Seminari de Política, manipulació i poder a l'antiguitat - Universitat Oberta de Catalunya (UOC) UOC UOC R&I UOC X UOC Corporate UOC Alumni UOC Media News Agenda Contacte CA CA Català Español English Français Paraules a cercar Cercar a estudia a la UOC Cercar a tot el portal Universitat Oberta de Catalunya Universitat Oberta de Catalunya Estudia a la UOC Estudia a la UOC Coneixement obert Coneixement obert Estudia a la UOC Tots els estudis Graus Màsters universitaris Màsters, postgraus i especialitzacions Seminaris i cursos Assignatures per a cursar lliurement Cursos d'idiomes Programes de doctorat UOC Llatinoamèrica Recerca i Innovació Recerca i Innovació Coneixement obert Coneixement obert Recerca i Innovació UOC R&I Internet Interdisciplinary Institute (IN3) eLearn Center Escola de Doctorat Coneixement obert Coneixement obert Coneixement obert Coneixement obert Coneixement obert Revistes acadèmiques Espais de coneixement en xarxa Blogs Materials oberts Per àmbit temàtic La UOC a l'iTunes Repositori institucional [O2 - L'Oberta en obert] OpenCourseWare [materials docents oberts] Servei Lingüístic Sobre la UOC Sobre la UOC Coneixement obert Coneixement obert Sobre la UOC Coneix la UOC Model educatiu Organització i govern Estudis, escoles i centres de recerca Càtedres Biblioteca virtual Qualitat Responsabilitat social Filantropia Portal de transparència Presència internacional News Serveis Contacte i seus Uneix-te al nostre equip Campus Campus News Agenda Contacte UOC UOC R&I UOC X UOC Corporate UOC Alumni UOC Media English / Español / Català / Français Usuari Clau Accedir\nParaules a cercar Cercar a estudia a la UOC Cercar a tot el portal Accès obert Vols més informació? Seminaris i cursos Seminaris i cursos Política, manipulació i poder en l'antiguitat Seminari curs Presentació Presentació Presentació Objectius Competències Metodologia Continguts Professorat Matrícula i preu Política, manipulació i poder són trets que formen part de la realitat quotidiana actual àmpliament recollida pels mitjans de comunicació. No obstant això, en l'antiguitat aquests trets també eren evidents com a part consubstancial de la societat i del caràcter humà. Crèdits: 1 ECTS Durada: 25 hores Inici: 28 juny 2017 Títol: Política, manipulació i poder en l'antiguitat Idioma: català, castellà Idioma Tanca Estudiants d'aquestes dues llengües comparteixen aula, i la docència es fa tant en català com en castellà. El contingut de l'aula i les intervencions de l'equip docent estan disponibles en totes dues llengües. Així mateix, en les comunicacions amb l'equip docent, els estudiants poden utilitzar la llengua que s'estimin més. Els recursos d'aprenentatge estan disponibles també en català i castellà. El repàs d'algunes de les civilitzacions més significatives ens permetrà destacar com s'interrelacionaven els termes esmentats i quin exemple o exemples se'n poden destacar. En aquest cas, repassarem les cultures grega, romana i maia. Objectius Dur a terme un acostament al fet polític i a les manifestacions al llarg de diferents moments històrics. Establir els trets específics dels models polítics de l'antiguitat. Analitzar el valor simbòlic del poder, la justificació de l'ascens i les dinasties. La materialització del poder: arquitectura, bens materials. Competències Algunes consideracions entorn als termes societat, civilització i religió. Fonts d'estudi del poder en les societats antigues. Formes organitzatives del poder. Espais de materialització del poder. Metodologia La metodologia a dur a terme consistiria en la complementarietat entre alguns articles de referència, l'enviament de presentacions, els debats (fòrums) entorn els temes de referència o cites de rellevància, i un breu dossier amb els elements més rellevants relacionats amb el tema. Continguts El fet polític i la seva materialització en les diferents cultures de l'antiguitat: trets generals. Jerarquització social i poder. Accés al poder i formes d'ascens en les diferents civilitzacions. Evidències de poder en les societats sense escriptura: el recurs de l'arqueologia i la seva interpretació antropològica. Procés de matrícula Omple el formulari de matrícula. El pagament es realitza en línia mitjançant TPV (pagament amb targeta de dèbit o crèdit per mitjà d'internet). La UOC es reserva el dret d'anul·lar els cursos que no superin un mínim d'inscripcions. Els estudiants afectats podran optar per un canvi de curs o sol·licitar la devolució de la matrícula. Un cop hagin començat els cursos, no s'acceptaran anul·lacions de matrícula. Informació sobre el desistiment de matrícula » Descomptes Si us podeu acollir a algun d'aquests descomptes ho heu d'indicar en el moment de fer la matrícula. En els programes oberts, si us matriculeu de més d'un seminari, us beneficiareu d'un descompte del 5 % sobre el preu del segon curs i dels successius. Comunitat UOC: 7 % de descompte Si heu fet a la UOC estudis d'ateneu, del Centre d'Idiomes Moderns, Seminaris de Tardor, d'hivern o d'estiu, cursos de formació a mida (UOC Corporate), o una especialització. Si esteu estudiant un grau o màster universitari però encara no us heu titulat també se us aplicarà el descompte de comunitat. Si us podeu acollir a algun d'aquests descomptes ho heu d'indicar en el moment de fer la matrícula. UOC Alumni: 10 % de descompte Pots obtenir aquest descompte si has obtingut un títol oficial (de grau, llicenciatura, diplomatura, enginyeria o màster universitari) o un màster o postgrau propi a la UOC. UOC Alumni Premium: 15 % de descompte Pots obtenir aquest descompte tots els membres d'Alumni Premium. Preu Concepte Preu Preu del curs 173,00 € Matrícula oberta Matricula't Inici de docència: juny 2017 Informació de preu i matrícula Tanca Elige el idioma de docencia en quequerrás realizar tus estudios Castellà Català Vols més informació? Vols més informació? Femení


L’accés amb França ja està obert i torna la normalitat a Arinsal i Arcalís | BonDia Diari digital d'Andorra.\nOrdino Arcalís va reobrir ahir amb total normalitat i a la carretera d’accés ja no calen equipaments especials.\nDt., 05/02/2019 - 03:40\nL’accés amb França ja està obert i torna la normalitat a Arinsal i Arcalís\nMobilitat va anunciar cap a dos quarts de dotze del matí d’ahir que l’accés a França quedava reobert al trànsit, amb la necessitat, això sí, de circular amb equipaments especials. Així, l’RN-22 va reobrir després d’un cap de setmana que va resultar força complicat a causa del tancament d’aquest accés, la qual cosa va fer que els 10.000 cotxes que haurien hagut de sortir per la frontera nord s’afegissin a tots els qui tornaven als seus llocs d’origen per la frontera hispanoandorrana. A més, per raons de seguretat, el túnel de la Tàpia es va tancar, de manera que ben bé fins a les onze de la nit de diumenge passat no es va normalitzar la situació a la xarxa viària del país. Ahir al vespre només continuaven tallades dues carreteres, la de Vila-Beixalís a Encamp, i la de Ransol a Canillo, i calien equipaments especials obligatoris per passar el port d’Envalira.\nPel que fa a les estacions, Arinsal va poder obrir ahir al matí els sectors inferiors de la pista. Segons van informar des del camp de neu, a les onze del matí van poder obrir també Fonts i durant tot el matí van estar treballant, fent tirs per provocar petites allaus i així poder obrir les altres pistes, de manera que en breu es pogués tenir accessible el sector superior. Per la seva banda, Ordino Arcalís també va reobrir ahir al matí “amb normalitat”, una normalitat també assolida a la carretera d’accés, on ja no calien equipaments especials.\nDes de Grandvalira, van anunciar que els gruixos de neu nova acumulada superen els dos metres i mig en les nevades registrades entre el 8 de gener i el 3 de febrer, la qual cosa els permetrà “arribar al 100% d’obertura dels seus 210 quilòmetres esquiables i tots els serveis operatius els pròxims dies”, va informar l’estació. En aquest sentit, van destacar que l’episodi de precipitacions en forma de neu més destacable va tenir lloc el 24 de gener passat amb la caiguda de 65 centímetres de neu nova.\nLes nevades de la nit passada i d’aquest matí podrien desencadenar allaus de neu recent en els pendents suficientment carregats i inclinats, que amb les acumulacions existents podrien arribar a ser de mida mitjana. Segons el Butlletí del perill d’allaus, el risc continua al nivell sobre 5. Com que avui i demà es preveuen clarianes al sud d’Andorra, aquest fet afavorirà la possibilitat que es produeixin allaus. Precisament, diumenge passat es va desencadenar una allau a l’estany de l’Estanyó, a la zona d’Arcalís, que va arrossegar tres persones que van resultar ferides lleument, amb contusions diverses. Van haver de ser traslladades a l’hospital Nostra Senyora de Meritxell, una d’elles amb helicòpter.\nPrecisament, el cos de bombers va recordar ahir que si es pensa sortir a la muntanya, cal anar amb compte i consultar les previsions meteorològiques perquè les condicions de la neu poden canviar sobtadament d’un dia a l’altre. També convé recordar el número del telèfon d’emergències, el 112.


La unió dels dos tramvies pel centre de la Diagonal agafa força | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLa unió dels dos tramvies pel centre de la Diagonal agafa força\nL'Autoritat de Transports Metropolitans assegura que les obres no començaran fins al 2019\nBarcelona 27 JUN 2017 - 17:13\tCEST\nEl Comitè Executiu de l'Autoritat de Transports Metropolitans (ATM) ha aprovat aquest dimarts l'estudi informatiu per connectar el Trambaix i el Trambesòs. Aquest estudi, encarregat a una unió temporal d'empreses, presenta “sense posicionar-se” quatre alternatives possibles al traçat que ha d'unir les dues línies de tramvia i, encara que no ho diu explícitament, aposta perquè la connexió s'efectuï per la Diagonal i per la superfície. Això implicarà eliminar els cotxes del tram central de la via i deixar només dos carrils per cada sentit als laterals. L'ATM assegura que el projecte de construcció no es presentarà fins a l'estiu del 2018, per la qual cosa les obres no s'iniciaran fins al 2019.\nEl director general d'ATM, Pere Torres, ha estat aquest matí molt escrupolós remarcant quins són els passos a seguir fins que la interconnexió sigui una realitat. Torres s'ha remuntat al Pla director d'infraestructures (2011-2020), que ja preveia la futura “articulació dels dos tramvies”. De fet, la unió dels tramvies és una de les promeses electorals de Barcelona en Comú. La Generalitat va delegar l'any passat a l'ATM –consorci format per la Generalitat de Catalunya (51%), l'Ajuntament de Barcelona, l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) i l'Associació de Municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà (AMTU)– les funcions de supervisió de la futura unió de tramvies.\nFa un any l'ATM i l'Ajuntament de Barcelona van signar un conveni que fixava que l'ATM s'encarregaria dels aspectes ferroviaris de l'obra i el Consistori, dels urbanístics. Va ser llavors quan es va convocar un concurs que es va adjudicar el novembre del 2016 perquè les empreses fessin un estudi informatiu sobre les alternatives possibles a aquesta unió de tramvies. Hi ha cinc alternatives: tres plantegen la connexió per la Diagonal (dues mitjançant tramvia i una tercera mitjançant autobusos elèctrics), una altra és la d'unir les vies per Provença i Urgell, i l'última opció és deixar-ho tal com està ara.\nL'ATM obre ara un període d'al·legacions i consulta pública que durarà dos mesos. En aquest termini la Generalitat també haurà d'avaluar l'impacte ambiental que poden suposar les diverses opcions i l'Ajuntament haurà d'apostar per una de les alternatives. Si es compleixen tots els requisits, el consell d'administració de l'ATM prendrà al novembre la decisió guanyadora i l'estiu del 2018 es redactarà el projecte constructiu que marcarà els terminis i costos de l'obra, que no començaran fins al 2019.\nLluís Alegre, director tècnic de l'ATM, ha anat explicant amb més detall cada una de les alternatives. La primera és la que aposta perquè la interconnexió sigui en superfície i per la Diagonal. El projecte proporcionaria sis parades noves i faria circular els tramvies per la zona central, en una plataforma de 7,30 metres d'amplada situada a la banda mar, deixant la banda muntanya per a un gran carril bici. Aquesta opció tindria un cost de 158 milions d'euros i permetria que els tramvies circulessin a 15 quilòmetres per hora. Els tècnics asseguren que 227.394 persones farien servir el tramvia cada dia.\nLa segona alternativa pretén fer un túnel des de la plaça Francesc Macià fins al carrer Bruc. El tramvia també tindria sis parades, algunes de subterrànies. Aquesta opció no modificaria el nombre de carrils de cotxes a bona part de la Diagonal, tot i que el cost seria de 331 milions d'euros. Els tramvies arribarien a velocitats de 21 quilòmetres per hora i la demanda seria de 241.831 passatgers.\nLa tercera opció és derivar el tramvia per Urgell i Provença abans de tornar a la Diagonal. Fins i tot al carrer Provença es proposa que en alguns trams només pugui circular el tramvia, sense carrils per a vehicles. Aquesta opció tindria un cost de 169 milions d'euros, la velocitat dels tramvies seria de 14 quilòmetres per hora i la demanda seria de 193.619 passatgers.\nLa quarta opció aposta per l'autobús elèctric, que en ocasions comparteix carril amb el cotxe. El projecte té 24 parades, l'autobús circula a 13 quilòmetres hora, l'utilitzarien 53.059 passatgers i costaria 47 milions d'euros.\nL'opció de deixar-ho tal com està actualment no tindria cap cost afegit. Ara els tramvies circulen a 11 quilòmetres per hora i els utilitzen 36.768 passatgers.


13/11/2014 | 07:00\nS’afirma molt fàcilment que Podemos agrupa el vot de la ira ciutadana. S’assenyala així que hi ha un problema però també es nega així que aquesta Podemos sigui part de la solució. Seria així un partit de la protesta, però no de la proposta. Tanmateix hi ha esperança en els rostres de la gent que s’aplega al seu voltant. És una esperança que es transfigura en por en els pàlpits de les classes dirigents. La por, encara que només sigui per un instant, canvia de bàndol.\nEl procés de naixament de Podemos pren una forma determinada i diferencial en el cas català. Aquí l’antic sistema de partits també s’enfonsa, però algun dels vells partits ha volgut trobar una taula salvadora en el procés nacional. Aquí, en aquesta taula compartida, molts han posat el seu horitzó d’esperança. Però la taula, sent forta, també és dèbil, i d’aquí que, més enllà de la por, ha aparegut una certa ansietat per la possible irrupció de Podemos a l’escenari català.\nL’ansietat es concreta en imatges més o menys afortunades. La versió més dura afirmaria que Podem no seria sinó una versió 2.0. del lerrouxisme. Una amenaça cap a la construcció nacional de Catalunya en una reedició del “antes roja que rota” adaptada al segle XXI. Però si la seva posició és inconfusiblement favorable a l’autodeterminació de Catalunya, fins i tot a la desobediència institucional si aquesta és prohibida, si per primer cop existeix la possibilitat de tenir un aliat fort a l’Estat per aconseguir el seu exercici efectiu, on rau el problema? Les claus del problema són, doncs, unes altres.\nPodemos en els miratges catalans\nDe dos anys ençà gran part del sistema polític català ha agafat un caire nacional clarament ja postindependentista. L’esfondrament de l’espai socialista ha ajudat a la construcció d’aquesta imatge. És part de la gran força que ha agafat el procés sobiranista, però és una força que es mou també al mig d’una gran debilitat si se la confronta amb una realitat absent fins ara. Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), que està ja acariciant la possibilitat de tornar a guanyar unes eleccions catalanes després de més de setanta anys, no és malgrat els fitxatges fets de l’espai socialista, la nova esquerra nacional. Amb un 23% dels vots que li auguren les enquestes quedaria lluny d’aquesta possibilitat. De la mateixa manera, la Candidatura d’Unitat Popular (CUP), que ha aconseguit durant l’últim mes emergir en l’espai central del sistema polític, fet que la situa en la línia de sortida per aplegar l’esquerra rupturista independentista, no és tampoc en aquest camí l’hereu del PSUC. I, finalment, ICV-EUiA es troba travessada de múltiples contradiccions en un escenari que no és el seu i que l’erosiona de valent.\nAquesta és la fotografia de l’esquerra catalana dins de l’esquema postindependentista en una independència encara no realitzada. Malgrat tots els anhels, el marc és més ampli. En la crisi de representativitat actual –el crit de ningú no ens representa no era només un lema– pot semblar qui no està dins el Parlament o en els mitjans de comunicació catalans no existeix. La irrupció de Podemos és el que pot evidenciar més clarament que el que s’ha pres com una realitat no era sinó un miratge. Més quan en la seva emergència no ho fa com a partit contrari al dret a autodeterminació i per tant no és reduïble a un nou fenomen com el de Ciutadans; més quan ho fa com a partit amb un programa d’esmena a la totalitat i no és per tant tampoc reduïble a un PSC 2.0. Però el problema per una certa autorrepresentació política del país va més enllà d’això.\nSobiranisme i 15-M\nAquesta autorrepresentació se situa clarament en l’onada del sobiranisme. Podemos no parteix d’aquí, de fet no deu res a aquesta onada sobiranista, sinó en tot cas a la del 15M. Són, és cert, dos moviments que responen a un mateix moment històric, i per tant comparteixen alguns camps –no és menor en aquest sentit el del problema de la democràcia– i tenen algunes bases socials coincidents. Algunes, però no totes. Si el moviment sobiranista té un regust mesocràtic i, en la seva vessant popular, menestral, pacífic i cívic, el 15M destil·lava més aromes de motí plebeu. La conjunció de les bases socials de les dues onades, des del discurs sobiranista dominant, s’ha basat en establir quin és l’horitzó possible de canvi: el canvi és possible a Catalunya, i per tant cal bascular cap a l’independentisme, i impossible a Espanya, per tant cal oblidar-se d’ella. Però aquesta realitat aparentment és cada cop menys certa, quan Podem pot guanyar unes eleccions espanyoles i més difícilment –i encara més difícilment sense la concurrència del propi Podem a Catalunya– les forces rupturistes ho podran fer a Catalunya. El problema rau en què gran part de l’independentisme s’ha basat en el “tenim pressa” i en el camí s’ha deixat massa coses al tinter. En aquest sentit, a Catalunya s’ha transitat, es volgués o no, cap a la unitat nacional per sobre de qualsevol altra contradicció, però aquesta unitat que pot tenir la seva lògica s’ha fet sense un pacte social de mínims: seguir mantenint a Boi Ruiz com a representant de la patronal privada de sanitat a la Conselleria de Sanitat és l’exemple més sagnant de l’absència d’un acord mínimament decorós. Però fins i tot més enllà d’això el discurs central de l’independentisme ha passat molt més per la “utilitat” d’un Estat propi per canviar el finançament, la situació social o senzillament tot, segons els gustos, que per la pròpia construcció del que significa ser català. Si el problema era d’utilitat, la discussió llavors també es planteja en termes d’utilitat i d’aquí la sobrereacció davant de fenòmens com el de Podemos.\nPodem de Catalunya\nEl problema real plantejat, no creat, per Podem no és de lerrouxisme versus catalanisme, sinó de com construir el país a partir d’una fotografia més real dels seus sectors populars. Negar a Podem és negar aquesta possibilitat. De fet, la importància d’aquesta batalla ha estat clarament percebuda per sectors que han entrat dintre d’aquesta nova organització per fer-la girar contra el dret a l’autodeterminació. Això els situaria fora de qualsevol opció de majories en un país on el 80% dels seus pobladors hi estan a favor. Però estar a favor del dret a l’autodeterminació no és exactament el mateix que interioritzar-ho com la principal batalla a lliurar, més quan part de la casta catalana es presentada com a llibertadora nacional sent alhora la que delma el país.\nPodem de Catalunya és tan català com qualsevol altra força política, altra cosa és que la seva prioritat sigui canviar només Catalunya. I d’aquí el temor que es substitueixi a Catalunya per Espanya com a horitzó de canvi en una força que pugui arrelar fortament en termes populars. Tanmateix, Podem com a projecte nascut inicialment a nivell d’estat també s’ha de catalanitzar, si vol aconseguir no només la victòria a Espanya, sinó també a Catalunya, sense la qual tampoc l’assolirà a Espanya. Per fer-ho ha de saber aparèixer no només com la possibilitat que Catalunya es pugui autodeterminar, ja que en aquest sentit esdevé tan sols una veu democràtica des de Madrid es pronuncií aquesta veu en castellà o en català, sinó tenir un projecte propi de i per Catalunya.\nEl sistema polític català es consolidà als anys 30 del segle XX com un sistema propi i diferenciat basat en un teixit social i cultural particular. Una prefiguració que portà als partits sense un perfil català a la seva marginalització. Hi ha una alternativa a aquesta realitat: entrar en els escenaris anteriors als anys 30, on hi havia dues ecologies polítiques, una que actuava en clau només espanyola i l’altra que ho feia aparentment en clau només catalana. Aparentment ja que tant la Lliga abans com CiU ara utilitzaven aquest imperatiu cap a altres per poder establir-se com a interlocutors únics front l’Estat. Un escenari que en termes polítics feia impossible la consolidació d’una alternativa d’esquerres rupturista fos quin fos l’espai de referència, ja que les seves bases populars actuaven en espais diferenciats.\nL’evolució de Podem en un sentit o un altre serà la clau de les dinàmiques polítiques catalanes i espanyoles en el futur. De moment el crit sobiranista, tant propi, de Catalunya endins, que a la llarga pot fer impossible també les seves pròpies aspiracions, fa difícil qualsevol connexió. Però també en aquest camp, sobretot en aquella part que no vol jugar en un taulell amb les cartes ja marcades per aquells que volen sobreviure al canvi, es poden obrir portes i intentar establir interrelacions. En tot cas, sigui com sigui, la irrupció de Podem a Catalunya ha vingut també per transformar aquesta terra expoliada, com arreu, pel neoliberalisme. Caldrà saber-la veure com a part de la solució, un aliat necessari, i no com a part del problema.\nXavier Domènech és professor d’Història a la Universitat Autònoma de Barcelona i ha publicat el llibre ‘Hegemonías. Crisis, movimientos de resistencia y procesos políticos 2010-2013′ (Akal)


Violència de génere – Ràdio Pego\nLa lluita contra la violència es cosa de tots i totes, per això la regidoria de la dona en col·laboració amb les associacions dones Cabal i mestreses de casa ha organitzat per al divendres 25 de novembre una sèrie d’activitats que tenen com objectiu el conscienciar a tota ciutadania sobre la lacra que afecta milers de dones arreu de tot l’estat, també al poble de Pego. I és que com cada 25 de novembre, se celebra a tot el món el dia internacional contra la violència que s’exerceix contra les dones. Una violència que cada any es cobra centenars de vícitmes necessita de la de tota la ciutadania per fer-la fora de la nostra societat.\nLe mestreses de casa i el grup de dones Cabal s’han unit per treballar junt amb la regidoria de la dona, que encapçala la socialista Ana Aparisi, a favor de les víctimes de la violència de gènere i per què este comportament criminal siga erradicat d’una vegada per totes de la vida familiar i comunitària.\nDemà dimarts i a partir de la 1 del migdia, en el programa d’esta casa, a taula oberta, parlarem amb les responsables de la campanya i d’altres organismes, com comisions obreres, sobre les alternatives que les administracions posen a disposició de ls víctimes maltractades i les seves families. Parlarem també de la realitat dels maltractes al poble de Pego i a la comarca i de les diferents campanyes llançades per a la seva erradicació així com de la recent llei contra la violència de gènere.\nEl divendres, la plaça del mercat acollirà la concentració contra la violència de gènere per a la que es prega l’assistència en roba de dol. Això serà a les 8 de la vesprada, en acabar l’acte, al teatre municipal hi haurà l’actuació del grup poètic musical a cor de dones que oferirà un espectacle en que es reflexionarà al voltant d’esta violència i de la situació de les dones a la nostra societat. Ja a la nit i en el mateix teatre es projectarà la pel·lícula “Solo mia”, un drama que reflexional voltant de la violència contra les dones i de les seves conseqüències en la vida personal i familiar de les vícitimes.\nPer últim cal recordar que al llarg del mes de novembre i desembre des de la regidoria de la dona s’està realitzant un curs –taller sobre com millorar les relacions interpesonals on es treballa d’una manera dinàmica i participativa les relacions amb la parella, la familia o els amics.\nTolerància zero és el lema escollit des de la regidoria de la dona per plantar cara a esta lacra social i amb este objectiu s’ha distribuït per tot el municipi una sèrie de fullets informatius en que s’explica que ès la violència de gènre, quins són els seu origens, les seves manifestacions i també les seves conseqüències.. En este diptic la regidoria intenta explicar les principals característiques d’esta violència i s’informa a les possibles víctimes dels diferents organismes als que es poden acudir, detallant els telèfons a través dels quals poden demanar ajuda.\n← Segona edició de la Fira de Nadal del comerç local\nL’Escola de Teatre actua a la Mostra de Dénia →


Ocupacions del 85% a la demarcació de Tarragona per Setmana Santa - feht-turisme.org\nComentaris tancats a Ocupacions del 85% a la demarcació de Tarragona per Setmana Santa\nLa Setmana Santa del 2022 ha estat la de la recuperació del turisme a la demarcació de Tarragona amb un gran protagonisme de l’ambient esportiu i familiar. Berta Cabré, presidenta de la Federació Empresarial d’Hostaleria i Turisme de la província de Tarragona (FEHT) -l’entitat que representa el 90% de les places d’allotjament de la demarcació-, afirma que “finalment, calculem que l’ocupació mitjana en hotels, càmpings i apartaments ha estat propera al 85%, sobretot entre Dijous Sant i Dilluns de Pasqua. Les reserves de darrera hora del mercat de proximitat han fet possible arribar a aquestes dades”.\nCabré n’ha fet una valoració positiva, tot i reconèixer que no s’ha arribat a les xifres de pernoctacions de la Setmana Santa de 2019: “venim de dos anys sense activitat per Setmana Santa i ara, un cop sembla que la normalitat està tornant, podem dir que hem aconseguit recuperar unes xifres properes a les de 2019. Les ocupacions d’enguany han estat altes o molt altes, tot i que el 2019 hi havia més places disponibles. Estem satisfets”.\nCabré també s’ha mostrat molt positiva respecte a la recuperació de les competicions esportives aquest any, “l’aposta que hem fet, tant el sector privat com el públic, pel turisme esportiu és un èxit rotund. Gràcies a totes les competicions hem pogut garantir una Setmana Santa amb una bona ocupació i sense patir per si farà bon temps. El fet d’organitzar tantes competicions esportives a Salou, Cambrils i Vila-seca que utilitzen instal·lacions de tota la Costa Daurada fa que ens puguem planificar amb antelació i també ens ajuda molt a desestacionalitzar”. Properamnt, a la Costa Daurada es seguiran duent a terme competicions esportives internacionals com, per exemple, l’ISPS Handa Championship de golf amb algun dels millors jugadors d’Europa que es realitzarà a Infinitum del 21 al 24 d’abril.


teràpia – Psico-Ajuda\nPublicat el 1 de febrer de 2021 per Pilar Lluveras — Deixa un comentari\nMai m’hauria imaginat que hauria de buscar informació sobre la teràpia familiar, però ara que els meus fills ja son grans les discussions son més fortes i incontrolades\nQuan es parla de teràpia de família ens imaginem problemes a casa amb els fills adolescents, però cada vegada aquest problema s’està fent més present amb adults. L’edat dels fills que encara estan per casa és més alta i conviure a la mateixa casa es fa francament complicat.\nEs fa teràpia familiar per a tractar aspectes conflictius entre els membres de la família. L’objectiu de la teràpia es aconseguir dotar a la família de recursos per a poder afrontar els conflictes d’una manera més adaptativa. S’intenta involucrar a un o dos membres de la família perquè facin d’observadors i en cas necessari que intentin modificar els patrons que s’utilitzen entre els membres de la família.\nA part d’això evidentment si hi ha algun membre de la família que te algun problema emocional es important que faci la seva teràpia individual, però pel que fa a la família, se’ls ha d’ensenyar una nova manera d’interactuar entre ells, així doncs, si per exemple un crida, es molt probable que els altres també acabin cridant per la qual cosa el professional sense prendre partit per cap de les parts, ha de vetllar perquè tots els membres de la família puguin ser escoltats i puguin donar la seva opinió al temps que es modifica la forma de comunicar-se.\nÉs important que si hi ha problemes de relació familiars, es treballi amb una persona neutral, en aquest cas el psicòleg de teràpia familiar i en els casos amb adolescents si hi ha conductes desadaptatives,caldrà també fa entrenament pels pares.\nCom més temps passa, més s’enquista la relació.\nFotografia de fauxels de Pexels\nCategories: conducta, psico-ajuda, Teràpia familiar\nEtiquetes: conducta, família, teràpia\nPublicat el 18 de maig de 2020 18 de maig de 2020 per Pilar Lluveras — Deixa un comentari\nTots els indicadors ens estan avisant que aquest període està sent i serà un moment complicat per la nostra salut mental.\nD’entrada hem estat tots en estat de xoc. Ens hem adaptat com hem pogut al confinament i més o menys hem anat tirant. Ara però, toca tornar a la normalitat i tot això tenint en compte els problemes econòmic i que el virus encara està entre nosaltres. Tot es fa força complicat.\nTal com publica el Punt Avui, L’OMS està alertant als Governs perquè vigilin la situació, però la cobertura pública en salut mental a casa nostra és la que és, per la qual cosa cal que les empreses també hi participin i protegeixin la salut mental dels seus treballadors.\nUna de les polítiques més encertades que tenen algunes empreses multinacionals és cobrir un percentatge de les despeses que tenen els seus treballadors anant a psicòlegs o psiquiatres de la sanitat privada.\nAixí doncs, proposem a tots els empresaris que mentre no es millora la sanitat publica intentin assumir tota o part de les despeses que el treballador pateixi en aquests casos donat que a la llarga representa millorar la salut mental de la població i per tant el benestar de tothom, augmentant, evidentment, el rendiment econòmic del país.\nCategories: Ansietat, teràpia online, teràpies\nEtiquetes: ansietat, depressió, salut, teràpia\nPublicat el 12 d'abril de 2020 10 d'agost de 2020 per Pilar Lluveras — Deixa un comentari\nTeràpia EMDR online per al professional sanitari\nÉs indispensable que tot el personal sanitari que està tenint cura de tots nosaltres pugui disposar també de l’atenció psicològica corresponent. Els horaris que estan fent son infinits, però seria positiu que busquessin alguna estona per cuidar la seva part psicològica.\nQuan una pacient està patint dolor o està en fase terminal tots els professionals sanitaris que l’atenen estan compartint també el seu dolor i en situacions normals ja estan entrenats per poder afrontar-ho.\nEn aquests moments que hi ha més casos dels habituals i que les condicions sanitàries son més precàries, la situació és més complicada i traumàtica:\nImpotència per no poder oferir tots els mitjans que caldrien a aquell pacient.\nEstrès durant els torns llarguíssims de feina: haver d’estar donant resposta a demandes continuades sense temps per analitzar-ho amb calma.\nRàbia contra aquell polític, o aquell gestor que per culpa de la seva gestió no arriba aquell material necessari per salvar aquell pacient.\nPor de les pròpies capacitats per pensar que no som capaços de poder fer front a la situació.\nSuper-exigència d’un mateix per voler fer més i més per ajudar, sense detectar els propis límits cosa que portarà a la persona a l’extrem.\nPena pel pacient, per la família……\nTristor, desesperació …\nSi podeu, busqueu un psicòleg online. Interessant treballar-ho amb EMDR que us ajudarà a processar tota aquesta situació (més informació o a la web de terapiaonline.cat)\nCategories: Ansietat, EMDR, general, teràpia online\nEtiquetes: ansietat, depressió, estrès, teràpia, teràpia online\nPublicat el 31 de desembre de 2019 31 de desembre de 2019 per Pilar Lluveras — Deixa un comentari\nObrim nou despatx a Badalona\nA part del despatx de l’Hospitalet de Llobregat, a partir del 7 de gener del 2020 obrim nou despatx a Badalona, al carrer dels Arbres 31, 3r 2a, 08912.\nSi voleu més informació podeu trucar al 600334250 (Pilar)\nCategories: Consultes, EFT, EMDR, general, hipnosi, Problemes parella, teràpies\nEtiquetes: ansietat, depressió, EFT, EMDR, hipnosi, hipnosi clínica, teràpia, terapia parella\nPublicat el 9 de febrer de 2019 per Pilar Lluveras — Deixa un comentari\nNo aconsegueixo fer les coses que em proposo – Teoria de l’Arousal\nHem de fer coses, ens preparem per començar a fer-les però al final no les arribem a “executar”. Per què?\nEn Joan es vol presentar a les proves per accedir a una plaça de bomber però no es decideix mai a començar a entrenar-se per a la prova física.\nLa Lidia ha acabat la carrera i només li falta fer el treball final. Estan passant els cursos i no es decideix mai a fer-lo.\nArousal: Es el nivell d’activació cerebral, tant pel que fa al ritme en els processos cerebrals com al nivell general d’atenció davant dels estímuls del medi. Aquest nivell d’activació tant pot anar a uns nivells de sobreactivació provocant estats d’alerta, o a un nivel d’infractivació com en els estats de relaxació o de son.\nEntre aquests dos extrems hi ha el nivell d’arousal idoni en el qual hi ha una activació tant fisiològica com cognitiva o motora, encara que hi ha moments que poden existir diferents nivells d’activació en aquests tres aspectes, així doncs es pot experimentar una altra activació cognitiva i baixa en les altres dues, o a la inversa.\nEl nivell òptim s’obté, quan l’activació s’aconsegueix mentre s’està relaxat. Estar alt energèticament, per afrontar allò que volem executar sense tenir aquell estrès que ens bloqueja.\nQuina relació hi ha entre l’activació i el rendiment? En un principi es pensava que com més activació més rendiment o al revés, però s’ha vist que això no es compleix i segons la Llei de Yerkes-Dodson o Hipòtesi de la U invertida (M. Yerkes i John Dillingham Dodson 1908) el rendiment i l’activació estan directament relacionats. El rendiment augmenta si augmenta l’excitació, però fins a un punt, perquè si l’activació continua augmentant el rendiment disminueix. Té la forma de la U invertida .\nAixí doncs, què determina que tinguem un nivell d’activació ideal? hi ha molts factors que poden determinar-ho com l’autoexigència, la pressió dels altres, la pròpia autoestima, etc. però el que és important es que un mateix se n’adoni que no per posar-ae molta pressió aconseguirà millors resultats, cal descobrir el bloqueig.\nEtiquetes: ansietat, conducta, estrès, estudis, motivació, relaxació, teràpia\nPublicat el 28 d'octubre de 2018 28 d'octubre de 2018 per Pilar Lluveras — 1 comentari\nPsicòpates – Com saber si la teva parella ho és\nJa fa temps vam fer una entrada on parlàvem de la manipulació en les relacions de parella No et deixis manipular. Avui, però, parlem de com detectar un psicòpata, i la relació amb ell.\nPrimer, però, hem de diferenciar entre el psicòpata inadaptat (el que veiem a les series que maten gent (vegeu comentari de Mindhunter ) i el psicòpata integrat. Avui ens centrarem en aquest segon tipus, aquella persona que fa vida normal, que no ha delinquit mai i que fins hi tot és una persona triomfadora en la seva vida i respectada pels altres.\nQuines característiques té un psicòpata integrat en la societat?\nEs una persona que no empatitza amb el sentiment de l’altre persona.\nÉs un excel·lent actor.\nPer aconseguir l’objectiu que estigui perseguint manipularà tot el que calgui, fins hi tot sembla que en gaudeixi.\nNo es sent culpable pels actes que fa. Pot actuar de manera molt dura, ferint a l’altre persona sense sentir-se malament després.\nTe moltes habilitats socials i el seu entorn gairebé segur que desconeix com manipula a la seva parella.\nDiu moltes mentides, i mai es culpabilitza de res.\nPot ser tant un home com una dona.\nSi acabes essent parella d’aquest tipus de persona, sense adonar-te’n et veus envoltat en una relació tòxica i malalta. Les persones que en son víctimes en un principi no se n’adonen i mica en mica van agafant un rol de dependència cap al psicòpata.\nCom actua un psicòpata?\nLa culpa és sempre de la víctima: La persona psicòpata mai té la culpa de res, per tant tot el dolent que pugui passar ho atribueix a l’altre persona. La fa sentir culpable de tot i la menysprea verbalment. És un maltracte psicològic que la víctima que ho pateix no se n’adona (en un principi pensa que es cert, que es culpable i mica en mica va agafant aquest sentiment de culpa, indefensió, inseguretat i por del que li pugui dir o fer).\nProvoca una inestabilitat en la relació: provoca moments on fa sentir a la víctima la millor persona, i moments on la fa sentir la pitjor. Son situacions incontrolables que descol·loquen a la víctima i la fan sentir vulnerable perquè l’agafen de sorpresa. El psicòpata juga amb això per aconseguir que la seva parella es converteixi en dependent d’ell o ella, i veure que la té sotmesa, l’alimenta. Es tot tant subtil que la víctima no se n’adona.\nLes mentides formen part d’ells: aquells que diuen que no tenen parella i potser estan casats sense dir-ho. Aquells que tenen més d’una parella i les enganyen a totes, etc.\nCal dir que les víctimes no son persones dèbils ni vulnerables. Pels que no s’han trobat amb un psicòpata en les seves vides i pensen que mai hi cauran, es important que s’adonin que no hi cauen només els dèbils, sinó que tots hi estem exposats. La persona psicòpata es molt intel·ligent, no te sentiments cap a l’altra persona, i a més a més, sap dissimular-ho tot molt be: pot ser l’amant perfecte, pot ser la persona més detallista del món, i a la vegada en situacions et pot menysprear i fer-te sentir la pitjor persona.\nCaure en una relació així es insana i molt perjudicial. El primer pas, però, es saber que estàs essent víctima d’un psicòpata. Un cop ho veus, cal buscar ajuda perquè cal una gran tasca psicològica per tornar a recuperar l’autoestima, per adonar-te’n que aquesta persona que tens al costat no et vol cap be, al contrari, i per construir una nova vida, que amb l’ajuda d’un professional s’aconsegueix (s’està demostrant que treballar-ho amb EMDR dona bons resultats).\nHi han uns vídeos molt interessants fets pel psicòleg Dr. Iñaki Piñuel i el seu llibre “Amor Zero” que en parlen.\nImatge extreta de Malonso.com.ar\nCategories: altres, EMDR, Problemes parella, teràpies\nEtiquetes: autoestima, comportament, conducta, EMDR, Llibres, relacions, teràpia\nPublicat el 10 de març de 2018 per Pilar Lluveras — 1 comentari\nPsiquiatre o psicòleg?\nA vegades els pacients pregunten si el que els hi passa es degut a qüestions “químiques” del cervell o per culpa d’un error en la manera d’afrontar la seva vida. Tenen el dubte de si s’han d’adreçar a un psiquiatre o a un psicòleg.\nImaginem una persona que ha estat bé emocionalment parlant, i que, pel que sigui comença a estar malament. Si durant aquest període que està malament se li fa un estudi l’hi trobaran alteracions químiques en el cervell, les substàncies químiques que fabrica en aquell moment estaran alterades. Per tant es evident doncs que caldria estabilitzar perquè aquestes substàncies químiques tornin a estar equilibrades.\nEls psiquia tres segons la teoria del desequilibri químic, es basen en que la majoria de tractaments per als trastorns mentals passarien pel consum de psicofàrmacs.\nDes del punt de vista dels psicòlegs, no tindríem res a dir si la medicació que es dona fos suficient perquè la persona es sentís be i això perdurés en el temps, però l’experiència ens mostra que no és així, la persona pot estar prenent medicació durant temps i no aconseguir la recuperació total provocant que cada vegada aquesta persona s’hagi d’estar medicant més o canviant el tipus de fàrmac, sense que el seu malestar desaparegui.\nAixí doncs, de tot això s’extreuen les següents conclusions:\nSi la persona està tenint un malestar intens i li cal reduir aquest malestar amb medicació es correcte i convenient que l’ajudi el psiquiatre amb les pautes mèdiques corresponents.\nNo s’ha de culpabilitzar a la persona perquè prengui aquesta medicació.\nPerò, i com a punt més important, cal tenir en compte que quan hi ha una inestabilitat emocional cal fer teràpia psicològica, perquè, encara que la medicació en un principi estigui resolent el malestar físic dels símptomes, a la llarga en un % molt alt, aquesta persona tornarà a manifestar el malestar.\nEs dolent doncs, anar al psiquiatre? No, evidentment que no, a vegades en moments ens cal medicació per estabilitzar (igual com quan tens maldecap o mal d’esquena que t’has de prendre alguna cosa per “reduir” el malestar) però cal conscienciar-nos que el malestar que patim és el símptoma, es a dir, és el senyal que ens indica que alguna cosa no estem enfocant be en la nostra vida, en el nostre dia a dia, per tant no ens podem girar d’esquena d’aquest símptoma, es potser el moment per començar a fer aquesta feina psicològica amb nosaltres mateixos.\nSi voleu mes informació en el nostre centre LluverasPsicologia, a part del nostre equip de psicòlegs, disposem també de servei de psiquiatria.\nFotografia extreta de la web Pullman\nCategories: conducta, salut, teràpies\nEtiquetes: psiquiatre, teràpia, trastorn


Comencen els actes de la programació festiva Estiu 2020 de l'Ajuntament de Sagunt - Diari Millars, informació local en valencià.\nComencen els actes de la programació festiva Estiu 2020 de l’Ajuntament de Sagunt\nLes entrades anticipades a tots els actes, que seran debades, es podran reservar a la plataforma Servientrada, a partir de demà, amb un màxim de 2 entrades per persona.\nEsta setmana comencen els actes de la programació festiva Estiu 2020 que el departament de Festes de l’Ajuntament de Sagunt ha preparat per a tota la ciutadania. Des del pròxim dijous, 16 de juliol, i fins al pròxim dia 30, els actes seran al nucli de Sagunt i de l’1 al 15 d’agost els actes seran al nucli del Port de Sagunt.\nDes del departament de Festes anuncien que les activitats del nucli de Sagunt seran al pati del Mercat Municipal, a la plaça Major i, finalment, a la plaça Cronista Chabret «amb aforament de 170 persones al pati del Mercat, de 250 persones per als actes celebrats a la plaça Major i de 500 persones per als actes que tindran lloc a la plaça Cronista Chabret», ha assenyalat la regidora de Festes, Asun Moll.\nD’altra banda, al nucli del Port de Sagunt els actes tindran lloc al Casino de la Gerència, als Jardins del Centre Cívic i a l’avinguda Adolfo Suárez. «L’aforament serà de 250 persones tant al Casino de la Gerència com als Jardins del Centre Cívic i de 500 persones per al musical que farem a l’avinguda Adolfo Suárez», ha manifestat Moll.\nPel que fa a les entrades, la delegada de Festes ha destacat que, finalment, l’Ajuntament s’ha coordinat amb la plataforma Servientrada perquè les reserves siguen amb entrada anticipada. «No seran numerades, sí amb control d’aforament i és molt fàcil accedir a la plataforma i reservar com a màxim 2 entrades per persona». Segons la regidora, a partir de demà, les entrades estaran a disposició de la ciutadania a la plataforma i, per descomptat, seran gratuïtes.\nFinalment, Asun Moll ha confirmat que la programació comptarà també amb un concert de la Unión Musical Porteña el pròxim 1 d’Agost als Jardins del Centre Cívic a les 23 hores.\nPost més nousLa policia de Vinaròs intercepta material presumptament falsificat\nPost més vellsOnda incorpora a 28 aturats durant l’estiu a través del Programa d’Ocupació Municipal Agrària


M�nor en Estudis Alemanys - UAB Barcelona\nM�nor en estudis alemanys\nL'objectiu del mínor és contribuir a formar professionals amb les habilitats lingüístiques necessàries per a desenvolupar-se d'una forma eficient en entorns professionals (comercials, acadèmics, administratius, etc.) on les comunicacions, tant corporatives com individuals es realitzin en alemany.\nEl mínor està dissenyat per tal de donar resposta pràctica al fet de que, cada vegada més, els àmbits d'especialitat als quals s'incorporen els graduats universitaris defineixen les seves esferes d'activitat en termes internacionals. Els graduats no només necessiten alts nivells de competència en anglès, sinó també el domini d'una segona llengua estrangera. L'alemany té un pes decisiu en les relacions internacionals, atesa la importància d'Alemanya, Àustria i Suïssa com a potències econòmiques, culturals i tecnològiques. L'objectiu del mínor en Estudis Alemanys és, doncs, proporcionar una formació lingüística i cultural especialitzada en l'alemany.\nL'estudiant del mínor d'Estudis Alemanys és un alumne matriculat en qualsevol títol de Grau de la UAB que desitgi ser competitiu en un mercat laboral més internacional. Al finalitzar els estudis del mínor, l'estudiant haurà adquirit un nivel B1.2 del Marc Europeu Comú de Referència per a les llengües del Consell d'Europa.\nEl pla d'estudis consta de 60 ECTS, dels quals l'alumne n'haurà de cursar 30, amb 5 assignatures de 6 ECTS cadascuna:\nIdioma Modern I, Alemany\nIdioma Modern II, Alemany\nIdioma Modern III, Alemany (Nivel A 2.1)\nIdioma Modern IV, Alemany (Nivel A 2.2)\nIdioma Modern V, Alemany (Nivel B 1.1)\nIdioma Modern VI, Alemany (Nivel B 1.2)\nLes assignatures de contingut cultural o literari (codis 100212, 100211, 100210 i 100209) no s'impartiran en alemany, sinó en català o castellà.\nHoraris del mínor en Estudis Alemanys 2013-14 Informació administrativa\nDepartament de Filologia Anglesa i de Germanística.\nÀrea de Filologia Alemanya.\nCada any s'oferiran 60 places de nou accés al mínor.\n- Text refós de la normativa sobre organització acadèmica complementària de la normativa acadèmica de caràcter general de la Universitat Autònoma de Barcelona.


Aliments contra el mal humor\nEl dia que estigueu tristos, mengeu plàtan, faves i xocolata i el vostre estat d'ànim millorarà. Els components d'aquests aliments afavoreixen la producció de les anomenades hormones de la felicitat\nInsomni, mal de cap, mans i peus freds, tristor, canvis d’humor constants, ansietat, dificultats per concentrar-se, falta de memòria... En persones sanes, tots aquests símptomes poden ser indicadors d’un dèficit de serotonina i dopamina, dos poderosos neurotransmissors coneguts popularment com a hormones de la felicitat. Vigilar la dieta pot ser una bona manera de combatre aquests símptomes: hi ha aliments que, per efecte dels seus components, afavoreixen la producció d’aquestes hormones. Un bon nutricionista us ajudarà a identificar els que més us convenen. Però amb aquesta pauta general, oferida pel psiconeuroimmunòleg Xevi Verdaguer, podreu començar a conèixer com actuen sobre l’organisme.\nLa serotonina se sintetitza a partir d’un aminoàcid, el triptòfan. El cos no en produeix, per la qual cosa és important ingerir aliments que n’aportin, com per exemple els plàtans, les faves, la xocolata, la fruita seca, la pinya, els tomàquets i el formatge. Però cal saber també que el triptòfan no tindrà efecte en el cas que el nostre organisme generi un enzim, la triptofanosa, que n’anul·la l’acció. “La triptofanosa fa que els intestins continguin un excés de bacteris proteolítics. Els símptomes que ho indiquen són el mal alè i la flatulència amb mala olor”, explica Verdaguer.\nPel que fa al neurotransmissor conegut com a dopamina, la seva presència es pot estimular amb la ingesta d’aliments rics en tirosina. El més destacat és el cacau, tot i que hi ha estudis que atribueixen el seu efecte benèfic al fet que el cervell fa una associació directa entre ingesta de xocolata (un aliment que agrada a una majoria de la població) i recompensa. Els experts que li atribueixen un potencial positiu sobre l’organisme recomanen principalment el consum de xocolata negra, que és la varietat amb més concentració de cacau.\nEl que no hauria de faltar al rebost (per combatre el mal humor)\nÉs el rei de l’hormona de la felicitat, perquè aporta triptòfan però també té un índex de glucèmia alt (és ric en hidrats de carboni) i, per tant, el cervell capta amb més rapidesa la serotonina. La recomanació és menjar-ne a la tarda i per sopar, perquè a més d’afavorir un bon estat anímic ajuda a dormir bé.\nÉs l’anomenat antidepressiu natural perquè el cacau té la gran qualitat d’afavorir l’acumulació d’una de les hormones de la felicitat, la dopamina. Ara bé, cal vigilar de no menjar-ne de manera excessiva, perquè en grans quantitats pot provocar mal de cap. Alguns dietistes-nutricionistes expliquen que l’ideal és menjar 20 grams de xocolata negra al dia, que és la que té més cacau. En les presentacions més habituals, el pes equival a dos quadradets de la rajola.\nAporten l’anomenat tècnicament L-dopa, que és un precursor de la dopamina. Menjar-ne potencia el bon humor i estimula la memòria. No solen venir tan de gust, però tenen els mateixos efectes positius que la xocolata.\nLes avellanes i la fruita seca en general també aporten dopamina. No n’aporten en proporcions tan elevades com les faves, però tenen l’avantatge de no requerir preparació i ser molt fàcils de transportar, per la qual cosa es poden menjar arreu.\nEn qualsevol de les seves varietats (cabra, vaca, ovella), són especialment rics en triptòfan i, per tant, augmenten els nivells de serotonina. La mateixa facultat tenen els làctics en general, i altres aliments com el pollastre, el gall dindi, el peix, els ous o la soja.


Vora 40 professionals s’han inscrit a l’esdeveniment\nGuardat en Cap, Economia, Educació\nTags: #Alcoi, Campus UPV Alcoi, Conselleria Economia, Encontre, Generalitat\nLa Fundació Nexe ha organitzat el IV Wokshop d’Economia Valenciana. En aquesta ocasió ha estat coorganitzat pel Campus d’Alcoi de la Universitat Politècnica de València (UPV).\nLa Sala de Graus Roberto García Payá i la Sala Multiusos del campus han acollit les distintes activitats. Segons l’organització, en l’esdeveniment s’han inscrit vora 40 professionals.\nLa inauguració ha estat presentada per la prefectura d’estudis del campus, Begoña Cantó. A continuació ha donat la paraula a Manuel Expósito, president del comité organitzador; Miquel Lorente, director general d’Economia Sostenible, i Alberto Belda, regidor d’Empresa i Ocupació de l’Ajuntament d’Alcoi.\nManuel Expósito indica que “és una oportunitat per al campus poder organitzar un esdeveniment com aquest amb la rellevància que té per al nostre territori. La valoració evidentment és positiva, perquè els assistents han sigut, no sols de la part acadèmica, sinó també de la part institucional“.\nEl sector tèxtil va ser un dels primers motors de la industrialització al País Valencià i un dels de major pes econòmic fins a mitjans del segle passat. Més recentment, el sector va experimentar una important reconversió per adaptar-se al nou entorn internacional caracteritzat per la creixent globalització de les activitats i la irrupció dels països emergents. Aquesta pèrdua de pes econòmic es va agreujar amb la profunda crisi que es va patir l’any 2008 i anys posteriors.


cinc caiac van ostentar-se a la colombia de l'acord de pau - Notícies\nBen Stookesberry i un equip de caiaquers internacionals es trobaven a 300 quilòmetres en una primera baixada d’un riu colombià quan els rebels de les FARC es van apoderar del grup.\nDesprés de fer caiac a 300 quilòmetres, Stookesberry va veure per primera vegada un vaixell motoritzat al riu. Una dona asseguda al centre, amb dos homes als dos extrems. Al principi va pensar que era només un creuer turístic. Però llavors la tripulació va veure els caiaquers i es va girar cap a la dreta cap a ells.\nQuan el vaixell girava, Stookesberry va veure l'AAK-47. Aquest va ser el seu primer encontre amb les FARC (Les forces armades revolucionàries de Colòmbia) - 18 d'abril de 2017. El seu equip va estar 19 dies en l'expedició.\nEstat dels assumptes de Colòmbia\nColòmbia va existir durant 50 anys en un estat de guerra civil propera. Durant el conflicte, les FARC van guanyar diners de moltes maneres il·legals (segrest, comú). Més de 27.023 persones van ser segrestades durant el conflicte.\nPer a les FARC, es tractava d’un mitjà final. El grup rebel es va veure lluitant pels drets dels pobres contra el que considerava un govern opressor. El govern pretenia eradicar els seus camps. Les FARC van apostar pel comunisme, àmpliament oposat per molts.\nEl conflicte va provocar més de 218.000 víctimes i 177.000 morts de civils, moltes a mans de les FARC.\nAcord de pau del 2016 es va complir\nEl 13 de novembre de 2016, el Congrés FARC i Colombias van signar un acord de pau després de 52 anys de conflicte. Va donar legitimitat política als rebels en forma de partit nacional.\nEl país està gaudint d’una tranquil·litat revoltada. Però sota la superfície, les FARC encara es troben a les regions més remotes de Colòmbia.\nEl riu Apaporis, de 700 milles, és una d'aquestes zones. Stookesberry va utilitzar el terme 'sense llei' per descriure la regió, on ell i Chris Korbulic, Jessie Rice, Jules Domine i un altre caiac que van optar per mantenir-se en l’anonimat van iniciar-se en un intent de rècord.\nUn viatge per pujar, trepitjar i anar amb bicicleta a Colòmbia dóna a conèixer al nostre editor els 'mals vells' del país sud-americà, així com una visió del potencial per a l'aventura en el desert. Llegeix més…\nPrimer Descens del riu Apaporis\nL’equip es va llançar el 30 de març. En un racó remot del món, aquesta zona de Colòmbia també és coneguda com una de les més sense carretera. Partint d’un pont, podrien remar durant cinc dies complets aïllats abans d’entrar a les muntanyes de Chiribiquete.\nJust després d’entrar a les muntanyes, es van trobar amb uns grans ràpids de classe V i penya-segats verticals, de centenars de peus d’alçada. En aquest moment, un portatge a l’interior era impossible i l’equip es va comprometre amb el viatge: el punt de no tornar.\nUn dia, l'equip es va desvincular del caiac a la caminada i al descobriment. La meitat de l’equip va apuntar la muntanya més alta de la secció propera dels Andes. L’altra meitat va observar el següent tram de riu.\nMentre buscava, Stookesberry va topar amb un campament abandonat de les FARC. L’equip sabia que els rebels estaven a la zona, i això era un recordatori. Si hi havia equips que es trobessin a les FARC, hi haguessin un protocol de protecció, amb contactes d’emergència a una ciutat colombiana i Califòrnia conscients de la possibilitat.\nAmb la FARC fresca a la ment dels equips, el rem va continuar. Stookesberry va descriure la sensació d’aïllament com a magnífica i pura.\nL'Apaporis és un riu excepcionalment pla, que descendeix a pocs metres a 700 quilòmetres. Les cascades periòdiques marquen el riu, que representen la majoria de les caigudes de cota. Els dies són llargs i difícils amb l'experiència semblant a remar per un llac.\nEl Primer Poble\nA tres-cents quilòmetres al riu, l'equip va trobar el primer poble. Es van reunir amb els locals i fins i tot van planejar participar a la classe d’anglès de les escoles. Un raig de pas a prop del poble va proporcionar un subministrament complet.\nHi van passar dos metges que tractaven pobles remots i van avisar els caiaquers d'un conegut punt de control FARC aigües avall.\nPaddlejarien tota la nit amb l'esperança de disparar a les FARC sense cap tipus d'interacció.\nTrobada amb FARC\nTota la nit i l’endemà al matí, l’equip va remar i va pensar que van passar per davant del punt de control. L'equip es va separar de forma natural, i Stookesberry i Rice van caure darrere dels altres tres membres de l'equip. Stuokesberry lleugerament per davant d’arròs.\nA la tarda del 18 d'abril, el vaixell a motor amb membres de les FARC es van apropar a Stookesberry.\nVa dir que la interacció va ser pacífica i que els rebels de les FARC no van apuntar pistoles als caiaquers. Stookesberry va dir que es va mantenir el més amenaçable, tranquil i amistós possible, i també ho va fer les FARC.\nLa gent de la barca a motor va descriure qui eren. Li van preguntar a Stookesberry qui era i què tenia previst fer. Després de la comunicació inicial, les FARC van transmetre la informació als seus superiors.\nLes FARC van buscar Stookesberry i el seu vaixell i no van detectar cap problema. Poc després de la seva interacció, Rice va remuntar i es va unir a la xerrada. Li van preguntar qui era, semblant a Stookesberry, tot i que no la va cercar.\nTot i així, la resta de l'equip es va trobar amb les FARC, assenyalant una interacció similar i no amenaçant per Stookesberry i Rice.\nEls caiaquers van deixar clar descendir.\nPresa com a ostatge\nL'equip es va tornar al poble i es va mantenir a l'espera. A la nit, els rebels de les FARC van arribar al poble per investigar més els caiac. Stookesberry manté la interacció encara pulida. Tingueren conversa casual mentre menjaven el sopar, fins i tot fent bromes.\nkit d'inici de pesca amb mosca\nL'endemà, a la ciutat, el caiaquer anònim va sortir a buscar raig aigües avall. Passat el poble, el riu va caure 150 metres amb un volum massiu. La tripulació preveia que aquesta part del riu fos la més greu, una secció d'aigua blanca 'realment realment gran'.\nQuan el caiac va tornar, el van seguir un membre armat de les FARC. Aquesta vegada, no hi hauria negociacions. Les FARC van obligar els caiaquers a seguir-los fins al seu campament.\nEn aquest moment, Stookesberry va enviar el seu primer avís als seus contactes d’emergència. Si no va contactar més en 24 hores o si va enviar un missatge amb només un número, haurien de contactar amb les autoritats i organitzar un rescat.\nCelebrat per FARC\nEls caiaquers no van oposar-se gaire a les ordres de les FARCs. Els membres de les FARC que els van prendre van descriure-ho com a protocol, que encara necessitaven un acord per part dels seus superiors per permetre que l’equip procedís. L’equip va sopar amb les FARC i va conversar durant la nit.\nDurant tres nits més, els caiaquers van esperar la confirmació de les FARC per marxar. La incertesa treballava a la ment dels caiabers mentre esperaven.\nA la tarda del 21 d'abril, Stookesberry va enviar un altre missatge al seu contacte a Colòmbia, dient que encara estaven detinguts, però d'acord. Desconegut per a l’equip, quan Stookesberry va contactar amb el seu contacte, el contacte va decidir no esperar les 24 hores i, en canvi, va enviar rescat immediatament.\nA meitat de la nit del 21 d'abril va ser Stookesberry en primera instància i l'equip va tenir una gran por. Un avió va rondar per sobre del campament i les FARC van entrar en pànic.\nEls guàrdies van cridar. Algú havia encès un GPS i havia cedit la posició, van pensar. Totes les mirades es dirigien cap als caiaquers estrangers.\nUn malentès en aquest moment podria haver tingut conseqüències greus. Però l'avió mai va arribar a terra i les tensions es van anar assentant lentament.\nL'endemà al matí, l'equip va poder sortir amb una advertència: deixarien tot el GPS, les càmeres i la tecnologia. Hi van estar d’acord i els van dir que continuarien amb l’expedició.\nEn canvi, els caiaquers van tornar al poble, van agafar en préstec un telèfon dels locals i van demanar transport. Havia anat massa lluny; hi havia massa incertesa amb les FARC.\nQuan Stookesberry va trucar al seu contacte colombià, ja hi havia un rescat. Stookesberry es va mantenir contundent que no necessitaven rescat, només transport. No volia que hi entrés militar i, possiblement, creés un escenari de combat amb les FARC a la zona.\nFins i tot després de ser ostentat, continuava pensant que la situació estava sota control.\nMés tard aquell mateix dia, un avió va aterrar a la pista aérea dels pobles i l'equip va ser transportat a Bogotà. Van ser informats pel FBI, l'exèrcit colombià i la policia.\nStookesberry ha estat als Estats Units durant la setmana passada amb seguretat, encara processant els esdeveniments.\nColòmbia: llavors i ara\nEl 2003, llavors un jove esportista Eddie Bauer, Stookesberry es va aventurar a Colòmbia. Anava a la primera baixada d’un riu amb un amic colombià.\nDurant una part del viatge, Stookesberry va recordar haver portat la seva muntanya de caiac i passejar per un recinte militar.\nTanques altes, homes amb canons i altres tropes van patrullar al local. Simplement va caminar per la zona militar, sense preguntes. Va recordar encantadament el viatge com una experiència increïble en un bell riu.\nAvui, una línia de cremallera penja per sobre del riu i les rutes de btt serpenten per la terra. La base militar ja no és i el turisme ha arribat al seu lloc.\nDe la darrera expedició, Stookesberry va recordar el riu Apaporis com un dels més increïbles que ha remat. Ja té ganes d’acabar el viatge.\nVa dir que el pàdel era remot, bell i tan ple d'alegria. Tots els vilatans que van conèixer van ser increïblement amables.\nAl final d’un conflicte de 52 anys en una zona remota i pràcticament il·legal de Colòmbia, s’esperaven trobades com aquesta. Les resolucions mai no són en blanc i negre, i ell continua veient Colòmbia a l'avantguarda de l'exploració i el turisme.\nEl to de Stuokesberrys quan recordava la seva experiència era incert. Va afirmar, 'En la definició de la paraula, ens van fer ostatges', però mai se sentia hostil. No vol defallir la percepció de Colombias.\nQuatre dies com a ostatge, vida de reflexió\nDurant quatre dies, Stookesberry i el seu equip van estar a les mans d’una facció rebel a Colòmbia. Això no ho nega.\nLa forma en què les FARC van interactuar amb els caiaquers és on es troba la confusió. Un grup conegut pel segrest, el tràfic de drogues i l'assassinat va tractar els caiaquistes amb amabilitat.\nMai van apuntar pistoles als caiaquers, mai van actuar amenaçadament. Stookesberry reconeix Colòmbia com una terra tan plena de vida, tan plena de possibilitat i, inevitablement, certa incertesa als boscos i rius que s’enrotllen en aquest extrem remot de la Terra.


El Síndic obre una actuació d’ofici per les incidències en la xarxa de Rodalies Renfe per la vaga de zel d’una part dels maquinistes - Síndic de Greuges de Catalunya - El defensor de les persones\nEl Síndic obre una actuació d’ofici per les incidències en la xarxa de Rodalies Renfe per la vaga de zel d’una part dels maquinistes\nEl Síndic s’ha dirigit a la Direcció General de Transports i Mobilitat del Departament de Territori i Sostenibilitat per demanar informació sobre l’abast de la incidència i les mesures adoptades per a la restauració del desenvolupament normal del servei ferroviari.\nConsidera que l’anul·lació de trens i els endarreriments generalitzats, que poden superar els 60 minuts, segons la informació de la Generalitat, poden suposar una vulneració del dret a la mobilitat. Les incidències han afectat les línies principals de rodalies de Barcelona i, per tant, un volum considerable d’usuaris que utilitzen el servei de manera habitual.\nEn concret, el Síndic demana conèixer quines són les causes del conflicte i si s’haurien pogut preveure. També vol saber si la Direcció General coneixia prèviament la intenció de Renfe de modificar el règim d’horari dels maquinistes, si efectivament s’ha portat a terme aquesta modificació, i el moment de la seva implantació. Finalment, es pregunta si aquestes modificacions horàries estaven acordades entre l’operador Renfe i la Generalitat com a titular del servei que presta Renfe.


Informació d’operacions vinculades - QuatredelNord Assessors\nSi la vostra empresa va dur a terme operacions vinculades durant l’exercici 2020, és possible que aquest mes de novembre hagi de presentar el model 232\nEn general, s’han de declarar al model 232 les operacions vinculades següents:\nLes que es duen a terme amb una mateixa entitat i que, en conjunt, superen els 250.000 euros.\nDeterminades operacions per import conjunt de cada tipus d’aquestes que superi els 100.000 euros (venda d’immobles, transmissió de participacions, operacions amb intangibles, etc.).\nLes operacions dutes a terme amb paradisos fiscals, independentment de la quantitat que tinguin.\nI les cessions d’immobilitzats intangibles a entitats vinculades que gaudeixin de la reducció del 60% prevista en la normativa de l’impost sobre societats, també independentment de la quantitat que tinguin.\nTambé és obligatori declarar les operacions vinculades —encara que no s’arribi als límits indicats— quan les operacions vinculades del mateix tipus i mètodes de valoració que es duen a terme amb una mateixa entitat vinculada superin, en conjunt, el 50% de la xifra de negocis de l’empresa.\nEls nostres professionals comprovaran si la vostra empresa ha de presentar informació sobre les operacions vinculades i us assessoraran sobre com heu d’actuar davant d’aquest tipus d’operacions.


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - L’(a)phònica tanca la 15a edició amb un 87% d’ocupació als espectacles de pagament\nMés de la meitat dels espectacles de pagament han exhaurit totes les localitats. En xifres, la mitjana d’assistència als deu concerts de pagament ha estat del 87%, dos punts per sobre de la mitjana de l’edició de l’any passat. En sis dels deu espectacles es van exhaurir les localitats, concretament en les actuacions de Santi Balmes, Clara Segura i Fluren Ferrer; Judit Neddermann; el cantautor solsoní Roger Mas; els dos concerts de la Barca Tirona, a càrrec de Xarim Aresté i de Marcel Lázara i Júlia Arrey; i l’espectacle de la companyia Illuminati Tenors.\nPel que fa als espectacles gratuïts, els més concorreguts van ser els de Dr. Calypso, The Otis Redding Shoy, Reggae per Xics i Sångensemblen Amanda.\nAltres artistes que han passat pel festival han estat Ariel Rot, Vinicio Capossela, Ferran Palau i David Verdaguer i Òscar Machancoses, entre d’altres.\nEn total, del 13 al 17 de juny es van dur a terme 44 propostes amb la veu com a fil conductor. Més d’un 75% de les activitats van ser gratuïtes. Entre elles hi havia els tast de concerts, que són actuacions de petit format a diversos establiments de la ciutat i en les que es poden descobrir veus d’artistes emergents com les d’Ana Rossi i Marta Roma, Baba Flow, Velvet Jeans, Clàudia CAbero Trio o Salvatge Cor, entre d’altres. Altres activitats han estat les exposicions a diversos indrets de Banyoles o un taller infantil.


Octàvia Burofax: Fent-se “selfies” a Brussel·les | L'Hora\nPublicat el 25 January 2017 Nou Cicle Carles Puigdemont\nSí, ho confesso: pertanyo a una casta denigrada, la burocràcia de Brussel·les. He passat anys pels passadissos de Berlaymont, de Justus Lipsius, i del Caprice des Dieux, aquesta mona de pasqua megalomaníaca que és el Parlament europeu. Arribada a la maduresa, a punt de passar a la fase de pensionista, ho puc ben dir: n’he vist unes quantes.\nAl llarg del temps i dels dies he tingut l’oportunitat de ser present (o, si no, de fer-me explicar de primera mà) les gestions i visites dels catalans als responsables de les institucions europees – presidents, comissaris, alts funcionaris -, per tal d’atreure l’atenció o demanar alguna gestió davant d’algun problema relatiu a Catalunya, és a dir d’alguna faceta conjuntural i concreta de l’anomenat problema català.\nA propòsit de la Patum de Berga o del Pla Hidrològic, passant per les mesures regressives de Madrid contra Catalunya en el terreny escolar o lingüístic, o per agressions més esotèriques com els suposats vols d’intimidació de l’exèrcit de l’aire espanyol sobre el Bages, he tingut la oportunitat de contemplar amb atenció la diplomàcia catalana i els seus efectes. D’aquestes gestions i visites, n’he tret alguna conclusió.\nEn moltes d’aquestes reunions – en masses – he presenciat una seqüència que es repetia de manera pràcticament invariable. A la sortida de l’encontre, els corresponsals catalans demanaven com havia anat la cosa; un o altre dels assistents atribuïa a l’interlocutor europeu de torn “la més gran comprensió dels nostres problemes”, “el més ferm compromís”, “la més rotunda protesta al govern de Madrid”, etcètera. En bona lògica periodística, aquests interlocutors catalans protagonitzaven la cobertura televisiva i els talls de veu radiofònics corresponents. Poc després, els interlocutors europeus s’assabentaven del mullader, i ells o els seus subordinats (els meus col·legues), eren interpel·lats sobre els compromisos o protestes que alegrement se’ls hi havien atribuït, i havien de fer el paperot de la rectificació: “no era exactament això”, “s’havien limitat a escoltat atentament”, “mirarien d’informar-se”, etcètera.\nDesprés, invariablement m’arribava l’eco del malestar que l’incident havia produït. L’interlocutor europeu de torn quedava tan esverat pel què havia passat, que després sempre trobava excuses per a no haver d’entrevistar-se de nou amb cap delegació catalana: “Ils sont fous, ces catalans!”. Una nova porta es tancava.\nDesprés de veure repetir aquests episodis al llarg del temps, m’he demanat a vegades si de fet es tractava de resoldre problemes, o bé d’aprofitar-se’n, d’explotar els sentiments de la bona gent de Catalunya, de fer-se la foto corresponent i de quedar-hi el més guapos possibles.\nParlant de guapos, què em dieu d’en Romeva, el nostre James Bond, tan fornit i tan tendre, campió de les causes més nobles, autor de novel·les d’espionatge amb tocs eròtics tan encertats i, en fi, perquè negar-ho, finalment ministre d’afers exteriors? Jo n’estic enamorada – platònicament, esclar – i m’agradà molt veure’l ahir a Brussel·les, amb el president Puigdemont i el seu vice (de moment) Junqueras, tots aparentment radiants, ovacionats per un públic dempeus, en una sala del Parlament europeu. “El Parlament europeu aclama Puigdemont!“, he llegit aquest matí a la Xarxa…\nJo hi era també, aplaudint discretament. El meus veïns es mostraven més fervorosos: al meu costat, un grup de col·legues de la funció pública catalana i al davant dues parelles de pensionistes de Calafell, d’un entusiasme commovedor. El penchant autocèntric de la diplomàcia catalana ha adquirit aquests anys una gran dimensió turístico-patriòtica.\nEn aquest acte de Puigdemont en el Parlament europeu hi havia una dotzena i mitja d’eurodiputats (d’un total de 751, però potser algun que no conec de vista se’m va escapar). A les institucions europees, alguns manifesten curiositat o simpatia, però és més gran la seqüela de reserves polítiques, reticències i enemistats col·laterals que s’ha anat generant al llarg dels anys.\nNo ens enganyem: a Brussel·les les portes s’han tancat i no fonamentalment per les pressions del govern de Madrid, que existeixen i sovint són puerils i contraproductives, sinó com a conseqüència d’aquesta política catalana que he comentat, i que podríem denominar de “terra socarrimada”.\nDiscutint ininterrompudament sobre si “ens entenen” o “no ens entenen“, atribuint títols d’amistat als uns i retirant-lo als altres, o destituint-los de tal títol, com li passà al pobre president Schultz, exalçat primer com a lector de Jaume Cabré i denigrat després per la seva tebior en el tractament del català al PE, la llista de socarrimats és llarga, molt llarga.\nUn nou escaldat ha estat aquests dies el nou president del Parlament, Antonio Tajani, acusat públicament per un europarlamentari processista, Ramon Tremosa, d’intentar boicotejar la conferència del president Puigdemont amb la convocatòria, a la mateixa hora, d’una reunió d’ambaixadors. Ha tingut de respondre el portaveu del Parlament europeu, el meu amic Jaume Duch, puntualitzant a la Xarxa que la trobada dels ambaixadors amb el president Tajani era una recepció d’any nou i que les invitacions havien estat cursades el més de desembre, afegint a continuació que “manipular la realitat no és bona tarja de presentació i no cal”.\n“Europa haurà de prendre partit”, ens va dir ahir el president Puigdemont. De moment, millor que no ho faci, creguin-me.\nEls presidents Pujol i Maragall tenien obertes de bat a bat les portes de les institucions europees, entre altres raons perquè no eren monotemàtics i parlaven d’Europa. El president Montilla ja passava una mica de gairell; el president Mas ja no entrava. El president Puigdemont ja ni truca: fa discursos a l’altra banda del fossat. Sap que els interlocutors estan definitivament escaldats. La política de terra socarrimada, de l’embolica que fa fort, les criaturades i indiscrecions repetides amb tanta obstinació, no podien tenir altre resultat que la desconfiança. Tot això porta a un aïllament inexorable.\nLa comunicació destinada a l’opinió pública catalana ha substituït enterament l’acció. Es publiquen anuncis a The Times o a Le Monde, pensant en el públic català. Tot això serveix per fer-se selfies, però en solitari. Jo me’n vaig fer ahir un amb unes senyores de Sabadell que han aprofitat el viatge a Brussel·les per a visitar Bruges avui.\nOctàvia Burofax és el pseudònim d’una funcionària de la Comissió europea\nOne Response to Octàvia Burofax: Fent-se “selfies” a Brussel·les\nPingback: Octàvia Burofax: “Fent-se “selfies” a Brussel·les” – Federalistes d’Esquerres


Fita: El Pas dels Catalans\nPublicat per xavier pujol a 15:09\nGarbí24 8 de novembre de 2014, a les 15:52\nho tenim a tocar, demà ens llevarem amb moltes ganes d'anar a ficar-la dins.\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 18:38\nAmb permís de la Trinca, sense tocar vores, Joan.\nTeresa Ribera 8 de novembre de 2014, a les 16:04\nQui t'ho havia de dir! L'esforç s'ho val. Que et milloris!\nHelena Bonals 8 de novembre de 2014, a les 19:00\nN'hi ha que han vingut expressament de l'estranger a votar, com el Guardiola. No pots ser menys!\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 19:52\nSi el Guardiola em convoca, marcaré un gol encara que sigui jugant amb un sol peu.\njpmerch 8 de novembre de 2014, a les 19:37\nPerò home, què t'ha passat? Aisss... què estaries fent!\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 19:53\nEncara que sigui difícil de creure.... estava treballant!\nM. Roser 8 de novembre de 2014, a les 20:56\nDoncs si que n'hem fet molts de passos els catalans per arribar fins aquí ( fins i tot algun mal pas, pel què veig), Però ara ja hi som, només ens cal fer un saltiró...\nTu fas com els nens que es posen enganxines al guix, però aquesta val molt la pena, estic segura que sortiràs en més d'una foto, he, he...\nEt pots emportar el gat perquè faci de guardià de l'urna!\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 23:37\nSí Roser, esperem que l'únic mal pas hagi estat el meu.\nGràcies i Força!!\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2014, a les 22:07\nNo et treguis la baretina del peu!!! Que quedarà molt autèntic i més calentó.\nA veure si ja aconseguim fer aquest pas més, tant i tant important!!!\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 23:38\nUna barretina al cap i una al peu. Com un capicua.\nfanal blau 8 de novembre de 2014, a les 23:21\nFarem el pas, amb mans i peus!\nAquest mitjó deu abrigar d'allò més...;)\nxavier pujol 8 de novembre de 2014, a les 23:39\nSí que abriga. El color de la passió.\nSergi 9 de novembre de 2014, a les 0:30\nPerò què has fet!? Caram, quin ensurt. Sembla que has fet una mala passa, esperem que no sigui premonitòria d'aquest pas dels catalans que dius. Bé, per davant de tot, cuida't i a recuperar-te ben aviat. No tinc cap dubte que demà seràs on has de ser, tu que portes tant temps esperant-ho, com molts de nosaltres, això no t'ho perds. Posar una papereta en una urna on digui que vols la independència de Catalunya, encara que no tingui cap validesa... pell de gallina. El dia que sigui un referèndum de veritat a mi m'agafa un col·lapse...\nxavier pujol 9 de novembre de 2014, a les 12:38\nA l'Escola Barrufet hi ha una cua llarguíssima. Han habilitat una urna per gent amb dificultats de moviment i ja he votat.\nQuin gran país que som, quin gran país que serem!!\nUnknown 9 de novembre de 2014, a les 18:43\nCarai, quina mala sort... Però ja tens una altra anecdota per recordar d'aquest dia genial!!\nxavier pujol 10 de novembre de 2014, a les 9:07\nGenial, Loreto, tu ho has dit i ho comparteixo.\nGalionar 9 de novembre de 2014, a les 18:53\nEl pas ja l'hem fet; gent molt gran que amb prou feines podien caminar han arribar fins a l'urna amb llàgrimes d'emoció als ulls i al cor. I veus?, fins i tot han tingut el detall de no fer-te esperar!\nQue tinguis una bona recuperació, que no perdis mai aquest bon humor, i una forta abraçada!\nxavier pujol 10 de novembre de 2014, a les 9:08\nGràcies Galionar. El bon humor me l'encomana la gent que ha fet possible el 9N\nGlo.Bos.blog 9 de novembre de 2014, a les 19:53\nQuina mala pata! ( o es diu pota). Sigui com fora ja veig que has entrat amb bon peu -barretina inclosa- a demanar el país que volem.\nxavier pujol 10 de novembre de 2014, a les 9:10\nMala pata o mala pota, tant se val. Tot va bé si acaba bé i no tinc cap dubte que tot plegat acabarà bé.\nAnònim 10 de novembre de 2014, a les 12:21\nQuina dedicació! Fins hi tot et trenques el peu per defensar la causa catalana!\nxavier pujol 10 de novembre de 2014, a les 14:17\nNo sóc tan valent Pons, Encara que molt important "només " és un esquinç.\nPer sort la causa catalana la defensa una majoria del poble.\nNúria Martínez (Bruixeta) 10 de novembre de 2014, a les 17:51\nI amb la ressaca del dia després ( aquests dies vaig més tard del normal) et dic, que ja està fet. NO ens han pogut callar, ara ja no ens podran callar.\n( el gat se sembla a la meva gata.. es quasi idèntic, be al meu gat també si assembla ;) que en això tinc poca variació) ;)\nxavier pujol 10 de novembre de 2014, a les 18:06\nEl 9N va ser un dia de felicitat. El 10N també. Veurem com va l'11N.\nBruixeta. crec que ja t'ho vaig dir. Aquest gat és jovenet: és el Neo i és de la meva filla. De tant en tant s'està a casa meva i fa companyia al nostre gat, que és més ganàpia i li fa de pare.\nL'he inclòs per il·lustrar les hores que passo a casa.\nNúria Martínez (Bruixeta) 12 de novembre de 2014, a les 10:42\nCert! m'ho havies dit, la meva memòria de tant en tant fa vacances sense avisar-me. Cuida aquest esquinç!


L'Ajuntament del Morell impulsa unes ajudes al lloguer per al jovent del municipi\nSe’n poden beneficiar persones d’entre 18 i 34 anys / El termini per presentar sol·licituds finalitza el 9 de febrer\nImatge d'arxiu del Morell ARXIU / INFOCAMP\nHabitatge Redacció Infocamp\nDimarts, 25 Gener 2022 21:09\nL’accés a l’habitatge és una qüestió delicada, sobretot en alguns sectors de la població com és el jovent, que acostuma a tenir poca capacitat econòmica. És per això que les regidories de Benestar social i Joventut de l’Ajuntament del Morell s’han posat en marxa per tal de concedir ajudes a les persones joves per al pagament del lloguer de l’habitatge habitual.\n“Des de l’Ajuntament som molt conscients de les dificultats que té el jovent a l’hora d’accedir a un habitatge, i és per això que hem posat en marxa aquestes ajudes malgrat que les competències en matèria d’habitatge no són dels consistoris, sinó de la Generalitat”, indica la regidora de Benestar social, M. Jesús Valldosera. “Volem que les persones joves tinguin oportunitats de lloguer al nostre poble i que, en conseqüència, no hagin de marxar a viure a altres municipis”, continua la regidora de Joventut, Rosa M. Sánchez.\nUnes subvencions que podran demanar persones d’entre 18 i 34 anys empadronades al Morell des de fa, com a mínim, tres anys. Pel que fa al contracte de lloguer de l’habitatge, haurà de fer referència al domicili habitual, amb una renda d’entre 200 i 700 euros mensuals, i tenir una durada mínima d’un any.\nTambé caldrà presentar una sèrie de documentació, com són el DNI, NIE o passaport, el volant del padró municipal, una còpia del contracte de lloguer i, si cal, una acreditació del grau de discapacitat física o psíquica reconeguda d’algun o alguns membres de la unitat de convivència, del títol de família nombrosa o família monoparental-monomarental o acollidora.\nAixí mateix, les persones inactives hauran de facilitar un certificat de prestacions, un certificat de beneficiari de prestació social i la vida laboral, mentre que les persones actives hauran d’aportar la declaració de la renda, un certificat d’imputacions d’Hisenda i, també, la vida laboral.\nSol·licituds, fins al 9 de febrer\nLes sol·licituds es poden presentar fins al 9 de febrer a l’OMAC, l’Oficina Municipal d’Atenció Ciutadana, o a través de la seu electrònica. Un cop aprovades, es procedirà a la subvenció de fins a 130 euros del pagament mensual de lloguer, amb un màxim de 24 mensualitats, és a dir, durant dos anys.\nSessió informativa sobre comunitats energètiques locals, aquest dimecres a Tarragona\nL'Ajuntament de Roda de Berà arranja diferents carrers del barri de la Barquera\nEl Moll de Costa presenta onze actuacions artístiques en la mostra 'Expressa’t'\nL'Altacústic torna a la normalitat aquest estiu amb noms propis com Ferran Palau i El Petit de Cal Eril


L’oferta de natura i senderisme de la Garrotxa atrau grups d’àmbit internacional\nUna delegació de touroperadors i tècnics especialitzats en turisme rural comunitari han visitat aquest cap de setmana la Garrotxa. Durant dos dies, els integrants del grup han pogut conèixer el model turístic públic-privat de la comarca a través de Turisme Garrotxa a més de la creació, implantació i promoció de la xarxa de senders Itinerànnia. Procedents de vuit països d’Amèrica Llatina, la seva estada a la comarca ha format part d’una visita de 9 dies que els ha portat per diferents punts de Catalunya amb l’objectiu de d’intercanviar experiències i conèixer diverses iniciatives de turisme de Catalunya que podrien servir d’inspiració als seus respectius llocs d’origen.\nTurisme Garrotxa també ha atès aquests últims dies un grup d’operadors especialitzats en turisme de natura i senderisme. Els representants de les empreses angleses Winetrails, Ramblers i Naturetrek han recorregut aquest divendres 25 d’octubre diferents trams de la xarxa Itinerànnia per la Garrotxa, a més de fer un recorregut en bicicleta per la via verda i visitar un productor agroalimentari de la Vall d’en Bas. El Patronat de Turisme Costa Brava Girona ha organitzat aquest viatge de familiarització per a operadors anglesos per la Garrotxa, que també els ha portat pel Gironès i l’Alt Empordà.\nD’altra banda, aquest dilluns 28 d’octubre la Garrotxa ha rebut la visita de dos periodistes de la revista Wandern. Aquesta publicació suïssa, de 19.000 exemplars de tirada en alemany i 6.000 en francès, està dirigida sobretot al públic senderista i amant de la natura. El viatge, organitzat pel Patronat de Turisme Costa Brava Girona i coordinat des de l’associació Turisme Garrotxa, ha permès aquests professionals de la informació conèixer de primera mà la senyalització i les infinites rutes que permet Itinerànnia, xarxa de senders que va ser creada seguint, precisament, el model de senyalització suïs.\nA més de caminar per l’Alta Garrotxa, els periodistes han visitat Besalú, la Vall d’en Bas i el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Aquest dimarts, després de dormir a Olot, s’han dirigit al Ripollès, on han passat tot el dia abans de traslladar-se a l’Alt Empordà, finalitzant així la seva estada a les comarques gironines a través de la xarxa de senders Itinerànnia.


L'aula es converteix en una bombolla - Regió7\n31·12·20 | 08:48\nDel confinament a la reobertura total. Aquest és el camí, no gens fàcil, que han recorregut els centres educatius durant la pandèmia de la covid-19. Per garantir el dret a l’educació i la igualtat d’oportunitats per a tots els infants i joves s’ha apostat per les escoles obertes, tot i les dificultats que comporta el virus. El curs va començar amb moltes incerteses i protocols de darrera hora, però el primer trimestre s’ha tancat amb l’evidència que els centres educatius no s’han convertit en espais de transmissió comunitària de la malaltia.\nMig any després de tancar portes i de reinventar-se de la nit al dia, canviant les aules per videconferències, el vessant socialitzador de l’escola, la bretxa digital i la poca afectació del virus entre els infants van evidenciar la necessitat d’obrir els centres malgrat la pandèmia. I així es va fer coincidint amb l’inici del nou curs. Els equipaments educatius van establir plans de reobertura i uns estrictes protocols de seguretat amb un objectiu clar: evitar de totes totes un nou tancament que obligués a tornar a l’educació telemàtica. Un sistema que es va demostrar poc preparat i sense recursos i que va suposar un repte majúscul per als alumnes i docents, però també per a les famílies.\nEls termòmetres, el gel hidroalcohòlic i la mascareta s’han convertit en eines habituals i rutinàries d’infants, joves i docents en el seu retorn a l’escola. Han hagut d’adaptar-se a conviure en grups bombolla o estables, a entrar de manera esglaonada i per diferents portes, i a fer-se proves PCR i confinar-se a casa en cas de tenir algun positiu a la classe. És l’educació en temps de pandèmia que, tot i les mancances, ha donat bons resultats i ha convertit el sector en un dels menys afectats.\nEl primer trimestre s’ha tancat amb uns resultats positius i el nombre de grups que s’han hagut de confinar han avalat la premissa d’escoles obertes i segures, que el Govern ha repetit com un mantra. Els centres educatius de les sis comarques que componen la demarcació de la Catalunya Central han acabat el primer trimestre del curs amb una mitjana setmanal del 2,2% dels grups confinats. De fet, en el punt de màxima afectació, que es va produir a final d’octubre, no es va arribar a superar el 5%. Unes xifres que van en la línia del conjunt de Catalunya de manera que el departament d’Educació ha fet una valoració positiva de la normalitat assolida en aquest trimestre inicial enmig de la pandèmia.\nSi sumem els grups registrats com a confinats cada setmana dona com a resultat un total de 1.628 que dividits al llarg del trimestre dona una mitjana de 116 grups per setmana, el que equivaldria al 2,2% del total. El màxim de grups confinats es va registrar l’1 de novembre quan les comarques del Bages, el Moianès, el Berguedà, el Solsonès, l’Anoia i Osona van sumar un total de 239 grups confinats. Això suposava el 4,59% del total de grups de tots els centres d’aquesta demarcació, 5.201.


Salut incrementa un 21% les revisions de prevenció de la legionel·losi a les regions sanitàries de Lleida i el Pirineu – La Manyana\nEnguany s'han planificat prop de 700, tenint en compte que al 2020 es van fer menys de la meitat per la covid-19\nACN / Pla obert on es veu personal de l'Agència de Salut Pública recollint una mostra d'una torre de refrigeració per analitzar si hi ha legionel·la. Imatge del 13 de juliol de 2021.\nL’Agència de Salut Pública de Catalunya (ASPCAT) de les regions sanitàries de Lleida i l’Alt Pirineu i Aran ha planificat per aquest 2021 un total de 698 visites de control dels circuits d’aigua en diferents establiments amb l’objectiu de prevenir la legionel·losi. Aquesta xifra representa un increment de més del 21% respecte a les dutes a terme l’any 2019. Fins al moment se n’han fet al voltant de 160, el que representa un 23% del total. Aquestes visites de control resulten més necessàries després del tancament imposat per la covid-19. De fet, la pandèmia va provocar que l’any passat no es poguessin dur a terme totes les intervencions previstes sinó unes 250, menys de la meitat de les programades inicialment.\nLa legionel·la prolifera a l’aigua estancada i en els circuïts on troba la temperatura adequada, que seria entre els 20 i els 50 graus. Per tant, i atès que la situació epidemiològica va obligar a tancar molts establiments durant força mesos, “enguany aquestes revisions cobren especial importància”, explica Francesc Juste, cap del Servei de Protecció de la Salut Pública de Catalunya a les regions sanitàries Lleida i Alt Pirineu i Aran. En aquest sentit, afegeix que el fet que una torre de refrigeració o un circuit d’aigua calenta sanitària surti positiu en legionel·la, “no vol dir en absolut que l’empresa no hagi fet les coses bé o hagi incorregut en alguna irregularitat”. Així, assegura que trobar aquest bacteri en una instal·lació d’aigua és molt freqüent i que el més important “és posar les mesures per eliminar-lo”, conclou.\nDe fet, l’any 2019 gairebé un 18% de les mostres efectuades van resultar positives, un percentatge molt similar al d’enguany. El 2020, no arribava al 12,5%. Cal tenir en compte que la legionel·la pot provocar una malaltia (legionel·losi) quan la persona inhala aerosols contaminats i que, aquesta, en casos greus pot arribar a causar la mort. Des del medi aquàtic, aquest bacteri pot entrar a instal·lacions que utilitzen aigua per al seu funcionament com ara dutxes, banyeres d’hidromassatge, sistemes de reg per aspersió o fonts ornamentals, entre molts altres.\nSi les instal·lacions han estat aturades, abans de posar-les en funcionament, és obligatori de fer una neteja i desinfecció, així com els controls analítics corresponents. Un cop estiguin en marxa, cal dur a terme amb rigorositat les actuacions de prevenció i control: revisió, neteges, purgues, control de temperatura, terbolesa i pH, desinfecció i anàlisi de legionel·la. Les visites de control s’efectuen en establiments que tenen o bé torres de refrigeració, condensadors evaporatius o circuïts d’aigua calenta sanitària, com ara allotjaments turístics, centres assistencials o social residencials, centres sanitaris, esportius, instal·lacions hidrotermals, balnearis o indústries, entre d’altres.\nEls hospitals Arnau de Vilanova, Santa Maria i l’atenció primària de Lleida estrenen equipaments de raigs X\nLa Direcció Clínica Territorial de Diagnòstic per la Imatge i Medicina Nuclear de Lleida ha adquirit nous equipaments de raigs...


L’aresta del Gerro\nMontserrat / Montserrat Sud / El Gerro / Via Àfrica\nAproximació: ¼ d’hora aprox.\nDes de El Bruc, davant de l’escola, prenem el carrer de la dreta en direcció a Can Salses i refugi Vicenç Barbé. Avancem per la pista fins un segon trencall, descartant el primer que es dirigeix a Can Salses. En el segon trencall (aparcament del Vermell de Xincarró) estacionem el vehicle sota uns arbres. Prenem el camí ample que s’endinsa en direcció Nord. En poca estona trobem un trencall a mà dreta (amb rètol de regulació d’escalada de la zona) que descartem i seguim per l’esquerra. Anem pujant amb la roca del Timbaler del Bruc al davant nostra com a referència. El corriol passa per sota mateix d’aquesta roca esmentada i regira cap a l’esquerra fins a tocar el Gerro.\nL1 20 m V / V+/ V / IV / IV+ / IV\ninici de amb passos fins\nL2 20 m III / IV / V+ / IV\nllarg plaent amb tram final vertical, però amb bones preses, per gaudir\nRàpel per la mateixa via.\nDonada la xufa que cau avui, l’objectiu passa pel Gerro i la seva Veïna. A primera hora a l’aresta del Gerro li toca l’ombra i la Veïna del Gerro gaudeix de l’ombra que li projecta el seu amfitrió. Dues agulles clàssiques, envoltades, de l’expansió sense fi, de l’escalada esportiva per tot arreu. Bones vies, ràpides de fer i amb curta aproximació. Xino-xano ens hem cruspit les dues vies en el següent ordre:\n1/ El Gerro\n2/ La Veïna del Gerro\nSeguidament ens hem apropat a El Bruc per gaudir d’unes refrescants i reconfortants cerveses. Apa fins la propera.


Tarragona torna a caminar per lluitar contra el Parkinson\nImatge d'una edició anterior del 'Run for Parkinson'.\nLa 8ª edició de la caminada popular ‘Run for Parkinson’ tindrà lloc el proper diumenge 14 de maig\nActualitzada 11/05/2017 a les 14:03\nLa caminada popular Run for Parkinson arriba a la seva 8ª edició el proper diumenge 14 de maig per seguir lluitant contra aquesta malaltia. L’activitat, que combina l’esport amb la solidaritat envers l’Associació de Parkinson de les Comarques de Tarragona, sortirà a les 10 del matí del Parc Francolí i arribarà fins la vil·la romana de Centcelles. Allà els participants podran fer una visita turística gràcies a al col·laboració del Museu Nacional Arqueològic de Tarragona. L’arribada es preveu al mateix parc Francolí i el recorregut consta d’uns 10 quilòmetres. El donatiu col·laboració és de 5 euros i enguany s'espera superar els més de 300 participants.\nLa consellera d'Esports de l'Ajuntament de Tarragona, Elisa Vedrina, ha remarcat que la caminada comptarà com cada any amb l'Àrea d'Esports del consistori i ha animat la població a que col·labori activament amb aquesta causa. Per la seva banda, la presidenta de l'Associació de Parkinson de les Comarques de Tarragona, Montse Dalmau, ha recordat que els objectius de la caminada son «donar a conèixer la malaltia de Parkinson i sensibilitzar el conjunt de la societat sobre la necessitat de participar en el desenvolupament de polítiques de suport dels afectats i les seves famílies».\nLa caminada també compta amb el suport de Gelsto, la Fundació Onada i Creu Roja.


Kayland Ascent K Goretex Blau comprar i ofertes a Trekkinn\nCompra aquest producte i guanya 101 CoINNs / $ 1.13\n5 Blue / Grey 8.5 Blue / Grey 10 Blue / Grey 11 Blue / Grey 5.5 Blue / Grey 12.5 Blue / Grey 13 Blue / Grey\nConstrucció ensamblada, capçaleres fetes completament de pell dividida amb una membrana estesa de Gore Tex®, estesa per a totes les estacions, amb una excel·lent respiració, fins i tot en temps calent per mantenir els peus protegits i secs. Duresa reforçada i treva de techno de Kayland, dissenyada específicament per trekking, amb un rol especialment eficaç.\nForma: a l'aire lliure\nSuperior: Tèxtil + Suede\nSola: Outback Tecno\nSabates d'altura: tall mitjà\nCalçat Gore Tex® Extended Comfort: el calçat Gore Tex® Extended Comfort manté els peus secs i protegits per ser durablement impermeable i transpirable, i és un sistema d'enginyeria que proporciona un clima més confortable. És ideal per a condicions moderades i més calentes i durant els nivells d'activitat més elevats.\nDurable impermeable i transpirable\nPer a condicions més moderades i més calentes\nDurant els nivells d'activitat més elevats\nNo aïllant per a la retenció de calor més baixa\nDarrer a l'aire lliure: Wider còmode per a un alt nivell de comoditat a peu.\nEstàs interessat en Kayland Ascent K Goretex? No esperis més. Compra el producte al millor preu online, sempre amb la total confiança de trekkinn i en un entorn totalment segur. Aquí trobaràs tota la informació sobre Kayland Ascent K Goretex. Kayland és una de les millors marques de muntanya que dissenya i fabrica Calçat home i pensant en les necessitats de tots els consumidors.


Inici » Actualitat » Notícies » Comencen les Festes de la Carxofa Prat\nActivitats gastronòmiques i festives des d'ara i fins al maig\ndijous, 7 març, 2019 - 14:00\nArriben un any més les Festes de la Carxofa Prat, amb què la ciutat vol compartir la seva oferta agrícola i gastronòmica de proximitat. El tret de sortida de les festes serà el Març Gastronòmic, un esdeveniment que enguany compleix 10 anys i que permet degustar menús elaborats amb els productes més emblemàtics del Prat –el pollastre Pota Blava i la Carxofa Prat- i del Parc Agrari. Posteriorment seguiran fins a principis de maig amb un ampli ventall d’activitats socials i culturals per a tots els públics.\nEl desè aniversari del Març Gastronòmic està apadrinat per Marc Ribas i Artur Martínez. Marc Ribas s’ha donat a conèixer com a cuiner del programa Cuines a partir de 2016 i de Joc de Cartes a partir de 2017. L’Artur Martínez és el seu company de viatge gastronòmic: amb el restaurant Capritx (Terrassa), van aconseguir una estrella Michelin i el distintiu Slow Food i continuen caminant junts amb La Taverna del Ciri. Tots dos són xefs bolcats amb la identitat gastronòmica del seu territori que traslladen amb tocs d'autor a la seva cuina.