Feia un any que Sara i Miguel estaven promesos. Se van conèixer en un ball en casa de Miguel una nit d'estiu.\nDesprés d'uns quants mesos de coqueteig i de visites a sa casa, Miguel, un famós notari de la ciutat, va decidir-se a donar el primer pas i li va demanar matrimoni.\n-Bon dia Miguel -va saludar Sara amb exquisides formes.\n-Hola estimada, Què tal et trobes?-li va contestar Miguel besant-li la mà.\n-Molt bé...però arribe tard al menjador.\n-Sara per favor no contestes així.-li va contestar sa mare.\n-No, per favor senyora Orià, deixa que se'n vagi.\nQuan va arribar al menjador, es va llevar el barret i es va ficar el davantal.\nDe moment va sonar el timbre que anunciava que era l'hora del menjar. Sara i les demés es van preparar.\nVan passar varies dones amb filles, entre les quals estava Rosa, una senyora que havia perdut al seu home, però, de sobte, una nova xica va a entrar al menjador.\nAnava vestida amb una falda blava trencada, una brusa blanca i un mantó, tenia un cabell castany desfet i intentava amagar un morat que tenia en l'ull.\nLa xica va agafar la seua safata i es va ficar a la cua. Van anar passant les persones i va arribar fins on estava Sara. Ella va ajupir la cara i va deixar que li posaren el menjar.\nQuan van acabar de menjar, els homes es van seure en un rogle a parlar. Sara havia estat mirant durant un bona estona a la xica nova.\n-Hola-li va dir Sara amb una mirada afectuosa.\n-Hola-li va contestar amb duresa.\n-Ets nova per ací veritat?. Em dic Sara i tu?\n-Jo sóc Teresa, encantada- va dir mirant-li als ulls.\nAl migdia se'n va anar cap a sa casa. Hui no tenia fam, però, sabia que sa mare l'obligaria a menjar. Com moltes vegades li havia dit, una dona flaca es una dona pobre. Moltes vegades havia pensat en escapar-se, en deixar de ser la senyoreta Orià i poder ser simplement Sara.\nPer la vesprada, com que no tenia cap compromís, se'n va tornar al menjador.\nQuan va arribar, sols estava la senyora Sardanya, que es passava tot el dia allí. Van passar els minuts i mentre Sara ajudava a les senyores majors va entrar Teresa.\n-Bona vesprada Teresa-Li va dir somrient però amb preocupació.\n-Hola- Va contestar tallant i de pressa.\nUn silenci incòmode es va interposar entre elles...\n-Si algun dia necessites parlar...\n-Sols necessite diners i menjar. A més, en que me va a ajudar una xiqueta malcriada que ho ha tingut tot.\n-Encara que penses que no et puc entendre, si ho faig.\n-Què entens? Saps el que es passar dies sense menjar, veient com els teus éssers volguts es moren de fam i tu no pots fer res per a remeiar-lo?-va contestar plena d'odi.\nLa vesprada va passar sense cap sobresalt. Va berenar amb les companyes i a les nou se'n va anar a sa casa.\nAl matí següent, Miguel, va anar a buscar a Sara a casa. Ella l'estava esperant en el menjador vestida amb una bonica i cara falda gris. Era diumenge i havien d'anar a missa.\nEra molt petita però, encantadora. Li encantava l'olor d'encens que olorava només entrava, li recordava a la seua infància.\nAl acabar l'homilia Sara es va arrimar al pare Ramon per a parlar amb ell però, una dona tapada amb un vel negre va entrar a l'església i amb sigil va anar al despatx del pare Ramon disposada a robar els diners que hi havien.\nQuan Sara es va donar compte de la presència de aquella senyora va eixir corrent cap a ella.\n-Solta els diners!-Va cridar Sara a l'estranya.\nElla no va contestar i corrent va eixir amb mitat dels diners però, abans les seues mirades es va creuar. Aquella mirada freda i profundament trista l'havia vist abans, eren els ulls blaus de Teresa.\n-Sara, has pogut veure qui era?-li va preguntar Ramon.\nSara dubitativa va contestar que no.\nVan passar dies i dies en els que Sara anava a totes hores al menjador però, Teresa no apareixia fins que, per fi, un dimarts, va arribar. Portava la mateixa roba que l'ultim dia que la va veure. Es va fixar més en ella i va descobrir que tindria la seua mateixa edat.\nAmb rapidesa Sara es va arrimar a ella.\n-Teresa, hem de parlar.\n-Jo no tinc res a parlar amb tu.\nTeresa la va esquivar i amb indiferència va anar cap al mostrador per a rebre el menjar però Sara la va retindre i amb força la va empènyer cap al bany.\n-Se pot saber què vols?-va preguntar amb duresa i molèstia en la veu.\n-Et vaig veure robant a l'església, et pareix poc?\n-Jo no estava robant en cap lloc.\n-Sé que vas ser tu, et vaig veure els ulls i et vaig reconèixer.\n-Si m'hagueres reconegut m'hauries delatat. Ets igual que totes.-Li va respondre mirant-li als ulls.\n-Els teus ulls són inconfusibles.\nPer un moment es van quedar mirant fixament i alguna cosa va fer que s'adonaren de que no eren tan diferents.\nA les cinc de la vesprada Teresa se'n va anar del menjador però no es va donar conter de que algú li seguia, era Sara.\nPer fi després de mitja hora caminant i de passar pels pitjors indrets del poble Sara va veure la casa de Teresa.\nJa era de nit així que va decidir tornar-se'n abans de que sa mare li renyira. No tenia ganes ni forces per a discutir.\nEl dia següent Teresa no va aparèixer així que Sara preocupada va anar a buscar-la a sa casa.\nDesprés d'un llarg passeig va arribar a casa Teresa. Un poc nerviosa i amb dubtes va tocar la porta.\nRàpidament va eixir un home gros i baixet, de mitjana edat i amb patilles, que anava vestit amb una americana negra i amb cara de dol. Sara preocupada per Teresa va preguntar per ella tement-se el pitjor.\n-Ací no viu ninguna Teresa.\nSorpresa, va descriure-la però l'home seguia negant que allí visquera una xica anomenada Teresa.\n-Ahir va entrar en aquesta casa Teresa, jo la vaig veure a allò de les sis de la vesprada.\nLa cara de l'home va canviar radicalment i es va ficar roig.\n-Ja li he dit que no conec a eixa amiga teua. Per favor sols demane respecte per la meua dona que acaba de morir.\nSara no entenia res. Què faria Teresa ahir en aquella casa, es va preguntar.\nImmersa en aquell misteri es va oblidar de tot el que abans li rodejava, es va oblidar de la seua boda. Hui era el dia que s'havia de provar el vestit. Corrent se'n va anar a casa i al arribar es va trobar amb sa mare a la porta, esperant-li.\n-On estaves?-li va preguntar furiosa.\n-Ho sent mare.\n-Em dona igual la teua disculpa, te preguntat on estaves.\n-Havia anat a buscar a una xica pobre que he conegut en el menjador.-Va dir mirant al sòl.\n-Que sigui la última vegada que et saltes un moment tan important sols per una de les teues pobres que et podrien matar sols per ser qui ets. No et dones conter de que tenen enveja de tu i de la teua vida. No sé que fas anant a aquell lloc.\nAmb silenci es va provar el vestit. Era molt llarg i estava ple de pedreria luxosa. En els malucs s'estretia i realment estava preciosa. Al mirar-se a l'espill, la realitat es va mostrar, i es va donar conter que no hi havia volta enrere, que dins d'uns mesos seria una dona casada.\nPer la vesprada va tornar al menjador per veure si estava Teresa i sí es trobava.\nDesprés de dues hores, Teresa es va anar i Sara també, disposta a seguir-la.\nAquesta vegada el trajecte va ser més curt i va anar a parar a una casa petita i allunyada.\nPassaven els minuts i Teresa no eixia així que es va decidir a tocar a la porta.\nUn home major va obrir la porta i per darrere d'ell estava Teresa nueta en un llit. Quan Teresa la va veure es va tapar i va baixar la mirada.\nEl dia següent, Teresa va aparèixer al menjador disposta a parlar amb Sara. Ella estava d'esquena i Teresa la va agafar pel braç amb força i la va portar al bany on havien parlat la vegada anterior.\n-Sols et demane que no contes a ningú el que vas veure.\n-No pense dir res a ningú però, has de deixar aquest treball-li va dir Sara apartant-li un floc de cabell.\nTeresa es va riure irònicament.\n-Per favor, vine a ma casa i treballa allí.\n-Ho sent, però no vull la teua compassió-va dir Teresa anant-se.\nSara la va retindre i mirant-li als ulls li va demanar que se n'anara amb ella.\nTeresa va anar a obrir la porta del bany però Sara la va tancar amb força i la va portar cap a ella.\n-Queda't amb mi-li va murmurar molt prop de la seua cara.\nDe sobte, tot va ocórrer molt ràpid, Teresa va agafar a Sara per darrere del seu coll, la va atraure cap a sí i la va besar.\nCapítol 2: Els germans\n-Miguel no puc fer açò.\n-Si ho pots fer o t'has oblidat de tot?\n-No hi han peros!\nHavien transcorregut dos dies des de que Teresa besara a Sara i no s'havien tornat a veure. Sara no podia parar de pensar en ella. Realment no sabia com havia pogut ocórrer. Miguel havia anat a sopar a casa de Sara aquella nit i no va poder mirar-lo.\n-Què et passa estimada?\n-Res Miguel-va dir esquivant la pregunta.\n-Sara!-Va dir alterada sa mare- que siga l'última vegada que li parles així al teu futur marit.\n-Mare, em puc retirar?\n-No pensaràs deixar-nos a nosaltres dos sols sense tu?\n-Senyora Orià no es preocupe que jo demà he de matinar així que tranquil·la, ja me'n vaig.\nMiguel es va alçar de la taula i es va disposar a anar-se'n. Li va besar la mà a Sara i a sa mare. Va agafar el seu barret i va eixir per la porta. Sara cansada va anar a pujar a la seua habitació però abans sa mare va parlar amb ella.\n-Sara, saps tot el que ens juguem amb aquest matrimoni,no em decepciones. Espere que no torne a passar perquè et penediràs.\nSara sense contestar va pujar a la seua habitació. Va desvestir-se i quan es va posar el camisó blanc que utilitzava totes les nits, es va mirar a l'espill i front a ell, es va fregar els llavis amb la mà. Va anar-se'n a dormir amb un gran somriure. Un somriure pel que havia passat i pel que podria passar, un somriure que feia anys que no ficava, un somriure que amagava temor i fragilitat però que creixia dins d'ella a gran velocitat.\nL'endemà Teresa tampoc es va presentar al menjador. Sara començava a estar preocupada per ella però no tenia on buscar-la. Per la vesprada se'n va anar a casa cansada però, satisfeta amb el treball fet. De camí a casa es va trobar una carta en la bossa que portava sempre damunt d'ella.\n“Necessite la teua ajuda, vine al parc que hi ha a la dreta de la teua casa a les sis”\nSara va mirar el seu rellotge de butxaca i eren les sis i quart. Corrent va anar fins al parc que hi havia prop de la seua mansió.\nAl arribar va veure uns xiquets jugant baix la supervisió de sa mare i uns avis passejant però no hi havia ni rastre de Teresa.\nIgual se n'havia anat ja. Va decidir seure's en un banquet de fusta que mostrava la totalitat del parc.\nDe sobte va escoltar un soroll bastant fort darrere d'uns arbres i va decidir-se a anar per si de cas era ella.\nQuan va arribar es va trobar a Teresa assentada a terra. Sara va disposar-se a parlar però quan ella va alçar el cap del terra va veure la ferida que tenia en la cara.\nRàpidament, va ajudar-la a posar-se dreta i li va observar la ferida de més prop.\n-Qui t'ha fet açò?-va inquirir-li horroritzada.\n-No importa qui m'ho haja fet. Sent haver recorregut a tu però no conec a ningú més, per favor ajuda'm.\n-Vine, et vaig a portar a casa.\n-I ta mare?\n-No hi està. Hui té una gala benèfica.\nAmb problemes van arribar a casa de Sara. Al entrar les serventes les van mirar amb cara de preocupació.\n-Camèlia per favor agafa unes tovalloles mullades i puja-me-les i sobre tot no li digueu res a la mare.\n-Ara mateixa senyoreta i necessita alguna cosa més per a la seua companya sols fa falta que ho demane.\nCom van poder van pujar a l'habitació. Sara va assentar a Teresa en la vora del llit i sensiblement li va apartar el cabell de la cara. Teresa no podia mirar-li als ulls. Després de que Camèlia li pujara les tovalloles Sara li va treure la camisa de sobre i es va adonar de la quantitat de sang que hi tenia. Ràpidament li va fregar amb la tovallola mullada les ferides. Molt delicadament li va anar curant amb el drap. Teresa intentava no queixar-se però es notava el mal que li estava causant.\nQuan van acabar es van tombar al llit. Sara li va tocar el cabell suaument i de poc a poc Teresa es va girar.\n-Moltes gràcies Sara. No sabia a qui acudir-va agrair-li. No va poder més i va trencar a plorar.\nSara no sabia que fer, mai havia vist plorar a una persona, ni tan sols sa mare havia plorat a la mort del seu pare. Li estava trencant el cor, no podia veure-la així de fràgil i la va besar suaument. Teresa es va apartar al principi, li va mirar els llavis i li va tornar el bes. Un bes va conduir l'altre fins que Camèlia va entrar per la porta.\n-Ho sent senyoreta Orià -va dir veloçment, al mateix temps que se'n anava- hauria d'haver tocat la porta.\nSara avergonyida va saltar del llit i va anar a parlar amb Camèlia.\n-Camèlia! -va cridar- Vine per favor.\nCamèlia es va arrimar amb la cara ajupida.\n-No estava fent la cosa que tu et penses, jo sols li estava ajudant a...\nCamèlia la va interrompre.\n-Senyoreta Orià, la conec des de que va nàixer i és la primera vegada que la veig feliç. Sols fa falta mirar-la. Jo no he de jutjar-la, cadascú és feliç d'una forma diferent a la de l'altre. Si ella et dona això que vols no la perdes...A més, Miguel es massa alt per a tu- va dir amb un somriure mentre li donava un abraç.\nQuan Sara va tornar a l'habitació, Teresa ja s'havia vestit i estava disposada a anar-se'n quan li va agarrar del canell.\n-T'ho vaig dir l'altre dia i t'ho dic ara, tu et quedes ací.\n-Sara no puc, jo no sóc així.\n-Ja aprendràs, a més Camèlia t'ensenyarà -Va dir Sara agafant de la mà a Teresa- Anem a parlar amb Roberto i t'incorpores hui mateix.\nSara feliç, va baixar a la zona on treballava Roberto, l'administrador de la casa.\nJa treballava per a ells abans que nasquera i li tenia molta estima, així que va suposar que no hi hauria cap problema.\n-Roberto, necessite un favor.\n-Tinc una nova empleada i necessite que la incorpores ràpidament.\n-Senyoreta ho hauria de parlar amb sa mare, a més quina referència té? No puc contractar a qualsevol.\n-És de la meua confiança i ha deixat una important mansió en Tarragona per a vindre ací.\n-Es això veritat?- va preguntar a Teresa.\nElla improvisant va dir que havia sigut serventa de la família Torres.\nRobert va dubtar un moment però, va decidir contractar-la perquè amb la boda necessitaven més criades per ajudar Sara.\nTeresa es va quedar baix ultimant alguns detalls però, abans que Sara se n'anés, li va tocar per darrere el cabell i quan es va girar li va agafar la mà sense que Robert es donara conter.\nPer la nit va vindre la senyora Orià acompanyada per Miguel per a sopar. Es va seure en la taula i va fer que una criada avisara a Sara. Ella va baixar i molt educadament va saludar a Miguel, no podia amagar la seua felicitat.\n-Et trobe millor que ahir Sara- va dir somrient Miguel.\n-S'haurà alegrat de veure't- va respondre la mare de Sara.\nSara va girar la cara i en aqueix moment Roberto va cridar a la senyora Orià per a comentar-li la nova incorporació.\nQuan es va assabentar, va avisar a Sara per a que anara amb ella i Roberto.\nMentrestant en l'altra sala, Teresa va entrar i Miguel va alçar la cara.\n-Ja saps que has de fer, espere que no em falles.\n-Miguel, s'està portant molt bé, no es mereix això.\n-Pensa en el nostre pare i reflexiona. Ara ves que no vull que et vegin amb mi.\nCapítol 3: Mentides i traïcions\nLa nit va transcórrer sense majors incidències. Prop de les dotze Miguel se'n va anar de casa però, abans de fer-ho va anar a la part posterior de la casa on l'estava esperant Teresa que havia eixit sense que el reste de les seues companyes se n'adonaren.\n-Què vols que faja exactament?- li va preguntar Teresa al seu germà major.\n-T'ho he explicat mil vegades. Sols t'has de fer amiga de Sara i parlar-li bé de mi per que es case.\n-Miguel hauríem de parar abans que fóra massa tard. No em de pagar-ho amb ella. S'està portant molt bé amb mi.\n-Es porta bé amb tu perquè no sap qui ets.-va contestar Miguel- vols que li diga perquè vas anar al menjador o perquè vas aparèixer en el parc? Si se n'adona no et voldrà veure més així que fes-li cas al teu germà.\nTeresa i Miguel es van acomiadar i ella va tornar a entrar cap a la cuina. Allí estava esperant-la Sara, recolzada en la cuina amb el cabell solt. Era realment preciosa. Tenia el cabell ros i llarg i li queia sobre els muscles fent-li una ona. Els seus ulls color mel li miraven expectant.\n-Ja tenia ganes que se n'anaren així podem estar tu i jo soles- li va dir arrimant-se cap a ella.\n-Sara, te vas a casar, no podem seguir amb açò -li va contestar apartant-se dels seus braços.\nSara li va agafar del braç abans que s'escapara, li va atreure cap a sí. Li va mirar fixament als ulls i li va besar. Teresa sabia que no estava bé però, per primera vegada es sentia volguda, després de que la seua família s'evaporara era l'única persona que li havia tractat bé. El seu germà li pegava quasi tots els dies i s'havia criat robant i menjant en menjadors socials. La seua vida havia anat cap al declivi des de que sa mare havia mort.\nNo coneixia a son pare i s'havia criat amb el de Miguel.\n-Bona nit, espere que dormes bé-li va dir Sara separant-se d'ella.\nEl dia següent Sara se'n va anar al menjador a treballar i Teresa es va quedar en la casa. Amb Camèlia va preparar el dinar i va netejar les habitacions.\nQuan va entrar en la de Sara es va parar, en l'armari va veure el vestit amb el qual la va conèixer. El va agafar i va abraçar-lo. Va olorar el seu aroma. No sabia perquè li agradava tant eixa xica, sols sabia que havia de trair-la.\nMés tard, va sonar el timbre i arreglant-se el cabell, Teresa, va anar a obrir. Esperava que fóra Sara però, era el seu germà.\n-Què tal estàs germaneta?\n-Què fas ací Miguel?-li va dir molesta.\n-És la casa de la meua promesa, recorda-ho.\nMiguel va entrar a dins i quan estaven en la cuina, va agafar del braç a la seua germana i la va empènyer cap a la terrassa per la porta posterior que hi havia en la cuina.\n-Li has parlat de mi? T'ha dit alguna cosa?\n-No, no sigues pesat i dóna'm temps. No és tan fàcil guanyar-se la confiança d'una rica.\n-Sols espere que no m'estigues mentint. Pareix que estiga molesta amb mi, des de que em coneix mai m'ha besat, em defuig i no té cap gest bonic amb mi. Cap xica m'havia rebutjat.\n-Miguel no sigues així, el més segur és que tinga vergonya. Ella està emocionada per casar-se, és mot ingènua i no s'espera res. No et preocupes que es casarà i podràs dur a terme la teua venjança.\n-Voldràs dir la 'nostra' venjança. O no et recordes del nostre pare.\n-Miguel, no era el meu pare. I em va tractar molt mal.\n-Gràcies a ell ho vas tindre tot, si no fóra per la família Orià continuaríem amb ell i no hauríem d'haver viscut en el carrer.\n-Mira Miguel sé que estàs molt dolgut per la mort del pare però Sara no hi té res a veure. Em va curar i em va donar aquest treball. No estic segura que et puga ajudar.\n-No va ser una mort, la mare de Sara el va matar i ens va tirar al carrer- va contestar Miguel alçant la veu i agafant amb agressivitat a Sara del braç- Tu em vas a ajudar perquè eres la meua germana i gràcies a mi no estàs morta. Si t'atreveixes a trair-me et penediràs.\n-Solta'm ara mateixa i no m'amenaces, gràcies a tu quasi em dessagne, durant anys has estat maltractant-me i he hagut de treballar de prostituta per a que fingires que eres notari i així guanyar la confiança de la senyora Orià. Estic farta de la teua estúpida venjança i de tu. No vull que em segueixes manipulant com si fos una cosa. Així que solta'm i ves.\n-Et penediràs d'això. Quan em case amb ella, no em tornaràs a veure i et jure que viuràs un infern- després d'aquesta amenaça li va pegar una galtada i la va tirar al sòl.\nEn aqueix moment va entrar Camèlia i va veure l'escena. Ràpidament va anar a replegar a Teresa del sòl, i li va demanar a Miguel que se n'anara.\n-Teresa estàs bé?Què li has fet al senyoret Miguel?\n-Res, Camèlia, moltes gràcies però estic bé.\n-Posa't un poc de gel perquè les senyores Orià no et poden veure així.\n-Per favor Camèlia, no digues res d'això. Direm que m'he caigut per les escales.\n-Està bé- li va dir Camèlia, col·locant-li el gel en la galta.\nAqueixa vesprada, Sara havia de provar-se el vestit per què les criades li agafaren les mesures. Ella no tenia cap emoció per provar-se'l i al entrar va demanar a les seues criades que deixaren a Teresa en la seua habitació per que l'ajudara amb el vestit.\n-Molt bé, senyoreta Sara, Teresa li estarà esperant en la habitació.\n-Moltes gràcies, Júlia- va contestar Sara mentre deixava abric en el penjador que hi havia darrere de la porta.\nSara va pujar amb emoció les escales i va entrar amb rapidesa en la seua habitació. Dins estava Teresa girada mesurant el vestit que estava en la peanya blanca. Sara va anar per darrere i la va abraçar agafant-la per la cintura.\n-Hola amor, no sabies les ganes que tenia de veure't.\nEn eixe moment Teresa es va girar, i Sara li va veure el morat de l'ull. Preocupada li va preguntar que li havia passat.\n-Res, sols me he caigut per les escales. No em coneixes però, sempre estic per terra.\n-Segur que estas bé? Està molt negre.\n-Deixem de parlar d'açò, vinga, provat el vestit.\nTeresa es va girar mentre Sara es desvestia. Sara li va dir que ja estava preparada i Teresa la va mirar. Portava un cosset negre molt estret i unes sinagües blanques. Es va posar roja, va intentar no mirar-la però, li era impossible. Cada vegada li agradava més.\nSara ho va notar.\n-Vinga, Teresa, no em digues ara que tens vergonya. Ajuda'm a ficar-me el vestit.\nAmb cura li va col·locar la falda negra per damunt de les sinagües. Després li va acomodar el cosset i li va tornar a prendre mesures.\nEstava espectacular, el vestit li ressaltava els ulls i el seu somriure feia brillar tota l'habitació.\n-Com em trobes?\n-Estàs molt guapa. Estaràs esplèndida en la teua boda. Seràs una bona dona, Miguel estarà molt ben cuidat.\n-Què penses d'ell?-li va preguntar amb curiositat.\n-Segur que és un bon home. Et farà molt feliç-li va contestar dubitativa.\n-No seré feliç.\n-Per què dius això?\n-Perquè jo sols seré feliç amb tu.\nEn eixe moment Sara va apartar-li les mans a Teresa i li va fer alçar-se. Li va mirar fixament amb aquells ulls mel. Ella sabia que també sols seria feliç si estava amb ella i l'anava a perdre de totes formes, perquè el seu germà l'anava a separar i Dèu sap que li anava a fer.\n-No digues això...\n-Escapem-nos-li va interrompre.\n-Què dius? Estàs boja?\n-Jo no em vull casar, Miguel no m'agrada i menys ara que te conegut a tu. Tinc diners estalviats i podríem llogar una casa en Tarragona o en Barcelona.\n-No puc fer-te això, perdries el teu futur. No podries mantindre el nivell de vida que tens...\n-No me importa el futur, sols sé que per una vegada vull ser feliç i tu eres la meua felicitat. Em tractes bé i em vols, i jo també et vull a tu.\n-No em coneixes, sóc una mala persona...\n-Tenim tota una vida per conèixer-nos.\nDesprés d'aquesta declaració, li va agafar de la cintura i li va besar. Teresa li havia amagat una part de la seua vida però, podrien començar juntes un nou futur. A més, no sabia que li anava a fer Miguel, estava encabotat amb la seua venjança i no podia permetre que el seu germà fera mal a l'única persona que estimava. Per què no podien viure juntes? Igual serien més felices lluny d'allí.\n-Gràcies per voler-me tal com sóc. Aniré on vulgues. Per primera vegada sé que vull ser, i vull ser la persona que et faja feliç.\nEn aquell moment va entrar Miguel aplaudint amb ironia, ho havia escoltat tot des de darrere de la porta.\n-Dis-li Teresa, dis-li perquè vas anar aquell dia al menjador. Vinga germaneta, abans d'anar-te'n amb ella conta-li la veritat, conta-li perquè m'estaves ajudant a que es casara amb mi. Conta-li que sa mare va matar al meu pare quan estava treballant com administrador junt a Roberto. Relata-li totes les vegades que em somiat en venjar-nos de la seua família després de que tirara a uns xiquets sense res al carrer i ens abocara al fracàs- va dir amb odi mentre Teresa ajupia el cap, donant-se conter que havia perdut a l'única persona que havia estimat- Ella ens va fotre la vida- li va dir mirant a Teresa.\nDe sobte Miguel va agafar del coll a Teresa i li va ficar un trabuc en la templa.\n-Si no et cases amb mi et jure que la mataré.\n-De veritat vols casar-te amb mi germanet?\n-He sabut perfectament qui ets des del moment en el qual et vaig veure, creus que vaig decidir casar-me amb tu perquè ets un notari, quan no saps fer l'administració de la casa. Ma mare va matar al teu pare dos anys després d'haver-la violat, la violació de la qual vaig nàixer jo. Ton pare va amenaçar durant dos anys a ma mare en violar-me a mi si no li pagava uns diners al mes. Aquell bastard la va maltractar fins fer-li sentir que no servia per a res. I jo em vaig adonar quan tenia deu anys després de llegir les cartes que ell li va escriure. A partir d'aquell moment em vaig decidir a buscar-vos, a buscar als meus germans fins que em vaig adonar que ella no era la meua germana perquè tenia un altre pare- va aclarir Sara i mirant a Miguel va continuar- Et vaig trobar robant en un parc i des d'aquell moment em vaig prometre que el fill del violador de ma mare no viuria, perquè jo no ho permetria. Però vaig conèixer a Teresa i ella em va demostrar que en aquest món hi havia coses més importants que la venjança.\nEntre tant desconcert Miguel no va veure com Sara agafava la pistola que tenia amagada al costat de l'escriptori. Li va apuntar al cap i li va amenaçar:\n-Ara vas a soltar a Teresa i te n'aniràs de les nostres vides.\n-Mon pare no era roí, em volia, va ser ta mare qui el va corrompre, tu no saps res. Si no vols que Teresa deixe viure, vas a deixar que em vaja amb ella i no ens tornaràs a veure.\n-Me pareix que no m'has entès, tu ets qui ha fingit ser qui no ets, podria denunciar-te i no tornaries a veure el carrer. Així que deixa a Teresa i ves.\n-Ho sent germaneta.\nAmb desesperació Miguel va prémer el gallet.\nCapítol 4: Sara Corella\nHavien passat més de dos mesos des de que Miguel es suïcidara. Quan es va morir Teresa commocionada em va mirar amb odi i va fugir, va fugir de la meua vida. Ella, que havia entrat en ella con un llamp en mitat d'una tempestat, se n'havia anat i probablement no tornaria.\nMa mare m'havia tirat de casa al adornar-se que Miguel s'havia matat, deia que no volia que la gent pensara que Miguel s'havia tornat boig per la nostra família, així que va decidir que me'n anara a Barcelona, a una casa familiar que teníem i que allí començara de nou.\nQuan me'n vaig anar l'únic que va fer va ser mostrar-me la vergonya que tenia. No es va dignar a dirigir-me la paraula i vaig marxar deixant arrere a l'única família que em quedava. El meu cognom va passar a ser Corella.\nEm passava diners cada mes i això em permetia seguir vivint com una dama de l'alta societat.\nCamèlia va decidir acomiadar-se i vindre amb mi. Ara érem molt bones amigues i la considerava la meua confessora.\nSabia el que sentia per Teresa i m'havia suportat des de que ho havia descobert. M'entenia i em volia incondicionalment i gràcies a ella jo havia pogut suportat la seua marxa.\nTal vegada no era la forma en que se n'havia anat sinó la seua mirada. Una altra vegada havia vist eixos ulls blaus freds, gelats com el primer dia. M'odiaria de per vida, era la causa de la mort del seu germà,bo, sabia que no era la meua culpa, ell havia decidit el que havia fet, probablement al adonar-se que érem germans i que son pare era un violador. Havia traspassat la fina línia que passava de la cordura a la bogeria.\nTenia clar que no la tornaria a veure i això em trencava el cor. Intentava no pensar en res, mantenia el meu cap ocupat i així passaven els dies. Anava de tant en tant a gales benèfiques promocionades per ma mare i allí es on vaig conèixer a Garciny, era un home molt més major que jo, però, em tractava bé i es preocupava per mi. Tenia molts diners, crec que era soci d'un gran negoci francés. No em parlava mai de treball i em portava moltes vegades a sopar als restaurants famosos de la ciutat.\nEl dia que li ho vaig contar a Camèlia em va dir que amb el temps m'oblidaria de Teresa i podria començar una vida amb ell. Es veritat que sols li coneixia des de feia un mes però, no podia, ni un minut, treure-me-la del cap.\nAquella nit era important. Sabia que Garciny m'anava a demanar matrimoni. Camèlia ho tenia tot preparat, m'havia arreglat un dels vestits més bonics que havia vist. Era rosa amb una banda que estrenyia la meua cintura i de la qual queia una cinta de una tonalitat un poc més fosca que la del vestit. M'havia fet un mig recollit del qual una part del meu cabell reposava sobre el meu muscle.\n-Estàs preciosa, vas a ser una bona muller-Em va dir afectuosament, acabant d'arreglar-me el cabell- Sols espere que seguisques visitant-me.\nRecordava quan vam discutir el dia que li vaig dir que li cediria la casa quan jo me'n anara. Es va negar i em va dir que trobaria un nou treball. Però, jo li ho devia, era una bona amiga. Així que al final ho va acceptar.\n-Clar que et visitaré.\n-Deixaràs que conega als teus fills?\nFills, vaig pensar. Sabia que significava el matrimoni però no volia tindré fills i menys amb aquell home.\n-Seràs la seua tia, així que es clar que els coneixeràs. Estaré molt orgullosa de que sàpiguen que la persona que em va criar era així de bona.\nLa porta va sonar. Començava el principi del fi. Em vaig mirar a l'espill, aquella no era jo. Tot el que era jo s'havia perdut. La meua essència s'havia esfumat el dia que Teresa va marxar. Em mudaria amb ell i deixaria de ser lliure. Viuria tota la vida una mentida, però, així era la nova jo. Anava a pagar el preu de no haver-la seguit.\n-Supose que sí. Es ara o mai.\nCamèlia va obrir la porta.\nI allí estaven, allí estaven uns ulls que coneixia molt bé.\nQuan la tempestat passe no sabràs com ho vas aconseguir, no sabràs si de veritat s'ha acabat o si realment haurà valgut la pena. Sols sabràs que mai seràs la mateixa perquè aquella llum que veies quan tot estava passant, la llum que et marcava el final dels llamps i trons, tal vegada sols era una altra foscor. Una altra foscor que hauràs de convertir en claror perquè al final això es la vida, foscor. I quan tens eixa llum, quan la trobes, mai més l'has de soltar perquè es veritat, ningú sap els vertaders pensaments d'un home ric quan es casa però, i els d'una dona. Es saben?


PSQuè? | L'esplai d'en Pep\nPosted by Pepsabater on 5 Abril 2013\nPer si algú en dubtava de a qui representen els mal-anomenats socialistes catalans els porto un recull de joies dels darrers temps arreu on tenen presència aquests elements…\nP.D.: He obviat els ajuntaments perquè la llista seria interminable…\nLa passada legislatura 25 diputats del PSC al Congrés van actuar de la següent manera:\nVan votar CONTRA la ratificació del Preàmbul del Estatut.\nVan votar CONTRA la gestió dels aeroports al costat del PP.\nVan votar CONTRA les seleccions nacionals catalanes.\nVan votar CONTRA l’ús del català al Congrés.\nVan votar CONTRA l’abolició de les curses de braus a Catalunya.\nVan votar CONTRA la gestió catalana de l’aeroport del Prat.\nVan votar A FAVOR de la Loapa portuària: que els ports de Barcelona i Tarragona tornin a ser dirigits del tot des de Madrid, furtant competències a la Generalitat.\nVan votar CONTRA la dació en pagament al costat del PP.\nVan votar CONTRA la liquidació del Fons de competitivitat (1.450 M€) per Catalunya.\nVan votar CONTRA la liquidació de la disposició addicional 3ª de l’Estatut (900 M€) amb Zapatero i Montilla de Presidents.\nVan votar A FAVOR de la Reforma Constitucional al costat de PSOE i PP.\nEl grup socialista al Parlament Europeu:\nVan votar CONTRA l’oficialitat del català a Europa.\nVan votar CONTRA la protecció de les llengües minoritàries al costat del PP.\nEn aquesta legislatura en són 14 de diputats del PSC al ‘Congreso’:\nCarmen Chacón, Daniel Fernández, Juan Rangel, Esperanza Esteve, José Zaragoza, Isabel López Chamosa, Alberto Soler, María Isabel Batet, Román Ruiz i Juan Carlos Corcuera\nAlejandro Sáez Jubero.\nFrancesc Vallès (va demanar perdó per votar A FAVOR del Corredor Central) i Juan Ruiz Carbonell.\nEls mèrits dels susdits són:\nVan votar CONTRA que Catalunya pugui gestionar el 0,7% de l’IRPF destinat a finalitats socials.\nVan votar A FAVOR del Corredor Central considerant-lo prioritari i CONTRA el Corredor Mediterrani.\nVan votar CONTRA la derogació del Decret de Nova Planta de 1715 al costat de PSOE i PP.\nVan votar CONTRA la transferència a la Generalitat de la competència per convocar referèndums al costat de PP, PSOE, UPyD.\nI per acabar la llista de meravelles socialistes:\nEls Socialistes rebutgen al Parlament Europeu una proposta per reprovar les paraules d’Alex Vidal-Quadras on comminava el govern espanyol a enviar la Guardia Civil CONTRA Catalunya.\nVan votar al Parlament de Catalunya, al costat del PP, CONTRA el consens pel Pacte Fiscal (excepte Ernest Maragall).\nEs varen ABSTENIR, al Parlament de Catalunya, a la votació per a un la Consulta d’Autodeterminació la pròxima legislatura (excepte Maragall).\nVan votar, al Parlament de Catalunya, CONTRA la Declaració de Sobirania i el Dret a decidir dels catalans (mentint als seus votants perquè el ‘Dret a decidir’ estava en el seu programa electoral del 25-N).\nLa Carmen Chacón es posiciona CONTRA el Pacte Fiscal per Catalunya amb ungles i dents. Diu que s’oposa rotunda i radicalment CONTRA la Independència de Catalunya, dient que serà un nou mur de Berlín.\nEn José Montilla, ara Senador, es posiciona CONTRA el Pacte Fiscal per Catalunya dient que Catalunya no pot reclamar el Concert perquè no té raons històriques. Sobre la Consulta a Catalunya declara a la premsa que ‘el referèndum és la formula preferida dels dictadors’ i que el Dret Internacional no avalaria la secessió unilateral.\nRocío Martínez-Sampere diu, al Parlament, que el dèficit fiscal català és tan sols de 791 milions, un 0,4% del PIB. A la premsa que no estan d’acord amb el Concert, l’ha definit fruit de les guerres Carlines, reconeix que tenen una contradicció amb el concert basc, però que tampoc els agrada la formula, del País Basc i Navarra, d’hisenda pròpia perquè consagra un Model Federal.\nPere Navarro diu que una Catalunya Independent seria un país més petit i més pobre. També diu que l’objectiu no ha de ser votar diferent sinó convèncer el PSOE, que voti el que vol el PSC. Una Catalunya independent estaria intervinguda i altament endeutada. Titlla de farsa la sobirania de Catalunya.\nDoncs vist i llegit que vingui Déu i em digui que cony hem de posar-hi darrera les sigles PS, perquè jo hores d’ara no se pas que hi va…\nCatalunya i l’ONU


Prop de 500 persones es troben al Golf de Can Sant Joan per demanar reconvertir-lo en un parc interurbà | elCugatenc\nProp de 200 persones de Sant Cugat s’han trobat amb altres centenars de manifestants de Rubí i Sant Quirze per demanar la conversió del Camp de Golf de Can Sant Joan en un parc públic interurbà. En total, prop de 500 persones s’han trobat aquest diumenge al migdia al golf, on s’han realitzat activitats com una caminada per informar de la fauna avícola que s’ha detectat a l’espai, recollir deixalles i gaudir de la música.\nLa mobilització, organitzada per la Plataforma Reconvertim el Camp de Golf Rubí - Sant Cugat, ha tingut per objectiu pressionar els ajuntaments i l’Institut Català del Sòl (Incasòl) per respectar els acords presos al març del 2019 als dos consistoris per treballar en la reconversió del golf, abandonat des del 2018. La reivindicació arriba després que l’Incasòl hagi mostrat interès per reobrir el camp amb la possibilitat de fer-ho amb unes proporcions més petites i com a escola.\nMireia Gascon, membre de la plataforma i del col·lectiu Rubí d’Arrel, fa una valoració molt positiva de l’acollida ciutadana de la protesta: “Creiem que amb la pressió ciutadana, que demostra que la gent no vol un camp de golf sinó un espai per caminar i fer lleure, els ajuntaments haurien d’agafar la veu del poble i anar a parlar proactivament amb l’Incasòl per fer un parc interurbà”. La plataforma rebutja la possibilitat de compaginar l’ús de parc i golf i, segons Gascon, no descarta emprendre vies jurídiques si se segueix impulsant la reobertura total o parcial del golf.\nEl manifest de la plataforma, que demana a l’Incasòl que cedeixi la titularitat dels terrenys als ajuntaments de Rubí i Sant Cugat, que es modifiqui el Pla Parcial (PPO) del Parc d’Activitats Econòmiques que ha permès l’ús privatiu de l’espai, que es restauri el paisatge, es garanteixi la connectivitat ecològica i es constitueixi un grup de treball amb les parts implicades, té el suport de més de 1.600 persones.\nTambé tenen el suport de 56 entitats, entre les quals n’hi ha diverses de santcugatenques: Assemblea pel Clima, Arran, la comissió de sostenibilitat de l’escola Gerbert d’Orlhac, The Honest Food Collective, el Jovent Repúblicà, l’Agrupació Escola Berenguer el Gran, el Club Muntanyenc, el Club Karate, el Sant Cugat FC, Qbasket, el Mussol i Fridays for Future. També hi dona suport la valldoreixenca Acció Cultural Valldoreix. Per ara, dels partits de Sant Cugat, també han signat el manifest la CUP i Sant Cugat en Comú.\nLa columna santcugatenca s’ha trobat a les 10 del matí a la plaça d’Octavià, començant la marxa un quart d’hora més tard. Han sortit per l’avinguda Francesc Macià i han passat pel Gerbert d’Orlhac i el Centre d’Alt Rendiment fins creuar l’AP7 per anar a buscar l’avinguda de la Generalitat al parc d’activitats econòmiques de Can Sant Joan, on han caminat fins buscar el camí d’accés al golf i al cementiri. Amb diverses aturades pel camí, la marxa ha esdevingut una mena d’excursió en grup fins accedir al camp a través d’un forat a la tanca perimetral a prop del cementiri.\nEl ressorgiment de la biodiversitat\nDurant els dos anys de tancament del camp de golf de titularitat pública, la natura ha guanyat espai al monocultiu de gespa, permetent així el ressorgiment de la biodiversitat prèvia, excepte la vinculada als camps de cultiu que hi havia abans de la posada en marxa del golf als anys 90. De fet, recuperar part de l’espai per conrear és una de les propostes de la plataforma i, especialment, de Rubí d’Arrel i de l’Assemblea pel Clima –aquesta darrera hi ha acudit amb una pancarta amb aquesta reivindicació.\nEn aquest sentit, l’Associació per la Defensa i l’Estudi de la Natura (ADENC), en col·laboració amb la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), realitzen un estudi per comparar els impactes del golf sobre els ocells, comparant el de Can Sant Joan com a camp abandonat amb el Real Club de Golf El Prat (Terrassa). “En funció de la zona del golf hem detectat espècies diferents com ara un blauet, ànecs de coll verd, titelles, caderneres i gafarrons, entre d’altres”, explica Pol Closa, un dels impulsors de la investigació, “hem detectat prop d’una vintena d’espècies diferents”.\nGerard Godina, de l’ADENC, explica que l’abandonament suposa una alteració dels hàbitats que permet el ressorgiment d’espècies per la supressió d’impactes negatius sobre l’ecosistema com la gestió de l’herba, l’abús d’aigua i la reducció del risc de contaminació dels aqüífers. “El camp de golf en el clima mediterrani té impactes importants perquè és un hàbitat que no pertocaria en aquest entorn”, apunta, “en general les aus terrestres són les més perjudicades quan hi ha un golf en actiu”.


Bankia i CaixaBank reuneixen els seus consells per a aprovar la fusió - À Punt\nBankia i CaixaBank reuneixen els seus consells per a aprovar la fusió\nLes negociacions han servit per a reforçar la idea inicial que el domicili social del nou grup estiga a València.\nVista d'una oficina de Bankia i una altra de CaixaBank reflectida en el cristall, a l'Hospitalet (Barcelona) / Efe.\n17 de setembre 2020 - 06:30\nEls consells d'administració de Bankia i CaixaBank estan reunits per a aprovar la fusió de les dues entitats una vegada ha aconseguit un acord entre les cúpules, que tindria, a més, el vistiplau dels seus principals accionistes.\nLes reunions se celebren de manera simultània i telemàtica i es produeixen després d'haver posat sobre la taula totes les dades extretes de l'auditoria legal.\nDes que s'anunciaren les converses entre les dues entitats per a crear el banc més gran d'Espanya, els contactes s'han mantingut, en la majoria d'ocasions, entre el president de Bankia, José Ignacio Goirigolzarri, i el conseller delegat de CaixaBank, Gonzalo Gortázar. També els principals accionistes de les dues entitats, l'Estat a través del Fons de Reconstrucció Ordenada Bancària (FROB) i la Fundació La Caixa a través de CriteriaCaixa, respectivament, hi han tingut un paper clau.\nLes negociacions també han servit per a reforçar la idea inicial que el domicili social del nou grup estiga a València, encara que mantinga seus operatives a Barcelona i Madrid, i s'ha donat per fet que la marca CaixaBank s'imposarà, com ha succeït en les últimes compres dutes a terme per l'entitat.\nNo obstant això, sembla clar que Bankia obtindrà una participació superior al 25% en el nou grup (l'Estat obtindrà un 15% de l'accionariat de la fusió), encara que això obligarà CriteriaCaixa a elevar la seua participació abans que culmine l'operació per damunt del 40%.


Biblioteca de Roquetes Mercè Lleixà: de setembre 2011\nAquest dimecres hem contat un altre conte europeu, "El melic del món", un conte grec ple d'emocions!\ni després, com no, hem dibuixat el que ens ha semblat més interessant del conte.\na 19:59 0 comentaris\nMolt més que biblioteques\nAmb aquest nom la Revista Omnium, en la seva publicació de la tardor 2011, núm. 18, titula l'article on parla de quatre biblioteques catalanes que han dut a terme quatre projectes de Cohesió Social, aquestes són: Roquetes, Guissona, Palafrugell i Barri de Gracia.\nProjectes que es varen presentar a la Biblioteca Jaume Fuster de Barcelona el març de 2011.\nEn aquests temps, les biblioteques no només som espais de lectura i estudi.\nEns em adaptat als nous temps i noves tecnologies, sorgeixen noves necessitats.\nAmb aquest article es dóna a conèixer les transformacions.\na 17:53 1 comentaris\nXerrada sobre Fitoteràpia bàsica\nDivendres 30 de setembre, 19.30 hores, Sala Polivalent de la Biblioteca de Roquetes, xerrada:\nFitoteràpia bàsica a càrrec de Jèssica Melich\nLa Fitoteràpia és la ciència que estudia la utilització de les plantes medicinals i els seus derivats amb la finalitat terapèutica, ja sigui per prevenir, per alleujar o per a curar les malalties.\nAquest taller, dirigit a tothom, ens permetrà reconèixer les diferents plantes que la Mare Terra ens regala, i utilitzar-les, així, pel nostre benefici.\nEscoltar audio de la xerrada.\nOrganitza: Sirga, camins per créixer\na 18:00 0 comentaris\nNotícies d'Ignasi Blanch\nEns arriben notícies del nostre il.lustrador preferit, i us les volem fer saber.\nInaugura a Madrid l'exposició d'il.lustradors de Romania "Historia en historias", i participa en la creació d'un nou projecte didàctic a la ciutat colombiana de Medellín. I per si això us sembla poc, l'Ignasi ha estat seleccionat per l'Ajuntament de Barcelona, per estar present al llibre "BCN CREA", un llibre que mostra el caràcter actiu de la ciutat amb una mostra de 300 artistes de diferents disciplines artístiques.\nTot això arrodonit amb dues exposicions de la seva obra més recent a Tarragona i Barcelona.\nUFFFF, quanta feina, enhorabona i ànims!\nInside Job a l' "Entre nosaltres"\nGenial documental de l'any 2010 on explica els motius de la crisi financera que estem vivint\nRep el Premi Oscar al Millor Documental l'any 2011 entre d'altres guardons.\nDirigida per Charles Ferguson, feu un tastet.\nTemps de rovellons\nSota la pinassa, entre rosat i ataronjat.\nCreix en llocs calorosos i boscos assoleiats.\nA partir de setembre i fins ben entrat novembre.\nBons a la brasa, d’acompanyament o a la cassola.\nHem preparat una mostra de llibres que us poden interessar per conèixer, trobar i saber degustar.\nVeniu a buscar-los!\na 19:39 0 comentaris\nXerrada PNL amb Marcel Genestar\nAhir la tarda va tenir lloc a la sala polivalent de la biblioteca la xerrada a càrrec de Marcel Genestar, titulada "Viure millor amb l'ajuda de la PNL"\nSegons el model d'aquesta, ens diu que, la manera de pensar, de sentir, de comportar-nos ens la\nprogramem nosaltres a partir de les experiències viscudes.\nMarcel va exposar tal manera que la gent va estar molt participativa, va haver interacció i també va tenir moments d'humor.\nOrganitzada per Sirga, camins per créixer i el Centre Ananda podríem dir que va ser prou exitosa per l'assistència que hi va haver i un plaer tenir-los a la biblioteca.\nPer a tots/totes que no van poder assistir-hi també els donem el plaer de poder escoltar la xerrada, aquí teniu l'enllaç de l'audio.\na 12:54 0 comentaris\nArriba la tardor, i els èxits literàris a la Biblioteca\nA la convulsa i fascinant Barcelona del Modernisme, la matriarca d’una de les nissagues més prestigioses de la ciutat es disposa a organitzar el trasllat a la seva nova llar, un preciós palauet proper al naixent passeig de Gràcia. Les parets d’aquesta casa seran les guardianes silencioses d’unes vides plenes d’ambició, secrets inconfessables i passions ocultes. Aquesta és l’herència que el temps confiarà a Violeta, última integrant de la saga: el passat, vist des del present, sempre és un trencaclosques amb peces perdudes...\nCare Santos fa un recorregut històric i social que ens convida a reflexionar sobre la feble memòria que transmetem a les generacions que ens segueixen.\nLa Barcelona del segle XIII sota l'amenaça del diable\nA Barcelona, Marsella, Roma i també a Egipte, Mallorca i altres punts del Mediterrani, un inquietant misteri envolta la vida d’algunes persones. Som al segle XIII, quan l’amor és un conveni entre pares tutors, quan alguns amants no volen renunciar a la llibertat d’estimar, quan els catalans es llancen a la gran aventura comercial, mentre un diable de moltes cares va teixint una xarxa fantàstica damunt dels pobles.\nLes bodes del diable és una llarga i intensa novel·la d’aventures en què els protagonistes emprenen un viatge per un món violent i religiós alhora, a la recerca de l’amor i de la felicitat.\nBarcelona, 18 de juliol de 1936. El vent de la història canvia la vida de la jove anarquista Valentina Mur. Després que el seu pare resulti mort el dia del cop d’estat contra el govern de la República, ella es veu impulsada a participar en la revolució que esclata a la capital catalana.\nAquesta parella és al centre d’una història apassionant, amb nombrosos personatges principals immersos en intrigues familiars narrades de manera absorbent al llarg de la novel·la, que revela aspectes inèdits de Mercader, un personatge històric misteriós. Atrapats en el sotrac de la guerra, els protagonistes d’aquesta història s’aferraran a l’amor com a via de redempció.Valentina suscita l’atracció del carismàtic jove comunista Ramon Mercader, qui per ordre del dictador soviètic Stalin assassinarà quatre anys més tard el conegut polític Trotski. Ella, però, s’enamora del cosí d’en Ramon, Artur Ramoneda, el primogènit d’una família d’industrials a qui coneix el dia de la detenció del jove com a presumpte simpatitzant de la insurrecció militar.\na 19:42 0 comentaris\nAquesta setmana a l'hora del conte, hem contat la història d'una princesa que estava embruixada i que es convertia en massana la major part del dia, només sortia a rentar-se i pentinar-se, i el príncep del palau veí s'hi va enamorar. Quina aventura!\nArtistes, vos esperem la setmana que ve!\na 15:39 0 comentaris\nKate Morton. El jardín olvidado. Ed. Suma de Letras\nA punt d'esclatar la Primera Guerra Mundial, la novel·la ens situa en un vaixell que es dirigeix a Australia i al qual viatja una xiqueta sola, per raons desconegudes, de nom Nell O'Connor. 21 anys després, per a la seua sorpresa, Nell s'assabenta que és adoptada i decideix esbrinar més sobre la seua autèntica família. Al moment present la narradora serà la seua néta, Cassandra, qui rebrà una inesperada herència de la Gran Bretanya, país natal de la seua iaia Nell. Allí, a Cornualles, hi ha una casa amb una jardí misteriós que Cassandra visitarà i anirà desvelant tot allò que va descobrint de les seues arrels familiars, entre elles el perquè del viatje de la petita Nell al vaixell del primer capítol.\nA l'enllaç següent podeu fer-ne un tastet:\nTambé podeu trobar a la biblioteca el debut\nliterari de l'autora: La casa de Riverton\nLa història, gira al voltant de la casa senyorial de Riverton, i d'un esdeveniment: el suïcidi al llac de la casa, d'un jove poeta. La jove minyona de l'època, Grace, va rememorant els esdeveniments que van precedir aquella escena, i que tota la vida ha intentat oblidar, des de la residència d'ancians on ara viu. El detonant que provoca aquest viatge al passat són els plans d'una directora de rodar una pel·lícula sobre els esdeveniments, tot i que des del principi sabem que hi ha algun detalls importants que no han arribat al guió de la pel·lícula. Uns detalls que, de fet, són un secret que fa dècades que la Grace guarda gelosament.\na 18:36 1 comentaris\nA l'est del sol i a l'oest de la lluna\nTornen los contes dels dimecres!\nAvui hem explicat un conte de Noruega, amb prínceps, ossos,madrastres i molta aventura, emoció, intriga...\nI el proper dimecres contarem un conte italià: "La massana", vindreu?\nA partir d'avui tots els dimecres a les 17.30 tenim una cita, no us oblideu!\n"Viure millor amb l'ajuda de la PNL"\nAquest és el títol de la conferència que tindrà lloc el 23 de setembre de 2011 a les 19 h, sala polivalent de la Biblioteca de Roquetes Mercè Lleixà.\nA càrrec de Marcel Genestar. Trainer en PNL\na 20:01 0 comentaris\nAgenda del mes de Setembre\nUs recordem que a partir de l'1 de setembre, l'horari de la biblioteca és:\ndimecres i dissabtes: 10 - 13.15 hores\ndilluns a divendres: 16 - 20.30 hores\na 18:10 0 comentaris\nDesprés del brutal èxit internacional de "Les veus de Pamano", amb més 100.000 exemplars venuts en català i publicada en onze llengües, Jaume Cabré (Barcelona, 1947), es posà a treballar amb molta cura en la seva propera obra.\nVuit anys després d'aquest treball, tal com comenta el crític literari Joan Josep Isern: "...és una novel·la cuinada a foc lent", ha publicat la seva última novel·la avui mateix 1 de Setembre de 2011.\n"Jo confesso" (Proa), es situa entre el segle XII i el XX entre l'Eixample barceloní i el Congo, i compta com a protagonista a l'Adrià Ardèvol, fill superdotat i sense amor d'una família de la burgesia barcelonina.\nMitjançant confessions la novel·la tracta temes com l'amor, el desamor, el sentiment de culpa i el mal.\nEl protagonista s'ha d'obrir camí a la vida al marge de la seva família: un pare misteriós que trafica amb antiguitats i una mare freda que no entén el seu fill.\nCabré, escriptor prestigiós, donà un salt en el panorama literari internacional amb la novela "Les veus de Pamano" (2004), però també destaquem les seves obres "Senyoria" (1991), "L'ombra de l'eunuc" (1996) i "Viatge d'hivern"(2000).\nAquí teniu un petit tast de l'obra, fes clic\na 20:05 0 comentaris\nArriba la tardor, i els èxits literàris a la Bibli...


amatent - De paraules per Context\nUna prova: -però que tanca de cop- del geni amatent de la senyora Tereseta: en vint-i-quatre hores organitz\nSerena i amatent, s'havia trobat, òrfena, amb el negoci de son pare al caire de la fallida, i al cap de dos anys havia pogut liquidar-lo en sorprenents condicions. Però ella s'hauria rigut de qui l'hagués tinguda per superior o igual als homes, perquè totes les coses que ella fos en capacitat de fer li semblaven elementals.\nVa despenjar-la amatent; va aplegar, d'un sacotell que tenia a un recó de cuina, un gros guimbarro de pa mut; i, després d'esbardellar, d'un cop de puny, una grossa ceba que guardava sobre els fogons, va posar-se a dinar amb la mateixa gana que si anés endarrerit de vuit dies.


Afirmen que en el pitjor escenari hi hauria una menor afectació a l'UCI per l'efecte de la vacunació\nper Marta Romera / ACN 15/09/2021 14:50h\nLa investigadora del BIOCOMSC Clara Prats preveu que a principis d'octubre hi hagi una estabilització dels contagis o una onada «poc important», com la quarta, amb brots més locals.\nAixí ho ha assegurat aquest dimecres en una roda de premsa del Departament de Salut en què ha explicat que estan a l'expectativa de passar el «punt clau» de l'inici de curs i el retorn de vacances per veure com evoluciona l'epidèmia. «L'escenari més probable és que a principis d'octubre o bé ens estabilitzem o bé s'iniciïn nous creixements», ha dit.\nEl BIOCOMSC preveu que a principis d'octubre hi hagi una estabilització dels contagis o una onada "poc important" | LleidaDiari.cat\nLa situació és molt millor gràcies a la vacunació\nAmb tot, ha subratllat que la situació és molt millor gràcies a la vacunació. «En el pitjor dels casos, amb una onada com la del juliol, la mortalitat seria similar, però l'afectació d'UCI seria menor», ha dit. La cobertura de vacunació és el principal punt per un escenari més favorable, però hi ha alguns factors que poden incidir en l'evolució de l'epidèmia.\nA la tardor hi ha més activitats a l'interior que a l'exterior\nPrats ha fet referència, per exemple, al fet que a la tardor hi ha més activitats a l'interior que a l'exterior, efectes estacionals i un canvi en la manera de relacionar-se -per la tornada a l'escola i a la feina.\nLa comunitat espanyola que podrà exigir el passaport covid als bars i restaurants


La Cambra de Comerç de Barcelona i l’IEEC col·laboraran per promocionar el NewSpace a Catalunya i l’intercanvi de coneixement i tecnologia amb les empreses | Sala de Premsa | Cambra de Comerç de Barcelona\nLa Cambra de Comerç de Barcelona i l’IEEC col·laboraran per promocionar el NewSpace a Catalunya i l’intercanvi de coneixement i tecnologia amb les empreses\nEl talent jove i la perspectiva de gènere, la col·laboració en projectes internacionals i l’anàlisi d’avantprojectes d’inversió, entre les accions que impulsaran ambdues entitats.\nLa Cambra de Comerç de Barcelona i l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) han signat un conveni de col·laboració per promocionar el sector de l’espai, en particular l’anomenada NewSpace Economy, com a motor de la generació d’oportunitats empresarials i la transferència de coneixement i tecnologia cap a altres sectors empresarials.\nL’acord subscrit per la presidenta de la Cambra, Mònica Roca i Aparici, i el director de l’IEEC, Ignasi Ribas Canudas, contempla accions conjuntes per donar suport al sector NewSpace a Catalunya i desenvolupar un ecosistema competitiu que ajudi al creixement al sector a través de l’intercanvi de coneixement i accions de sensibilització com jornades, webinars o sessions de difusió de l’Espai.\nLa Cambra de Comerç de Barcelona i l’IEEC treballaran plegats en la redacció d’estudis econòmics, de mercat de viabilitat d’avantprojectes d’inversió d’infraestructures i finalment col·laboraran en projectes europeus per a la detecció d’oportunitats, creació de consorcis i difusió, així com en la implementació de l’estratègia NewSpace de la Generalitat de Catalunya, aprovada en l’Acord de Govern del 27 d’octubre del 2020.\nA més, ambdues entitats s’encarregaran de promoure i establir contactes amb les empreses en qualsevol de les accions que s’abordin conjuntament dins el pla estratègic del NewSpace de Catalunya que impulsa la Generalitat.\nEl foment del talent jove i la perspectiva de gènere al sector aeroespacial és també una de les accions contemplades per l’acord, que es fonamentarà en l’impuls d’activitats de promoció de coneixements en l’àmbit STEM entre el jovent català, i concretament, d’atracció de talent femení.\nGràcies a aquest conveni la corporació continuarà desenvolupant els eixos del projecte Catalunya 2030/40 per a un nou model econòmic que fomenti, entre d’altres, el coneixement i les tecnologies disruptives, contribuint al desenvolupament d’un ecosistema competitiu que ajudi al creixement al sector.\nAlhora, l’acord ha de ser una eina per ajudar l’IEEC a liderar la transformació del sector espacial a Catalunya i consolidar la institució com a referent internacional en la recerca i la innovació en ciències i tecnologies de l’espai.\nQuè és la?Nova Economia de l’Espai?\nEl NewSpace és una nova filosofia que trenca amb el concepte tradicional de l’accés a l’espai en mans exclusivament d’agències governamentals i grans multinacionals. Donat que els projectes seran amb pressupostos i temps de desenvolupament reduïts, d’aquesta revolució en seran protagonistes pimes i empreses emergents del sector aeroespacial que treballen amb independència dels ministeris de defensa i que són molt més àgils i flexibles.\nAquest canvi radical en la concepció de l’ús de l’espai suposa la supressió de les barreres d’entrada que històricament han existit a la indústria aeroespacial i la possibilitat de desenvolupar projectes més barats basats en els nanosatèl·lits, amb aplicacions igualment beneficioses per a la societat, com són les telecomunicacions i l’observació de la Terra per lluitar contra el canvi climàtic.\nA Catalunya aquest sector factura uns 143 milions d’euros, una xifra que augmentarà un 276% en l’horitzó 2025 fins als 539 milions d’euros. En aquest mateix període també es preveu que l’ocupació vinculada al NewSpace creixi fins als 1.755 treballadors (un +369%). Així ho recull el primer estudi sobre l’Ecosistema New Space a Catalunya, elaborat per la Generalitat de Catalunya i la Cambra de Comerç de Barcelona amb la col·laboració de l’IEEC i les fundacions i2CAT i KIMbcn.\nNP Conveni CambraBCN IEEC.pdf\nMiquel Valls lamenta la no aprovació dels Pressupostos Generals de l’Estat per al 2019\nCatalunya hauria rebut 1.875 milions d’euros, això és el 19,2% del total regionalitzable, i compliria amb la Disposició Addicional Tercera de l'Estatut.\nEl grau d’execució dels pressuposts estatals en matèria d’infraestructures se situa en el 73,7%, fet que suposa que a Catalunya no s’hagin invertit fins a 8.000 milions d’euros.


Sant Vicenç invertirà 200.000 euros al carrer de Via Augusta - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSant Vicenç invertirà 200.000 euros al carrer de Via Augusta\nLa remodelació del vial es preveu al pressupost del 2016, de prop de 8 milions\nj. escudé | sant vicenç de castellet 01.12.2015 | 09:29\nCarrer de Via Augusta, al costat del canal, que es remodelarà david bricollé\nL'Ajuntament de Sant Vicenç de Castellet preveu destinar l'any que ve 201.000 euros a la remodelació del carrer de Via Augusta. És la principal inversió que hi ha en els pressupostos del 2016, de gairebé 8 milions d'euros (el 7 % més que els d'aquest any), i que el ple acaba d'aprovar amb els vots a favor de CiU, l'abstenció del PSC i els vots en contra d'ERC i ICV.\nEl capítol d'inversions és un dels que creix més en relació amb el 2015, tenint en compte que "veníem d'una forta despesa de la biblioteca [inaugurada el març passat] i ens vam haver de contenir per poder tornar a invertir l'any que ve", explica l'alcalde, Joan Torres. Així doncs, la inversió del 2016 se situa al voltant dels 400.000 euros, la meitat dels quals seran per al carrer de Via Augusta. Transcorre pel costat del canal industrial i el riu, de manera que fa de ronda entre l'entrada i els sectors nord i est, i ajuda a descongestionar el centre. En concret, s'actuarà en el tram central, que és el que queda pendent d'urbanitzar, i on fa temps es va posar una capa d'asfalt "que ara té esquerdes i forats", diu l'alcalde. L'actuació completarà la vorera a banda i banda al llarg de tot el carrer, i reforçarà la il·luminació.\nTambé hi haurà una inversió de 70.000 euros per a la redacció del projecte d'adequació de Castellet, 50.000 euros més per a millores a la via pública i polígons, s'inveriran 40.000 euros en nous espais d'aparcaments en solars del nucli urbà, i 37.000 es posaran a decisió dels veïns amb els pressupostos participatius.


Mor als 83 anys el príncep Enric de Dinamarca, espòs de la reina Margarida II - Diari de Girona\nMor als 83 anys el príncep Enric de Dinamarca, espòs de la reina Margarida II\nVa ser el primer home a ser consort del país i es va retirar de la vida pública el 2016, per diversos problemes de salut\neuropa press 15.02.2018 | 07:08\nEl príncep Enric de Monpezat, espòs de la reina Margarida II de Dinamarca, va morir aquest dimarts als 83 anys al castell de Fredensborg, segons va informar ahir la Casa Reial a través d'un comunicat. «Sa altesa reial príncep Enric ha mort en pau mentre dormia a les 23.18 hores del dimarts 13 de febrer al palau de Fredensborg. Sa majestat la reina i els seus dos fills eren al seu costat», assegura el comunicat.\nEnric de Monpezat va néixer a França el 1934 i es va retirar de la vida pública el 2016, renunciant al seu títol de príncep consort: va ser el primer home a ser consort d'una monarca al país europeu. El príncep va ser diagnosticat fa dues setmanes d'un tumor pulmonar i va ser hospitalitzat a causa d'una malaltia que va sofrir durant un viatge privat a Egipte.\nEnric va aixecar la polèmica fa mesos quan va assegurar que no volia ser enterrat amb la seva dona. Per aquest motiu, segons es va saber ahir, el seu cos serà incinerat i les cendres escampades al mar.


Míriam Clotet - Joan d’Anguera: els kamikazes del Montsant | Cupatges\nJoan d’Anguera: els kamikazes del Montsant\nEl Finca l'Argatà que tastem és una anyada 2016, té 14 mesos en botes velles de més de 20 anys i mínim 1 any en ampolla.\nMíriam Clotet | 06/02/2020 a les 08:38h\n-Vinga, va, et posaré deures, avui– vaig dir a en Txus.\nNecessito que em diguis un vi que compleixi tres requisits: ha de ser català; el cost aproximat ha de ser de 20  €; i l'últim i més important, que t'agradi molt, moltíssim.\nFa una mica que conec en Txus, i aquesta vegada em venia de gust provar una fórmula diferent. No volia triar jo sola el vi, però confiava plenament en la persona a qui havia confiat la tria. I tampoc volia tastar-lo sola, per tant, va sorgir l'excusa perfecta perquè tot encaixés.\nLa tria d’en Txus: Finca l’Argatà\nEn Txus va aparèixer amb l'ampolla sota el braç (a temperatura perfecta, no us equivoqueu) i copes. Jo l'esperava amb el portàtil sobre la taula. El seu nivell de friquisme crec que supera al meu, encara que no per massa. Veure'l aparèixer amb les copes va ser la confirmació definitiva: no m'havia equivocat amb la feina que li havia encomanat.\n-Digues, per què l'has triat? A veure, necessito motius.\nDarmós és sec i àrid, i mira a la Ribera. Està situat en un pla a 4 km de La Serra d'Almos i a 10 km de Tivissa. Limita amb les poblacions de Móra la Nova i Garcia. Si busqueu a la web de Ribera d'Ebre, trobareu que aproximadament hi viuen 100 persones.\nDarmós és l'últim poble del Montsant, un poble que no mira al Priorat. Potser podríem començar per aquí. El vi neix fugint de qualsevol mena de comparativa, diferents sòls i estil. Joan d'Anguera parteix de la base de "proclamar" el seu estil propi.\nComencem per la seva història\nEn Joan deuria tenir uns 10 anys quan va veure la seva primera embotellada, als anys 80. Amb la seva, ja són 6 generacions davant del projecte vinícola. El seu pare va ser dels primers a plantar syrah a Espanya cap al 1982, i després van seguir els cabernets i altres varietats.\nEl pare del Joan va morir el 2000, i amb 23 i 25 anys, la següent generació havia de prendre una decisió: continuar o girar cua. Evidentment, rendir-se no formava part del seu llenguatge, així que aquell parell de "marrecs" es troben amb un projecte engegat amb unes bases molt sòlides, que potser difereixen del que ells haguessin triat, i també amb molts aspectes per definir.\nDemeter, un punt de partida\nDonada la situació, els germans Anguera decideixen continuar amb el llegat de forma continuista, però el 2008 veuen clar que ha arribat el moment de fer un canvi. Es certifiquen en Demeter i a partir d'aquí ho prenen com una guspira que s'encén i els comença a permetre mirar molt més enllà. En el període 2008-2012, tot i ser Demeter, no acaben de tirar-se a la piscina, segueixen amb una línia més continuista però sempre amb la sensació que no estan seguint el camí que volen.\nEl 2012 trenquen totes les barreres i esclata aquí la seva revolució.\nMira la seva claror\n-Això és 100 % garnatxa, mira quina claror!– em diu en Txus, emocionat. No cal que us digui que està plenament enamorat del projecte.\nCal cercar sempre la màxima qualitat en el raïm per fer la intervenció mínima. El tracte ha de ser el més especial possible, cura màxima en tots els detalls. El 2019 creuen que han arribat el seu punt de maduresa òptima, com si haguessin assolit una fita. No els fa por el grau, volen ser capaços de treure les acideses més pures i naturals. Fugida total de les aranges i qualsevol classe de cítric. Aposta plena per la llargada del vi amb la integració completa de tots els elements que el formen.\nHi ha grans varietats que encara són desconegudes aquí al territori. Vinyes que produeixen tan poc que la seva qualitat és extraordinària. La selecció és completament natural, i la fan possible els sòls i el territori.\nEl problema d'avui en dia és la immediatesa del món en què vivim. Està del tot renyida amb algunes bases vinícoles, i els germans Anguera en són plenament conscients. Hi ha una mica de lluita a contracorrent, però tenen molt clar que, tot i que van trigar uns anys a prendre la decisió definitiva, ara ha arribat el moment i ja no hi ha marge per al dubte en el camí a seguir.\nCreuen que al Montsant hi ha vinyes increïbles però que l'ésser humà sempre té tendència a quedar-se a la superfície. Veure més enllà sempre requereix esforç i paciència, i avui en dia no en tenim, ni d'una cosa, ni de l'altra. Trenquen el mite de les altures, ells no en tenen, però creuen que no són tan necessàries com alguns projectes ens fan creure.\nEns presentem, ens coneixem poc a poc i, finalment, el tastem\nNo podem negar la potència en la seva entrada, però és una potència suau compensada pel seu aroma. Un torrat suau, com si fos fusta molt antiga.\n-Fa olor d'història–, em diu.\nEl vi va molt més enllà de la idea que ens podem preconfigurar, ha traspassat la barrera de la fruita, s'ha convertit en una projecció que pretén marcar un abans i un després. "Per fer grans vins, s'han de beure grans ampolles." És el mantra que segueix el Joan d'Anguera i, després de molts anys tastant, creu que ha aconseguit copsar tot allò que vol mostrar en els seus vins.\nEl Finca l'Argatà que tastem és una anyada 2016, té 14 mesos en botes velles de més de 20 anys i mínim 1 any en ampolla. La vinya, amb rendiments de menys de 2 kg per hectàrea i de sorra calcària, té orientació sud i és la gran diferència pel que fa a la resta. La frescor està assegurada. Històricament, a les vinyes, quan moria un cep, es plantava un arbre fruiter o fins i tot un ametller, i ara encara continuen allà. Fan ombra quan toca però a vegades també fan que alguns ceps triguin una mica més a madurar.\nEl trobo sedós i tens tot i ser un vi madur. Tanquem els ulls i intentem projectar com estarà aquest vi d’aquí a uns anys: serà una autèntica bogeria. Crec que tots dos ho tenim clar. Subtil i transparent, no busquis cireres, busca el seu lleu fumat quan passa de la boca a la gola. Va més enllà de les sensacions primàries.\nSón plenament conscients que no fan vins per a les grans masses, no tothom està disposat a entendre totes les realitats. D'aquesta anyada en van fer unes 7.500 ampolles i de la següent, la 2017, en seran 5.000. Segueixen les antigues vinificacions: fermentació en ciment i 100 % de rapa. La vinificació, sigui el vi que sigui, sempre és la mateixa: entre 15 i 20 dies de maceració, premsat i a la bota.\n-Els haurem de visitar, llavors. No, Txus?\n-Doncs visita’ls quan el camp estigui florit, perquè és l’estampa més bonica que he vist en molt de temps.\nLi prenc la paraula, tot i que el Joan d’Anguera encara no ho sap.


diumenge 22 A Any – laparaula.com\nEtiqueta: diumenge 22 A Any\n24 d'agost de 2020 8 de desembre de 2019 Xavi Matoses\n[Evangeli del diumenge, 22 durant l’any – Cicle A] Mateu 16,21-27: En aquell temps, Jesús començà a deixar entendre als deixebles que havia d’anar a Jerusalem, que havia de patir molt de part dels notables, dels grans sacerdots i dels mestres de la Llei, i que havia de ser mort i de ressuscitar el tercer dia. Pere, pensant fer-li un favor, es posà a renyir-lo: —De cap manera, Senyor: a vós això no vos pot passar! Però Jesús es girà i li digué: —Fuig d’ací, Satanàs! Em vols fer caure, perquè no penses com Déu, sinó com els hòmens. Llavors, … Continua la lectura de Salvar la vida (Mateu 16,21-27)


Al llarg del primer trimestre, els alumnes de 3 anys, han realitzat el projecte “La nostra escola”. Un projecte que tracta de conéixer a les diferents persones que treballen en l’escola així com els espais existents al nostre centre. A l’aula s’han treballat les normes de l’escola, vocabulari específic, rutines diàries pròpies de l’escola…\nTambé, han conegut al patró de la nostra escola, Sant Josep de Calassanç. Han descobert part de la seua vida i fins i tot, han rebut un llibre per tindre’l present a casa sempre. Els ha encantat aquest regal!\nEls mostrem les fotografies que evidencien els llocs visitats i les persones que ens han atés en aquesta tasca. Aprofitem per a donar-los les gràcies per dedicar-nos un xicotet temps del seu treball diari.\nNº Visites: 9045395


Shayne Whittington pot reaparèixer amb el MoraBanc Andorra ben av\nShayne Whittington pot reaparèixer amb el MoraBanc Andorra ben aviat\nEl Morabanc Andorra espera disposar en pocs dies del pivot Shayne Whittington. Ho ha explicat el tècnic, Ibon Navarro, que ha compartit la lliga Catalana amb Andorra Televisió. L´entrenador basc vol un equip intens i treballador per sobre de tot.\nIbon Navarro ha vingut al plató del "Dia E" acompanyat del trofeu de la lliga Catalana i del de MVP de la final, que va ser per a l'italià Michele Vitali. Té clar que el títol és valuós, però també que arriba en pretemporada. Per al tècnic vitorià, que s'atreveix amb el català, la clau contra el Barça va estar en les tasques de contenció.\nNavarro confia a tenir en breu els dotze jugadors. El pivot Shayne Whittington està en els terminis de recuperació i ha de ser una peça important a l´equip.\nEn el llibre d´estil de l´entrenador del MoraBanc hi ha un concepte destacat, treball. Després de l´alegria de la lliga Catalana, la pretemporada continua. El proper assaig, dissabte a Vigo contra el Porto.\nEl nou fitxatge del MoraBanc Shayne Whittington es lesiona i estarà un mes de baixa


Calendura és el nom d´un rellonge d´autómates que es troba en la Torre de la Vela, molt a prop de l´Ajuntament d´Elig i situat en l´emblemàtica Plaça de Baix.\nAnem a fer un poc d´història. El 25 de novembre de 1571 el Consell de la ciutat d´Elig, es planteja la necessitat de ficar una campana en una de les torres que es pogueren vore des de la plaça vella, per a que els Justícia i els Jurats pogueren concertar els pagaments, i per a poder mamprendre la realisació d´eixa obra es creà un impost especial d´un sou per cahíz en cada molada durant el temps necessari per a poder finalisar-la. I aixina el 26 de decembre de 1571, s´encarregà la construcció d´eixe rellonge a Alonso Gaytán, veí d´Elig, ferrer i rellonger durant 19 anys, donant-li un determini de temps de cinc mesos per a que fera l´armadura i artifici del rellonge de la manera següent: devia de construir la maquinària del rellonge que deuria de donar les hores i els quarts, les rodes, molls i mostrador en ferro, devent de pesar tot el conjunt més de 30 arroves. Per este treball, Alonso Gaytán rebé 270 libres i ademés es quedà en el vell rellonge el qual se li descontà del preu del nou.\nEl rellonge estigué acabat per sancer en 1572, encarregant-se-li l´esfera del mateix en eixe mateix any i sent el cost final del mateix de 700 libres d´argent corrent i el seu pe de 33 arroves i sèt libres. S´emplaçà en la nomenada Torre de la Vela, sent beneïdes les campanes en l´ermita de Sant Jaume pel retor de Santa Maria el 15 de giner de 1573, any este en que el Consell aprova la construcció del capitell de Calendura.\nFra Vicent de Jerusalem, un religiós descalç mestre en rellonges, en 1725 s´oferí a compondre´l, "mudar-li l´espirit i fer-li de pèndul, en quina forma estarà permanentment."\nEn 1759 es reparà la torre capitell del rellonge de la Vila, sent en eixe any quan es realisaren i afegiren les dos figures autómates que simulen tocar les campanes.\nEl 29 de setembre d´eixe mateix 1759, dia de Sant Miquel, foren batejats els dos autómates, ficant-li per nom al més gran, el que toca les hores, Miquel Calendura, i a l´autómata que toca els quarts, molt més chicotet, Vicent sense pare, encara que la majoria de la gent ho coneix com Vicent Calendureta. Este ´llinage´ que li ficaren a l´autómata de les hores, es creu que pot ser que vinguera derivat de la paraula "calenda", que és la part del martirologi que arreplega els noms i fets dels sants, aixina com les festes de cada dia, ademés de ser en el calendari romà i en l´eclesiàstic, el primer dia de cada mes.\nEn el pas del temps la Torre de la Vela i Calendura comencen a estar en molt mal estat, aixina que el 12 de juliol de 1839 s´acorda que es trasllade el rellonge al terrat més elevat de les Cases Capitulars, nomenada, Torre del Consell. Es feren les obres d´adaptació necessàries per al trasllat i açò li donà molt d´esplendor a la plaça Major.\nEn motiu de les festes organisades per al Centenari de la Vinguda de la Verge, Calendura fon pintat el 17 de decembre de 1870 per Gabriel Baeza Vicent, d´Elig. A Miquel li pintà una casaca roja, uns pantalons grocs, unes botes negres i morrió negre, al dia següent se li afegí al morrió un plomer de seda blanca que li regalà José Maria Ruiz.\nEn 1878 dirigida per en Nativitat Cantó, mestre titular d´Arquitectura i Ornat, s´inicià l´obra de colocació del rellonge i la seua esfera en el centre de la Casa Capitular. L´esfera de cristal llimat es colocà a vista del públic el 7 de febrer, costant mil quinzets. De nit fon allumenada en presència de l´alcalde, senyor Cortés.\nEl 21 de febrer a les 14:00 hores, Calendura cessà de complir la seua missió deixant de donar les seues martellades i es traslladaren les campanes al nou rellonge de la Casa Capitular, i aixina a les 19:00 hores del dia 23 de febrer de 1879 fon inaugurat el nou rellonge allumenat en vidres de colors en dos finestres a cadascú dels seus costats colocats pel llantener Antoni Pasqual, en elles s´establí un data que indicava: (finestres) Dumenge - 23 (rellonge) (finestres) Febrer - 1879.\nUn croniste local digué que "Després d´haver servit el rellonge antic 306 anys se li ha concedit el retir fins a nova orde i a Miquel Calendura i Vicent sense pare, els han deixat cessants i sense paga després de 119 anys de servicis."\nPero el trasllat al nou emplaçament en lo alt de la Torre del Consell, no ixqué com s´esperava degut a la poca sonoritat de les campanes en el nou emplaçament, i aixina el 23 de novembre d´eixe mateix 1879 es celebrà una sessió extraordinària en l´Ajuntament en la que s´acordà traslladar de nou les campanes al seu primitiu lloc de Calendura en la Torre de la Vela, i el 31 de maig de 1880 per orde de l´alcalde en Joan Martín Cortés, i sent les 03:00 hores de la matinada, començaren a desmontar les dos campanes que estaven colocades sobre el rellonge de l´esfera situat entre finestres, per a tornar-les a la Torre de la Vela. El dia 1 de juny d´eixe mateix any quedaren per fi restituïdes les campanes en Calendura, celebrant tal extrem en un concert a càrrec de la Banda de Música de Buyolo. Aprofitant l´ocasió, els autómates Miquel i Vicent foren renovats per l´ebaniste Josep Pérez Sánchez.\nLa Torre de la Vela, la qual es troba embeguda en un edifici moderniste, es de planta quadrada, realisada en obra de tapiador, sellars de reforç i mamposteria, que formava part del recint amurallat de la ciutat, accedint-se ad ella a través d´un corredor interior que existix en l´edifici de l´Ajuntament. Consta d´un templet cobert per un cúpula, que té la condició de Be de Rellevància Local, des del 9 de febrer de 2007, i a on es troba la campana de les hores, el rellonge i l´autómata nomenat Miquel Calendura. Damunt d´esta cúpula hi ha disposta sobre quatre pilars i una coberta piramidal, formant una atra cúpula molt més chicoteta que l´anterior a on es troba la campana dels quarts i Vicent sense pare o be Vicent Calendureta.\nL´actual rellonge és un Blasco de Roquetes que conecta un carilló de quatre tubos amplificat per la seua expansió. En la terraça de la campana de les hores hi ha una roda d´un rellonge antic que no es correspon en el rellonge que es troba guardat en el Museu Escolar i Agrícola de Puçol, creent-se que pot pertànyer a un rellonge de l´época Migeval.\nLa campana dels quarts és obra del fonedor Joaquim Balle, està fosa en l´any 1572, en un pes de 60 quilos i un diàmetro de 47 centímetros. Presenta una breu epigrafia gòtica, "+ ihs maria tedeum laudumus fedomi". De la qual l´inici es correspon a l´abreviatura del nom de Jesús en grec seguit del nom de Maria, continuant en llatí en un tros del Te Deum. La campana es troba rodejada d´una inscripció en mayúscula gòtica que diu; ".+. SAGELL # DELA # BILA # DE # ELG # ".\nLa seua truja és un tronc de fusta reforçat en una tira de ferro. La campana presenta un desgast en tres parts pel toc del martell exterior, motiu pel qual en 2008 es restaurà el seu ancorage del desplaçament del seu lloc original ya que feya que el toc del mall en la campana no es realisara a on devia de fer-ho.\nLa campana dels les hores és obra del fonedor Joaquim Balle, està fosa en l´any 1572, en un pes de 633 quilos i un diàmetro de 103 centímetros. Presenta diverses epigrafies entre les quals destacaré, "xps uincit xps regnat xps imperat xps ab omni malo nos defendat ecce + dni fugite #" i "pater sancte deus sancte fortis sancte misericordis saluator noster mice #".\nEntre els tocs tradicionals d´esta campana a banda del de les hores, també es trobava el de, "El senyal del lladre", és dir, el toc del tancament de les muralles de la ciutat cada nit. En l´actualitat a soles té com a missió el toc de les hores. La seua truja està feta de tronc de fusta i cadena antiga.\nEn l´actualitat Calendura i Calendureta i la seua cúpula i capelleta necessiten de nou una reparació, netea del mecanisme de rellongeria i restauració que està en proyecte fer-se.


L'Europarlament xifra en 4,9 milions el desviament de fons de Le Pen - Diari de Girona\nL'Europarlament xifra en 4,9 milions el desviament de fons de Le Pen\n?La candidata ultradretana centra la seva campanya en el sector obrer després que Mélenchon no hagi demanat el vot per a cap rival ?Macron recorda que el seu projecte conté «propostes concretes»\nefe/ddg 28.04.2017 | 00:21\nEls advocats del Parlament Europeu, que és part civil en el procés, quantifiquen en 4,9 milions d'euros el desviament de fons per a «llocs de treball ficticis» de l'eurodiputada i candidata del Front Nacional francès Marine Le Pen. Els gairebé 5 milions d'euros s'haurien desviat per a falses feines d'assistents del Front Nacional des de 2012.\nEl president del Parlament Europeu, Antonio Tajani, va anunciar dimarts al ple formalment l'inici del procés per aixecar la immunitat parlamentària de Le Pen a petició de la justícia francesa pel mal ús de fons públics. A finals del mes de març, magistrats francesos havien demanat al Parlament Europeu l'aixecament de la immunitat per poder continuar la seva investigació sobre els falsos llocs de treball que haurien tingut diversos assistents parlamentaris del Front Nacional.\nLa candidata de l'extrema dreta va continuar la seva recerca de vots entre el sector obrer que a la primera volta va donar suport al radical d'esquerres Jean-Luc Mélenchon, qui no es va pronunciar a favor de cap dels dos postulants classificats per a la segona. Aquest silenci del líder de la França Insubmisa, quart en el primer torn amb 7 milions de vots, obre a la ultradretana un flanc d'atac contra Emmanuel Macron, vencedor a la primera volta, al qual no perd ocasió de titllar de «candidat de l'oligarquia».\nPer consolidar aquesta imatge, Le Pen està centrant la seva campanya en la França obrera, intentant posar així una distància amb l'exministre d'Economia, que té una imatge més distant. Dimecres es va desplaçar a la mateixa fàbrica d'electrodomèstics en vaga que Macron, fet que va suposar el primer cop d'efecte de la campanya de la segona volta, i ahir es va embarcar a bord d'un petit pesquer al Mediterrani. Dues imatges que persegueixen associar-la a la França treballadora, que protegeix la producció nacional davant de la «desregulació» que, segons ella, preconitza el seu rival.\nMentrestant, Macron continua amb una campanya més moderada i menys activa, que ahir el va portar a Sarcelles, a la perifèria deprimida de París. Envoltat per un gran nombre de joves i nens, amb qui va jugar a futbol i va compensar la freda acollida de la vigília a la visita a la fàbrica d'Amiens, va defensar que el seu projecte ofereix «propostes concretes».


Ajuntament de Paterna - Un dia per Paterna\nInicio > Municipi > Coneix Paterna > Un dia per Paterna\n¡HOLA AMICS! Hui coneixerem Paterna, un meravellós municipi situat al costat de València.\nimagen 1Per a començar el dia ens prenem un café amb llet en una de les cafeteries de la plaça del Poble o la plaça Major,\nque ben bé podem acompanyar amb rotllets d'anís o amb corets, unes pastes en forma de cor.\nSense eixir d'esta mateixa plaça, la primera visita cultural la trobem en el Museu Municipal de Ceràmica, on podrem contemplar una gran varietat de Ceràmica paternera dels segles XII-XIII fins a finals del segle XVI.\nimagen 2Abans que comence a calfar el sol, ens acostem a veure les coves del Batà i les del Palau. Les coves són unes construccions semisubterrànies on antigament vivia la gent. Hui, llevat d'alguns casos aïllats, estan abandonades o s'han rehabilitat en forma de museus.\nimagen 3Així doncs, podrem visitar el museu de les Coves del Batà, on a més d'aprendre com es vivia en una cova podem contemplar antics instruments del camp i ferramentes de diversos oficis.\nimagen 4Seguim la nostra passejada amb la visita del Palau (l'actual Ajuntament de Paterna), el Calvari, la Torre mora i els palauets del barri de Campament, que es van construir a principis del segle XX.\nimagen 5Parem a dinar i, com a bon poble valencià, prenem un arròs al forn en qualsevol dels restaurants del nucli urbà. De postres, el catxap: un dolç típic de Paterna fet de pasta fullada i farcit amb una crema de recepta secreta.\nimagen2De vesprada, anem a la Canyada a passejar pel bosc mediterrani que cobreix esta zona i que, juntament amb la Vallesa, formen el pulmó verd de Paterna. Això sense comptar la nova construcció del Parc Central, una zona verda creada sobre l'antic camp del Tir de Colom, on podrem realitzar múltiples activitats tant per a xiquets com per a adults.\nimagen6Quan s'acosta la nit, assistirem al Gran Teatre Antonio Ferrandis on es duen a terme actes tant d'artistes professionals com d'obres amateurs de grups de teatre del poble.\nimagen7I per a acabar, farem una passejada fins a la Cova Gran, una àgora construïda sobre una cova al costat de la Torre de Paterna i on també es duen a terme diferents actes culturals. A més d'això, en esta mateixa zona podrem prendre un sopar deliciós a base de tapes en els bars de nova creació que trobarem en esta àrea d'expansió.\nSi voleu conéixer i visitar els llocs més emblemàtics de Paterna, punxeu ací.


28 de de setembre de, 2014 mcasas\tDeixa un comentari\nCom moltíssima gent, avui he corregut la Cursa de la Mercè de Barcelona. En teoria hi havia 18.000 corredors apuntats, i a meta han arribat 14010. La cursa de la Mercè és una carrera més dura del que un pot pensar inicialment. Per començar, encara que no ho sembli, hi ha un desnivell acumulat de 54 metres, poca broma. A més, l’últim kilòmetre i mig es de pujada pel Paral·lel, que té tela després de que un vingui ja força cansat, a part del fet que gairebé tota la pujada es fa des del Km 5 (si bé es cert que es continua, però no forta). A més, com cada any, no fa 10 Km exactes sinó que hi ha uns 300 metres més. Quan una cursa està tan massificada has d’anar esquivant, avançant grup de gent com pots i vigilant de no caure per alguna empenta (m’ha anat de poc avui). I tot això en la totalitat del recorregut gairebé. Total, que acaba sent un bon repte per a qualsevol corredor.\nParlem de la meva cursa. He començat a bon ritme però ja malament. No portava ni 300 metres (a l’inici de Paral·lel) que m’ha agafat una contractura a mitja esquena amb un mal horrorós. Ha estat el trapezi dret, la part inferior. Podia córrer, però ni moure massa l’esquena ni el braç dret. He estat a punt de parar, però he vist que em baixava a mesura anava corrent la intensitat del dolor i he seguit, fins que s’ha escalfat el múscul i el dolor era bastant més suportable (cap el Km 3-4). He anat una mica per davant de la llebre de 40′ fins el Km 7, i després ja l’he deixat molt enrere. El que portava la banderola anava molt ràpida, la veritat, o aquesta sensació m’ha donat. La baixada del km 4 al 5 m’ha anat bé per recuperar, i després ha vingut la segona part de la cursa, bastant més dura. Primer pujar Arc de Triomf, agafar ampolla, i seguir fins a Plaça Catalunya i Plaça Universitat. No era res exagerat, però picava. Després recte per Sepúlveda, i una petita baixada per recuperar abans d’agafar el Paral·lel. Em pensava que no arribava… Han estat uns metres més durs, i he pensat que no faria sprint final, però quan he passat entre les dues torres i he vist que el marcador estava 30 segons per sota de 40 minuts he accelerat per passar abans del canvi. M’ha anat d’un pel! 39:59 de temps oficial, i 39:44 de temps real. Tenint en compte la distància i tot el calvari, una boníssima marca, sinó la millor si tenim en compte tot.\nPer altre banda, en Paco ha acompanyat a l’Agustí, un altre company de feina i ha acabat fent una molt bona marca per sota dels 50′. L’Antonio també corria amb un amic de qui volia tirar i els ha anat bé, també baixant aquesta xifra.\nQuan he arribat a casa m’he aprofitat de la meva quiromassatgista particular. M’ha fet un massatge de descarrega a les cames (no penseu malament), i després a l’esquena, que com podeu imaginar, al refredar-se ha anat a pitjor. Ara la tinc més bé gràcies a ella.\nDistància: 10 Km (10,3 realment).\nAltura guanyada positiva: 54 metres.\nValoració Organització: 8. És una cursa multitudinària, per tant si la caguen es nota molt. I aquesta és de les baratetes.\nRecorregut: 7. El típic recorregut de la Mercè. Una de les curses de Barcelona que a més té l’afegit punyetero d’acabar pujant la avinguda Paral·lel. Això, els darrers kilòmetres, doncs pica.\nValoració Avituallament arribada: 6. Aigua i Aquarius. Que sí, que hi ha molta gent, però sent tan coneguda, doncs es podrien estirar una mica més.\nValoració Avituallament mitja carrera: 6. Una botelleta d’aigua. El tema dels contenidors no estava massa bé aquest any.\nAparcament: 3. Si vols anar amb cotxe, ho tens complicat. O aparques lluny, o vas en transport públic.\nBossa del corredor: Sí. Revista, samarreta vermella (compte que descoloreix a la rentadora!!!), un sobre de crema que escalfa i propaganda variada. Per 5€, doncs està bé.\nTemps real: 39m:44s\nPosició final: 365.\nParticipants que han acabat: 14.010.\nUs deixo el Garmin per a que pugueu veure totes les dades.\nPublicacions AnteriorsSèries 200×12 i obsequi per posició 96 Challenge BCN 10KSegüent PostTirada llarga 15 km i 8 rectes progressives


Aquest 21 de gener és el dia de Tara | Asociación Bodhicitta\nAquest 21 de gener és el dia de Tara\nTara va nèixer de les llàgrimes compassives vessades per Avalokiteshvara (Chenrezig) mentre resava perquè el seu cos es trenqués en mil bocins després de contemplar esglaiat que, encara que havia alliberat del sofriment a innombrables éssers que senten eren incomptables el nombre d’éssers que encara seguien patint.\nTara Verda, com una bella dama, va aparèixer davant seu i li va dir: “No ploris, jo alliberaré del sofriment a tots els éssers que senten que queden“. Arya Tara (la Suprema Salvadora) és l’essència de la Compassió.\nElefants salvatges (deliri / ignorància).\nEsperits malignes i dimonis (dubtes il.lusoris).\nTara és en realitat un nom genèric per a una sèrie de budes o bodhisattves d’aspecte similar. Poden ser compreses com diferents aspectes d’una mateixa qualitat, de la manera en què els bodhisattves són sovint considerats com la metàfora d’una virtut budista.\nLes formes de Tara més ampliament conegudes són:\nTara la Verda, coneguda com el Buda de l’activitat il·luminada i superació d’obstacles, superar obstacles durant la meditació o en la vida, és la més valorada juntament amb la Tara Blanca.\nTara la Blanca, coneguda per la compassió, la llarga vida, la sanació i la serenitat; també com chinta-chakra (roda que compleix els desitjos).\nTara la Roja (Kurukula), o aspecte violent, associat amb atraure totes les coses bones.\nTara la Negra, associada amb el poder.\nTara la Groga, associada amb la riquesa i la prosperitat.\nTara la Blava o Ekajati, associada amb la transmutació de la ira.\nKhadiravani Tara (Tara del bosc de teca), qui es va aparèixer a Nagarguna a la selva Khadiravani del sud de l’Índia i qui és de vegades referida com la «Vintena Segona Tara».\nEn algunes escoles budistes es reconeix a 21 Tares. Un text de pràctica titulat Lloances de les 21 Tares, es recita durant els matins en totes les quatre escoles del budisme tibetà.\nLA TRIPLE EXCEL.LÈNCIA DE TARA


Ponsatí, a Von der Leyen: “Els catalans no cediran, volem ser independents, vencerem”\nL'eurodiputada de Junts intervé en el debat de l'estat de la UE amb un missatge dur contra el paper de Pedro Sánchez\nL’eurodiputada de Junts Clara Ponsatí ha intervingut avui al matí al Parlament Europeu en el debat de l’estat de la Unió Europea. Ha parlat davant la presidenta de la Comissió, Ursula Von der Leyen, que abans havia fet el discurs de l’estat de la Unió. I li ha recordat les paraules que havia dit en relació amb el diàleg: “No ha estat gaire precisa, però sembla que parlava d’Espanya. El senyor Sánchez parla de diàleg, i hi ha nou presos polítics que han tornat a casa després d’uns quants anys tancats. S’ha processat gent acusant-la de càrrecs de terrorisme que no són adequats, i què fa el senyor Sánchez? Repressió. Però els catalans no cediran, no pararan de sortir als carrers. Milers de persones han alçat la veu. Volem ser independents. No hi ha cap altre moviment a Europa que mobilitzi tant i que tingui la resiliència de la causa catalana, malgrat la repressió espanyola i la indiferència de les institucions europees. Vencerem.”


Fotògraf a Zimbabwe - Directori - Llistat - Guia - Fotògrafs - Zimbabwe - Photographersworldguide\nfotògraf a Zimbabwe\nPàgina d'inici › Per país › Fotògraf a zimbabwe\nFotògraf a Zimbabwe recomanades:\nzimbabwe matabeleland north province Hwange ,Altres ciutats en altres ciutats a Zimbabwe ,Altres ciutats a Zimbabwe ,Zimbabwe .\nA Photographersworldguide, no tindreu cap dificultat per trobar el Fotògraf a Zimbabwe que heu esperat tant de temps per trobar. A més de ser molt fàcil trobar els millors professionals, perquè els tenim ordenats per rellevància, també els podeu veure segons categories.\nSi observeu Zimbabwe un fotògraf de noces, comunions, esdeveniments, productes o qualsevol altra categoria que penseu, en aquesta guia els trobarà. Consulteu amb els professionals d'aquest directori sense compromís. Cada habitant d'aquest lloc on viuen 11651858 pot trobar sempre un fotògraf professional a la seva disposició. El teu Fotògraf a Zimbabwe és aquí.\nUs recordem que si voleu que aparegui a la nostra guia perquè sou un Fotògraf a Zimbabwe, teniu la possibilitat de fer-ho a través de l'opció de menú on podeu llegir "Publicar informació". Una vegada que hàgim revisat la informació, aquesta es publicarà.\nFotògraf a Zimbabwe per categoria\nEsteu buscant fotògrafs de noces a Zimbabwe? És vostè el casar-se, o vol fer un regal a un ésser estimat que es va a casar aviat? A continuació, us vull felicitar perquè heu trobat la millor pàgina web per suggerir un fotògraf expert en casaments. A Photographersworldguide només trobareu els millors professionals\nTens una càmera molt bona, però només sé com treballar-hi en mode automàtic? Esteu pensant en enviar-lo a algú per fer-se càrrec de les imatges de l'esdeveniment? No facis això! Contracteu un especialista professional en fotografia d'esdeveniments Zimbabwe i obtindreu les millors fotos del vostre esdeveniment, de la mà i la càmera d'un expert\nLa fotografia de moda avui és una branca independent de fotografia publicitària. Aquí trobareu el millor professional de Zimbabwe per explorar el millor de vosaltres i fer el vostre llibre de fotos. Fotògrafs professionals, que treballen per a aquells que volen dedicar-se al món de la modelització, i fins i tot aquells que volen ser un model per un dia i volen tenir a les seves mans un material d'excel·lent qualitat per mostrar a tothom.\nRegistreu-vos com a fotògraf independent al directori del fotògraf Zimbabwe. Molts usuaris ara necessiten contractar els serveis d'un professional així i potser vostè sigui el triat\nEls bebès creixen molt ràpid, i quan es nota, ja no són nadons i ara són nens. És important guardar aquests records, col·locats a fotos. Per això, podeu contractar qualsevol dels fotògrafs especialitzats en fer fotos per a nadons a Zimbabwe\nVoleu tenir les vostres mans plenes de retrats bonics de vosaltres o de la vostra família? Trobeu aquí el professional especialitzat en retrats Zimbabwe per ajudar-vos a obtenir imatges magnífiques que haurà de recordar per sempre\nEts fotògraf professional especialitzat en publicitat? Voleu aparèixer aquí quan algú cerca un professional de les vostres característiques? A continuació, inscriviu-vos i gaudireu dels avantatges de ser part d'una de les guies de fotògrafs més grans de Zimbabwe\nEn dates importants com Nadal o un altre tipus de festa, és comú que tota la família es reuneixi. Aprofita això i contracteu qualsevol dels fotògrafs Zimbabwe que trobareu en aquest enllaç per fer fotos molt professionals de la vostra família\nMostrant 8 Fotògraf a Zimbabwe\nFotògraf a Zimbabwe per ciutat important\nTrobi el seu Fotògraf a Zimbabwe aquí! Potser no és el més gran, sinó la millor base de dades de fotògrafs Harare, aquesta magnífica ciutat de Zimbabwe. Si fas o treballes en un esdeveniment important i necessites contractar els millors professionals, aquí els tens!.\nBulawayo, Zimbabwe, és una ciutat amb desenes de fotògrafs que treballen per a esdeveniments o fan per si sols les seves fotos professionals per a casaments, bateigs, comunions, etc. Si necessiteu un Fotògraf a Zimbabwe, compti amb nosaltres i l'ajudarem Els trobeu.\nA Chitungwiza, Zimbabwe, trobareu els millors fotògrafs per a nadons, casaments, esdeveniments, etc. Si busqueu un professional que no us defraudeu, no deixa res que desitgi i us ofereixi bons Preus i alta qualitat per al seu treball, aquí trobareu el vostre Fotògraf a Zimbabwe.\nSi sou un Fotògraf a Zimbabwe, no espereu més: envieu el vostre formulari de registre per formar part d'aquest directori. Tenim els millors professionals de Mutare i la resta de Zimbabwe i no us podem deixar fora d'aquesta gran comunitat de fotògrafs de tot el món.\nTenim una àmplia web de fotògrafs que treballen a Gweru, Zimbabwe. Si voleu trobar un d'aquests professionals per cobrir un esdeveniment, aquí els trobareu. Si tornes i comenta a continuació el registre d'aquest Fotògraf a Zimbabwe per explicar a tothom la teva experiència, ens agrairem molt.\nSi vols trobar un Fotògraf a Zimbabwe, en aquest lloc web tens els millors fotògrafs professionals de Kwekwe, Zimbabwe. Fotògrafs per a esdeveniments, publicitat, retrats ... Fotògrafs de moda, nadons, casaments ... Per tot el que imaginin o necessiti, tenim un professional ideal.\nFotògraf a Zimbabwe per l'estat\nMés destacats Fotògraf a Zimbabwe\nlivingstone, zambia zambia Victoria Falls ,Matabeleland North ,Matabeleland North ,Zimbabwe .\n3 wickham flats, leopold takawira ave, gweru, zimbabwe zimbabwe Gweru ,Midlands ,Midlands ,Zimbabwe .\n56, flamboyant ave, kwekwe, zimbabwe zimbabwe Kwekwe ,Midlands ,Midlands ,Zimbabwe .\n2029 dulibadzimo, zimbabwe matabeleland south province Beitbridge ,Altres ciutats en altres ciutats a Zimbabwe ,Altres ciutats a Zimbabwe ,Zimbabwe .\njohn anthony rd, bulawayo, zimbabwe zimbabwe Bulawayo ,Bulawayo ,Bulawayo ,Zimbabwe .\n66 nelson mandela avenue, harare, zimbabwe zimbabwe Harare ,Harare Province ,Harare Province ,Zimbabwe .