig patir, no vaig disfrutar del córrer. Ahir si. Entro a l’estadi i de tant com em batega el cor, del nus que tinc a la gola i de lo profund dels sentiments, no sento res, deien que hi sonava música. Només veig la gent que em saluda, i em crida. Aixeco els braços en senyal de victòria, i ho faig perque em surt del cor, no com a BCN que va ser mes un gest de ràbia i un acte reflex/mimètic. Ahir els vaig aixecar amb tot el desig de fer-ho. Travesso la linea. Miro el temps. Deu n’hi do!\nAra si, gurigai considerable! Lio amb el menjar amb les mantes tèrmiques, amb el diploma… amb la gent!!! Afortunadament em trobo, perdó, em troben i em donen la bossa i la jaqueta i els guants que m’havia tret poc abans de la sortida, i no se com em trobo tapat i envoltat dels meus pares i dels amics, recuperant l’alè. És aquí que se de la decisió d’en Crit. Dels excel·lents resultats d’en Madjoker (així m’agrada, que t’esforcis… ), d’en Jmarkala (Júnior de oro), de l’Edu (família d’en Cervantes, oi?).\nTambé aquí, i és quan realment començo a descansar, es on m’assabento que el meu company, en Sime ha acabat la seva primera Marató en un impressionant temps de 3:50 !!! Ets un animal !!! També em diuen que la Neus baixa quasi un quart de les quatre hores (Enhorabona! La pròxima 3:30… ja ho veuràs! ) Xeix sota quatre… bé!!!\nAra si. Estic molt bé. Només una ampolla a un dit del peu i una roçadura del tamany d’un portaavions a la ingle. Peus, cames, esquena i cap tot bé. Així si, dona ganes de repetir!\nPD: Com heu pogut llegir, no he explicat res del recorregut ni del paisatge… ja veureu les fotos, o millor… aneu-hi l’any vinent. Val la pena!\n26 de novembre de 2007 a les 23:49 #10199\nCompanys bona nit,\nJa se que hauria d’estar dormint i recuperant-me del cansament , però després de curar-me les ferides del peu ( mai més tornaré a córrer una marató 😉 ) no puc que deixar d’escriure unes línies que de ben segur no seran tan profitoses com els escrits anteriors.\nDe ben segur que tots hem fet marques molt bones i que – com ja s’ha dit -en la distància ho valorarem molt més.\nPerò personalment em quedo amb les sensacions:\n•Un dinar a Donosti amb més de 25 persones vinculades a l’Atletisme popular de Ponent.\n•Un Sime – veí i amic- que en tres mesos ens ha aportat il•lusió i la frescor de l’iniciat en el món dels entrenaments i les curses .\n•Un Madjoker totalment concentrat i meticulós que ha fet bo el seu sacrificat entrenament.\n•Un Edu que per fi – tot i que ell ho negarà- li ha sortit una molt bona marató en el seu debut.\n•Un homedferro , que cap de nosaltres – inclòs ell mateix- no ens creiem el que ha fet( és lo que te una segona joventut).\n•Un Xavi i un Segarrenc – permeteu que el torni a anomenar- que ha estat les animes de la cursa. Gràcies a ells ens vist encoratjats i animats durant tot el trajecte. En els moments decisius allí veiem l’estelada i crits d’ànims.\n•Un Segarrenc al que he tornat a veure il•lusionat. De fet no se si hem fa més il•lusió a ell o a mi veure’l .\n•Un Montoliu , que no va bé , que li fa mal la cama, que no entrena, i que no se que més li passa i va i fa menys de tres hores.\n•Unes dones – totes- animant-nos ( la Cris, Angels, Anna, una altra Anna, Pili) i sent fonamentals per les fotos, avituallaments, bosses ..etc.\n• Una Donosti compromesa amb la cursa i el seus participants.\n• I per últim el causant de tot aquest “follon” . La persona que més ha gaudit en veure’s envoltant de gent a la que aprecia i que l’aprecia . L’esperit de les trobades, dels entrenaments, de les sortides col•lectives, i com no d’aquest fòrum : El crit. Ell ha estat el que sempre ha tingut alguna paraula amb el grup , ha organitzat els dinars, les passejades, ha donat consells ( tot i que no els hem seguit) i s’ha bolcat en una cursa que des de fa dies ja intuïa que no seria la seva .\nGràcies a tots : al companys de l’aventura de Donosti i als que ens heu recolzat amb els vostres missatges de suport.\n27 de novembre de 2007 a les 9:42 #10204\nCrit, felicitats perquè s’ha de ser molt gran per saber parar.\nmadjoker Brutal la teva primera marató\nhomedeferro Sort que no havies pogut entrenar bé que si no destrosses el crono..\ni a la resta : altre cop felicitats!!! (Als debutants, als que han millorat marca, als que han gaudit d’una altra marató, etc…)\n27 de novembre de 2007 a les 12:01 #10207\nAmics, aquesta és la crònica que he penjat a corredors.cat. Potser no coneixereu alguns dels que s’ hi esmenten, espero que em sabreu disculpar.\nDiumenge a les nou del matí a Donosti feia un fred que pelava (2ºC). Els que vaig poder saludar durant el dissabte i el mateix diumenge al matí (crit, charly, xinoxano, cabrix, miguel-sbd…) coneixieu la meva declaració d’ intencions: a 4.35 des del principi i fins que la cama dreta aguantés (podien ser 10 Km, 15 Km o 42).\nAixí doncs que sortim i durant la primera volta curta constato que la decisió de córrer amb malla llarga, apart de donar-me un aspecte curiós , ha estat un encert. Ni tan sols em noto el soli i el bessó dret i puc córrer amb molta comoditat. Miro, però, d’ anar molt concentrat amb dues obsessions: mantenir-me en el ritme adeqüat i escoltar la meva cama. El primer pas per Anoeta fa posar la pell de gallina. Entrar per la porta de Marató d’ aquell estadi permet tenir-ne un perspectiva única, amb les grades que s’ obren a banda i banda com les balves d’ una immensa petxina. Al primer pas pel Boulevard, camí de Gros, el vent es nota. Serà l’ únic moment el tota la Marató que una “inclemència metereològica” m’ afecta. Els avituallaments freqüents i ben assortits de líquids fan preveure que –si els càlculs de l’ organització s’ han fet correctament- tindrem gairebé barra lliure d’ aigua i beguda isotònica al llarg de tota la cursa. Al primer pas per la Kontxa veig la Cristina que m’ anima, abans davant del Kursaal m’ he creuat amb el crit. Està bé això de portar el nom a la samarreta: la gent et crida pel nom i sempre et queda el dubte de si anava per tu, si era algú que no has conegut, en tot cas et dona una mica més de força.\nVaig desgranant els quilometres a un ritme força constant, acompanyat una estona per donosti marathoner i al Km. 15 faig el primer balanç seriós: porto 2’ d’ avançament sobre el ritme “òptim”. Aquest que va cap al campus és el tram més complicat de la Marató: fa una lleugeríssima pujada i és força inhòspit. De baixada el DJ que alegra aquest tram fa sonar “Because the night” de Bruce Springsteen, penso en quedar-me a ballar (ho faig una miqueta ) però la companyia de una dotzena de corredors bascos amb ciclista de suport incorporat és prou agradable com per seguir amb ells. Al tornar a enfilar el camí d’ Anoeta, malgrat els esforços del ciclista perquè amb mantingui amb ells, els deixo escapar: el seu objectiu és 3.10 i jo tinc por de petar. Abans d’ entrar a la Kontxa de tornada, des de darrera una estelada, em criden la meva companya i la nostra filla (quin fred, pobretes!).\nAl segon pas per Anoeta m’ adono de la irregularitat del ferm al voltant de l’ estadi, pateixo per l´últim quilometre, però de moment tot aguanta força bé, una altra vegada al Bulevard i a Gros el vent ja no es nota i enfilant la Kontxa per tercera vegada la primera sorpresa desagradable: una altra vegada la Cristina que em crida i… al seu costat el crit! A mitja Kotntxa altra vegada les meves dones amb la bandera. Torno a pujar cap a la Universitat, de baixada passo a donosti marathoner i al quilometre 32 toca fer balanç (multiplicar per 10 és fàcil!). Si mantinc el ritme faré 3.13, puc afluixar una miqueta per no temptar la sort i aspirar a 3.15 i només mantenint-me per sota de 5’/Km milloraré la meva marca. Opto per la solució intermedia i deixo caure el meu ritme fins a 4.45. Veig el xeix, que ha plegat i, enfilant el quilometre 38 em comença a fer força mal la cama dreta. Tinc el bessó i el soli totalment contracturats i passo a fer les passes més curtes amb la dreta que amb l’ esquerra. Només seran quatre quilometres de patiment, però Donsti s’ ho mereix! Al quilometre 40 altra vegada les meves noies , arribaré jo abans que elles a Anoeta! La gentada és impressionant: tothom crida al passar per davant de l’ accés a l’ estadi. Però, compte! que cal encara voltar la pista d’ atletisme, entrar per la porta gran i fer els 300m de glòria, tot plegat un quilometre llarg. Doncs ho faig tot! Els darrers quatre quilometres han sigut a 5.30 o més, he perdut 4’ preciosos des del Km. 38. Al final el cronòmetre marca 3.18.27! la meva millor marca en Marató!\nEm vas donar el disgust del matí. Espero que no hagis tingut danys colaterals.\nI tant que repetiràs? Ho dubtes?\n27 de novembre de 2007 a les 13:10 #10208\nOstres, a veure si et vaig espatllar la càmera! El de la última foto sóc jo!\n27 de novembre de 2007 a les 15:21 #10211\ncrit…tu rai, de teules no t’en falten, ja ets prou gran..un gran super 😆 😉\njmarkala…ets un nen gran, enhorabona!!!!\ngorka1…m’alegro moltissim de la teva gran marca, disfruta-ho que t’ho mereixes!!! 😉\nhomedferro…que gran que ets, has sigut per mi una gran sorpresa, potser la més gran, m’has fet molt content, felicitats, disfruta-ho molts dies…et faig una reverencia campió 😉\nQue en sou de grans…\n27 de novembre de 2007 a les 16:13 #10215\nés molt emocionant llegir les vostres cróniques, perqué feu que tots tinguem la sensació d´estar corrent la marató de Donosti.\nTots hem abandonat al km 30, tots hem set rockies, tots hem baijat temps , tots hem ……\nmolt molt molt emocionant.\nHomedeferro: el 2 de març quan s´acabi la marató de Bcn et trucaré i farás la meva crónica, ja et vaig dir que pleguesis de correr i et fessis escriptor.\n27 de novembre de 2007 a les 16:46 #10218\nRepresentació de ponent a Donosti\nEduard Aixalà culleré 2h 34′\nAlexandre Tassies Llordés 2h 58′\nsergi farre perez 2h 58′\nMario Palou Bonell 3h 03′\nAlex Casany Font 3h 10′\nBenjamí Vinyals Moragrega 3h 11′\nJosep Monforte Sagarra 3h 16′\nAlbert Nogués Noguera 3h 17′\nBernat Gordun Quiles 3h 19′\nAntoni Llobera Torres 3h 22′\nJordi Llobera Sole 3h 24′\nDolores lopez garcia 3h 28′\nEdu 3h 30′\nXavier Viaña Trepat 3h 30′\nMaria José Gallardo Muñoz 3h 31′\nPepe Cabré 3h 47′\nen cursiva els registrats a la pàgina. Si detecteu errors, esmeneu-los!\n27 de novembre de 2007 a les 17:11 #10219\ntranquil gorka1, algú havia de sortir a l’última fotografia abans d’acabar-se la bateria, la culpa va ser meva per no carregar-la la nit anterior, enhorabona pel temps realitzat\nartur42, espero que ens arribin aviat els recanvis, això d’estar a boxes no és gaire agradable, al final hauré de canviar el córrer per la fotografia, tot i que m’estimo més sortir a les fotos de curt que no fer-les\njmarkala, ja que havíem fet el viatge fins a donosti, només faltaria que no animèssim als companys que estaven gaudint-patint la cursa\nsegarrenc, tot el que et coneix una mica, estarà d’acord amb mí del comentari que he fet en l’anterior post, l’espai físic que ocupes, tu ja saps quina és la manera de reduir-lo, així que ha fer bondat i tot arribarà\nper cert, m’ha agradat molt la foto que hi ha penjada a l’inici de la web, d’en madjoker fent-te una abraçada, era l’inici de la prova i estava una mica nerviós, després ja veus que els nervis es van quedar a la sortida\nmoltes felicitats a tota la gent que va acabar la marató, amb el temps que sigui, des de fora es veu el que s’ha de patir per arribar a l’estadi\n27 de novembre de 2007 a les 19:35 #10224\nVaig prometre una crònica.\nL’aire fred entra gola avall i el sento arribar als pulmons, noto com s’escalfa. És una sensació que he retrobat en els entrenaments desprès de molt de temps i m’agrada.\nAvui, però, aquesta sensació no aconsegueix apaivagar aquest pànic, desfer el nus que tinc a la gola, eliminar aquesta asfixia que m’escalfa el coll i puja, i colpeja el meu cap.\nPotser m’he precipitat en inscriure’m…\nEls companys fa molt temps que corren i jo fa vuit mesos no era capaç de córrer cinc minuts sense…\nSón molts quilòmetres…\nNo he fet l’entrenament al peu de la lletra…\nI si no estic preparat?\nTinc calor i només estem a cinc graus.\nCalma Sime! Calma!\nMiro a un costat i veig la seva cara, satisfeta. Ha fet un munt de fotos al Pinte dels Vents de Chillida i ara intenta escalfar les seves mans gelades agafant-me fort.\nVenir a Donosti amb ella ha estat la millor decisió.\nLo crit i el madjoquer ens avancen per mirar quin bus cal agafar. Aquest nois no poden anar al darrera ni de passeig per La Conxa. Estic envoltat d’amics, jmarkala, el segarrenc, xavi19…\nHa estat un moment d’angoixa , però ja ha passat. Ningú s’ha adonat. Potser ha sigut el pitjor moment de la marató i encara falta un dia.\nDemà no puc dubtar, simplement he vingut a córrer i a gaudir, activament, de cada instant.\nEl matí és fred però al cel gairebé no hi ha núvols.\nLes coses sempre són diferents a com les acostumo a imaginar. És inútil dedicar-li un minut a pensat com serà la cursa, com ho faré, què em puc trobar. Simplement perquè les coses al final mai són com les imagino. Cal provar-ho.\nAra, veient aquest cel del matí estic segur, no hi ha res a fer, tot serà nou, un dia sencer per estrenar. Com que m’he proposat passar-ho bé i fer-ho activament, busco els detalls, em deixo portar.\nLa meva referència en aquesta aventura és l’homedferro. Tan aviat el trobo a la sortida ja ho tinc tot preparat.\nFem una mica de broma amb lo de qui és la llebre. La Neus es va prendre al peu de la lletra que l’homedferro tindria llebre i vam fer broma per la bírria de llebre que s’havia buscat, el tio amb menys experiència del món!\nDonen el tret de sortida però no l’he sentit, sento la cridòria de la gent, ens movem.\nA pocs metres una allau de corredors que persegueixen la llebre de les 3:30 ens avança amb empentes i encreuaments. Pobre home! sembla el paio amb més falsos amics del món.\nAvans de completar la volta curta la Neus s’avança una mica i la deixem fer, no sé si el que no li va bé és el nostre ritme o la quantitat de tonteries que arribem a dir. L’homedferro i jo no deixem de xerrar pels decosits.\nEl circuit permet que ens puguem creuar amb altres corredors i que els amics pugui animar als corredors en diferents punts. Aixó dona molta força.\nLa proposta era anar de bracet amb l’homedferro fins al 30. Ell mateix m’ho recorda en varies ocasions al llarg de la cursa.\nParlem, fem broma, cantem, sobretot ell que se sap la lletra de totes les cançons que sonen (hey, ho, let’s go! et sona by Keds?), li donem la llauna a uns malloquins durant una bona estona, aixó no és serio company! Aquí hem vingut a pencar! O potser no.\nFins al 25 ha estat relativament fàcil. Ens hem de frenar una mica, pero ens oblidem de les referències de la pulsereta de les quatre hores. A partir d’aquí començo a treballar.\nSime: Jo començo a cansar-me una mica.\nHomedferro: Et porto fins al 30 i entrem en terreny desconegut.\nArribem al 30:\nHomedferro: Com vas?\nSime: Vaig bé\nAl km 32:\nSime: tens un grampons?\nHomedferro: aixó no és res, per trobar-te el muro encara et queda una mica.\nLes darreres setmanes hem fet alguns entrenaments junts a 5:30 i sé que és un ritme cómode per tots dos. Penso que per mi és més dificil de mantenir durant tota la cursa perque em falten quilómetres (suposo)\nHem arribat al 30 amb un coixí de gairebé quatre minuts sobre aquest ritme de 5:30 que li permetria millorar la marca al meu company d’aventura i que hem dona uns minuts de marge per parar i descansar, si cal, per completar la prova en menys de quatre hores.\nEll va bé i m’adono que entre el 32 i el 34 s’està frenant. Decideixo parar a fer un riu i alliberar-lo del lastre. El punyetero va força bé. Ens creuem i li faig un gest amb el braç, tot va bé!\nTot va bé… menys les cames. A l’avituallament em donen un beure isotònic però no els queden recanvis de cames. Llàstima! Les meves ja estan patxuxes:\n-Continua corrent Sime que encara no hi som! (Aixó ja és un monòleg)\nCada dues passes tinc ganes de parar.\nEntre el 34 i el 39 és un autèntic martiri. Sabia que seria dur pero mai m’he trobat amb les cames en un estat tan lamentable. Em fa mal tot, sobretot la punta dels dits i el tendó d’Aquiles del peu dret.\nFaig una paradeta entre el 36 i el 37, camino uns metres i torno a la feina, només he perdut uns segons pero he recuperat mobilitat al peu dret.\nCrido tot sol:\n-VA SOM-HI! (no hi ha ningú al voltant)\nVeig el 37 a uns quaranta metres, torno a caminar i uns vint metres avans a còrrer de nou:\n-Vinga noi que la pujadeta és poca cosa, ja t’ho va dir ahir el segarrenc.\nMiro el meu cronòmetre, només marca el temps que porto i casi no vec els números pero al 38 puc calcular que vaig només una mica més lent de 5:30, no gaire més lent pero no encerto a recordar els segons que marcava.\nPaso entre un grup nombrós de gent que anima:\n-Sembla que vaig més ràpit com més gent crida i aquí no hi ha qui pari. Quina vergonya!\nVec el 39 i plantejo la mateixa estratègia: paro uns metres abans a recuperar cames, nomes uns metres i torno a còrrer, miro el rellotge. Mira que se n’arriben a fer de tonteries!\nEl 40 ja ni el vec, ni el 41, ni gaire cosa més. De fet no recordo ni quin temps marcava el rellotge al 39.\nNo torno a parar. Agafo un ritme apagat, pessat i continu. Intento canviar un cop pero no queda res allà abaix que ajudi a empenyer i per dalt el cap em diu que tot va bé. Si segueixo així tard o d’hora arribaré.\nVeig l’estadi i la gentada que anima:\n-Ara si que ho tens coll avall!\nDono la volta al tram final de fora l’estadi i torno cridar:\n-VA! VA! (tampoc hi ha ningú al voltant)\nArribo a meta i miro el meu crono.\nQuí m’ho havia de dir?\nCompanys, sou el millor!\n27 de novembre de 2007 a les 20:57 #10226\nKaixo i agur Donostia\nMolts de vosaltres ja em coneixeu, fa uns quants dies que coincidim en els entrenaments, però fins ara no havia escrit mai rés en aquest fòrum. Si hi ha quelcom que m’hagi animat a fer-ho (tot suportant pressions, amenaces, coaccions, boicot oi homedeferro!…) és el desig de dedicar aquesta primera crònica a la persona que em va introduir en aquest boig món, a aquell qui més em coneix esportivament parlant i qui ha seguit d’a prop les meves decepcions i els meus progressos, qui sempre ha sabut ensenyar-me el got mig ple i de qui ho he après tot i vull creure que encara m’ha d’ensenyar més, quan aquests maleïts dolors li desapareguin. Parlo d’en Segarrenc, si senyors. La persona que conec que viu l’atletisme d’una manera més pura més passional i ara per desgràcia més amarga. Quim, espero que et recuperis molt aviat, això va per a tu:\nArribo a Donosita divendres tarda, concretament a Zubieta al costat de Lasarte. Finalment dos parelles que m’havien d’acompanyar m’han fallat, circumstància que em fa estar neguitós, ja que em trobo sol, sense cap companya amb qui comentar les hores prèvies al debut maratonià. El meu fill, l’Adrià, sembla que s’encomana dels meus nervis i no para de fer trapellades i jo d’esbroncar-lo.\nDissabte matí, visita al Monte Igueldo, dinar amb Km0’s i passejada per “la Concha” per la tarda.\nDiumenge continuo nerviós, no entenc el perquè, si en teoria, he d’anar a gaudir d’una festa de 42 Km… i m’equivoco d’hora, em presento a Anoeta a les 07:00 del matí, pensant que la cursa era a les 08:00. Em resulta estrany, encara és fosc i hi ha molt poca gent. Truco a en Madjoker i em confirma la meva errada, la cursa és a les 09:00 i havíem quedat a les 07:45 al pàrking. “Relax Edu…”. Finalment em reuneixo amb els companys, indecisió a l’hora de canviar-me, molts problemes amb la logística, no sé on deixar la roba, no sé que ficar-me, no sabia si la meva dona la Betlem i el meu fill, l’Adrià arribarien a Anoeta o es ficarien per algun tram de la cursa (havien de fer cap amb tren des de Lasarte).\nArribo a la sortida i em relaxo, m’il•lusiono i l’energia em desborda, he deixat els nervis enrere. Contacto amb dos amics de Barcelona i m’expliquen les seves intencions de fer 3:30 i sortir a 4,50m/km i penso que potser també podria anar amb ells.\nSortim, començo tranquil, massa pendent del rellotge, encomanat potser, pel costum dels dos acompanyants d’anar mirant el pas per cada Km. Al Km 5 vaig sobre el previst, 24:50. Perfecte!!! Gaudeixo observant els ànims de les companyes dels corredors lleidatans, d’en Joan Pere i sobre tot d’en Xavi19 i en Segarrenc (quina il•lusió Quim!). No em situo, no sé on tinc els altres referents de les 3:30, finalment localitzo a Madjoker i en Jmarkala darrera meu i observo com estic a un Km i escaig darrera de la llebre de les 3:15.\nDel km 5 al 12 m’encomano d’energia i m’accelero força marcant el km 6 com el més ràpid de la meva cursa a 4:26 i passant el 12 a 57:59. Començo a analitzar i dedueixo que potser vaig força accelerat tot i que en Segarrenc em dona força ànims i l’escolto què em diu que vaig perfecte, decideixo fer-li cas i continuar tal com vaig no sense mostrar-me insegur, dubtós, pensant en el que encara em queda. M’ajunto amb una corredora d’Alacant que em comenta que vol mantenir un ritme de 4:50 m/km però ens accelerem massa i passem el 16 a 1:16:59.Començo a tenir por i parlo amb els amics de BCN que potser hauríem d’estabilitzar el ritme a 4:55m/km però no ho fem (jo el primer, és clar).Deixo a la corredora d’Alacant ja que va massa ràpida i marco 1:43:02 al pas per la mitja marató.\nIntento regular però no puc, no vull tirar enrere, tampoc vaig sobrat i em preocupa però continuo i penso o tot o res!, fins al final!.En Xavi19 i en Segarrenc m’animen força i això em motiva molt i agafo forces, torno a passar el km 26 a 4:35m/km, se que ho pagaré però ja no puc o no vull fer-hi res, simplement mirar endavant. L’última vegada que veig en Segarrenc i en Xavi19 al km 28 (no ho tinc clar) vaig tocat, recordo les tirades llargues les sèries i vull creure que es momentani, que no pot ser, que he d’anar millor, en Segarrenc amb la veu destrossada em diu que patiré però que no em superin les circumstàncies i que continuï passi el que passi, ell em coneix bé i quina raó tenia!! (tant de bo hagués pogut regular corrent amb tu).parlo amb els meus companys i els hi dic que hem d’aguantar el ritme fins el km 37 i després ja en parlarem.\nArribo al 30 i veig en Crit (joder!! El que faltava, i ara amb aquest que li ha passat), els fantasmes em visiten i psicològicament dedueixo que estic anant enrere. Penso en la part del polígon que anava del Km 32 al 35 (no ho recordo bé) i em fa pànic aquella zona, no m’agrada i a demés és desfavorable, veig una muntanya. M’agafa en Quim (mil gràcies!, enhorabona a tu i a l’Imma, te’n dec una de grossa), i em pregunta com vaig, li dic que molt malament i s’ofereix per portar-me fins al Km 35, genial!. S’afegeix en Madjoker, però no ens acompanya gaire, sabia que estava for i que no trigaria en deixar-nos, quina gran cursa! (ja m’ho deis als entrenaments, “has de regular, Edu”). Durant aquests Km no penso res, miro al terra i busco la propera fita que m’indiqui que ja ha passat un altre Km i em proposo arribar al 38 per si torno a veure a en Crit i acompanyants, ja que necessito una veu coneguda, uns ànims, alguna cosa on agafar-me per no plegar.\nAl Km 36 no puc seguir a en Quim i em quedo sol, m’avança en Jmarkala, a qui li dic que estic fos i ell m comenta que té rampes, tot i això em deixa enrere. Vull parar i caminar, però se que si ho faig em retiraré. No veig a cap conegut i al Km 38 m’enfonso més, penso amb les cròniques que llegia i que moltes deien que al arribar al Km 35 tenien clar que acabarien la marató. Jo no ho tinc gens de clar, no puc més, estic anul•lat, vull parar, el maluc em fa mal i el bessó fa un intent d’enganxar-se, coses lògiques en una cursa, però en les condicions en les que estic encara m’afecten més. Necessito algú que em digui alguna cosa, que m’animi, que em doni una espanta, estic sol però no vull abandonar. La gent em passa, però em consolo quan avanço a algun lesionat o a algú que està pitjor que jo, ja no penso amb la marca ni amb el ritme ni amb res, vull sortir d’aquest mal son!\nAl Km 39 m’avancen els companys de Barcelona i em torna a passar a en Jmarkala que havia parat a estirar i jo ni me’n havia adonat. No intento seguir a ningú, no puc, em vull retirar. Penso que parant potser em recuperaré però no ho faig.\nBusco a l’horitzó la cúpula de l’estadi d’Anoeta, però no la trobo. Els ànims de la gent no em motiven, no els sento. Per fi arribo al Km 40 i miro el rellotge, no ho havia tornat a fer des del Km 28, quan anteriorment el mirava cada Km. Veig un 03:16, al que li sumo 10 minuts més i em surt 03:26. Havia somiat en aquesta part final, en l’emoció d’entrar a Anoeta, en la il•lusió de veure a la gent, amics i familiars, però el meu cos i el meu cap diuen prou. Fa estona que tinc molta sensació de gana, m’envaeix una sensació de mareig, corro per inèrcia, com un autòmat, mirant al terra. No veig el pas del Km 41, continuo corrent i entro a Anoeta, observo la volta que encara he de donar i maleeixo que estigui tan lluny, no puc, no arribaré, tinc sensació d’inestabilitat i estic quasi convençut de que cauré al terra. Vaig per la corda de la pista d’atletisme i encaro la recta final. Dubto de si és la arribada o no, no aixeco el cap i no observo al públic que anima. Paro el rellotge i veig 03:30:29, el Km 40, no eren 03:16 sinó 03:18 i no vaig trigar 10 min. en els dos darrers Km, sinó 12,32.Sol penso en menjar i beure.\nAquesta marató m’ha deixat un regust força amarg que trigaré temps en endolçar, allò del gaudir, emocionar-se i divertir-se a mi m’ho han canviat per patiment, sofriment i calvari.\nPD: gràcies i enhorabona a tots els participant debutants o no, Josep Antoni ara entenc la teva depressió post-marató!\nS'està mostrant 15 entrades - de la 16 a la 30 (d'un total de 70)


Apartments Villa Julia Okrug Gornji Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKuzmica I, Okrug Gornji, Okrug Gornji, Croàcia, 21223 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Villa Julia\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Trogir, no busqui més enllà de Apartments Villa Julia. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Trogir. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartments Villa Julia és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Trogir.


TROBALLES MON-RA-MON: "PERSÉPOLIS" - Una joia de pel-lícula\n"PERSÉPOLIS" - Una joia de pel-lícula\nEs tracta d'una pel-lícula francesa del 2007 que explica magistralment l'història real de la iraniana Marjane Satrapi que a més dirigeix el film. Va desde el moment en que es enderrocat el Sha fins ara. Els fonamentalistes prenen el poder i obliguen a les dones a portar vel i empressonen milers de persones. Quan és adolescent els pares l'envien a Europa per protegir-la, on es troba amb una situació menys plaent del que s'imaginava. Posteriorment torna a Iran per més tard deixar el seu país definitivament.\nHa estat nominada als Oscars i va aconseguir premi a Cannes, entre altres importants reconeixments.\nPersonalment desconeixia tot això i ahir la van projectar al C.C. Sagrada Família. La Sala d'Actes estava plena. Al final aplaudiments i la sensació d'haver descobert una fantàstica pel-lícula.\nL' he trobat INTEGRA a You -Tube i per tant, si us ve de gust la podeu veure sense sortir de casa. Aquí la teniu. Gaudiu-la:\nPublicat per Ramon a 13:54\nJosep Lluis 9 de març de 2012 a les 11:34\nM'ha agradat molt aquest film, si no és per tu no sabia ni que existís. M'ha agradat el guió, el ritme, els dibuixos que són magnífics (les llums i les ombres, els enquadraments). És una pel.lícula en tota regla, sense estridències, fa pensar, en fi, té per a mi tots els ingredients.\nGràcies pel teu encert.\nRamon 11 de març de 2012 a les 21:24\nJOSEP LLUÍS: Molt encertada la valoració que fas de la peli. Hi coincideixo plenament. Jo l'estic tornant a veure a estones per segona vegada i pot ser no serà l'última.


La 32a Marxa Gràcia-Montserrat pausa les caminades de resistència fins l’agost | FEEC – Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nIniciNotíciesCaminades de resistènciaLa 32a Marxa Gràcia-Montserrat pausa les caminades de resistència fins l’agost\nPublicat en 19/06/2019 - 13:32h\nLa Marxa Gràcia – Montserrat és una caminada de resistència, de la Unió Excursionista de Catalunya de Gràcia, que consta d’un recorregut on es descobreixen racons amb gran bellesa i paratges emblemàtics, malgrat la pressió urbanística.\nLa 32a edició, celebrada el dissabte 15 de juny, ha estat l’última parada del Circuit Català de Caminades de Resistència de la FEEC abans que comenci plenament l’estiu. Per evitar els mesos més calorosos amb altes temperatures, el calendari fa una pausa i es tornarà a reprendre amb la 3a Marxa de l’Aigua de Sant Magí, organitzada pel Club Excursionista Alliberadrenalina, a l’agost.\nLa UEC de Gràcia va iniciar aquesta caminada com una alternativa a la marxa Nocturna d’Orientació per azimuts, i actualment concep aquest activitat com una excursió nocturna i de caire social, però sense perdre el caràcter d’excursionisme tècnic.\nGairebé 300 participants han iniciat el recorregut a l’antiga vila de Gràcia i han finalitzat a Montserrat, un indret tradicional de l’excursionisme català, recorrent 63 quilòmetres amb un desnivell total de 4.668 metres.\nPer aquells que han volgut fer la marxa però preferien fer menys quilòmetres, l’organització ha proposat un itinerari més curt seguint el mateix recorregut, però començant al Papiol i finalitzant a Montserrat. És una proposta de format reduït, però sense perdre l’essència, ja que s’enllaça amb el mateix recorregut que la caminada Gràcia – Montserrat.\nAquesta entrada s'ha publicat en Caminades de resistència, General el 19/06/2019 per Carla Lopez.


Berta Seijo // Foto: Eric Altimis\nAquesta banda tarragonina de punk en català no promet un directe espectacular. Tampoc cap performance preparada al detall. “Som un grup de quatre persones que gaudeixen damunt l’escenari i que són honestes amb el que fan”, afirma Adrià Bertran, cantant i primera guitarra de Crim.\nEl grup tocarà per primera vegada a la Sala Clap aquesta nit, amb l’objectiu de donar a conèixer el seu darrer treball. Per ara ja han girat pels Estats Units i per diverses ciutats europees, “una experiència arriscada que ha valgut la pena”.\nQuina és la gènesi de Crim?\nVam començar el 2011 com qualsevol banda. El punk rock ha estat un estil que sempre ens ha atret i per això vam tirar per aquí, era inevitable.\nEn quins grups us heu inspirat?\nEn molts. Si en dic tres o quatre em quedo curt. El que sí que és cert és que cap de les nostres referències era una banda de punk en català; sabíem que existien però no hi vam parar gaire atenció.\nCom us vau donar a conèixer de manera internacional?\nPicant pedra. El camí fins aquí ha estat difícil, tot ha suposat un esforç i hem hagut de prescindir de les comoditats d’estar prop de casa i de la confiança que et dona conèixer l’escena i el públic locals. És un risc, però ha valgut la pena. Fins ara destacaria la nostra gira per Europa com a teloners de The Addicts. Ens ho hem passat superbé i poder acompanyar-los ens ha obert moltes portes.\nCRIM - 'Hivern etern' ('Pare Nostre que esteu a l'Infern'- 2018)\nQuin públic és més agraït?\nCom el de casa, cap, això està clar. Per exemple, quan vam estrenar el nostre últim treball, 'Pare nostre que estàs a l'infern', a Barcelona va venir molta gent i la resposta va ser espectacular.\nCom veieu l’escena actual de punk en català?\nHem crescut amb un dèficit de bandes que és inherent al mateix punk. Si fos massiu, potser no tindríem una banda d’aquest estil.\nSempre hi ha una connotació de crítica social darrere les vostres lletres?\nEl punk no és només música; és una actitud que implica ser irreverent i que ha de venir acompanyada d’un missatge que tingui substància. El dia que no tinguem res a denunciar, suposo que el punk deixarà de ser punk. Al final tot és política.


Solitudes és el segon treball de la companyia Kulunka Teatro després de l’exitós André y Dorine. És, aparentment, una història senzilla. No obstant això, està plena de metàfores i reflexions sobre les relacions humanes, la necessitat d’afecte i la incomunicació. En quina mesura els nostres prejudicis són capaços d’impossibilitar la felicitat d’altres persones? I la nostra?\nUn home gran que té com a principal il·lusió jugar a les cartes amb la seva dona es queda vidu. El seu fill i la seva néta es fan càrrec d’ell. Ells s’esforcen a atendre-ho, però no l’acompanyen. I companyia és just el que necessita l’avi. Acaba sortint al carrer i trobant com a única companya de joc a una prostituta. Aquest descobriment per part del fill desencadenarà fets crucials.


Futbol Club Serinyà: 01/04/09 - 01/05/09\nLA PERA, U.E. - SERINYÀ, C.F.\nPublicat per Futbol Club Serinyà a 1:28 Cap comentari:\nAtlètic Banyoles 1 - 2 Serinyà\nAquest dissabte el Serinyà es va enfrontar al difícil Atlètic Banyoles, un club que mou una gran massa social, un club diferent capaç de convertir un partit de futbol amb una gran festa. Dissabte no va ser menys i hi va haver foto oficial, saque d’honor i després del partit botifarrada. Per tots aquests factors, aquest partit que amb la classificació a la mà podia semblar relativament fàcil, es convertia en un partit trampa, però aquí estava la dobleta formada per Patxi Puñal i Sito Mondelo que disposaven de gairebé la totalitat de la plantilla, per evitar qualsevol ensurt i/o relaxació de l’equip blaunegre.\nEl partit que va començar davant uns 120 espectadors, es va posar ràpidament de cares pel Serinyà. I és que una falta picada per José la va pentinar lleugerament un defensa local convertint-se així amb el 0 a 1 al marcador. Tot i l’avantatge el Serinyà va continuar pressionant i una bona jugada col·lectiva va acabar amb un centra que va ser rematat de cap al fons de la xarxa per Cepe. El Serinyà va ser el clar dominador del partit en la primera part. Tot i això l’Atlètic hauria pogut retallar distàncies en un penal en l’ultima jugada de la primera part. El porter Lluna però va fer una aturada de gran mèrit mantenint així l’avantatge blaunegre. A la mitja part cal destacar la substitució de Buti, un jugador molt estimat a la grada atlètica qui juntament amb nombrosos familiars seus el van recolzar i fins hi tot van entonar varis càntics.\nEn la represa el Serinyà va continuar tenint la pilota però sense disposar de tantes oportunitats com en la primera part. Els minuts van anar passant fins arribar al minut 80, quan Agustí que acabava de sortir per l’equip local va llençar un flèquit directa que va fer impossible qualsevol intent de Lluna per aturar la pilota. Definitiu 1 a 2 a l’electrònic doncs que no va servir per res més que per posar amoció als instants finals del partit.\nAl final del partit el bon ambient va continuar amb la ja esmentada botifarrada a càrrec de l’Atlètic, des de aquí agrair-los-hi el seu “bon rollo” i generositat.\nEl proper cap de setmana el Serinyà rebrà al Chabad, on esperem que l’equip pugui arribar als desitjats 50 punts, ànims i visca el Serinyà!\nAlineació: Lluna, Buti, Bucs, Jabo, Jimmy, Masmi, Serrat, José, Portas, Cepe i Juanola.\nTambé van jugar: Nierga, Mia i Gerard.\nPublicat per Futbol Club Serinyà a 19:19 1 comentari:\nSERINYÀ, C.F. - CHABAB C.D.\nPublicat per Futbol Club Serinyà a 20:32 3 comentaris:\nDoble Set 1 - 4 Serinyà\nAquest dissabte, el Serinyà va visitar el camp del Doble set decidit a emportar-se els 3 punts com fos. Conscient doncs de la importància d’aconseguir una segona victòria consecutiva i amb ganes de marxar de vacances amb els deures ben fets, els homes d’Oller van sortir enxufats des de el primer minut tancant al rival dins al seu camp i gairebé matant el partit en la primera mitja hora de joc. El primer gol va arribar al minut deu de partit quan José saca un corner ràpidament i en curt cap a Cepe i aquest fa un centre precís a Juanola que remata amb planxa dins la porteria rival. Pocs minuts després una bona assistència cap a José el deixa sol davant del porter i aquest després de fer-li un barret col·loca el 0 a 2 al marcador. A la mitja hora de partit Cepe amb una altre genialitat de les seves, aconsegueix fer un gol olímpic perfectament executat amb tota la intenció del mon. A partir d’aquí el Doble set lluny d’enfonsar-se va anar apretant i el Serinyà poc a poc va deixar de pressionar amb tanta intensitat, fet que va provocar que l’equip local arribés amb una mica més de perill. Al minut 40 de la primera part el senyor col·legiat va pitar penal en contra del Serinyà, però el bon porter Lluna va aturar la pena màxima. Instants després però, el gran extrem del doble set (numero 10) va desbordar per la banda i va fer un bon centre que va ser rematat de cap per el davanter local fent impossible qualsevol intent del porter Lluna. Amb el resultat de 1 a 3 doncs es va arribar al descans del partit.\nA la represa semblava que el Doble set pressionava per intentar remuntar el partit i tot i tenir una mica més la pilota la defensa blau-negre li va fer impossible que gaudís d’ocasions clares, mentre que el Serinyà va continuar disposant d’alguna que altre ocasió i en una d’elles poc abans d’arribar al final del partit, un cop més Cepe va fer un gran control i va creuar la pilota lluny de l’abast del porter foradant així la porteria rival. A més cal destacar que el mestre Cepe va dedicar al gol a un jugador rival que de ben segur que van entablar una gran amistat en el transcurs del partit.\nFinal del partit amb el resultat de 1 a 4 i amb 3 punts més al sac. El Serinyà es col·loca quart en la classificació i ara a mirar de mantenir la ratxa fins a final de temporada, el proper partit a l’estadi municipal de Serinyà contra l’incòmode Chabad. Un equip que si els nervis no els traeix sempre són perillosos i lluitadors. Ànims Serinyà i endavant!\nAlineació: Lluna, Nierga, Marc, Mia, Jimmy, Masmi, Serrat, José, Cepe, Ruiz i Juanola.\nTambé van jugar: Buti, Quintana, Gerard i Sala.\nAquesta jornada també cal destacar la tornada a l’equip de dos jugadors importants com són Jimmy i Buti, importants dins al camp però sobretot fora d’ell, ja que aquesta setmana estrenen càrrec dins l’equip. Tot seguit us facilitem la informació perquè us poseu en contacte amb ells si ho creieu necessari.\nJimmy ocuparà l’oficina d’atenció al jugador indignat. Amb aquest nou càrrec Jimmy actuarà de procurador i exposarà qualsevol problema que tingui un jugador o l’equip en general cap al quadre tècnic.\nCom a segon càrrec i no per això menys important, tenim el de lesions i dies festius. Si estàs lesionat, vols assistir a una festa major o estàs indisposat per ressaca no dubtis a contactar i concretar quin dia de partit és el més correcte per a poder fingir una lesió amb Joan Butinyà, Buti és un professional amb una llarga trajectòria amb aquests temes escabrosos dins l’equip.\nPer contactar amb ells no dubteu en adreçar-vos a: cfserinya@hotmail.com\nPublicat per Futbol Club Serinyà a 15:41 12 comentaris:


Normativa del taulell d’anuncis d’exercici lliure\nGrup d'Infermeria d'Urgències i Emergències\nContacta amb el Grup d'Urgències i Emergències\nTaulell d'anuncis d'exercici lliure\nInfermera que ofereix consulta de salut de forma autònoma\nL' Àrea d'Exercici Lliure\nContacta amb l'Àrea d'Exercici Lliure\nContacta amb la comissió de docència\nInici / Àrees d'exercici / Exercici lliure / Taulell d'anuncis d'exercici lliure / Normativa del taulell d’anuncis d’exercici lliure\nMahin Kuhenuri, infermera i terapeuta integral\nGreen Nurse Health Care\nSi ets infermera podràs difondre els teus serveis professionals i compartir-los amb la resta de la comunitat col·legial i també amb els teus usuaris i la resta de ciutadans. Fes-nos arribar el que vols anunciar en format word (màxim 6 línies), les teves dades de contacte que vols que es publiquin i una imatge (fotografia, logo o imatge identificadora del teu anunci, en format jpg, gif o tiff i amb una mida mínima de 150 x 100 píxels) al correu comunicacio@coib.cat.\nAquest apartat està reservat únicament a les infermeres i infermers col·legiats al COIB que es dediquen a l'exercici lliure i que vulguin anunciar les seves activitats. El COIB no es farà responsable dels continguts ni de les relacions personals o mercantils establertes a través dels anuncis que hi figuren. Per publicar una informació en aquest taulell cal respectar les normes d’ús\nAquest no és un espai d’opinió, només es pot fer servir per la promoció de serveis i empreses que ofereixen infermeres en exercici lliure que estiguin col·legiades al COIB.\nQueda a discreció de l'equip d'administració d’aquest taulell decidir el nivell d’adequació de cada anunci i si es pot o no es pot publicar.\nAquelles infermeres i infermers que ofereixin diversos serveis infermers es podran anunciar alhora en els diversos apartats del taulell.\nEls anuncis es penjaran per ordre d'arribada.\nUn anunci que ja hagi estat publicat i es torni a enviar només es podrà tornar a renovar si ja ha passat un mes des de l'anterior publicació.\nEls anuncis tindran una caducitat de sis mesos i superat aquest període es despenjaran de la web. Posteriorment, els podreu tornar a enviar amb la informació actualitzada per tornar-ho a penjar.\nEls anunciants han d’utilitzar material no subjecte a copyright o acreditar la propietat intel·lectual o la cessió de drets del material que faciliten a aquest taulell d’anuncis.\nEn cas de violar algun dret de copyright la responsabilitat serà de la persona o persones que hagin facilitat aquest contingut.\nEn enviar el material el titular cedeix el seu ús al Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona.\nL'anunciant haurà d'escriure el seu nom complert i el seu número de col·legiada o col·legiat, informació que apareixerà al material que s'inclourà en la difusió dels serveis.\nEls anunciants autoritzen a fer públiques les dades de contacte que faciliten a aquest taulell per a ser difoses a través de la web coib.cat.\nSi les dades personals no són pròpies has de tenir el permís del titular per poder publicar-les.\nEstà estrictament prohibit publicar fotografies, vídeos o qualsevol material gràfic on apareguin menors sense el permís dels seus pares o tutors. En cas de produir-se aquest fet, la responsabilitat serà de la persona o persones que hagin facilitat aquest contingut.\nS'ha d'utilitzar un llenguatge respectuós i, per tant no es pot insultar o fer ús d'un llenguatge groller, ofensiu, racista, violent o xenòfob, ni tampoc promoure activitats il·legals.\nL'equip que administra aquest taulell es reserva el dret de no publicar o d'eliminar qualsevol missatge que no respecti aquestes normes. Així mateix, no es fa responsable dels serveis i relacions ofertes a través d’aquest canal.\nWebinar SalusOne: Claves para el liderazgo emprendedor de las enfermeras


L'Aliança de les Vuit Nacions va ser el nom donat a la unió de tropes de la Gran Bretanya, Japó, Rússia, França, Alemanya, els Estats Units, l'Imperi Austrohongarès i Itàlia, destinades a ser enviades a la Xina per a derrotar als Bóxers l'any 1900. Després de l'esclat de la revolta sanguinolenta a les regions de la Xina, varen ser assassinats nombrosos religiosos d'origen europeu, així com comerciants i diplomàtics estrangers, junt amb xinesos convertits al cristianisme.\nFormació de l'Aliança[modifica]\nDesprés de l'inici de la Rebel·lió Boxer el novembre de 1899 va començar l'atac als comerços i les indústries dels residents estrangers al nord de la Xina, així com les matances d'estrangers i de xinesos convertits al cristianisme. En augmentar les dimensions de la rebel·lió i apropar-se a Beijing, les legacions diplomàtiques estrangeres també van ser amenaçades pels bòxers, amb el suport d'alguns soldats de l'exèrcit imperial xinès.\nComposició de les tropes[modifica]\nLes tropes enviades inicialment estaven formades per destacaments de potències que tenien guarnicions dins de territori xinès, com la Gran Bretanya amb la seva concessió del port de Weihai, França a la regió sud de Hunan (limítrof amb la Indoxina Francesa) i Alemanya al port de Qingdao, o països que posseïen territori limítrof amb la Xina (com Rússia i el Japó), tot i que varen ser reforçats amb continents provinents dels seus països d'origen. Els contingents d'Itàlia i Àustria-Hongria (pertanyents a estats sense colònia a l'Àsia) van sortir de les petites concessions que ambdós països tenien a la Xina i estaven formades exclusivament per tropes navals, mentre que les tropes nord-americanes va ser enviades des de Filipines.\nLa presència de vaixells de guerra també va ser significativa per part de l'Aliança, i al llarg de les operacions varen participar 18 bucs japonesos, 10 russos, 8 britànics, 5 francesos, 5 alemanys, 2 nord-americans, 2 italians i un de l'imperi Austrohongarès.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Aliança_de_les_Vuit_Nacions&oldid=23898293»


Recepta de Pastís de xocolata amb crispis de iogur | Llepadits\nHome » Pastís de xocolata amb crispis de iogur\nPublicat a 04/05/2014 | Per Llepadits |\nA la fira Alimentaria la marca Aneto ens va regalar el llibre de “La comida de la familia Ferran Adrià y el equipo de elBulli, de l’editorial RBA. I l’estic gaudint com mai, té menús organitzats per a que no costin més de 4 € i bastant equilibrats. He començat a fer-ne algunes receptes, i aquesta n’és una d’elles.\nEs un pastís individual, sense llevat i molt bo de gust. Es per a repetir-la!\n100 gr xocolata\nDesfem la xocolata al microones, quan sigui fosa afegim la mantega. I remenem be fins que sigui desfeta.\nMontem les clares amb el sucre a punt de neu.\nAfegim les clares als rovells i ho barregem amb compte que no es baixin les clares. Amb moviments envolvents i suaument per a que quedi be.\nEscalfem el forn a 200ºC, i mentrestant:\nAfegim la barreja de les clares i l'ou a la xocolata i mantega fosa.\nOmplim la barreja final en una mànega i omplim els motlles de silicona en forma de semiesfera.\nPosem el motlle de silicona al forn i ho deixem coure 12 minuts.\nAdornem amb crispis de iogur, que donaràn un toc àcid al postre.\nLlest en:\t22 Minuts\nTipus de recepta:Receptes de postres\nIngredient: Mantega, Ous, Sucre, Xocolata\n2 Responses to Pastís de xocolata amb crispis de iogur\nGemma 01/06/2014 at 07:45 #\nTothom parla molt bé d’aquest llibre. Si totes les receptes són com aquesta, no m’estranya, je je je…\nQuina sort el personal del Bulli, segur que s’hi menjava molt bé!. Quina pinta aquest pastís!\nSí que està be! Hi ha receptes senzilles i fàcils, sense gaires complicacions.