Pagar per jugar a videojocs sona massa bé per ser cert, però és possible. Mireu per iniciar un canal de transmissió activat Twitch.\nActualment, Lyft i Uber han fet possible que qualsevol persona amb llicència es converteixi en un conductor professional. Conegueu gent nova i exploreu el vostre entorn local.\nSón ideals per millorar la vostra relació, i fins i tot podeu acabar guanyant diners addicionals per a les nits de cites.\nAlguns de nosaltres no estem en condicions d’assumir aficions a l’interior només per passar el temps. Ja sigui un lloguer elevat o només la necessitat d’estalviar unes vacances, necessitem una afició que també ens pugui guanyar diners. No cal preocupar-se. Aquestes aficions es poden fer a l’interior i, tot això, poden convertir-vos en un extra extra quan ho necessiteu.\nTot el punt de les aficions:tant si guanyen diners com si no—És divertit. Si la teva afició és guanyar diners però no és divertit, doncs no és una afició, és feina. Per sort, en tenim moltes aficions divertides que també aporten banc. Només heu de triar un dels fitxers aficions a continuació i comença a passar-ho bé i guanyar diners.\nÉs clar, moltes aficions guanyen diners, però alguns d’ells poden sentir-se una mica esverats. Això no és per a tu. Ets massa divertit per encoixinar i cupons. Ei, no hi ha problema. En realitat n’hi ha un munt aficions genials que també aporten el lucre. Totes aquestes aficions ho són rendible i ajudar a polir la vostra imatge amb els vostres companys.\nTothom ho té diferents gustos en aficions. Només perquè no us agrada aficions tradicionalment populars no vol dir que no n’hi hagi aficions úniques per aquí, que encara pot generar ingressos addicionals. Obtingueu ingressos per aquestes aficions lleugeres per ser prou estrany com per adaptar-se als vostres gustos.\nDe vegades, aficions—particularment les aficions que guanyen diners—Pots semblar un noi petit centrat i un noi pesat. No us preocupeu, però, n’hi ha un munt aficions per a dones que també aporten diners en efectiu. Totes aquestes aficions són populars entre les senyores i encara paguen realment.\nPer a molta gent, les aficions no ho són només una oportunitat de passar el temps o fins i tot per guanyar diners, són una oportunitat poseu-vos en contacte amb el seu vessant creatiu. La gran notícia és: aficions creatives pot ser un dels més satisfactoris i els que millor paguen, si ho feu vol obtenir ingressos amb els vostres talents.\nEl millor és que aquests tenen potencial per guanyar molts diners, per tant, on hi ha un gran risc, sovint també hi ha una gran recompensa.\nElls diuen estima el que fas i mai treballaràs un dia a la teva vida! Aquests aficions interessants són una manera fantàstica de guanyar diners fent alguna cosa que t’agrada i que t’apassiona.\nSi no esteu segur de com començar, llegiu el nostre document llista d’aficions, llavors contacteu amb la vostra comunitat. Hi ha molta gent amable que estaria encantada de mostrar-vos les cordes. Internet és un recurs poderós per als aficionats que volen transitar les seves passions cap a una carrera professional. Dediqueu una estona a veure com altres persones s’aprofiten de les seves activitats preferides i després posa-hi el teu propi gir únic.


Sunrise, el nou tema de Holy Bouncer | Per No Dir Res\nSunrise, el nou tema de Holy Bouncer\nEls barcelonins Holy Bouncer presenten Sunrise, l'últim dels tres temes que la banda havia anunciat que publicaria aquest any. Mightly Mad, Coyote i el recent Sunrise són les primeres estrenes del grup de l'any, les primeres després de Hippie Girl Lover.\nEl tema, tal com ells mateixos han expressat, parla sobre els fruits de l'actitud revolucionaria de les dones en la reivindicació dels seus drets i es basa en una alba on "les dones són el Sol, alçant-se sobre tot allò establert". Holy Bouncer ens transmet aquesta idea amb el seu característic so psicodèlic però també amb un toc tribal i, fins i tot, hipnòtic.\nDesprés de la publicació del seu primer disc (Hippie Girl Lover) i fins ara, la seva música ha viatjat en una llarga gira per arreu d'Europa, a més d'una altra més breu per la Xina. És així com la banda comença a fer-se un lloc entre els millors cartells internacionals i nacionals, com ara el Primavera Sound o el Madcool Festival, on tocaran a les noves edicions.\nEn definitiva, el grup ens sorprèn amb un altre gran tema, Sunrise, la melodia psicodèlica del qual ens transmet aquella albada revolucionaria. Per a més música, podeu trobar tots els seus treballs aquí.


Paola Ferrari ja s'entrena a Fontajau - Diari de Girona\nPaola Ferrari ja s'entrena a Fontajau\nLa jugadora paraguaiana s'ha realitzat la prova PCR i s'ha exercitat en solitari a l'espera del resultat\nmiquel cornellà girona 17.08.2020 | 12:22\nFerrari, aquest dilluns a Fontajau · Spar Girona\nFerrari, aquest dilluns a Fontajau\nLa paraguaiana Paola Ferrari ja ha arribat a Fontajau. La nova jugadora de l'Spar Girona s'ha exercitat aquest matí en solitari a l'espera del resultat de la prova PCR que també se l'hi ha realizat aquest dilluns. Si el resultat del test és negatiu, Ferrari s'incorporarà a la dinàmica d'entrenaments de grup.\nAra, tan sols faltaran les incorporacions de Sonja Vasic, el 24 d'agost, i de Chelsea Gray, un cop finalitzi la WNBA amb Los Angeles Sparks.\nFerrari, nascuda a Asunción l'any 1985, va jugar la temporada passada amb el Mann-Filter Stadium Casablanca. El seu debut com a professional va ser l'any 2000, amb només 15 anys, a la lliga del seu país. Va passar per la lliga universitària dels Estats Units, l'any 2003, i va aterrar a Espanya la temporada 2005-2006. Va aixecar el títol de lliga la temporada 2012-2013 amb Perfumerías Avenida.\nEkaterimburg i Schio seran rivals de l'Spar Girona si es guanya un lloc a l'Eurolliga.\nPaola Ferrari arriba a Fontajau.


Ajuntament de Canet de Mar - La ceràmica de Domènech i Montaner s'exposa fins al setembre a Comillas\nPUBLICAT Dijous, 26.07.2018\nLa Casa museu produeix l'exposició que es pot veure des del 18 de juliol passat a la localitat càntabra de Comillas i que es titula "La cerámica modernista de Domènech i Montaner". Al Centre Cultural "El Espolón", s'hi mostra l'evolució històrica de la ceràmica espanyola, que va servir a Lluís Domènech per crear els seus dissenys. Domènech va recuperar la importància de la ceràmica en l'arquitectura, contactant amb artesans valencians i investigant en noves tècniques per aconseguir els dissenys acolorits que vesteixen edificis com el recobriment exterior de la capella i la portalada de la Universitat Pontifícia de Comillas.\nAquesta exposició està comissariada per l'historiador de l'art i col·laborador habitual de la Casa museu, Vicente de la Fuente. Recull una part important del fons de ceràmica de la Casa museu i també peces procedents de col·leccions particulars i d'altres museus. Es pot visitar fins al 2 de setembre.


Actualitat Poders Álvarez de Toledo i Santiago Fisas es llencen el català pel cap\nEl president del PPC fa costat a la candidata dels populars a les llistes per Barcelona\nPoders 18/03/2019 11:39\nL'eurodiputat i històric dirigent del PP, Santiago Fisas, ha carregat a través de les xarxes socials contra Cayetana Álvarez de Toledo, el fitxatge de Pablo Casado per encapçalar les llistes per Barcelona a les pròximes eleccions generals, en una polèmica amb el català pel mig.\nÁlvarez de Toledo havia dit que "com més vegades diguin Cayetana és de fora, no parla català, no té dret a representar-nos, més poderós serà el sentit d'aquesta candidatura del PP".\nDavant aquesta afirmació, Santiago Fisas ha piulat, adreçant-se a Álvarez de Toledo, que "dir que no parlar català dona més sentit a la teva candidatura és un menyspreu a Catalunya i a la llengua catalana", afegint que "així no es combat l'autodeterminació".\nLa candidata del PP per Barcelona s'ha defensat dient: "estimat Santiagio Fisas, potser voldràs rectificar després de saber que això és el que he dit i no el que els hermeneutes habituals diuen que he dit", reproduint el seu text que ella va publicar.\nEn mig de la polèmica, el president del PPC, Alejandro Fernández, ha sortit a defensar Álvarez de Toledo i aquesta visió del president del PP, Pablo Casado, que no ha d'haver-hi un tracte especial pel català a Catalunya.\nFernández ha dit que "mentre altres fugen de Catalunya, el PP atrau talent per defendre la llibertat de tots els espanyols". Amb aquesta afirmació, Fernández ha carregat contra els dirigents de Ciutadans que han marxat de Catalunya a provar sort a altres punts d'Espanya, com és el cas d'Inés Arrimadas o Juan Carlos Girauta.\nCayetana Álvarez de Toledo, cap de llista del PP per Barcelona\nPPC Pablo Casado


Canviem, però no ens agrada que el què ens envolta canviï. - Ceina - Formació\nCanviem, però no ens agrada que el què ens envolta canviï.\nDel 15/04/2018 al 15/06/2018\nPer alguna raó estranya, els que estem al segle XXI, ens ha tocat viure en una espècie de catarsi no sol·licitada que ens obliga sense pudor a ser moderns, i a tenir un profund sentit digital en lloc de l'analògic.\nQuan fa fred o calor volem sortir, relacionar-nos, somriure i tocar.\nSobretot tocar, perquè estem acostumats a interaccionar en el moment d'executar operacions i transaccions. Ja ens agrada sentir que tenim tot "AMAZON" al nostre mòbil, però volem veure vitrines boniques, carrers il·luminats i, per damunt de tot, esperem que la nostra família i els nostres amics tinguin feina.\nAixí és més fàcil programar les vacances, preveure el futur i fins i tot enviar els nens a l'escola amb la confiança que els carrers són segurs, i que el comerç de tota la vida ens té les portes i el cor oberts.\nPer la seva banda, el comerç, els comerciants i els seus treballadors van aprenent mica en mica com vendre i emocionar als seus clients de tota la vida, que ara són digitals i han canviat. Sens dubte, molt més ràpid que el comerç mateix.\nConeixes l'Escola del Comerç?\nCreieu que he perdut el nord i que no té lògica res del que explico?\nÉs possible, però la veritat és que ara mateix la lògica ja no acompanya ni el temps meteorològic tal com el coneixíem. Ja no podem dir que COMENÇA LA PRIMAVERA i que cal canviar l'armari per omplir-lo de flors i pol·len, ja que acaben d'anunciar a la ràdio que nevarà a cotes baixes.\nI, definitivament, el canvi té a veure amb tothom.\nAmb compradors i amb venedors.\nAmb digitalització i amb emocions.\nAmb carrers nets, plens de vida i de llum.\nTé a veure amb el model de ciutat que volem tenir.\nTé a veure amb modernitat i amb estil de vida.\nPerò sobretot té a veure amb persones que estan intensament interessades per la formació i l'aprenentatge, procés que a molts els pot semblar lent, però que és constant. Té a veure amb el barri, i encara més, té a veure amb tu i amb mi.\nAlcem la nostra mirada i reconeguem que Catalunya està canviant i que el comerç local, el de tota la vida, també ho fa, per regalar-nos el que no volem que l'era tecnològica ens tregui: perquè tota aquesta gent paga impostos per mantenir els carrers com ens agraden, plens de gent que s'il·lusiona amb el canvi de vitrines i que vol que els seus nens vagin segurs pel carrer.\nPaulina Jordán H.\nResponsable de l'àrea de comunicació CEINA\nT'interessa aquest i altres\ntemes relacionats a la formació?\nSubscriu-te aquí newsletter


El Túnel de Vent d'Empuriabrava aspira a acollir el Mundial de "vol indoor" al 2020 - Empordà\nEl Túnel de Vent d'Empuriabrava aspira a acollir el Mundial de "vol indoor" al 2020\nConsidera que, després de cinc edicions acullint els The Wind Games, té capacitat per acollir el Campionat del Món\nLLUIS RIBERA 16.02.2018 | 14:41\nEl Túnel de Vent d'Empuriabrava aspira a acollir el Mundial de "vol indoor" al 2020 WINDOOR\nL´Alt Empordà ha estat seu, els darrers anys, de Campionats del Món de vela, windsurf i kitesurf i el 2020 podria rebre el de vol indoor. Es tracta d´un esport impulsat en el país pel Windoor Túnel de Vent d´Empuriabrava, un complex amb cinc anys de vida que es veu capacitat d´acollir el Mundial el 2020. I més, després d´haver preparat amb èxit i per cinquena edició els The Wind Games, a inicis de febrer, amb la participació de 200 voladors d´elit internacional. "Ens han tirat la canya perquè l´organitzem. La proposta la farem per acollir-lo el 2020, serà el gran objectiu d´aquest any. Vam pensar d´intentar fer-ho abans, però se´ns adjuntava amb l´obertura del Windoor Barcelona d´aquest 2018", explica Aida Rico, la directora del centre, en una entrevista al Setmanari de l'Alt Empordà.\nSi bé des de la direcció consideren que The Wind Games té més repercussió mediàticament que un Mundial, d´aquí dos anys no volen deixar escapar l´ocasió de tornar a estar en el mapa de vol indoor, en una prova que corre sota l´organització de la Federació Aeronàutica Internacional (FAI).\nEls The Wind Games d´Empuriabrava, organitzats en aquest cas per l´equip del Windoor, van ser seguits per més de 2 milions d´internautes a les xarxes socials i formen part d´una desena de competicions internacionals que es complementen amb el Campionat del Món, celebrat els darrers anys a Canadà, Polònia i la República Txeca, i on el Windoor hi ha pres part amb diferents equips.\nUn esport olímpic a París2024?\nDes del vol indoor es reclama més reconeixement en tots els àmbits i això passa, per exemple, per ser considerat un esport olímpic. Gràcies a proves com els The Wind Games, el Comitè Olímpic Francès estudia presentar el vol indoor com una nova candidatura olímpica pels Jocs de París2024. "Seria espectacular i un premi al nostre esforç. Quan vam entrar en aquest món el vol indoor no estava federat en cap país", afegeix Rico, que creu que el nou túnel de vent que s´inaugurarà a finals d´any a l´estadi de futbol de l´Espanyol no serà competència amb el d´Empuriabrava perquè "el turisme és diferent".


UD Logroñés vs Rayo Vallecano en directe deporte en directe - Regió7\nEsports Futbol LaLiga SmartBank UD Logroñés - Rayo Vallecano\nPartit: UD Logroñés - Rayo Vallecano, En directe\nFinal del partit, UD Logroñés 0, Rayo Vallecano 0.\nFinal segona part, UD Logroñés 0, Rayo Vallecano 0.\nRematada parada per baix a l'esquerra. Miguel Ángel Guerrero (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des de la banda esquerra de l'interior de l'àrea. Assistència de Stole Dimitrievski passada llarga.\nRematada fallada per Mario Suárez (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des de molt a prop que marxa molt per sobre el travesser després d'un servei de cantonada.\nRematada parada al costat del costat dret de la porteria. Mario Suárez (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta a boca de canó des del costat dret.\nCórner, Rayo Vallecano. Córner comès per Jaime Sierra.\nRematada rebutjada de Miguel Ángel Guerrero (Rayo Vallecano) després d’un llançament amb el cap des del centre de l'àrea. Assistència de Luis Advíncula amb un centre a l'àrea.\nRematada rebutjada de Enrique Clemente (UD Logroñés) després del llançament amb la dreta des del centre de l'àrea. Assistència de Gorka Pérez amb una passada de cap.\nCórner, UD Logroñés. Córner comès per Luis Advíncula.\nRematada parada sota pals. Álvaro García (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des de la banda esquerra de l'interior de l'àrea. Assistència de Óscar Trejo passada llarga.\nRematada fallada per Álex Pérez (UD Logroñés) després d’un llançament amb el cap des del centre de l'àrea que marxa molt per sobre el travesser. Assistència de Damián Petcoff amb un centre a l'àrea després de treure una falta.\nMà de Iván Martos (Rayo Vallecano).\nCanvi al UD Logroñés, entra al camp Roni substituint Nano Mesa a causa d'una lesió.\nRematada parada alt i pel centre de la porteria. Isi Palazón (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des de fora de l'àrea. Assistència de José Pozo.\nRematada fallada per Mario Suárez (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des del centre de l'àrea que marxa molt per sobre el travesser. Assistència de José Pozo.\nCanvi al UD Logroñés, entra al camp Andoni López substituint Iñaki Sáenz a causa d'una lesió.\nCanvi al UD Logroñés, entra al camp Enrique Clemente substituint Unai Medina.\nCórner, Rayo Vallecano. Córner comès per Roberto Santamaría.\nRematada parada al costat del costat dret de la porteria. Alejandro Catena (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des del centre de l'àrea. Assistència de Bebé amb un centre a l'àrea.\nGorka Pérez (UD Logroñés) ha estat amonestat amb targeta groga.\nRematada fallada per Lander Olaetxea (UD Logroñés) després del llançament amb la dreta des de fora de l'àrea que se’n va molt amunt i desviat per la dreta. Assistència de Paulino De la Fuente.\nRematada fallada per Óscar Trejo (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des del centre de l'àrea molt a prop del pal esquerre, però es ha marxat lleugerament desviat. Assistència de Bebé després de treure una falta.\nCanvi al Rayo Vallecano, entra al camp Iván Martos substituint Fran García a causa d'una lesió.\nPaulino De la Fuente (UD Logroñés) ha estat amonestat amb targeta groga per joc perillós.\nMà de Lander Olaetxea (UD Logroñés).\nCanvi al UD Logroñés, entra al camp Damián Petcoff substituint Dani Pacheco.\nCórner, Rayo Vallecano. Córner comès per Lander Olaetxea.\nRematada parada sota pals. Nano Mesa (UD Logroñés) després del llançament amb la dreta des del centre de l'àrea. Assistència de Álex Pérez passada llarga.\nRematada fallada per Bebé (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des de fora de l'àrea que se’n va molt amunt i desviat per la dreta.\nRematada parada sota pals. Andrés Martín (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des de fora de l'àrea. Assistència de Óscar Trejo.\nFora de joc, UD Logroñés. Andy ha intentat una passada en profunditat però Nano Mesa estava en posició de fora de joc.\nComença segona part UD Logroñés 0, Rayo Vallecano 0.\nFinal primera part, UD Logroñés 0, Rayo Vallecano 0.\nFora de joc, UD Logroñés. Iñaki Sáenz ha intentat una passada en profunditat però Nano Mesa estava en posició de fora de joc.\nRematada parada per baix a l'esquerra. Gorka Pérez (UD Logroñés) després d’un llançament amb el cap des del centre de l'àrea.\nRematada parada per baix a l'esquerra. Nano Mesa (UD Logroñés) després del llançament amb la dreta des de fora de l'àrea. Assistència de Iñaki Sáenz.\nLander Olaetxea (UD Logroñés) ha rebut una falta a la banda dreta.\nGorka Pérez (UD Logroñés) ha rebut una falta en la banda esquerra.\nRematada fallada per Antoñin (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des de fora de l'àrea la pilota es perd pel costat dret de la porteria. Assistència de Óscar Trejo.\nRematada rebutjada de Bebé (Rayo Vallecano) després del llançament amb la dreta des de fora de l'àrea. Assistència de Óscar Trejo.\nRematada fallada per Bebé (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des de fora de l'àrea que es va alt i per l'esquerra. Assistència de Luis Advíncula.\nFora de joc, UD Logroñés. Dani Pacheco ha intentat una passada en profunditat però Nano Mesa estava en posició de fora de joc.\nRematada fallada per Lander Olaetxea (UD Logroñés) després d’un llançament amb el cap des del centre de l'àrea la pilota es perd pel costat esquerra de la porteria. Assistència de Dani Pacheco amb un centre a l'àrea després d'un servei de cantonada.\nCórner, UD Logroñés. Córner comès per Bebé.\nRematada rebutjada de Iñaki Sáenz (UD Logroñés) després de llançament amb l'esquerra des de fora de l'àrea. Assistència de Dani Pacheco.\nIñaki Sáenz (UD Logroñés) ha rebut una falta en camp contrari.\nRematada rebutjada de Andrés Martín (Rayo Vallecano) després de llançament amb l'esquerra des del costat dret de l'interior de l'àrea.\nRematada fallada per Paulino De la Fuente (UD Logroñés) després d’un llançament amb el cap des del centre de l'àrea la pilota es perd pel costat esquerra de la porteria. Assistència de Dani Pacheco amb un centre a l'àrea després de treure una falta.


Full Parroquial 27 de setembre - La Parròquia de Palau-sacosta\nFull Parroquial 27 de setembre\nLectura de la profecia d’Ezequiel, 18, 25-28\nEl Senyor diu: «Vosaltres penseu: no va ben encaminada la manera d’obrar del Senyor. Poble d’Israel, escolta bé això que et dic: no és la vostra manera d’obrar, i no la meva, la que va desencaminada? Si el just deixa d’obrar el bé, comet el mal i mor, morirà per culpa seva. Però si el pecador es converteix, deixa de fer el mal i obra amb justícia i bondat, salvarà la seva vida. Només que reconegui el mal que havia fet i es converteixi, viurà i se salvarà de la mort».\nLectura de la carta de sant Pau als cristians de Filips, 2, 1-11\nGermans, per tot el que trobeu en Crist de fortalesa d’ànima, d’amor que consola, de dons de l’Esperit, d’afecte entranyable i de compassió, us suplico que em doneu plenament el goig de veure-us units per uns mateixos sentiments i per una mateixa estimació dels uns pels altres, unànimes i ben avinguts. No feu res per rivalitat ni per vanaglòria. Mireu els altres amb humilitat i considereu-los superiors a vosaltres mateixos.\nQue ningú no es guiï pels propis interessos, sinó que miri pels altres. Tingueu els mateixos sentiments que heu vist en Jesucrist: el que era de condició divina, no es volgué guardar gelosament la seva igualtat amb Déu, sinó que es va fer no-res, fins a prendre la condició d’esclau. Havent-se fet semblant als homes, i començant de captenir-se com un home qualsevol, s’abaixà i es feu obedient fins acceptar la mort, i una mort en creu.\nEncamineu-me a la vostra veritat,\ninstruïu-me, perquè sou el Déu que em salveu;\nLectura de l’evangeli segons sant Mateu, 21, 28-32\nEn aquell temps, Jesús digué als grans sacerdots i als notables del poble: «Què us en sembla? Un home que tenia dos fills va dir al primer: “Fill meu, ves a treballar a la vinya, avui”. Ell respongué: “No hi vull anar”. Però després se’n penedí i hi anà. El pare digué això mateix al segon i aquest li respongué: “Hi vaig de seguida, pare”. Però no hi anà.\nQuin d’aquests dos va fer el que el pare volia?». Li responen: «El primer». Jesús els diu: «Us ho dic amb tota veritat que els publicans i les dones de mala vida us passen al davant cap al regne de Déu, perquè ha vingut Joan amb la missió d’ensenyar-vos un bon camí, però vosaltres no l’heu cregut, mentre que els publicans i les dones de mala vida sí que l’han cregut. I vosaltres, ni després de veure això, encara no us en penediu ni voleu creure’l».


La cuina de sempre: Peus de porc amb prunes\nEls peus de porc és un menjar típicament català.\nAprofiteu ara que és temporada.\nQue noooooooooo....que es bromaaaaaa....juas,juas....ja heu tornat a picar, eh?...si es que...\nDe peus de porc n'hi ha tot l'any, home. Faltaria més.\nNo tenim ministres tot l'any?...doncs peu de ministre també.\nJo sempre recomano comprar els peus crus i bullir-los a casa, ja que els que ja venen bullits tenen gustos una mica peculiars i mai se sap com han estat bullits, eh?.\nA més, per aquesta recepta us farà falta tenir una mica de caldo de bullir els peus. Dues hores en olla tradicional o uns quaranta minuts en olla exprés.\nJa fa un temps vam veure com fer els Peus de porc al forn , amb aquell torradet de pa ratllat i all i julivert.\nI es que els peus de porc es poden fer de mil maneres: amb bitxo, al moscatell, de l'empordanesa, amb all i julivert, estofats amb salsa de tomàquet, amb castanyes, a la brasa, en carpaccio, farcits de llamàntol, peus de porc amb gambes o...com el cas d'avui, amb prunes i pinyons.\nExcel.lent guisat del que gaudireu sucan-t'hi pa...fins a la mort!.\nRecepta nº 828 del C.P.C.C.\n2 peus de porc crus (4 meitats)\n300gr. prunes seques amb pinyol\nbrou de bullir els peus\nunes rames de julivert fresc picat\n- Es pot servir amb una mica d'allioli negat per sobre (allili tallat)\n- Es pot fer també amb orellanes en comptes de prunes.- Es poden gratinar amb la picada per sobre.\n- Al caldo podeu afegir farigola i sajolida\nRentem bé els peus i les herbes per fer el caldo.\nEl peus que siguin crus i tallats per la meitat. Si tenen pels, podeu socarrar-los una mica prèviament.\nEl posem dins una olla...\n...juntament amb la pastanaga, el llorer, el julivert i l'api.\nHo tapem i ho deixem coure a foc mig durant uns 90 minuts.\nDe tant en tant els remeneu una mica. Un cop siguin tous ja els podeu reservar.\nQuan siguin freds...\n...a mi m'agrada treure, al menys, l'os més gran que tenen.\nColem el brou.\nAra agafem els tomacons ben madurs...\n...i els ratllem...\n...piquem també la ceba de Figueres...\nAra, haurem de fregir els peus, però abans els salarem una mica i els enfarinarem...\n...per totes bandes.\nPoseu-los a fregir...\n...i tapeu de seguida. Molt de compte que peten i us pot esquitxar. Hi ha risc de cremades.\nEl que jo faig es que quan comencen a petar, retiro la paella del foc fins que deixen de petar. Llavors puc obrir la tapa i els puc donar la volta amb tota tranquilitat.\nMentre, en una cassola amb un raig d'oli, anirem sofregint la ceba picada...\nHo deixem uns minuts fins que agafi coloret i el tomàquet sigui cuit.\nPodem anar preparant la picada amb els pinyons, els alls i el julivert picat.\nJa tenim els peus fregits. Els reservarem.\nEl tomàquet ja gairebé és cuit.\nSeguirem fent la picada. També podeu posar els pinyons sencers a la cassola si voleu.\nMig gotet de vi ranci...\n...que anirem barrejant poc a poc amb la picada...\n...fins a obtenir una pasta licuada.\nCom que trobo que a aquest tomàquet natural li falta color, l'he afegit un parell de cullerades de concentrat de tomàquet. Un petit truc.\nTindrem a mà el brou de bullir els peus.\nIncorporarem al sofregit uns 5 o 6 cullerots de brou, que gairebé cobreixen els peus.\nDistribuim bé els peus dins la cassola. Penseu que els peus ja són cuits, així que només necesitarem d'uns 20-25 minuts de cocció.\nAra les prunes, amb pinyol, clar.\nLes afegim a la cassola...\n...i seguidament la picada.\nAra si, a foc mitjà, deixarem coure el conjunt durant 20-25 minuts com deia abans.\nDe tant en tant, feu una remenada. Penseu que aquest brou és força gelatinós i és fàcil que s'enganxi del cul.\nJa està cuit i ha reposat una horeta. Veieu quin canvi de color al refredar-se?...és gairebé màgic !\nFot una pìnta tremenda. Ja nomès ens queda escalfar-ho una mica i servir-lo.\nAqui teniu els peus amb prunes i pinyons. Podeu no triturar els pinyons i posar-les sencers.\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 7:10 Etiquetes: Carns , Guisats , Menuts , Recomanació\nPep T.M 8 d’agost de 2012 a les 13:19\n"madredelamorhermoso", quina pinta tan bona que foten aquest peus, s'em cau la baba, com m'agraden els peus de porc, arf, arf!! ;D\nAlbert 8 d’agost de 2012 a les 13:27\nNo t'ho pensis Pep. Una gran recepta, ja t'ho dic.\nCarmeta Rusquilleta 8 d’agost de 2012 a les 17:58\nEs veuen boníssims!!!\nSUSANNA 8 d’agost de 2012 a les 19:41\nHola ALbert guapo tu\nNen quina cosa més bona, em permís copio\nEl pare 9 d’agost de 2012 a les 20:50\nEls peus de porc és de les poques coses que no m'agraden gens ni mica, el que no vol dir que no els cuini amb una relativa freqüència. Estic d'acord en coure'ls un mateix, i en reservar el líquid de cocció, tan per els propis peus com, per exemple per un arròs cremós.\nAlbert 12 d’agost de 2012 a les 18:15\n...un arròs cremós, ummm...interesant...si senyor.\nSergi Auladell 9 de gener de 2013 a les 14:03\nAlbert, jo estic a França i no he trobat vi ranci, tinc conyac, brandi, whisky, vi blanc, vi negre... Serviria?\nAlbert 9 de gener de 2013 a les 14:40\nSi home si, vi blanc o conyac si vols.\nSergi Auladell 17 de gener de 2013 a les 17:16\nDoncs els vaig fer aquest cap de setmana passat amb conyac i orellanes enlloc de prunes i boníssims! Gran recepta.\nAlbert 17 de gener de 2013 a les 18:29\nDoncs enhorabona !!!...així m'agrada Sergi !!!\nBaby regals sbd 7 de maig de 2013 a les 19:22\nEs poden coure els peus de porc amb aquestes olles tipus Chef....i pico?? saps quant de temps han d'estar amb aquestes olles???\nAlba 8 de desembre de 2017 a les 12:41\nEn una olla a presio son 40 min.\nlacuinadesempre.cat 12 de desembre de 2017 a les 17:38\nSi, s'estalvia molt de temps amb olla a pressió, tot i que mai he sigut un amant d'aquesta mena de cocció. Em fa por. Diga'm cagat.


Villa Jungle Unawatuna Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMatara Road, Koggala, Unawatuna, Sri Lanka - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Villa Jungle?\nMés informació sobre Villa Jungle\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Unawatuna, no busqui més enllà de Villa Jungle. Amb aquesta situació a només 7.9 km del centre de la ciutat i a 161 km de l'aeroport, aquest hotel de 2-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Jungle també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Unawatuna. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de taxi, registre d'entrada/sortida privat, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\n4 habitacions que es distribueixen sobre 2 plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara penjador de roba, llençols, mirall, tovalloles, aire condicionat. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de pesca, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa Jungle.\nEstació ferroviària de Habaraduwa es troba a menys de 0.26 km


La Cotorra de la Vall: Un castell de foc d'artifici va tancar anit la XXIIIa Fira de Sant Jaume\nUn castell de foc d'artifici va tancar anit la XXIIIa Fira de Sant Jaume\nUn castell de focs d’artifici va tancar ahir la Fira de Sant Jaume després de cinc dies de gran animació en l’Avinguda de la Marina on a més dels atractius dels estands, els espectacles diaris que ha ofert l’organització ha estat un al·licient per a milers i milers de vallers i turistes que s’hi ha acostat.\nEl castell de focs d’artifici que tancava anit els actes de cloenda de la fira, que van comptar amb la presència de la fallera major, Carol Pérez, es va disparar sense problemes, i segons tots els comentaris que escoltarem, va ser ja després quan algun impresentable, de manera inconscient i sense pensar en les conseqüències, va llançar un masclet, i va crear moments de confusió on va explotar.\nAixò es produïa uns tres minuts després que Protecció Civil hagués revisat el perímetre de seguretat i considerat la zona com a segura i sense perill i quan les falleres i l’organització estava felicitant el pirotècnic. Diversos testimonis fixaven l’autoria en uns joves amb camisa negra que el van llançar i van fugir després. No hi ha hagut que lamentar danys a cap espectador.\nA banda de la valoració sota tots els aspectes (assistència, impacte econòmic, impacte turístics...) que suposem efectuarà la regidoria d’Agricultura, organitzadora de l’esdeveniment, cal indicar que nosaltres veiem positius els canvis, que poden ser més en anys venidors i afermar la fira com a un atractiu turístic més en si mateix i un motor de potenciació del turisme general.\nNo van decebre\nPrèviament als focs d'artifici, vam gaudir d’una de les millors actuacions de grups de dansa valenciana que mai hem presenciat a Tavernes, la del grup Alimara, potser el grup que més ha fet per recuperar el folklore del nostre País després de la transició i una vegada desapareguts els antics Coros y Danza del règim franquista.\nEl grup Alimara nascut l’any 1975 per iniciativa d’un grup de gent procedent del Seminari d’Art Popular de la càtedra d’Història de l’Art de la Universitat de València, va demostrar perquè és un referent en les nostres terres, no només a nivell de la manera en que plasmen el ball i sobre tot la dansà, sinó pel conjunt d’activitats que giren al seu voltant, sobre tot en el camp de la recuperació i difusió del folklore del País Valencià (música, balls, danses, cançons i indumentària).\nDe tot això en poguérem ahir assaborir un poquet en la seua actuació, amb moviments harmoniosos ben compassats, amb l’elegància i soltura de la interpretació, amb l’estima que veies en les cares dels balladors en ballar... un conjunt de detalls que feien que qualificatius com “espectaculars” “meravellosos” o “no he vist cap grup que balle així” es pogueren sentir entre els que seguíem les evolucions del grup. Us oferim el vídeo que s’ha publicat en el perfil de facebook de la fira.


Cap Vermell - Conversa amb Lucia Pietrelli\nConversa amb Lucia Pietrelli\nEn motiu de l’estrena de l’obra de teatre Lítica al Centre Cultural Cap Vermell parlem amb l’autora, Lucia Pietrelli sobre les impressions que té davant de la representació que s’ha de dur a terme a Capdepera. Ella és molt amable, té l’alegria al timbre com qui fa les coses amb tranquil·litat, sense presses i amb una naturalitat esfereïdora. La seva vida passa ara per diferents etapes creatives, tant en el plànol personal com en el literari, si és que es poden separar, si és que no es poden confondre. Ella és una autora nascuda a Cadelara, Itàlia el 1984, però que és filla literària de Mallorca. Ha publicat poemaris com Fúria (2010) o Violacions (2011). També és rapsoda i col·laboradora de diferents mitjans literaris; també ha treballat com a traductora amb altres dos grans poetes, Jaume C. Pons Alorda i Pau Vadell, en l’obra Blues en setze, de Stefano Benni i Parasceve de Blai Bonet. Em quedo amb la seva rialla, mai no m’abandona el seu bon humor...\nCap Vermell: Què significa per a tu estrenar una obra com Lítica al Centre Cap Vermell de Cala Rajada?\nLucia Pietrelli: És una emoció molt gran. Vaig estar molt contenta quan m’oferiren aquest projecte. Me va fer moltes ganes veure com es concretava. També me fa molta d’il·lusió que l’estrena de l’obra sigui a Capdepera.\n- Què suposa per a tu que una actriu de renom com és na Mercè Sampietro la representi?\n- També va ser una sorpresa i un honor quan vaig saber que seria ella qui la representaria. Tenia curiositat per saber com seria el text en la seva veu. Per a mi, que sigui ella que l’actriu escollida és una oportunitat.\n- Per què et decidires a posar-li el títol de Lítica?\n- És un títol que juga amb els matisos de la novel·la. He realitzat un joc literari amb un dels seus protagonistes, el noi de marès. També fa referència al liti, perquè s’emprava per tractar els trastorns bipolars. Me va inspirar també la relació peculiar de les dues germanes protagonistes. D’altra banda, la Lítica de Menorca també és un espai que m’agrada.\n- És la primera vegada que fas una incursió al gènere dramàtic?\n- És la segona. Fa dos anys vaig fer “Irene i la terra adormida” conjuntament amb el músic Francesc Vicens per a la Fundació Mallorca literària, amb estrena al Teatre Principal de Palma, que va tenir una bona acollida. Aquesta vegada, però, és diferent, perquè Lítica és l’adaptació teatral d’una novel·la.\n- Què representa per a tu el fet d’haver guanyat el premi Lletra d’or amb aquesta obra?\n- La veritat és que no m’ho esperava, perquè es tracta d’un premi per a obres ja publicades, a més és un premi amb molta tradició. Guanyar un guardó d’aquestes característiques representa el fet importantíssim que l’obra cobri una vida ulterior, que sense aquest no tendria. És un reconeixement molt important per a mi.\n- Lítica guarda alguna relació amb la teva obra anterior?\n- Hi guarda amb Irene i la terra adormida, perquè hi entra l’espai del bosc, que també empro a Lítica. També es pot relacionar amb el meu darrer poemari “La terra i altres llocs”.\n- També es representarà a Sa Nostra…\n- Les dues dates són importants i els llocs també, estic encantada amb els dos espais. Però em fa especial il·lusió aquesta primera estrena gabellina, perquè na Toti, que s’encarrega de la direcció escènica és de Capdepera, per tant hi guarda una estreta relació.\n- Ara que estrenes obra dramàtica, com la veus dins el panorama teatral illenc actual?\n- La veritat és que és un àmbit que no conec gaire. Si em demanessis per la situació del món editorial o de les llibreries, sí que et sabria contestar millor. Només et puc dir que com a espectadora me sembla que ara per ara hi ha molt de moviment, i això és bo. Però com a qualsevol altra expressió artística, ara amb el moment pandèmic que vivim ha patit molt. Tot i així resisteix els embats d’aquesta nova situació.\n- Hi ha lirisme en aquesta obra?\n- Sí que a nivell de text l’obra intenta suggerir més que no pas explicar-ho tot, es tracta d’una prosa més poètica que l’aproparia al lirisme.\n- Què t’agradaria comunicar al públic gabellí que ha de venir a veure aquesta funció?\n- Espero que el públic de Capdepera pugui gaudir molt de l’espectacle i que segueixi viu dintre de la seva mirada i els seus pensaments. És el que m’agrada a mi quan vaig a veure una obra dramàtica...\nMoltes gràcies, Lucia i molta de sort en aquesta nova aventura teatral!


Pepe jeans Gen L34 Blau comprar i ofertes a Dressinn\nDescripció Pepe jeans Gen L34\nDesgastat en rentat blau mitjà\n84% cotó, 14% polièster, 2% elastà\nPepe jeans Gen L34 és el producte perfecte perquè completis el teu material de moda . A la botiga online dressinn et pots beneficiar de múltiples avantatges. Si fas la compra avui mateix a dressinn, la rebràs en unes hores a casa teva o a on tu vulguis. I si necessites algun accessori més de moda per complementar el teu material, a la botiga de moda trobaràs milers de productes de la marca Pepe jeans per complementar la teva compra de Gen L34.\nCaracterístiques Pepe jeans Gen L34\nSostenibilitat Pepe jeans Gen L34


Ara mateix, sis activistes contra els transgènics encadenats al Centre de Recerca Agrigenòmica de Catalunya - Indymedia Barcelona\nAra mateix, sis activistes contra els transgènics encadenats al Centre de Recerca Agrigenòmica de Catalunya\nper Transgènics Fora\t 14 abr 2009\nBloqueig del Centre de Recerca Agrigenòmica de Catalunya\nESTUDIS CIENTÍFICS ALERTEN QUE ELS TRANSGÈNICS SÓN TÒXICS PER A LA SALUT I EL MEDI AMBIENT\nPer mitjà de l'acció de bloqueig del Centre de Recerca Agrigenòmica, situat al carrer Jordi Girona 18-26 de Barcelona que s'està fent en aquests moments, el col·lectiu Transgènics Fora! pretén assenyalar que cada vegada hi ha més evidències científiques que demostren que els cultius transgènics són tòxics per la salut i pel medi i que aquestes no s’estan tenint en compte per les institucions polítiques i científiques de Catalunya. Al contrari, el director d'aquest centre d'investigació pública, el Dr. Pere Puigdomènech, continua afirmant en xerrades en universitats, en informes tècnics i davant dels mitjans de comunicació que “els aliments transgènics són els més segurs que hi ha al mercat”, i que “no s’ha reportat ni una sola evidència pel que fa als possibles efectes negatius per la salut o el medi”. El col·lectiu Transgènics Fora! manifesta que és absolutament inacceptable que persones que ocupen càrrecs de responsabilitat pública en una matèria tan controvertida com la dels OMG -el Dr. Pere Puigdomènech és membre de la 'Comisión Nacional de Bioseguridad'- aprofitin la seva suposada autoritat com a científics experts en la matèria per mirar de vèncer el rebuig social del que són objecte els transgènics, enganyant a la població, donant cobertura científica a la propaganda indefensable de les multinacionals biotecnològiques, i obviant les evidències científiques sobre els impactes sobre la salut i el medi.\nEn mans de quin tipus d'experts estan la nostra agricultura i la nostra alimentació? Per a qui treballen realment científics com Pere Puigdomènech? Quins interessos representen i defensen? Fins quan continuaran negant les evidències científiques que demostren la toxicitat dels transgènics en la salut i el medi ambient?\nA dia d’avui 10 països europeus (França, Àustria, Hongria, Itàlia, Grècia, Polònia, Dinamarca, Bèlgica, Luxemburg i Romania) han prohibit el cultiu de varietats transgèniques en base als nombrosos estudis científics que mostren la toxicitat dels transgènics per la salut i el medi ambient. El 2008 han sortit a la llum diversos estudis científics que evidencien problemes de salut greus (pèrdua de fertilitat, afectació del sistema immunològic, elevada toxicitat en òrgans vitals com fetge i ronyó, comportament pre-cancerígen d'algunes cèl·lules, entre d’altres) en poblacions de ratolins alimentats amb blat de moro i patates transgèniques, respectivament (veure document adjunt amb les referències d’aquests estudis).\nEn aquest context, l'Estat espanyol és l’únic país europeu que ha permès el cultiu de transgènics des de l’any 1998 sense interrupció. Amb unes 80.000 Ha conreades l’any 2008, és actualment el major productor d'Europa. A la vegada, és el país on hi ha més camps experimentals de varietats transgèniques i és el port europeu que importa més milions de tones de soja transgènica. Catalunya i Aragó, amb unes 25.000 i 32.000 Ha conreades de blat de moro MON 810 l’any 2008 respectivament, són les dues regions europees amb major superfície cultivada de transgènics.\nLa Generalitat de Catalunya és responsable d'haver promogut l’expansió dels transgènics a Catalunya sense cap tipus d’informació ni debat; així mateix, és responsable d'haver incomplert les normatives europees relatives al seguiment, control i prevenció dels seus possibles impactes i d'haver convertit Catalunya en el laboratori transgènic europeu. Des de l’any 2003 s'han detectat prop d'un centenar de casos de contaminació genètica de l'agricultura i la ramaderia ecològica catalanes sense que cap institució o càrrec polític hagin assumit cap tipus de responsabilitat. La contaminació genètica que es produeix any rere any a l'estat ha suposat la pèrdua – com a mínim - de dues varietats tradicionals de blat de moro – una a Catalunya i l'altre a l'Aragó -, la reducció dràstica del cultiu de blat de moro ecològic i la demostració que la pretesa coexistència entre conreus ecològics, convencionals i transgènics és totalment impossible.\nPer mitjà de l'acció de bloqueig del Centre de Recerca Agrigenòmica que ha tingut lloc el 14 d'abril, el col·lectiu Transgènics Fora! denuncia l'engany deliberat i massiu de que està sent objecte la població catalana en relació als transgènics. Transgènics Fora! acusa públicament al Dr. Puigdomènech d’ignorar les dades científiques sobre els riscos i impactes dels cultius transgènics, una actuació molt poc científica i gens a l’altura del seu càrrec públic. En aquest sentit, li exigeix una rectificació pública i que assumeixi les seves responsabilitats.\nAixí mateix,Transgènics Fora! acusa a la Generalitat de Catalunya d'actuar de manera totalment irresponsable i temerària, posant en perill la salut pública i el medi ambient i deixant en total indefensió als productors i consumidors catalans que no volen transgènics ni als seus plats ni als seus camps. Transgènics Fora! exigeix a la Generalitat que rectifiqui la seva política protransgènica i que enlloc d'invertir ingents quantitats de diners en investigacions públiques encaminades a legitimar l'agricultura transgènica inverteixi en la conservació de la biodiversitat agrària, així com en agricultura ecològica i agroecologia, doncs aquests són els pilars de l'agricultura que pot donar resposta a la degradació ecològica, alimentària i ambiental en curs.\nRe: Ara mateix, sis activistes contra els transgènics encadenats al Centre de Recerca Agrigenòmica de Catalunya\nper ....\t 14 abr 2009\nencara hi son?\nFuncionaris transgenics desmol.leculitzeu-vos!\nper mongetatendra\t 14 abr 2009\nÉs un bon principi de la setmana antitransgènica. Esperem veure algun dia incinerats tots els agrobussinessmen usant de llenya l' agrocombustible que fabriquen!\nper link video acció\t 14 abr 2009\nlink video (6min.) acció\nper caléndula\t 15 abr 2009\nMolt bona acció i olé pel video!!


Piròmans i bombers - Diari de Girona\nPiròmans i bombers\njordi martínez 21.02.2019 | 00:32\nPiròmans i bombers Diari de Girona\nLa política, com molts altres àmbits de la societat, acostuma a tenir tendències. Durant una època ens deixen bocabadats aquells líders que considerem animals polítics i que marquen el rumb amb omnipresència i autoritat, després aquests deixen d'estar de moda i la societat es decanta per tecnòcrates més aviat mediocres i grisos, fins que arriben els populistes, aquells que exerceixen d'encantadors de serps i saben estar al costat de la ciutadania sense necessitat d'aportar massa res. I uns s'alternen amb els altres amb total naturalitat i, de vegades, fins i tot, han arribat a conviure en diferents èpoques de la nostra història recent.\nAra, però, veiem com una nova classe política irromp a la nostra actualitat. Es tracta d'uns éssers que no és poden emmarcar en cap de les categories anteriors, que tenen com a principal característica ser uns piròmans en tot allò que toquen o que fan. El seu estil no és altre que buscar el conflicte, crear enfrontament o perseguir la polèmica, perquè només justifiquen la seva existència per la confrontació. Són una espècie sense escrúpols, sense ètica, sense moral i dediquen el seu dia a dia a provocar un incendi permanent. Penso que no cal que hi posem noms, perquè a cadascú li sortirà una llista ben llarga d'aquests desgraciats i també desgraciades que tenen com a únic objectiu portar la tensió a la vida quotidiana de milers de ciutadans.\nAra que s'acosta un veritable tour electoral, estarà bé fer el simple exercici de veure i de definir quina tipologia de polítics tenim al davant. Malauradament, ja sabem el resultat, la classe dominant són els piròmans que han vingut per cremar-ho tot i l'estil que viurem els propers dies i setmanes no serà altre que l'insult, el menyspreu, la mentida, la manca de respecte i la provocació. Hauríem de seguir l'exemple d'Amer i tirar molt lleixiu a les places i carrers de casa nostra per desinfectar el pas de tants piròmans o esperar que la propera tipologia de polítics siguin els bombers.


L’olotina Julia Payola sorprèn i conquista el seu primer títol professional a Mallorca – elgarrotxi.cat\nL’olotina Julia Payola que amb 16 anys ha conquistat el seu primer títol professional en el segon torneig internacional ITF jugat en les pistes de la Vilas Tennis Academy de Palmanova a Mallorca, on aquest diumenge ha superat en la final a la lleidatana Inés Ferrer per 7-5 i 6-4. La competició tornarà el proper mes de maig amb la celebració del torneig de Montsó, a Osca.\nLa jugadora del Grup de Competició de la Real Federació Espanyola de Tennis en el CAR de Sant Cugat ja havia estat semifinalista en el torneig ITF de Castelló del passat any. Aquesta temporada només havia jugat tornejos juvenils, aconseguint les semifinals en el torneig ITF Junior de Almere, a Holanda, i integrant la selecció espanyola sub’16 que va disputar el Campionat d’Europa en Pista Coberta “Winter Cup”. Primer torneig ITF de l’any per a l’olotina.\nA Mallorca, la tennista Olotina va accedir al quadre final des de la fase prèvia, sorprenent en les semifinals a la russa Ekaterina Lopes, guanyadora del torneig jugat la setmana anterior en les mateixes instal·lacions, per 7-5 i 7-6(4). Per la seva banda, Inés Ferrer vencia a la colombiana Yuliana Lizarazo per 6-7(2), 6-4 i 6-1, per aconseguir la sisena final de la seva carrera, primera dels últims dos anys i mitjà.\nLa de Ceuta Olga Parrés va completar la presència espanyola en els quarts de final, i es va anotar el triomf en dobles al costat d’Inés Ferrer, després de vèncer en la final a la parella formada per l’alemanya Kim-Alice Grajdek i l’holandesa Monique Zuur per 6-2 i 7-6(3). rfet.es


Benestar animal – Ajuntament de Nules\nHome Benestar animal\nNou Edifici Ajuntament\nPlaça Major 2, 2n trepitge\nTelèfon: 964670001, ext 126\nZones d'esbarjo caní\nEls gossos tenen unes necessitats de relacionar-se i interactuar, ja que són animals gregaris en el seu comportament social. En cas que no pogueren satisfer les citades necessitats, ens trobaríem davant gossos poc equilibrats, que podrien arribar a patir problemes de comportament, entre ells agressivitat, i això podria ocasionar un problema molt greu i alarma social.\nÉs convenient que els gossos juguen amb altres gossos i persones, realitzant així exercici físic i reduint el seu estrés. Amb el joc els cadells estableixen la seua jerarquia, se socialitzen i aprenen a controlar la mossegada.\nQue és un zona d’esbarjo caní? Una àrea d’esbarjo caní o parc caní és l’espai urbà especialment reservat per a l’esplai caní on, sota la supervisió i control dels seus amos, els gossos puguen gaudir, córrer i jugar solts sense riscos. És, a més, un lloc per a fomentar la convivència ciutadana amb les mascotes i la tinença responsable d’animals domèstics.\nCom s’ha dit és una zona delimitada amb una tanca apropiada, accessos organitzats mitjançant portes dobles o separades, fonts adaptades per a gossos i una zona diferenciada per a gossos de talla xicoteta.\nBeneficis que aporten:\nAugment d’exercici físic per als gossos.\nGossos més sociables: han d’aprendre a conviure amb altres gossos i aprendre a respectar-se i no solament entre ells si no també amb els amos. A l’ésser un espai tancat fa que s’hagen d’acostar entre ells i que també s’acosten a altres amos fent que la mascota es comporte molt millor davant la presència d’animals i humans en altres situacions.\nPortar gossos i amos en conjunt en territori neutral, que pot reduir la por i l’agressivitat en els gossos.\nEvitar que els amos hagen d’anar a llocs apartats perquè puguen córrer lliurement o pitjor encara, que hagen de portar els gossos solts pel parc molestant a qualsevol que no vulga interactuar amb ells.\nLes zones d’esbarjo caní estan regulades en l’Ordenança municipal sobre tinença responsable, circulació i benestar d’animals de *compañia en el seu article 17. A Nules hi ha quatre parcs canins que estan situats en:\nCarrer Pascuala Lauterio\nDavant de l’Insalud\nPlatja: Urbanització Raco del Pou\nNo obstant això, seria aconsellable que, a més els usuaris de les àrees d’esbarjo caní seguiren les recomanacions següents:\nNo soltar al gos res més arribar a l’àrea. Passejar amb ell una estona abans de soltar-lo farà que s’integre en el grup i en l’entorn més fàcilment.\nNo estar tot el temps assegut. Caminar per l’àrea canina facilitarà la interrelació amb els gossos.\nEvitar que el gos es refugie davall del banc en el qual es trobe el seu propietari o es puge damunt d’aquest, perquè l’animal no tinga comportaments agressius per timidesa.\nNo acariciar ni donar llepolies, no tocar als gossos, inclòs el propi, ja que en aquest cas el gos estaria pendent del seu propietari i no es relacionaria amb altres gossos.\nRecollir els excrements\nRespectar i mantindre net la zona del parc caní.\nCens de gossos i ADN caní\nEls propietaris o posseïdors de gossos que es troben habitualment en el terme municipal de Nules, estan obligats a inscriure’ls en el Cens municipal d’animals en el termini d’un mes des de la seua adquisició o en els tres primers mesos de vida. Així mateix podran ser censats en el mateix qualssevol altres animals de companyia a sol·licitud dels seus propietaris o posseïdors.\nEn el cens caní municipal constaren les següents dades:\na) Data d’inscripció.\nb) Número d’inscripció.\nc) Codi d’identificació *RIVIA.\nd) Codi de referència base de dades genètica (patró d’ADN).\ne) Espècie, raça, sexe, grandària i color.\nf) Any de naixement de l’animal.\ng) Domicili habitual de l’animal.\nh) Altres signes identificadors.\ni) Nom, cognoms i DNI del propietari o posseïdor de l’animal.\nj) Domicili i telèfon del propietari o posseïdor de l’animal.\nk) Data de fermesa de les resolucions de caràcter sancionador que resulten imposades al propietari o posseïdor de l’animal per qualsevol de les infraccions previstes en aquesta ordenança, amb esment del número d’expedient.\nEn realitzar la prova de l’ADN l’animal queda inscrit directament en el cens caní municipal. Els vals per a la prova d’ADN caní es recullen a l’Ajuntament de Nules.\nLes clíniques veterinàries on pot realitzar-se la prova de genotipat de manera gratuïta són:\nClínica Veterinària Sant Vicent a Nules\nClínica Mon Veterinari a Nules\nClínica Sant Bernardo a Moncofa\nL’Ajuntament de Nules facilitara als amos o posseïdors dels gossos censats una xapa identificativa numerada.\nTramitació llicencia gossos potencialment perillosos\nL’Ordenança municipal sobre tinença responsable, circulació i benestar d’animals de companyia en el seu article 7 fa referència a la tinença d’animals potencialment perillosos.\nPer a la tramitació de la llicència de gossos potencialment perillosos s’ha de presentar la següent documentació:\nDeclaració jurada de no estar incapacitat per a proporcionar les cures necessàries a l’animal, així com de no haver sigut sancionat per infraccions en matèria de tinença d’animals.\nCertificat d’aptitud psicològica i certificat de capacitat física per a la tinença d’animals d’aquestes característiques, expedit per psicòleg titulat Cartilla sanitària de l’animal\nAcreditació d’haver formalitzat una assegurança de responsabilitat civil amb una cobertura no inferior a 120.000’00 €.Escrit on aquesta l’animal i mesures de seguretat\nSi el sol·licitant està ja en possessió d’un animal, haurà d’aportar fitxa o document d’identificació reglamentària, la cartilla sanitària actualitzada.\nLocalització dels locals o habitatges que hauran d’albergar als animals, amb la indicació de seguretat aportades.\nJustificant pague taxes per tramitació administrativa.\nLes llicències administratives per a la tinença d’animals potencialment perillosos tenen una vigència de 5 anys.\nPresència d'animals en la població\nL’Ordenança municipal sobre tinença responsable, circulació i benestar d’animals de companyia en el seu article 12 fa referència a la presència d’animals en la població. Els propietaris dels gossos en tot moment han de complir:\n1) Els gossos que circulen per les vies i espais lliures públics o privats de concurrència pública, aniran proveïts de corretja o cadena amb collaret i identificació censal.\n2) Els responsables dels animals hauran d’impedir que depositen els seus excrements en les voreres, passejos, jardins, parcs, solars (encara que siguen de titularitat privada) i, en general, en qualsevol lloc destinat al trànsit de vianants.\nEl responsable de l’animal haurà de recollir i retirar els excrements, i, fins i tot, netejar la part de la via pública afectada. A aquest efecte, haurà de depositar els excrements, degudament recollits en una bossa tancada o utensili similar, en les papereres i altres elements de recollida de residus.\nTot propietari que circule juntament amb el seu gos o animal de companyia, estarà obligat a portar en tot moment les corresponents bosses o utensili similar per a recollida dels excrements.\nAmb la finalitat de garantir les condicions d’higiene i salubritat públiques, queda expressament prohibit que els animals orinen sobre mobiliari urbà, com ara bancs, senyals, semàfors, contenidors, papereres, fanals, bústies, elements decoratius, bolardos, caixetins d’enllumenat públic o privat, fonts o sobre qualsevol element que es trobe provisionalment en la via pública. Igualment queda prohibida la micció en cantonades, vehicles, porxades i façanes de les edificacions tant públiques com privades. En el cas que no s’haja pogut evitar aquesta circumstància, la persona responsable de l’animal té l’obligació de netejar la micció.\nPer a tal fi els animals hauran de ser conduïts a les calçades, embornals, en la part inferior de la vorada de la vorera o en els escocells dels arbres.\n3) Queda prohibit per a evitar les miccions, utilitzar en sòcols, vorades, rodapeus de les façanes i mobiliari exterior, productes tòxics com a sofre i/o similars; només estaran permesos els repel·lents degudament registrats i autoritzats per a tal fi. També queda prohibit la col·locació de botelles amb aigua o recipients similars en sòcols, vorades, rodapeus de les façanes i mobiliari exterior. Seran responsables els titulars dels edificis on es depositen aquestes substàncies o la comunitat de propietaris quan no es puga determinar l’autoria; o en el seu cas els ocupants d’aquests.\n4) Per raons de Salut Pública i protecció del medi ambient urbà, es prohibeix el subministrament d’aliments i beguda a animals vagabunds o abandonats, excepte en els casos autoritzats en l’article 18.4 del present.\n5) No podran traslladar-se animals en els mitjans de transport públic en els llocs destinats als passatgers, excepte en el cas concret dels gossos-guia per a persones amb discapacitat visual, i els gossos destinats a funcions de seguretat pública.\n6) Els animals de companyia podran viatjar en els taxis si el conductor del mateix ho permet. La seua admissió estarà condicionada al fet que siguen sostinguts pels seus amos de manera que no ocupen els seients.\n7) El transport d’animals en vehicles particulars s’efectuarà deforma que no puga ser pertorbada l’acció del conductor ni es comprometa la seguretat de trànsit.\n8) Queda prohibida l’entrada i permanència d’animals, encara que vagen acompanyats dels seus amos, en tota classe de locals destinats a la fabricació, venda, magatzematge, transport o manipulació d’aliments, o d’aquells productes relacionats amb la salut humana.\n9) En el cas d’animals potencialment perillosos, a més, la presència i circulació en espais públics, que es reduirà exclusivament als gossos, haurà de ser sempre vigilada i controlada pel titular de la llicència d’aquests, amb el compliment de les normes següent:\nEls animals hauran d’estar en tot moment proveïts de la seua corresponent identificació.\nSerà obligatori la utilització de corretja o cadena no extensible de menys de dos metres de longitud, així com un morrió homologat i adequat per a la seua raça.\nEn cap cas, podran ser conduïts més d’un animal per la mateixa persona ni per menors d’edat.\nS’haurà d’evitar que els animals s’aproximen a les persones a distància inferior a un metre, excepte el consentiment exprés d’aquells, i en tot cas, als menors de díhuit anys si aquests no van acompanyats d’una persona adulta.\nS’evitarà qualsevol incitació als animals per a arremetre contra les persones o altres animals.\nEs prohibeix la presència i circulació d’aquests animals en parcs i jardins públics, així com voltants de centres escolars, guarderies infantils, mercats, centres recreatius o esportius i en general en les zones públiques caracteritzades per un tràfic intens de persones, entre les 7 i 22 hores, exceptuant les zones d’esbarjo canines.\nColònies de gats en el municipi\nEls gats de carrer formen part de la fauna urbana a les ciutats i encara que en general passen desapercebuts, a vegades es fan de notar i generen molèsties quan es produeix superpoblació.\nSón animals que han tornat a un cert grau d’estat silvestre. És important entendre que en el seu moment van ser gats domèstics perduts o abandonats, que s’han habituat a viure al carrer a l’aire lliure, en magatzems, edificis abandonats, etc. Encara així, depenen dels humans per a alimentar-se, bé d’un voluntari cuidador, bé de restes que troben en el fem, per això viuen prop dels humans. Pretendre que fugen privant-los d’aliment no sols és cruel i poc ètic, sinó que a més sol produir l’efecte contrari al desitjat, ja que els gats són extremadament territorials, i la seua naturalesa els impedeix vagar. En lloc d’anar a buscar aliment a una altra part, envairien encara més les cases dins del seu territori en la cerca de manteniment.\nLa Llei 4/1994, de 8 de juliol, de la Generalitat Valenciana, sobre protecció dels animals de companyia estableix en el seu article 17.1 que:\n“Es considerarà animal abandonat o errant , aquell que no porte cap identificació referent al seu origen o sobre el seu propietari ni vaja acompanyat de cap persona. En aquest supòsit, l’Ajuntament haurà de fer-se càrrec de l’animal i retindre’l fins que siga recuperat, cedit, o si generarà un problema de salut o perill públic, finalment sacrificat.”\nLa disminució demogràfica i el control sanitari han de respondre a un mètode útil i que complisca amb criteris desenvolupats. L’eliminació de gats , siga d’un solar, d’un jardí o d’un pati, no comportarà a l’eliminació de la colònia, sinó que la pròpia colònia , disminuïda i descompensada dràsticament, reaccionaria procreant més . En el cas que s’exterminara a tota una colònia, aqueix espai seria ocupat per gats d’una altra colònia, que actuarien com en el cas anterior. Fins i tot si existira alguna manera d’eliminar tots els gats d’una població, que no n’hi ha, prompte acudirien individus d’altres poblacions veïnes i en qualsevol cas, de no ser així, les poblacions de rates, ratolins, paneroles i un altre tipus de plagues es dispararien de manera alarmant (tal com va ocórrer en el segle XIII amb la primera onada de pesta negra, després de l’erradicació d’una gran població de gats ). No és senzill trobar un lloc on reallotjar als animals, tampoc ho és domesticar un gat adult assilvestrat, per tant, exceptuant cadells o casos realment dòcils, l’adopció d’animals com a única mesura no acabaria amb la problemàtica.\nUna línia d’actuació que ha demostrat ser eficaç per a evitar els problemes generats per una superpoblació de gats és l’esterilització quirúrgica. Per això l’objecte del protocol és establir unes línies d’actuació per a controlar les colònies de gats en el Municipi de Nules, mitjançant la captura, esterilització i retorn (MÈTODE C.E.R ).\nEls gats i gates del municipi són un veí més del poble,\namb el mateix dret que un humà a viure en ell.\nQuè és el mètode C.E.R.?\nLes esterilitzacions són un mitjà eficaç i científicament demostrat que permet el control de les colònies de gats a mitjà i llarg termini. Una vegada esterilitzats, els gats passen a ser reconeguts oficialment com a pertanyents al municipi. La seua targeta d’identificació és un tall o senyal en l’orella. A més, gràcies a l’associació de veïns encarregats de controlar les colònies, aquests gats seguiran vigilats, desparasitats, i degudament vacunats, per la qual cosa no suposaran cap perill per a la salut pública de la zona on viuen.\nBeneficis de les esterilitzacions d’animals\nL’esterilització és el mitjà més ètic i científicament provat per al control de colònies felines, però, a més, presenta múltiples beneficis tant per a l’animal com per al veïnat:\nEn femelles: l’esterilització ajuda a previndre les infeccions uterines i els càncers de mama i de matriu (quistos i tumors ovàrics i mamaris, així com les piometrías). Elimina el zel i desapareixen els embarassos psicològics.\nEn mascles: prevé el càncer testicular (quistos, brucel·losis, tumors testiculars,\nprostàtics i anals). Juntament amb eliminar el marcatge constant, les baralles amb altres animals i part de l’agressivitat.\nL’esterilització de tots dos gèneres permet, entre els seus molts beneficis, el que no es reproduïsquen malalties entre ells. Es talla el vincle de malaltia en cas que un individu contraga algun virus. L’esterilització ajuda a evitar-los l’estrés excessiu al qual gats i gates s’enfronten amb cada zel. I per descomptat, elimina el problema de les ventrades no desitjades.\nImplantar aquest mètode requereix una col·laboració ciutadana múltiple. Ajuntament, associacions, protectores, voluntariat i servei de recollida d’animals seguim un mètode de treball que ens permeta solucionar el problema de manera eficaç i beneficiosa per al municipi.\nEn l’article 13, punts 5 i 6 de l’Ordenança municipal sobre tinença responsable, circulació i benestar d’animals de companyia en el municipi de Nules, a data de publicació en el BOP el 13 de desembre de 2019, i mitjançant Decret d’Alcaldia, resol que:\n“5) En cas de gats que es troben en les situacions descrites en els paràgrafs 2 i 3 d’aquest article (situació d’abandó sense identificació), l’Ajuntament promourà colònies de gats com a alternativa al seu sacrifici. Aquestes colònies consistiran en l’agrupació controlada de gats, degudament esterilitzats, en espais públics a càrrec d’organitzacions i entitats cíviques sense ànim de lucre.\n6) L’associació local de defensa o protecció animal podrà sol·licitar el ser sempre informada de la recollida, el trasllat i el destí dels gossos i gats vagabunds, i podrà realitzar propostes sobre aquests aspectes.”\nLa Associació Colònies Gats Nules (organització cívica sense ànim de lucre) és l’encarregada de mediar entre les necessitats de voluntaris, Ajuntament i servei de recollida d’animals, així com de coordinar i mantindre informats als voluntaris sobre els seus deures com a tals.\nÉs possible que algunes vegades veges gàbies parany en el municipi. No les destrosses, el més segur, és que siguen els voluntaris/as “caçant” per a esterilitzar a algun animal de la colònia. Tranqui, sempre tornen. Es porta un registre exhaustiu tant per part de la Associació Colònies Gats Nules com pel servei de recollida d’animals on es comparen els gats i gates caçats i esterilitzats.\nAlimentació controlada i autoritzada:\nSi bé no hi ha llei que prohibisca alimentar a gats de carrer, sí que hi ha lleis sobre salubritat i medi ambient que concerneixen a tot el municipi. És per això que la tasca d’alimentar als gats gates d’aquestes colònies recau en voluntaris prèviament formats en aquestes lleis i normes i autoritzats i identificats per l’Ajuntament . Citant l’ordenança municipal:\n“Els voluntaris i voluntàries alimentadors de les colònies són els encarregats de vetlar per la tasca d’alimentar-los segons norma l’ordenança, així de mantindre neta la zona. Es prohibeixen l’alimentació amb vísceres, restes de menjar humà o qualsevol altre producte que puga produir males olors o l’atracció d’insectes o plagues. En ocasions molt concretes (per a administrar-los tractaments), s’utilitzarà aliment humit (bategues per a gats), a indicació dels responsables de la colònia i sota coordinació d’un veterinari concertat.”\nAlimentar sense aquesta formació prèvia ocasiona sempre més problemes que solucions, per bona intenció que es tinga, l’acció d’alimentar sense control no està ben realitzada. Un exemple senzill i que passa constantment:\nEs creu que als gats i gates cal donar-los llet de vaca, perquè així ens ho han contat en pel·lícules i contes. Els gats i gates són intolerants a la lactosa , i si bé un adult possiblement sol patisca de diarrea, als gatets bebé els causa la mort per indigestió i deshidratació. I igual que passa amb la llet, passa també amb els caps de gamba, amb la ceba, l’all o els dolços.\nÉs molt important fer les coses amb coherència i amb un cert ordre, per això proposem, que si qualsevol persona vol formar part d’aquest projecte tan\nrevolucionari, es pose en contacte amb la Associació Colònies Gats Nules per a assessorar-se sense compromís.\nPer a evitar problemes i perills amb els gatets, les colònies tenen un punt d’alimentació identificat, lloc on els alimentadors/as poden posar el menjar i aigua de forma autoritzada i neta. Amb això s’eviten els constants atropellaments per estar sota un cotxe menjant, o que ingerisquen una cosa perillosa per menjar al costat de contenidors de fem.\nEn aquests punts, és corrent veure refugis construïts pels voluntaris/as. Cal respectar-los. Si passeges amb un gos/a, no deixes que orinen prop dels refugis. Evita molèsties innecessàries. I per descomptat, no maltractes ni enverines el menjar.\nL’ENVERINAMENT d’animals i la col·locació d’ESQUERS AMB VERÍ\nestan tipificats com a delicte greu contra la salut pública, el medi ambient i\nel benestar animal en el codi penal*.\nAmb multes de fins a 1500€ i fins a dos anys de presó.\n*Codi Penal, llei orgànica 1/2015 del 30 de març en els seus articles 336, 337 i 337bis.\nSi vols ser voluntari/a, alimentador/a, casa d’acolliment o padrina/padrí, o adoptant, posa’t en contacte amb nosaltres/as per xarxes socials o per missatge al whatsapp.\nMissatge per whatsapp: 669 208 836 Anna


Válida sin barreras patrocina el CB Mifas Esplais - Notícies sobre accessibilitat\nL'empresa Válida sin barreras, líder nacional en solucions en accessibilitat i amb més de 10 anys d'història, aposta una vegada més per ajudar a entitats socials i es bolca a promocionar l'esport adaptat.\nAixí, el Director Comercial de Válida sin barreras, Albert Vila i el President de MIFAS, Pere Tubert han signat, en les instal·lacions de Válida sin barreras, la renovació del conveni de col·laboració que contempla el patrocini del CB MIFAS Esplais per a la temporada 2012-2013.\nUn any més el Club Bàsquet Mifas Esplais jugarà en la Lliga Nacional i seguirà lluint en les rodes de les seves cadires i en la publicitat de la seva pista, el logotip de Vàlida sense Barreres, una empresa estendard en accessibilitat i mobilitat.\nGràcies a la renovació del patrocini de Vàlida sin barreras, el CB Mifas tindrà una gran ajuda de cara als desplaçaments que l'equip ha de realitzar per tot el país per poder jugar la competició nacional.\nEns espera un gran futur, un futur “SENSE BARRERES”.


La CUP renega de la Comissió Bilateral Estat-Generalitat - El triangle\nLa CUP ha decidit no assistir a la reunió convocada per aquest dilluns pel govern de la Generalitat amb representants dels partits presents al Parlament per preparar la reunió de la Comissió Bilateral Estat-Generalitat prevista per aquest dimecres, 1 d'agost.\nEl diputat de la CUP, Carles Riera, ha dit a Europa Press que la reunió amb l'Estat és "prescindible, inútil, innecessària i enganyosa", i ha afegit que "l'únic diàleg amb l'Estat ha d'estar entorn del dret a l'autodeterminació, de la construcció de la república i de l'alliberament dels presos i de la tornada dels exiliats".\nA la reunió d'aquest dilluns hi ha assistit Laura Vílchez per Cs, Francesc de Dalmases de JxCat, Anna Caula d'ERC, Eva Granados pel PSC, Jèssica Albiach de Comuns i Santi Rodríguez pel PP. El govern hi ha participat amb la presència del conseller d'Acció Exterior i Relacions Institucional, Ernest Maragall, el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, i la portaveu de l'Executiu i consellera de Presidència, Elsa Artadi.\nEls tres membres de l'executiu de Quim Torra a la reunió d'aquest dilluns seran els qui assistiran també a la reunió bilateral de dimecres, però acompanyats del delegat a Madrid, Ferran Mascarell, la secretària general d'Acció Exterior, Mercè Salvat, i el director general de Relacions Institucionals, Aleix Villatoro.\nLa Comissió Bilateral Estat-Generalitat feia set anys que no es reunia. En aquesta pròxima trobada hi ha un ordre del dia previst pactat entre el govern central i el govern català, en el que es contemplen temes vinculats a la cooperació entre administracions, inversions pendents i les lleis catalanes que estan suspeses pel Tribunal Constitucional.\nPer part del govern de la Generalitat es vol que en la reunió es tractin aspectes relacionats amb el que denominen drets i llibertats en referència als polítics presos, i també sobre les vies de participació democràtica dels ciutadans catalans en les decisions sobre el seu futur polític, en referència a referèndums.\nPrevSis llibres i un consell\nFelip VI està disposat a “bastir ponts” per Catalunya


Inici Agricultura / Parcs Presenta't el 24 de novembre a la selecció d'11 desocupats agrícoles per a treballar un mes\nEl certificat d'empresa, la vida laboral o els cupons pagats –si completa la cotització a càrrec seu el propi treballador; en aquest cas, també valdria el rebut o extracte del banc– serà un dels documents que caldrà presentar en l'Espai Social Martínez Coll el 24 de novembre, de 9 a 14 hores, per a sol·licitar l'ocupació. A més, es requerirà el Document d'Alta i Renovació de la Demanda d'Ocupació (DARDE) del SERVEF, el DNI, el número de la Seguretat Social i el número de compte bancari en què l'ingressarien la nòmina en cas de ser seleccionat.\nEls treballs a realitzar corresponen a la séquia lateral del camí Assegador i tenen com a objectiu condicionar amb formigó el tram que, actualment, és de terra; des de l'oest fins a l'encreuament amb el camí Travessera. Amb aquesta nova edició del programa de la Regidoria d'Ocupació es donarà treball temporal a 11 desocupats del camp, de manera que s'ajudarà a aquells que no hagen pogut col·locar-se en la temporada d'arreplega de taronja. S'estima que la producció de cítrics d'enguany ha sigut un 20% inferior a la campanya anterior.\nL'Agència de Col·locació està situada en l'Espai Social Martínez Coll, en el carrer La Costera, 9.


Els EUA són diferents » drets civils\nEtiqueta arxiu 'drets civils'\nEm passo temps mirant notícies a la TV. Ara fa dues setmanes vaig veure per primera vegada el video de la mort de Floyd. Més que indignat, em vaig quedar estabornit. No podia ser veritat. Acabava de veure com un ciutadà negre completament indefens era cruelment torturat per 8 minuts trenta-set segons i assassinat per un policia en uniforme amb participació i indiferència de tres policies més. Els policies es miraven amb indiferència la càmera que els filmava. La víctima, un home de 47 anys, per terra boca avall, emmanillat amb tres policies asseguts a l’esquena, un d’ells amb un genoll al coll de la víctima, que va cridar “I cannot breath” 15 vegades i en el moment de la mort va cridar dues vegades “Mama, Mama”. Al vespre un locutor de notícies de TV va interrompre el butlletí que estava llegint a mig programa i es va dirigir al públic: “Ara fa 8 minuts i 38 segons del començament del programa. Tant de temps van estar agenollats damunt el coll de George Floyd”\nQuè havia fet l’home per merèixer aquest tractament? Un botiguer l’havia acusat d´haver passat un bitllet de 20 $ falsificat. Però ho sabia ell? Es castiga amb presidi i pena de mort això? Havia resistit arrest? Els vídeos no ensenyen res d’això. Era racisme, crueltat i sadisme pur. Molts que vivim a Amèrica ja ho hem vist masses vegades. Els darrers anys molts negres han estat morts pel carrer per delictes insignificants o fins i tot per equivocacions. Hi ha hagut sovint protestes però no canvia res. Poc abandonar Dallas va passar un incident molt difícil d’entendre. Una dona policia vivia llogada a un edifici de pisos. Un dia va tornar cansada a casa. Va veure el número del seu habitatge a la porta i va entrar, però dissortadament s’havia equivocat de pis. Molt sorprès el senyor negre que hi vivia es va aixecar. La dona policia, pensant que era un criminal es va treure la pistola i el va matar sense parlar. L’home no estava armat, no havia fet res i estava a casa seva. Demostra que els policies davant d’un negre fan jutjaments desfavorables, esdevenen perillosos i el tracten malament.\nEl cas de Floyd va tenir lloc a Minneapolis, estat de Minessota, una ciutat de la qual només conec l’aeroport, però ara fa un any vaig anar a passar uns dies a Chicago, una gran ciutat amb arquitectura fantàstica. Volia visitar el lloc on els fets del 1 de maig original havien tingut lloc (si algú s´hi interessa pot llegir el meu apunt del darrer 30 abril). Durant la Prohibició de beure alcohol, la ciutat fou dominada per un mafiós molt perillós anomenat Al Capone. Després de la Prohibició per molts anys ajuntament va prohibir que es rodessin pel·lícules de lladres i bandits a la ciutat però ja fa anys d’això. Avui en dia, no obstant el descens de la criminalitat als EUA, a Chicago el nombre de crims i tirotejos i morts als barris negres ha assolit nous rècords. La cadena NBC té una sèrie setmanal molt exitosa anomenada “Chicago PD” on els negres sempre viuen a llocs miserables i son assassins o negociants de drogues. Pels carrers de Chicago es veuen negres demanant caritat o mal vestits.\nEl meu primer vespre estava assegut a una tauleta d’un petit restaurant menjant un entrepà quan veig que se m’acosta una nena negra d’uns 9 o 10 anys amb una caixa de cartró que contenia llaminadures de xocolata que es podien comprar segons la botiga per 1 o 2 $. Em diu que està venent els xocolates per 4 $, però si en compro dos, només em costarà 6. Miro a l’exterior. Dissimulant, una dona mal vestida, la mare probablement, està mirant. Trio un dels paquets i em trec de la butxaca quatre bitllets de dòlar que li dono. La nena vol comptar-los. Un…dos… i es confon. Torna a començar amb el mateix resultat. Era evident que no sabia comptar fins 4. Li prenc els bitllets i els compto damunt la tauleta: un, dos, tres i quatre. La nena riu satisfeta i s’en va. A l’exterior veig com la mare i la nena es fan una abraçada rient. Ai, com està de malament la cosa. Una nena de 9 que no sap comptar fins quatre.\nDos dies després estic caminant per un barri suburbà de Chicago, enredat per una mala informació de Google. Estic buscant el cementiri amb l’enterrament i el monument dels màrtirs del 1 de maig. Em trobo a un barri pobre, predominantment negre. Quan pregunto alguna cosa rebo respostes indiferents o hostils. Trobo un jove descamisat que em mira malament, noies mal vestides amb colors absurds i mala costura, altres em miren, insistentment. De sobte m’adono que em fan por. I això perquè? M’he tractat per anys a tot arreu amb negres, tinc veins negres, tinc amics negres a la feina, m’oposo fermament al racisme… Perquè he de tenir por aquí?\nAviat trobo la resposta. És pel barri on viuen on no poden maldar ni poden sortir. Per sempre més, com els seus pares, viuran a habitatges petits, amb mala higiene, aniran a escoles o no aprendran res, molts no podran guanyar diners honradament i viuran envoltats per lladres i narcotraficants que han trobat el camí de la prosperitat, demà serà com avui o pitjor. El seu estrat socio-econòmic es una gabia fatal de la que no es poden escapar i per això no han après a ser tan amables i amistosos com la majoria de blancs. Els negres són només l’onze percent de la població, però omplen les presons. Pràcticament tots els negres han estat escorcollats per la policia, i aturats quan van en un bon cotxe. La majoria de condemnats a mort son negres. Quan son jutjats, no poden pagar cap defensor bo. La majoria viuen sense esperança,sense poder sortir del forat socio-econòmic on es troben. Els drets civils i el dret al vot no ho han resolt tot i no tenen ara bons líders com ho va ser Martin Luther King.\nNo està gens clar que les manifestacions arreglin gran cosa. Ja han fallat moltes vegades. Obama va fer discursos magnífics sobre el problema racial però no va ajudar gens. Tant de bo sigui diferent aquest cop.\nTags: Chicago, drets civils, George Floyd, Racisme, Violència Policial\nLa lluita de les dones als EUA\nVoldria començar amb una de les dites més famoses de la molt famosa heroïna feminista Gloria Steinem, que per cert ja ha complert els 80 anys i segueix donant entrevistes: “Les dones tenen una tria: o són feministes o són masoquistes” Si algú s’hi interessa pot trobar fàcilment (llegint anglès) informacions sobre la lluita històrica des de finals del segle XIX fins arribar a l’esmena constitucional de 1920 que establia el dret de les dones a votar i ser elegides. Ara sembla remot, inimaginable, però això va arribar a Europa i naturalment a l’Estat molt més tard que als EUA. Fins i tot a Suïssa les dones només van començar a votar els anys 70. Els historiadors expliquen que el problema sovint va sortir del concepte de matrimoni sorgit de les lleis familiars, que establien la parella com a una unitat sota l’autoritat absoluta marital. Als EUA per molts anys les dones solteres no podien tenir comptes bancaris, ni llogar habitatges, ni tenir targetes de crèdit i patien limitacions considerables amb herències i propietats. I quan buscaven feina, podien topar amb preguntes fatals sobre les obligacions familiars. Algunes d’aquestes limitacions segueixen en força a certs països musulmans, sobretot si són wahhabites. I jo recordo que quan jo era petit, a Catalunya les dones també s’havien de cobrir el cap i havien de dur faldilles que cobrissin els genolls i mànegues fins el colze, i si no, no podien entrar a cap església.\nLes Lleis de Drets Civils\nEl President Johnson va aconseguir fer aprovar pel seu Congrés, tan hostil contra ell com ara contra Obama, les memorables lleis de drets civils per acabar amb la segregació racial, cosa que Kennedy probablement no hauria aconseguit mai. Es tractava principalment de reconèixer els drets de la població negra, cosa rebuda amb hostilitat extrema per certs parlamentaris del Sud. Al final, en un dels títols, hi havia un llistat de les minories que quedaven protegides sota la nova llei: la discriminació per raça, edat, religió, origen nacional, salut etc quedava prohibida. Però no deia res de les dones, i va anar de poc que es quedessin fora. Un senador ximple, representant del Sud ho va evitar. Cegat per la fúria, va insistir que s’afegís al llistat la discriminació per raó de gènere. Perquè? Per mofar-se, perquè tothom que ho llegís entendria com era de ridícul i absurd tot el títol i tot el llistat de gent protegida. S’equivocava.\nEl problema dels fills\nHi havia en els dies que van seguir una dona amb set fills casada amb un alcohòlic poc treballador que no posava el pa a la taula. La dona havia de treballar de cambrera a un restaurant barat i se les passava molt morades. Algú li va dir que una companyia de la indústria de la defensa prop d’on vivia buscava treballadors i que pagaven bé. La dona es va presentar a l’oficina a sol·licitar feina. Li van preguntar si tenia fills petits. Sí, dos o tres encara eren petits. Doncs ho sentien molt, però no podien prendre-la. Va insistir en omplir una sol·licitació, però ni això van acceptar perquè no la voldrien en cap cas. Tornada a casa, la pobre dona molt enrabiada i sense pensar-s’ho gens, va escriure una carta de protesta al President Johnson. I quina sorpresa! La resposta vingué del Departament de Justícia Federal dient-li que tenia tota la raó. Per querellar-se necessitava un advocat personal però el cos legal del Departament quedava a la seva disposició. La raó era precisament la Llei de Drets Civils. La dona va prendre un advocat de drets civils i es va querellar. Va perdre en primera instància i també en apel·lació. Als jutges els semblava que les restriccions eren raonables. Però la llei com estava escrita deia quelcom diferent i com tothom esperava van acabar al Tribunal Suprem Federal que li va donar la raó. Moltes coses van canviar en aquell moment. De sobte, tenir fills ja no podria ser un problema sense solució.\nLa lluita fracassada per l’esmena constitucional dels drets iguals\nFou un episodi una mica trist però que partia d’un principi equivocat que no anava enlloc: la comparació amb els drets dels homes que veia la situació de les dones simplement com un greuge comparatiu. Deien que volien tots els mateixos drets que els homes gaudien. Oi que sona bé? Però era absurd. Per ser veritat, hauria calgut que homes i dones tinguessin les mateixes funcions i responsabilitats, mentre que tothom pot assenyalar diferències entre la funció social i personalitat d’homes i dones. Si eren diferents, podrien ser necessàries i acceptables lleis diferents. De fet, la classe obrera es va alçar gairebé unànimement en contra: les treballadores casades que eren esposes i mares necessitaven protecció que l’esmena semblava excloure. I tothom que en sentia parlar, se sortia amb bromes i xistes pujats de to i exemples grotescs. Al final fou un moviment conservador femení que es va carregar l’intent. El text de l’esmena, que el Senat dels EUA, sota pressió, va acabar aprovant pels 2/3 de majoria necessaris deia “La igualtat de drets sota la llei no serà negada ni retallada degut al gènere” Però per canviar la Constitució, l’esmena hauria hagut de ser ratificada també per 2/3 dels parlaments estatals. No hi van arribar i l’esmena va morir per sempre.\nUn Justícia del Tribunal Suprem Federal canta les quaranta\nEls feministes gairebé sempre perdien al Suprem i sempre utilitzaven l’argument ridícul que volien tenir els mateixos drets que tenen els homes. Al final, un dia, un dels Jutges que acabaven de tombar un cas, els hi va explicar en una opinió separada que va escriure. En llenguatge simplificat, ell va dir que a la Constitució hi havia un principi present en tot el text que ho inspirava tot: el dret sacrosant a la “privacy” (una paraula que vol dir molt més que el català “intimitat”). La privacy envolta completament cadascun dels ciutadans amb drets inalienables que ningú pot tocar. Un nadó arriba al món, obre els ulls i respira. I diu que pren possessió de tots els seus drets atorgats per la Constitució i que ningú li pot negar res dient que és una dona. Aquest punt de vista era molt diferent de repetir que volien el mateix que els homes tenen i els feministes finalment en van prendre notícia. El camí que semblava tancat havia quedat ben obert per guanyar reivindicacions. Els Jutges Suprems, seriosos com són, no van poder estalviar-se burletes quan els feministes van tornar la pròxima vegada. I ja no dieu que les dones són iguals als homes? No hem trobat enlloc la comparació amb els homes. Us ho heu descuidat? I ara ja no ho repetireu mai més? preguntaven ses senyories. No. Seria l’argument de la “privacy” que aviat guanyaria la victòria enorme, gairebé inimaginable del Roe vs Wade en l’assumpte dels avortaments.\nEl Tribunal Suprem no va escriure opinions sobre la natura o implicacions morals de l’avortament, que no eren un problema seu, ni el van recomanar ni de fet el van legalitzar: només va prohibir que els diferent estats el prohibissin. Un cop acceptat el principi intocable de la privacy atorgada per la Constitució a tots els ciutadans i ciutadanes, el cas era clar: una dona queda embarassada i ha de triar una de dues opcions: o continuar l’embaràs o interrompre’l. Una de les dues coses ha de passar. I la dona és l’única que pot decidir. No es pot tolerar que el govern o l’estat decideixin per ella, encara menys quan hi ha perill a la vida o salut de la mare. Des del punt de vista del pensament llibertari, fermament introduït als EUA, el cas és igualment contundent: quan l’avortament és legal ningú pot ser obligat a fer res que no vulgui; quan està prohibit, en canvi, el govern mana a la dona seguir embarassada i tenir un fill. Si hi ha un problema moral, no l’ha de resoldre cap polític.\nTags: Avortaments, drets civils, Igualtat de les dones\nLa nit quan el moviment gay pels drets civils va néixer a Nova York: el 40è aniversari de l’Stonewall Riot\nLa persecució de que van ser objecte els homosexuals pràcticament a tots els Estats del món tot el S. XIX fins ben entrat el S. XX és retroactivament difícil d’entendre. Lleis contra l’anomenada Sodomia castigaven aquest crim amb presó i exposaven els homosexuals a tota mena de vexacions, xantatges i pallisses. Fins poc abans de l’incident de l’Stonewall Inn el 1969 l’FBI mantenia llistes d’homosexuals amb informació sobre els seus costums i llocs de trobada; l’oficina de correus es negava a acceptar revistes homosexuals ni que estiguessin dintre un sobre tancat per ser pornogràfiques. Si heu vist el film sobre en Truman Capote fa un parell d’anys, recordareu l’amic escriptor amb qui en Capote compartia la seva vida. L’home va acabar a la presó per publicar un llibre d’interès gay. I malgrat els bars, els homosexuals tenien un problema molt gran buscant parelles sense embolicar-se encara més la vida.\nSembla que Nova York sigui una ciutat molt progressiva però no tothom identifica la causa gay amb el progressisme polític. La persecució anti-gay que va dur a l’Stonewall Riot la va començar un alcalde que volia “netejar” la ciutat de bars gays en preparació de l’Exposició Universal i va continuar amb una sèrie de lleis municipals sobre la moral pública i sobre tot sobre la venda d’alcohol que estaven dirigides a fer possible la detenció arbitrària de qualsevol gay.\nI ara si us plau, acompanyeu-me al Greenwich Village la nit del 27 al 28 de Juny de 1969, avui celebrada al món com Dia de l’Orgull Gay.\nL’ Stonewall Inn, a 53 Christopher Street\nEntre la primera i la segona guerra mundial als EUA va passar una cosa absurda que va afavorir els interessos gays: la prohibició de consumir begudes alcohòliques. El cas és simple: beure alcohol era il·legal i estava prohibit, però la Màfia havia establert llocs on es podia beure sense perill perquè pagaven a la policia i als jutges; ser gay també era il·legal i estava prohibit. Era completament natural, doncs, que els gays es trobessin als llocs on es bevia alcohol per fruir de la protecció de la Màfia. Va anar molt bé. Amb el temps, la idea dels bars va tenir tant d’èxit que els bars van esdevenir el lloc universal de trobada entre joves de qualsevol inclinació. Però això no era encara el cas l’any 1969.\nL’Stonewall era un bar amb una capacitat de 200-300 persones propietat de tres homes de palla connectats amb la Família dels Genovese, en aquells temps el grup principal de la Màfia novaiorquesa. El local estava dirigit només a clients gays. De fet el “bouncer” de la Màfia a la porta només deixava entrar a gays coneguts, transvestits o altra gent que al bouncer li semblés que fossin dignes de confiança. El propòsit principal era evitar que si li colessin policies de paisà, però aquell vespre se li en van colar quatre, dos homes i dues dues. El bar era molt lucratiu: cobrava preus exorbitants i servia begudes aigualides però a canvi la Màfia pagava cada mes el suborn que exigia la policia per no molestar i tot anava bé. Més o menys.\nA les 1:20 de la matinada…\n…la policia va trencar la pau. Els policies de paisà de dintre van trucar els seus companys avisant que tenien proves de la venda il·legal d’alcohol i que ja podien venir.\nEs van presentar set policies que van anunciar que era un raid i que no es mogués ningú. El pla que tenien era fer com ja havien fet abans sovint: detenir els/les transvestits/es i tots els altres que no tinguessin un document d’identitat (que en aquell temps era fàcil de falsificar) i naturalment els mafiosos, dur-los a la comissaria i presentar-los al jutge l’endemà.\nAl començament no hi va haver cap resistència. L’escena potser era una mica còmica amb corredisses i gent escapant-se per la finestra fent crits i comentaris i els policies empaitant-los i mirant d’evitar que es tornessin a escapar. El problema va començar amb els transvestits perquè la policia volia que acompanyessin a una dona policia al bany per verificar-hi el sexe i hi va haver persones que es negaven, cosa que va resultar en la seva detenció. La policia havia deixat sortir a alguna gent però enlloc de fugir, els que sortien es quedaven a l’exterior i aviat s’hi van anar afegint altres, cada vegada més i més que semblaven hostils, cosa que no havia passat mai. A l’interior hi havia homes molt preocupats: no volien ser exposats a que el seu nom o potser foto fossin publicats. A l’exterior, mentre treien els detinguts una veu va cridar sonorament, potser per primera vegada, Gay power! i els present van començar a cantar el We shall overcome, l’himne dels Drets Civils negres associat amb Martin Luther King.\nLa situació es deteriora\nFins aquell moment tot havia estat molt pacífic però els policies van començar a preocupar-se. Les seves víctimes no obeïen com de costum. L’aldarull de debò es va desfermar quan trien un altre transvestit. Hi havia unes 600 persones congregades a l’exterior i només set policies. L’home va alçar les mans emmanillades i va cridar Perquè us ho mireu sense fer res? El crit sempre colpidor de totes les víctimes!\nEls manifestants van atacar. Van rebentar els pneumàtics dels cotxes de la policia i bolcar una camioneta. Van calar foc a les escombraries i van començar a llançar-les amb rocs a l’interior. Espantats els policies va deixar anar tots els detinguts i es van retirar a l’interior tancant la porta traient-se les pistoles en posició defensiva. Van quedar molt humiliats. De fet estaven fugint. Van trucar la Unitat Tàctica, els elements anti-aldarull entrenats a lluitar contra els manifestants contra la guerra del Vietnam.\nCal tenir en compte que la Christopher Street és molt estreta. La unitat policial es va formar en una plaça veïna i va marxar lentament contra la multitud, esperant que tothom comencés a córrer de por.\nDoncs no va passar. Els locals coneixen molt be tots els carrers i carrerons. De sobte la Unitat Tàctica va veure que tenien manifestants, més de 50 per cada policia al davant i al darrere i de fet estaven atrapats. Van començar a repartir llenya en totes direccions.\nPerò el col·lectiu gay se les sabia totes. Qui seria capaç de lluitar contra el ridícul i la vergonya (o la seva falta), quan s’està esperant la violència? De sobte els transvestits i algunes lesbianes havien format una línia de coristes davant la policia i alçant les cames com fan es coristes al teatre van començar a cantar Som les noies de l’Stonewall, seguit d’algunes obscenitats que no vull repetir. Es veu que la cançó còmica la coneixen bé.\nDesconcertats, els policies es van aturar. Aleshores algú van preguntar en veu alta: Com és que veniu avui? Que la Màfia no us ha pagat aquest mes? Tot seguit algú els va llançar monedes pel cap. Tothom va seguir l’exemple. Els policies ja no van saber què fer i es van retirar sota una pluja de pennys, níckels i dimes, molt humiliats i avergonyits. Ningú havia estat ferit. Quan es perd una batalla, s’ha perdut una batalla.\nLa notícia de la batalla, guanyada sens dubte pels homosexuals amb una barreja de violència moderada i burla es va escampar pel Village com corrent elèctric. Tots els diaris en van parlar (no sempre de forma elogiosa). L’endemà una segona manifestació amb encara més gent es va formar al Village i una altra dies després. Després va seguir l’acció política: la formació de grups de pressió, la fundació de diaris gays, el Moviment d’Alliberament Gay. No s’ha acabat mai en 40 anys.\nUn any després, el 28 de Juny de 1970 el col·lectiu va fer un pas gegant. En celebració del primer dia de l’orgull gay establert per commemorar l’aldarull, el grup va demanar i obtenir el permís per manifestar-se al centre de Manhattan. El permís va arribar dues hores abans de la marxa però estaven llestos amb pancartes i volants i van sortir al carrer marxant des del Village fins a Central Park, més de 50 blocs. No va passar res però van ser rebuts per la ciutat amb un silenci tan profund que perforava les orelles. La gent se´ls miraven astorats, incrèduls, gairebé amb por.\nEl moviment gay no va ser fundat aquell vespre famós. De fet els primers activistes van aparèixer després de la II Guerra Mundial amb un grup d’activistes membres del Partit Comunista Americà.\nOn estan avui en dia? Una cosa curiosa, com comentava fa un parell de dies el NY Times en l’ocasió de 40è aniversari, és que el moviment no ha tingut mai líders notables. Potser algú ha vist recentment la pel·lícula Milk, però en Milk era un caràcter curiós de la política municipal de San Francisco i no era cap figura nacional. El Times ens explicava perquè: és que l´única diferència entre un homosexual i els altres rau en la seva activitat sexual i d’això gairebé ningú vol parlar-ne fora del cercle familiar. Potser per aquesta raó, afegiria jo, alguna de les victòries notables que sens dubte els homosexuals han aconseguit recentment no han estat a estats progressistes sinó conservadors i rurals, on el col·lectiu gay ha usat l’argument Deixa´m tranquil a mí i jo et deixaré tranquil a tu. I a casa fem tots dos com volem. Un argument que a aquesta nació d’immigrants sempre ha tingut èxit.\nAvui en commemoració de la festivitat el President Obama rep a la Casa Blanca un grup d’activistes gays, que volen queixar-se. L’Obama els va prometre moltes coses durant la campanya electoral i ara no compleix res. Per exemple els empleats federals no reben prestacions socials per les parelles homosexuals ni que estiguin casats, i a molts estats encara no es reconeix cap dret de successió ni de representació. El problema amb les prestacions, el President el podria resoldre amb una firma, si no es preocupés tant per aliats que necessita per coses més urgents. Prioritats\nPerò probablement als gays no els sembla que hi hagi coses més urgents. Diuen que tot és relatiu en aquest món. Les prioriats les estableix qui vol i com vol.\nSi algú vol visitar el lloc\nL’edifici existeix i a l’entrada hi ha una placa del departament Federal de l’Interior declarant-lo Monument Històric Nacional, que es el premi que es rep després de molts anys. A la tomba de les víctimes del 1 de Maig original a Chicago també n´hi ha un.\nPel que fa a l’Stonewall Inn original, estava molt molt malament. Diuen que no tenia ni aigua corrent i tot això era massa fins i tot per a la Màfia. El van tancar i el bar ja no existeix, però com queda dit més amunt, l’edifici sí que encar és l’original i és un dels llocs famosos del Greenwich Village\nTags: drets civils, gays, General, Nova York, Stonewall Inn


Entre blanc i negre – Reflexions d'una periodista del segle XXI\nPhoto by cottonbro on Pexels.com La meva darrera columna a Premsa Comarcal, que es va publicar el passat 4 de maig, tractava sobre un escàndol majúscul, una vergonya d'aquelles que fan història i de la qual a l'Estat espanyol se n'ha parlat molt menys del que hauria. Aquí, a Catalunya, ha fet córrer força més... Continue Reading →\nMeritxell Serret: “Poc bé faria al poble i al sector beneficiant més els uns que els altres”\nPortada de la revista EL XOP de setembre de 2016 El setembre de 2016, just un any abans dels fets de l'1 d'Octubre que van motivar que es passés tres anys exiliada a Bèlgica, entrevistava Meritxell Serret per a la revista EL XOP. Aleshores era consellera d'Agricultura, la primera dona que ocupava el càrrec. D'aquest... Continue Reading →\n29 Març 2022\t 0\nUna petita meravella a Verdú\nRamon Boleda flanquejat per Josep Castellà i una servidora en la inauguració del Museu d'Arqueologia de Verdú. FOTO: Josep M. Martí Carnicer Si en el darrer post compartia l'article que vaig dedicar-li al gran Ramon Boleda de Verdú quan va morir, avui aprofito per recuperar-ne un altre que havia escrit un any abans. Aquest sí... Continue Reading →\n21 Març 2022\t 0\nAdéu al prohom de Verdú\nRamon Boleda agafat del meu braç en entrar al Teatre Ateneu de Tàrrega en la gala de lliurament dels Premis Culturàlia de l'any 2019, quan el setmanari rebé el premi a la trajectòria. FOTO: JAUME SOLÉ Ara que Verdú acaba de donar el tret de sortida a la commemoració del centenari del naixement del seu... Continue Reading →\n14 Març 2022\t 0\nEl Col·lectiu Flora ha calculat el cost de la violència masclista. Font: Col·lectiu Flora Durant els darrers vuit anys, cada 25 de novembre, Dia Internacional per a l’Eliminació de la Violència envers les Dones, he dedicat el meu article setmanal a la revista Nova Tàrrega a reivindicar la fi de la violència contra nosaltres, les... Continue Reading →\nPhoto by RODNAE Productions on Pexels.com Les cases on viuen maltractadors es converteixen en presons per a les seves víctimes i el confinament total els va fer la feina més fàcil que mai. Ho vam posar de manifest en 25N passat. En vaig escriure aquest article per a Nova Tàrrega que us proposo recuperar. L'article... Continue Reading →