Comprar un habitatge sense cèdula d'habitabilitat\nEl Periódico publica avui una nova notícia d'una estafa consistent en la venda com a habitatge d'un immoble sense cèdula d'habitabilitat.\nDos veïns del número 6 del carrer de Salou, a Sants, denuncien que l'ex-propietari de les seves vivendes, ubicades en una antiga fàbrica, els va vendre els pisos sense els serveis bàsics, com l'aigua, i també sense cèdula d'habitabilitat. L'ex-propietari simplement va pintar els immobles i algunes portes i hi va instal.lar les cuines i els banys, tot sense comptar amb el permís d'obres, segons va confirmar posteriorment el districte. Pocs mesos després, els nous propietaris van descobrir que la instal·lació d'aigua no estava completa (falta la connexió a les canonades generals), que la xarxa elèctrica tenia deficiències i no havia estat provada, i que l'edifici presentava greus problemes d'humitats, que es van estendre ràpidament per totes les parets.\nAmb l'entrada en vigor de la Llei del dret a l'habitatge, el 9 d'abril de 2008, es van establir mecanismes que han fet que l'antiga prohibició de vendre habitatges sense cèdula d'habitabilitat s'apliqui d'una manera molt més estricta. De fet, la notícia publicada avui per El Periódico parteix d'una compra-venda realitzada anteriorment a l'entrada en vigor d'aquesta llei.\nSi bé en moltes ocasions els mateixos compradors veuen el requisit de la cèdula d'habitabilitat com un impediment més per a aconseguir comprar el seu habitatge, el fet és que la cèdula és l'únic document que acredita tant la correcta configuració física de l'habitatge com la legalitat de la seva implantació.\n[ Escrit per L'equip de Cedulahabitabilitat.net el 10 de novembre de 2008. Publicat a Cèdula d'habitabilitat : Notícies : Comprar un habitatge sense cèdula d'habitabilitat. Arxivat a mercat de l'habitatge i normativa d'habitabilitat. ]


Elefant Trompeta » 2009 » Setembre\nExplica'm… A LAS BUENAS Y A LAS MALAS\nA LAS BUENAS Y A LAS MALAS, Teresa Durán, Il·l Letícia Ruifernández, Gabriel Pacheco, Paula Alenda, Nicolai Troshinsky, Violeta Lópiz, Beatriz Martín, Editorial Anaya (2007) –> Aquest llibre es tracta d’una recopilació de contes sobre els personatges clàssics de fades, bruixes i tot el seu fascinant món. Inclou històries clàssiques i populars dels Folklore d’arreu del món, i altres més moderns i contemporanis. Tots ells revisats per la Teresa Duran i il·lustrats per il·lustradors excel·lents que ens aporten les seves pròpies versions de tots aquests personatges.\nEn el llibre també s’hi poden trobar conjurs, receptes i dades curioses que ens introdueixen a emprendre aquest fantàstic viatge pel món de les fades i les bruixes.\nUn llibre amb unes il·lustracions força fosques que contribueixen a crear l’ambient de misteri i desconeixença que hi ha entorn d’aquests fantàstics personatges.\nJugant a… NATURE BABY\nNature Baby és una marca de joguines de Nova Zelanda, que tot i tenir un logotip que ens dóna un aspecte força clàssic, les joguines que ofereix no són així. Són especialistes en uan sèrie de productes de tota mena pensats per al nadó i relacionats entorn al respecte per la natura i el que ens envolta. Amb aquesta filosofia, aquest negoci familiar ha ideat unes joguines fantàstiques de fusta i roba.\nDivideixen el seu catàleg de formes diferents: empènyer i pitjar, joguines toves, joguines de fusta, trencaclosques i mòbils… A la vegada també ofereixen una classificació dels mateixos productes per edats.\nEn definitiva, us deixo amb algunes de les seves joguines.\nEl Trompeta recomana… CONTES DE LA REIALESA (IV)\nSuposo que ja deveu saber o com a mínim intuir, que tinc certa debilitat per als contes de prínceps i princeses, de castells, reis… En fi, contes que s’acosten als clàssics i als elements que els conformen, i avui us en porto tres de molt bonics.\nLA REINA DELS MICOS, Anna Manso, Il·l Àfrica Fanlo, Editorial Intermón Oxfam –> Aquest conte de reialesa és força curiós perquè els Reis i les Reines d’aquesta història situada a Sri Lanka, no són ben bé humans. Es tracta de micos, la història ens explica com dos nens ajuden al seu amic mico Raja a convertir-se en el rei dels micos, passant-li pel damunt a la futura reina dels micos, la més presumida, creguda i desagradable de totes, Pramudi.\nUna història bonica amb unes il·lustracions que m’han semblat fantàstiques d’una il·lustradora amb un estil molt característic.\nEL REY Y LA SEMILLA, E. Maddern i P. Hess, Editorial Blume (2008) –> Els contes d’aquest il·lustrador normalment no em passen desapercebuts i sovint m’agraden molt. Té un estil molt característic i reconeixible. Aquesta vegada ens acosta una nova història d’aquelles que tan m’agraden a mi. El vell rei Karnak està força preocupat, ja que no li queda gaire temps de vida i no té encara cap hereu a qui deixar la seva corona. Per trobar el seu successor decideix convocar una estranya competició. tots els cavallers que arribin a palau se’ls hi entregarà una llavor i en tres mesos tots hauran de mostrar els resultats obtinguts. El fill d’un camperol, en Jack, també rep la seva llavor, la planta, la cuida, la rega… Un conte tradicional xinés sobre el valor de la honestedat i que sempre aquest té la seva recompensa.\nEL REI QUE SOMNIAVA SER GRAN, Jean-François Dumont, Editorial Timun Mas (2003) –> D’ençà que és coronat rei, Aldebert I és la riota dels seus súbdits, i és que el noi és molt menut, tant, que ni tan sols se li aguanta la corona que porta al cap. Però l’Aldebert farà tot el possible per fer-se respectar i ho aconseguirà de la manera més inesperada. Un conte que ens fa reflexionar sobre les mancances físiques de les persones. Molt i molt bonic!\nEl Trompeta vist per… IGNASI BLANCH\nAvui us porto un Trompeta fet amb el punt de vista d’un dels il·lustradors més característics i originals de les nostres contrades, l’Igansi Blanch. Un il·lustrador amb una gran sensibilitat i una estima extraordinària per la seva professió, i és que el món de la literatura infantil té quelcom màgic que el fa especial, i l’Ignasi ajuda a que sigui així.\nMoltíssimes gràcies per un dibuix tan bonic!\nDibuixant a… EL TIMBALER DEL BRUC\nEl conte de… EL TIMBALER DEL BRUC\nEL TIMBALER DEL BRUC, Il·l Jordi Vila Delclós, Editorial La Galera, Col·lecció popular –> Com sempre La Galera popular ens ofereix versions dels clàssics que potser no són tan coneguts, si més no a nivell internacional. He triat aquesta versió per la qualitat que sempre ofereix aquesta editorial, i perquè tampoc hi havia masses opcions. Les il·lustracions són força clàssiques i serioses, però estan bé per il·lustrar aquesta història.\nEls orígens de… EL TIMBALER DEL BRUC\nEl poble es va armar com va poder amb llances, pedres i pals, i un noiet del poble que anava sempre amb el seu timbal va preguntar que què podia fer ell. Els homes del poble li van contestar que no fes res i es quedés a casa.\nEls homes que es coneixien tots els racons i amagatalls, van poder amb un primer atac dels francesos, que es disposaven però a tornar amb més força i més nombre de soldats. El noi va tornar a preguntar què podia fer, i va rebre la mateixa resposta que la vegada anterior.\nTrobar il·lustracions d’aquesta història m’ha resultat una mica complicat, de fet, la majoria d’imatges que he trobat són fotografies d’escultures commemorant aquest personatge que hi ha arreu de les nostres contrades.\nAra sí que he trobat algunes il·lustracions, algunes de més realistes i altres més de caire infantil.\nUn personatge que sempre apareix amb el seu timbal i la seva barretina, jove i valent, va canviar el destí de tot un poble.\nExplica'm… LES MIL I UNA NITS (… O GAIREBÉ)\nLES MIL I UNA NITS (… O GAIREBÉ), Jordi Sierra i Fabra, Il·l Francesc Rovira, Grup Edebé –> Aquest relat de les Mil i una nits és un dels munts de recopilatoris que hi ha entorn d’aquestes fantàstiques històries. He triat aquest perquè té diverses característiques atraients: és divertit; té un títol diferent, que ens pot fer pensar que ens trobarem alguna cosa més que les històries que tots coneixem; i evidentment, està il·lustrat per un dels grans de la il·lustració infantil al nostre país, en Francesc Rovira.\nAixí que si voleu alguna cosa una mica diferent, us recomano aquest llibre que us he portat avui.\nJugant a… STERNATALER\nSternataler és una marca que a diferència de moltes altres que us he portat amb anterioritat, no és només de joguines, sinó que és una marca pensada per al nadó i l’infant que inclou tot tipus de material.\nA través dels seus diferents personatges: ossets, gossos, elefants, dracs, pirates, nines, ratolins… De cadascun d’ells hi ha una gran varietat de productes: medidors, tovalloles de bany, pitets, manyoples, peluixos, coixins, sonalls, mòbils, pijames, mantes, catifes, jocs de llit… De manera que tots aquests productes els podem trobar amb el dibuix de cadascun dels personatges.\nUs en deixo una petita mostra perquè us feu una idea.\nFelicitats Trompeta! 3 anys!!!\nUf!!! 3 anys han passat ja des del meu primer article en aquest bloc. I quina data millor que aquesta per fer néixer el Bloc del meu estimat Elefant Trompeta!\nAmb tres anys han passat un munt de coses, a nivell professional, he passat de portar una classe de P2 en una llar d’infants a ser tutora d’un grup de P4, passant per fer l’anglès de tot el parvulari. I el que queda encara per venir… Però més enllà de tot això han estat tres anys plens d’experiències, d’aprenentatges, dels meus nens… Perquè al cap i a la fi, tots els que passen per les meves mans, són els meus nens.\nSempre recordaré amb especial enyorança als meus elefants, ara aviat començaran P5. Mare meva! Com els hi anirà? Què grans s’hauran fet! Aviat ja sabran llegir i tot… Encara recordo el meu primer dia de mestra, crec que no m’he sentit tan saturada, emocionada, nerviosa i atabalada, tot a la vegada, mai… Menys mal que les meves companyes van estar allà per donar-me un cop de mà.\nI és que aquest Bloc més que el naixement de l’Elefant Trompeta i tot amb el que ell va al darrera, comporta el naixement d’una mestra; una mestra amb il·lusions i amb ganes d’aprendre i fer aprendre, fer coses noves i créixer en el món de l’educació; tot i que sovint l’àmbit laboral en el que ens trobem immersos, no ho permeti tan com ens agradaria.\nPuc dir amb la boca ben grossa, el cap ben aixecat i la veu ben forta que fa tres anys que sóc mestra, i que cada any, cada curs que comença, m’enfronto a coses noves que vindran, no totes elles agradables, però que m’ajudaran a créixer a mi i als meus nens. I amb bona predisposició a afrontar tot el que vindrà a partir d’ara.\nPel que fa a l’Elefant Trompeta, és un dels meus màxims orgulls, és molt més que una titella, un personatge, una mascota, un dibuix… És part de mi, de la meva vida i de la meva manera de veure el món de l’educació i de la literatura infantil. El Trompeta parla de contes i parla amb passió, alegria i ganes de descobrir històries sorprenents, personatges commovedors, grans i fantàstics il·lustradors…\nRecordo com va començar aquest bloc, fent un article setmanal en el que parlava de la meva experiència amb els meus Elefants, tot explicant el que fèiem cada setmana. I s’ha acabat convertint en un Bloc que recomana contes, fa entrevistes, parla dels orígens dels contes clàssics… I tot això gràcies a la meva parella que em va animar a que fes aquest Bloc, i als meus Elefants que van fer possible l’experiència d’aquesta espècie de “diari d’una mestra” que s’ha convertit amb el temps en alguna cosa més.\nI què passarà més endavant? Vés a saber… potser el Trompeta i jo inventem noves seccions, en recuperem algunes d’oblidades o ens quedem així, perquè ja ens agrada. I el dia en que perdi la passió pel món dels infants i de l’educació, aquell dia el Trompeta s’acabarà. Però no ens enganyem, això crec que mai passarà.\nFelicitats Trompeta i feliç Diada!!!


Remodelació.- Diéguez: "és una setmana tràgica per al PP" i "gran per als espanyols"\nActualizado 20/10/2010 16:43:15 CET\nEl portaveu del PSIB al Parlament ha dit que la present és una "setmana tràgica" per al PP a nivell popular, i alhora "gran per als espanyols", ja que en poc temps el president del Govern espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, ha aconseguit "estabilitat per a tota la legislatura" amb la negociació dels acords necessaris per aprovar els pressupostos generals de l'Estat, i "un Govern de molt pes i gran projecció".\nDiéguez ha fet aquestes declaracions després de conèixer la remodelació del Govern que ha portat a terme Zapatero, en una roda de premsa en la qual ha estat acompanyat per la secretària d'Organització del PSIB, Rosamaria Alberdi, qui ha considerat aquesta renovació com una "bona notícia" encaminada en la mateixa línia que ha impulsat l'Executiu per avançar cap a la recuperació econòmica i de l'ocupació.\nAlberdi ha assenyalat que "Zapatero ha fet el que havia de fer per disminuir la incertesa financera, assegurar les estabilitat pressupostària, afrontar la renovació per enfortir el Govern i assegurar que aquestes reformes prossegueixin al llarg de la legislatura".\nLa socialista ha destacat les incorporacions de Ramón Jáuregui com a ministre de Presidència i de Valeriano Gómez com a ministre de Treball per l'"experiència" que cadascun d'ells té en aquestes àrees. Alhora, ha indicat que també els ha agradat conèixer que notícia que Rosa Aguilar serà la nova ministra de Medi Ambient, Rural i Marino.\nLa secretària d'Organització ha remarcat especialment la incorporació de Leire Pajín al Govern, que serà la ministra de Sanitat i Igualtat. Així, ha subratllat de Pajín la seva "capacitat per gestionar situacions complicades", i alhora ha apuntat la bona relació que té amb la comunitat balear. Per aquesta raó, ha confiat en la seva capacitat per gestionar aquest Ministeri.\nRespecte a la sortida de l'Executiu de la fins ara vicepresidenta primera, Maria Teresa Fernández de la Vega, la socialista ha dit que no tenen "paraules per agrair-li tot el que ha fet".\nA més, referint-se a l'eliminació del Ministeri d'Igualtat, que quedarà incorporat al de Sanitat, ha assenyalat que tant aquest departament com el d'Habitatge són dues àrees de marcat caràcter socialista, i alhora ha remarcat la necessitat que les esmentades polítiques se segueixin desenvolupant sense disminuir el seu pes.\nRespecte als nous ministres, Diéguez ha indicat que les noves incorporacions són "molt importants per a Balears", ja que "molts" dels nous titulars coneixen "molt bé" la realitat balear.\nAlberdi ha afegit que el Govern mai havia "estat tant en el Govern com en aquesta legislatura" perquè s'han "aconseguit coses per a la comunitat autònoma que no s'havien aconseguit mai", com per exemple el sistema de finançament autonòmic o les inversions estatals.\nReferint-se als pressupostos autonòmics del pròxim any, Diéguez ha afirmat esperar que les negociacions amb el PP i UM "vagin bé" perquè es puguin aprovar uns pressupostos austers i solidaris, és a dir, en els que els que més tenen siguin els que més aportin.\nAnh assumpte complicat si es té en compte que tant PP com UM han marcat com a condició per oferir el seu suport que no s'inclogui en els pressupostos una pujada dels impostos.\nEn qualsevol cas, el socialista ha destacat que s'està fent "un treball important" des del Govern per intentar convèncer a les forces de l'oposició perquè recolzin la seva proposta.


Desembre 2017 per Raquel Herrera - GRAF\nFernando Vijande: Retrat: 1971-1987\nAquesta tardor, els carrers barcelonins s’han omplert de banderes antagòniques onejades per multituds creixents on avançar lentament suposava un èxit d’assistència, a l’hora que altres espais, les xarxes ultra-veloces, facilitaven el xoc de relats incorpori però no indolor, sota la vigilància primera d’helicòpters brunzidors i l’amenaça segona d’haver d’identificar-se en línia.\nQuina és la velocitat de l’art en aquest context? Quin pot ser el paper dels espais GRAF, entre el runrún del cel i la rebequeria del sòl, travessats per l’enèsim tuit i l’enèsim whataspp que impossibiliten l’equidistància?\nCom és costum, l’inici de la tardor havia suposat un batre col·lectiu d’ales per mostrar multitud de propostes artístiques: de fet, la clausura de la Barcelona Gallery Weekend va coincidir amb el referèndum de l’1 d’octubre. Interessaria conèixer el balanç: quantes rutes es van celebrar?, quantes es van cancel·lar?. De qui són els carrers en aquest impasse de governs que es repel·leixen, d’antítesis propagandístiques i víctimes propiciatories?\nLa meva escriptura flaqueja davant una incertesa que no promet resoldre’s amb les eleccions imminents. Què passarà(n)? El dia després, si més no, espanta, per la qual cosa en aquesta ruta proposo reencarnar el nostre particular angelus novus benjaminià: mirem mentre puguem, girem la vista, mentre ens deixin, cap al futur de les interpretacions de la història.\nPer això, destaco les següents propostes com a possible prescripció postpolítica:\nFernando Vijande: Retrat: 1971-1987> Fundació Suñol (co-organitzat per la fundació i José Luis Alexanco): els esforços galerístics de Vijande per a promoure artistes espanyols, precisament en dècades de canvi com van ser la de les raneres de la dictadura, i els primers anys d’eufòria cultural socialista. Si Vijande destaca per haver portat al Guggenheim novaiorquès la mostra New Images from Spain (1980), no puc evitar especular sobre quins serien aquestes “noves imatges” en una hipotètica mostra realitzada per exemple al 2020.\nBarcelona vista del Besòs> La Virreina Centre de la Imatge (Patrick Faigenbaum i Joan Roca, comisariades per Jean-François Chevrier i Jorge Ribalta): narració fotogràfica, urbana i recent (1999-2007) des d’espais considerats com a “perifèrics”. Em pregunto què pensen els objectes i subjectes d’aquestes imatges respecte a la profunda dissensió de l’actual centre urbà i polític. Se senten identificats o guarden, encara més, les distàncies?\nAlternar entre les conferències La revolució que ve, i Les il.lusions perdudes, que van tenir lloc a La Virreina Centre de la Imatge el 17 i el 9 de novembre de 2017, respectivament.\nLa trobada La vida de les històries. El testimoni filmat, que ha tingut lloc a la Fundació Antoni Tàpies el 12 de desembre de 2017, dins del seminari internacional The life of stories. The filmed testimony.\nAquestes dues últimes em permeten connectar amb una proposició que transita entre els carrers i les xarxes: StoryData és un col·lectiu de dones periodistes que, per al seu nou projecte #*RelatsOberts1o, recull, a través de les xarxes socials, vivències que els hi permetin construir un relat visual sobre el succeït l’1 d’octubre.\nDesprés d’aquests suggeriments, concloc preguntant: Què pot aportar l’art a aquests carrers de vegades sorollosos, de vegades silenciats, de vegades nostres, de vegades ocupadts, però sense una “k” que les desvinculi del discurs oficial i el seu desplegament contrahegemònic?\nText de Raquel Herrera per a GRAF. Raquel és professora, investigadora i traductora de Comunicació Digital Cultural.


L'Audiència Nacional jutjarà Otegi, Permach i Álvarez per enaltir el terrorisme en un acte del 2004\nEl jutge de l'Audiència Nacional Eloy Velasco ha decidit portar a la banqueta dels acusats l'exportaveu de Batasuna Arnaldo Otegi. Velasco ha decidit l'obertura de judici oral en la causa contra Otegi per enaltir el terrorisme durant un acte de la il·legalitzada formació al velòdrom donostiarra d'Anoeta, el 14 de novembre del 2004, en què presentaven el programa polític per als anys següents. Otegi estarà acompanyat per dos altres dirigents de Batasuna, Joseba Permach i Joseba Álvarez.\n09/10/2009 - 13.43 Actualitzat 09/10/2009 - 14.05\nOtegi en una roda de premsa el passat mes de juliol. (Foto: EFE)\nLa Fiscalia acusa els tres dirigents d'un delicte d'enaltiment del terrorisme i demana per a ells 18 mesos de presó i 12 anys d'inhabilitació. Per la seva banda, el Fòrum Ermua sol·licita cinc anys de presó per a cadascun i 20 d'inhabilitació pels delictes d'enaltiment, desobediència, reunió il·lícita i fallida de mesures cautelars.\nEl magistrat ha dictat aquest divendres l'obertura del judici oral contra els tres dirigents de Batasuna perquè els jutgin al jutjat central penal després de retirar del procediment l'exregidor de Sant Sebastià Iñigo Balda, que havia estat imputat en primera instància.


Vilanova avança a l'1 de març la prohibició dels gossos a la platja de Ribes Roges pel corriol camanegre\nRedacció Vilanova i la Geltrú 26-02-2021 10:03\nVilanova avança a l'1 de març la prohibició dels gossos a la platja de Ribes Roges pel corriol camanegre. Ajuntament de Vilanova\nMarta Jofra: 'ja fa temps que estem treballant en aquesta línia de repensar les platges no només com un espai lúdic sinó també espai natural'\nA partir de dilluns, 1 de març, no es podrà anar a la platja de Ribes Roges amb gossos. La setmana vinent comencen les mesures de protecció a la posta del corriol camanegre, una espècie d'ocell protegida que ja fa alguns anys nidifica a la desembocadura del torrent de Sant Joan.\nLa regidora de Medi Ambient, Marta Jofra, ha explicat el treball que s'està fent a les platges de Vilanova i la Geltrú per fer compatibles diferents usos, "ja fa temps que estem treballant en aquesta línia de repensar les platges no només com un espai lúdic sinó també espai natural, un espai on hi ha molts possibles usos i que s'han de compatibilitzar".\nL'any passat a la platja vilanovina es van comptar 11 nius de corriol camanegre. Aquestes dades són excepcionals per la situació de confinament que hi va haver. Enguany l'Ajuntament vol mantenir i millorar la protecció. La tècnica responsable de Medi Ambient de l'Ajuntament, Gemma Roset, apunta que enguany ja s'han detectat 5 exemplars de corriol camanegre i que "per garantir que aquest ocell, que és una espècie protegida molt sensible, que fa la posta just sobre de la sorra, tingui la màxima tranquil·litat possible, hi ha estudis que diuen que la presència de gossos actuen com d'amenaça i és preferible que hi hagi una distància el màxim de gran".\nLa prohibició de portar gossos a la platja de Ribes Roges es complementa amb altres mesures com el reforç i recol·locació de les tanques de protecció, algunes actuacions a la sorra i la col·locació de senyals informatives. Aquestes accions s'han consensuat amb la Generalitat i els agents rurals.\nA tot això cal afegir-hi la contractació de personal informador que començarà a treballar la setmana vinent a la zona, i també amb una major freqüència de la presència de la Policia Local que farà accions informatives i si és necessari, sancionadores.\nLa prohibició d'accés amb gossos només afecta la platja de Ribes Roges, entre la passarel·la de la Pasífae i el dic de Ponent. A la resta de platges es permet l'accés amb gossos fins que comenci la temporada de bany.\nA la zona del torrent de Sant Joan s'hi poden trobar una cinquantena d'espècies diferents d'aus. Al parc de Ribes Roges hi ha alguns punts senyalitzats i que permeten l'observació, “l'espai birding”. L'Ajuntament ha editat un fulletó divulgatiu sobre les diferents tipologies d'ocells que s'hi poden veure.\nACN/ Àlex Recolons / Albert Segura Lorrio\nACN/ Àlex Recolons / Albert Segura\nL'Ajuntament de Calafell compra l'antiga Louie Vega per convertir-la en equipaments\nEl festival Vilapensa comença la seva quarta edició reflexionant sobre el mal com a problema filosòfic\nEvacuen d'urgència un home que s'ha precipitat accidentament des d'un primer pis a Vilanova\nEl detingut per circular més de 30 quilòmetres contra direcció a l'AP-7 duia el cadàver de la parella al costat\nDenuncien dos motoristes en una pista forestal al Parc del Garraf per incomplir la llei que limita el seu accés a l'espai natural


Un centenar de persones recorden i recorren el camí de l'exili republicà per l'Alta Garrotxa - Garrotxa Digital\nSadernes (Sales de Llierca) - publicat a les 10.56\nComentaris tancats a Un centenar de persones recorden i recorren el camí de l’exili republicà per l’Alta Garrotxa\nPoc més d’un centenar de persones van participar aquest diumenge a la segona edició de la Marxa de la retirada republicana durant la Guerra Civil per l’Alta Garrotxa, exactament 81 anys després de l’inici d’un dels capítols més negres de la història d’Espanya. La marxa s’iniciava a Sadernes i acabava a Sant Llorenç de Cerdans, i tenia com a objectiu homenejar a tots aquells civils i soldats republicans que van haver d’escapar de les tropes del dictador Franco.\nMiquel Àngel Fumenal, president PEHOC: a les alçades que estem, segle XXI, 2020, comencem a tenir un problema de memòria vivia, perquè les generacions que van viure en carn viva la Guerra civil ens estan deixant, poc a poc ens van deixant i aquest record personal i transmissió de la història d’avis, fills i nets cada cop és més edifici. I cal refermar aquest record de manera viva i física aquest record.\nRaül Valls, president Amical Antics Guerrillers de Catalunya: Perquè la fi de la República va suposar la fi d’una esperances epr a tots els pobles d’Espanya, i alguns voldrien que oblidéssim quest final, aquesta tragèdia de gent que va fugir per la frontera ara farà 81 anys, és fonamental recordar-ho.\nPersones de totes les edats van participar a la marxa, de 22 quilòmetres i 850 metres de desnivell acumulat en pujada. La mateixa ruta que van haver de fer els exiliats amb l’única diferència que les condicions climàtiques d’aquell febrer del 39 eren de molt més fred.\nDolors Bosch, participant: El fet de fer aquesta caminada és per recordar i guardar respecte per a tota aquella gent que ho va patir.\nGuillem Tuneu, Jan Tresserras i Neus Garreta, participants: Som de l’Agrupament Escolta i Guia Nostra Dona del Tura d’Olot, de la unitat de trucs i quan vam veure que es feia la ruta d’exili ens hi vam engrescar, perquè creiem que és, també, un bon projecte educatiu, més enllà de caminar i la muntanya.\nUn cop a França, els participants van ser retornat amb autocar cap a la Garrotxa el mateix dia.\nCentenars de persones visiten la Fira del Farro de la Vall de Bianya, que enguany ha arribat a la seva 13a edició\namical antics guerrilers catalunya\nL'Olot buscava a València el salt definitiu per impulsar-se cap a la zona alta de la classificació, però es va quedar a mitges. Davant el filial che, els olotins van empatar a 2 després de sotmetre el seu rival a la primera meitat, però a la segona els de…


BIBLIOPLATJA i CLAVEGUERA. - Associació Veins Migjorn | Associació Veins Migjorn\nhttp://acaramelada.com/?dverikvartiru=servicio-de-informacion-de-citas&867=2e 18. Jul, 2016 0 Comments\nEns sembla molt bé la Biblioplatja al bell mig de la platja del Fortí. Mostra de la sensibilitat d’aquest Ajuntament en millorar la ubicació d’aquesta instal·lació i de fer visible la implicació que té amb la cultura i en la difusió de la mateixa. Encert en donar-li protagonisme privilegiat amb un espai d’ombra i pau.\nLloc on en els dies de pluja recomanem posar un petit observatori per vore tot l’espectacle que es produeix allí ben a prop. Ara be, caldria tenir preparat pels observadors una bona dotació de mascaretes per protegir-los de les males olors que surten per la claveguera una vegada arrastrada la capa d’arena que normalment la tapa.\nSi, ens referim a la sortida de la claveguera que tot just està a l’altre costat de l’antiga escola Sant Sebastià. Allí vesa al mar una canonada de pluvials, que apareix i es transforma quan sofreix un increment minso de pluja. Llavors aquesta aigua que hauria d’ésser clara es converteix en fosca, en bruta, putrefacta i olorosa, en el mal sentit de la paraula. I envaeix emmerdant tota la gran platja del Fortí per aquesta part central. La platja de Fora Forat no se’n salva, també sofreix aquests abocaments des de la claveguera que hi ha al costat del Servol. Però tornem a l’observatori cultural, des d’allí es podrà contemplar l’espectacle nauseabund de com surten des de dintre de les entranyes del poble els seus líquids més infames que contaminen l’aparador més bonic que tenim en Vinaròs, de com aquest passeig enveja de tota la contornada passa a ser la vergonya més gran del poble amb el perill sanitari afegit. Les butaques haurien de ser reservades per TOTS aquells que han tingut certa responsabilitat en el govern del poble, a TOTS repetim, els que han estat en el govern i en l’oposició. Uns per que justifiquen el no haver fet res per canviar-ho i altres per no haver-ho denunciat. Per girar el cap o amagar-lo sota l’ala pregant per que la pluja no fos intensa ni que durés massa dies.\nMembres de l’Ajuntament de TOTS els colors, equip tècnics d’urbanisme, medi ambient, serveis, etc. US DEMANEM QUE LI DONEU UNA SOLUCIÓ, FEU UN PACTE URGENT PER SOLUCIONAR-HO. Això representa un perill evident i amagar-ho no ho arregla. Amb la salut no s’ha de jugar, no es pot jugar i fins ara s’ha consentit i s’ha obviat. En la nostra pàgina web tenim fotos, vídeos, articles i moltes referència a aquest fet. Vergonya, cavallers, vergonya.\nSeguim tallant la N-340 al costat del riu Sènia, tots els dijous a les 19 h. Aquesta setmana un nou accident, en Peníscola, NOU ferits, dos turismes, xoc frontal.


Pompeu Fabra i el català 3.0\nPompeu Fabra és el pare de la modernització del català i confluència amb els estàndards gramaticals de les llengües romàniques del segle XX, un fet crucial per a la supervivència del català com a vehicle per a l’ensenyament, la difusió de tot tipus de coneixement i la cohesió social. Posar-hi normes va suposar un avenç en la seua funcionalitat a l’hora de relacionar-nos amb altres cultures a través de les traduccions, per exemple, ja que estandarditzava el sistema i permetia compartir un model efectiu.\nEnguany fa 150 anys que va néixer i 100 que va publicar La gramàtica catalana. El passat mes d’agost el govern de la Generalitat va acordar declarar el 2018 l’Any Fabra, i amb motiu d’aquesta efemèride s’estan celebrant congressos, actes i publicacions diverses arreu dels Països Catalans per celebrar-ho. Una de les iniciatives és la creació d’un compte a Twitter per explicar-ne la història i informar puntualment de les diferents accions vinculades a la figura de Fabra.\nPer motius molt diversos el català viu sota una pressió i influència constant del castellà i de l’anglès. Les noves tecnologies i les xarxes socials han esdevingut un sistema molt permeable a través del qual s’estenen castellanismes i anglicismes a una velocitat vertiginosa, ja que la connectivitat global deixa en inferioritat de condicions les llengües com la catalana.\nAquesta realitat és el punt de partida de les diferents iniciatives destinades a mantenir vives expressions i paraules catalanes que les modes tendeixen a substituir per d’altres de foranes; així com serveixen per fer més atractiu l’aprenentatge de la gramàtica catalana per al nostre dia a dia. Optimot, el portal de llengua catalana de la Generalitat, cada dia publica petits jocs i reptes sobre l’ús de formes verbals, adverbis o pronoms que, sovint, són motiu de controvèrsia. També aprofiten notícies o esdeveniments per interaccionar amb les usuaris i compartir la riquesa del català respecte qualsevol tema. Si ha plogut molt, no només ofereixen sinònims de xàfec (ram d’aigua a la zona de les Garrigues, exemple) sinó que conviden els internautes a compartir les diferents expressions que sobreviuen als pobles.\nUna mica més especialitzat és el perfil vinculat al web esadir.cat, el referent de molts periodistes per saber com s’han d’escriure en català algunes paraules que encara no tenen entrada al diccionari de l’Institut d’Estudis Catalans, com tot el que fa referència a les xarxes socials: piular, youtuber o blog. Eines dinàmiques perquè el català no perdi el tren de la modernitat.


Cultura popular – Singulars i plurals\nRessuscitar el Paral•lel\nPosted on 12 febrer 2013 by Jordi Sunyer\n“Per què no en sabíem res?” És la pregunta que finalitza l’exposició ‘El Paral·lel 1894-1939. Barcelona i l’espectacle de la modernitat’ al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). Per què no sabíem res d’aquell Paral·lel de principis del segle XX? Podem apuntar dues raons. La primera raó la podria contestar el famós proverbi nigerià que ens diu que “fins que els lleons no tinguin els seus historiadors propis, les històries de cacera sempre glorificaran el caçador”, dit d’altra manera i en paraules dels comissaris de\nl’exposició, l’alta cultura catalana no s’havia interessat mai del tot per la nostra “baixa cultura”. I és en aquesta baixa cultura (i en aquesta identitat catalana més complexa que no pas la que ens diuen els relats més oficiosos) on el Paral·lel va tenir una importància extraordinària. L’altre raó del desconeixement podríem atribuir-la a la dificultat de trobar aquest Paral·lel. Si bé a l’actualitat existeix l’Avinguda del Paral·lel aquell fenomen cultural i social que fou aquest carrer barceloní a principis del segle XX ha desaparegut gairebé en la seva totalitat.\nA Montmatre o a Broadway les butaques dels teatres s’omplien de vells i nous burgesos però al Paral·lel era la classe treballadora qui assistia massivament a l’oferta d’espectacles que es concentrava en aquell carrer. De tot el món cap lloc va oferir tants teatres i locals d’oci per metre quadrat. Per això és un fenomen únic a Europa i al món, el Paral·lel va saber entendre la classe obrera i els artistes s’adaptaven al món del seu públic perquè en molts casos també era el seu món.\nL’exposició comissariada per Xavier Albertí i Eduard Molner té un interès excepcional per descobrir-nos aquesta part de la memòria perduda de Barcelona des de diversos punts de vista (L’urbanisme, el teatre realista, el circ, el món de les cupletistes, la vessant política, la història sexual…) on cal destacar el gran treball de presentació museística. ‘El Paral·lel 1894-1939. Barcelona i l’espectacle de la modernitat’ és un intent d’èxit per recuperar un ambient concret i fer-lo viure als seus visitants. De la millor manera que ho sap fer el CCCB música, imatge, ambientacions i decorats es fonen per ressuscitar aquell trocet de món perdut en la Història.\nQueda molt poc temps per descobrir aquesta Barcelona canalla, convulsa, gitana, firaire, travesti, anarquista, sexual, dramàtica, política, teatrera, cantaire, sindicalista, vodevil… fins al 24 de febrer podeu visitar ‘El Paral·lel 1894-1939. Barcelona i l’espectacle de la modernitat’ al CCCB.\nPosted in Tantes Històries\tEtiquetat CCCB, contracultura, Cultura popular, exposició, Història de Barcelona, Paral·lel\tDeixa un comentari


Equipo Nizkor - 75 anys de l'afusellament de Joan Peiró, l'anarquista ministre de la República.\n75 anys de l'afusellament de Joan Peiró, l'anarquista ministre de la República\n"A Peiró hay que hacerle un monumento por haber salvado tantas vidas, y luego fusilarlo por haber sido ministro de la República". Així es va expressar el coronel Federico Loygorri, president del tribunal que va jutjar el dirigent anarquista Joan Peiró, un dels més emblemàtics de la CNT. A Peiró no li van fer cap monument, però sí que el van afusellar. Va ser el 24 de juliol del 1942, a Paterna, on era presoner des que la Gestapo el lliurés l'any anterior a les autoritats franquistes, en un cas similar al que va dur a la mort el president Lluís Companys dos anys abans.\nJoan Peiró va néixer a Sants el 1887, quan era encara un municipi independent de Barcelona. Va créixer en un ambient obrer i humil, treballant en un forn de vidre. Es va formar de manera autodidacta, i va aprendre a llegir i escriure quan ja havia complert els 20 anys. Però aviat va recuperar el terreny perdut, entrant a militar en el sindicat llibertari CNT i col·laborant en diversos mitjans vinculats a l'organització., de la qual va ser un dels dirigents.\nInfluït per la figura de Salvador Seguí, el Noi del Sucre, Peiró va formar part dels sectors més realistes i pragmàtics del moviment anarcosindicalista. Quan, proclamada la República, es va obrir un debat intens a la CNT sobre l'actitud a adoptar davant el nou règim, Peiró va defensar la col·laboració. Va ser un dels anomenats trentistes, la trentena de quadres cenetistes oposats a l'ala més insurreccional. Va restar un temps al marge de l'organització, fins que en esclatar la Guerra Civil, es va reincorporar al primer pla.\nUn dels fets més sorprenents de la Guerra Civil va ser contemplar l'entrada de la CNT al govern. Quatre anarquistes van formar part de l'executiu presidit per Largo Caballero (1936-37). Peiró va ser un d'ells, encarregant-se d'Indústria, al costat dels seus companys més radicals, com Frederica Montseny i Joan Garcia Oliver, aquest darrer exponent de la FAI, la branca extrema del moviment llibertari.\nPeiró va tornar a ser un heterodox dins del govern. Va aplegar diversos articles d'aquests mesos sota el títol Perill a la reraguarda, en què condemnava els excessos de grups incontrolats i la repressió indiscriminada que feien grups armats, molts d'ells arrenglerats amb la FAI. Per aquest pronunciament va rebre amenaces de tot tipus per part de grups propers a la FAI.\nDurant la guerra, Peiró va dirigir Catalunya, un diari de la CNT que sortia cada vespre i es publicava en català. Dins del sindicat, sempre va ser una persona de sensibilitat catalanista i amb bons lligams amb dirigents d'ERC.\nUna farsa de judici\nVan passar mesos entre la detenció i l'inici del judici al qual va ser sotmès. Sembla que es va intentar convèncer Peiró perquè col·laborés amb l'estructura sindical del franquisme, cosa que va rebutjar. Com ha detallat l'historiador Albert Balcells en un article a la revista Hispania Nova, en el judici van testificar nombrosos testimonis de persones del règim en favor de l'exministre. Molts d'ells havien salvat la vida gràcies a les gestions del cenetista. Però com li va dir el capità general de València, Eliseo Álvarez Arenas, a l'oficial que va fer de defensor, Luis Serrano: "Ni tú ni yo vamos a disparar la bala que lo matará, pero aunque quisiéramos, tampoco podemos salvarle la vida".\nAquest matí, se l'ha recordat a la plaça de Sants que porta el seu nom en un acte en què ha participat el tinent d'alcalde de Barcelona Gerardo Pisarello, en el transcurs del qual s'ha descobert un monòlit. Aquesta tarda, a dos quarts de sis, se li fa un acte d'homenatge al cementiri dels Caputxins de Mataró, ciutat on va viure i és enterrat. Hi assistirà la presidenta del Parlament, Carme Forcadell.\n[Font: Par Pep Martí, Nació digital, Barcelona, 24jul17]


Quan ens volem desprendre de residus, hem de dipositar-los als diferents contenidors de reciclatge. Separar-los correctament augmenta l’eficiència i s’aconsegueix la reducció de l’ús de nous recursos naturals i la disminució d’escombraries en abocadors. Quins tipus de contenidors de reciclatge hi ha? Els ajuntaments són els encarregats de la gestió dels residus municipals dels pobles i les ciutats. La recollida selectiva de paper, metalls, plàstics i vidre és obligatòria des de 2015.\nUn residu és qualsevol objecte o substància del qual el seu posseïdor es vulgui desprendre. Però ¿En quin contenidor de reciclatge va cada residu? Algunes deixalles provoquen dubtes que volem resoldre.\n1 Tipus de Contenidors per Colors: Significat\n2 Contenidor Groc per Reciclar Envasos\n3 Contenidor Blau per Paper i Cartró\n4 Contenidor Gris per al Rebuig\n5 Contenidor Marró per a Residus Orgànics\n6 Contenidor Verd per Reciclatge de Vidre\n7 Contenidor per Reciclar Roba i Calçat\n8 Contenidor Taronja per Oli Domèstic\n9 Punt Net o Punt Verd per escombraries domèstiques\n10 Contenidor Vermell per a Residus Perillosos\n11 Contenidors per Sandach\n12 Punt SIGRE en Farmàcies per a Medicaments\n13 Contenidors per a Residus Sanitaris\n14 Contenidor Rosa\n15 Errors freqüents de Reciclatge de Residus Especials\nTipus de Contenidors per Colors: Significat\nEls colors dels contenidors de reciclatge faciliten el procés de separació dels diferents materials.\nAquests són els colors dels contenidors a Espanya i Catalunya més comuns, llevat de municipis on el sistema de recollida d’escombraries és especial.\nContenidor Groc per Reciclar Envasos\nEncara que equivocadament s’associa a plàstics, hem de saber que el contenidor groc serveix per reciclar tot tipus d’envasos, siguin de plàstic, de metall o de fusta.\nEnvasos de metall: llaunes, safates d’alumini, esprais i aerosols buits\nTapes i taps metàl·lics o de plàstic\nPoliestirè expandit: poliexpan, suro blanc, porexpan…\nPaper d’alumini i paper de film\nCaixes de fusta de fruita, caixes de maduixes\nContenidor Blau per Paper i Cartró\nDiaris, revistes, folis, llibres (sense espirals, grapes o clips que van al gris)\nSafates de pastissos\nContenidor Gris per al Rebuig\nEl contenidor de restes és apte per a residus que no poden ser reutilitzats ni serveixen per a fer compost.\nJoguines de plàstic (si estan en bon estat es poden donar)\nEsponges, palets xinesos de fusta o bambú\nPaper plastificat usat en carnisseries i peixateries\nCàpsules d’alumini de cafè (Alguns fabricants tenen el seu propi sistema de recollida.)\nMotlles de silicona per cuinar\nCaixes de CD i DVD\nCarcasses de vídeos de VHS i cintes de casset\nMaterials de plàstic de quadres o fotografies\nBolquers, compreses, guants de goma, màscares\nSorra per a mascotes\nPaper de cel·lofana, tèrmic o plastificat, fotografies, adhesius\nMànegues de regar\nAlgunes comunitats autònomes no compten amb aquest contenidor, i aquests residus anirien al gris. El Pla Nacional d’Investigació de Residus (PNIR) estableix la implantació a partir de 2009 de la recollida selectiva de la fracció orgànica dels residus urbans a les poblacions de més de 100.000 habitants i el seu posterior compostatge o biometanització.\nDipositeu els bioresidus sense bossa, llevat que sigui compostable. Pots consultar aquest article sobre Bosses Biodegradables Compostables Reciclables o Degradables.\nResidus orgànics: pells de fruites i verdures, espines de peix, closca d’ou…\nRestes vegetals i plantes\nTovallons de paper bruts de restes orgàniques\nContenidor Verd per Reciclatge de Vidre\nEl contenidor de color verd serveix per dipositar el vidre sense tapes, taps o suros.\nEnvasos buits i ampolles de vidre\nPots de cosmètics\nContenidor per Reciclar Roba i Calçat\nEl contenidor per a roba usada és de diferents colors segons la comunitat autònoma (taronja, verd, gris…).\nPer dipositar el residu tèxtil que no ens cal.\nSamarretes, pantalons, jerseis, jaquetes, sabates, faldilles…\nContenidor Taronja per Oli Domèstic\nApte per reciclar oli de cuina usat, en envasos de plàstic tancats.\nPunt Net o Punt Verd per escombraries domèstiques\nA les deixalleries s’accepten de forma gratuïta tot tipus de residus domèstics. No s’admeten residus d’origen industrial. Als punts verds mòbils pots portar residus de poc volum. No totes les deixalleries accepten el mateix, de manera que millor informa’t al teu ajuntament. Cercador de punts nets de l’OCU.\nProductes tecnològics: Residus electrònics, ordinadors, mòbils, auriculars\nEstris de cuina, paelles, olles\nRestes de pintura i dissolvents\nAerosols i productes químics\nOlis (de cuina o motor no barrejats)\nBombetes, halògens o llums fluorescents\nMiralls, cendrers, gots i vaixelles de vidre\nMobles i objectes voluminosos\nRestes de fusta\nRunes de construcció: Per volums grans millor llogar un contenidor o bosses per a residus d’obra\nMatalassos, goma escuma, catifes, maletes\nTermòmetres, radiografies, agulles usades, xeringues protegides\nDiapositives i negatius de fotos\nContenidor Vermell per a Residus Perillosos\nLa majoria d’aquests residus es recullen en punts verds.\nResidus perillosos: suposen un risc per a la salut o el medi ambient. Poden ser inflamables, tòxics, cancerígens, corrosius…\nPneumàtics: SIGNUS recull de forma gratuïta els pneumàtics fora d’ús (NFU) dels tallers i punts nets\nEls contenidors per a Sandach són utilitzats en establiments alimentaris i empreses de producció primària per evitar riscos per a la salut humana. Sandach és un acrònim per referir-se als Subproductes Animals No Destinats Al Consum Humà.\nPunt SIGRE en Farmàcies per a Medicaments\nSigre és el Sistema Integrat de Gestió i Recollida d’Envasos. Els medicaments caducats o no, plens o buits s’han de dipositar en els punts Sigre de les Farmàcies.\nContenidors per a Residus Sanitaris\nEs troben en hospitals o centres de salut.\nEl vidre recollit en aquest contenidor rosa, contribueix amb la investigació del càncer de mama. Es pretén fomentar el reciclatge mitjançant una causa solidària.\nErrors freqüents de Reciclatge de Residus Especials\nLes ulleres usades cal portar-les a òptiques o a alguna ONG amb finalitats solidàries.\nEls instruments musicals pots donar-los a organitzacions de la teva localitat.\nEls objectes de fibrociment d’amiant com la uralita han de ser manipulats i retirats per empreses especialitzades, ja que són perillosos per a la salut humana.\nAnimals morts: En general, els ajuntaments tenen serveis per a recollir els cadàvers d’animals.\nEls tipus de contenidors per la forma o manera de carregar en els camions són: de càrrega lateral (amb o sense pedal), de càrrega posterior (amb tapa superior manual), iglús de càrrega vertical o soterrats.\nDesitgem haver respost els dubtes més comuns. Falta alguna cosa? Deixa un comentari!\n3 comentaris a “Colors dels Contenidors de Reciclatge i Dubtes Comuns”\n5 agost 2021 a les 18:21\nVoldria saber on van les bombilles?\n5 agost 2021 a les 20:04\nLes bombetes, halògens, leds i llums fluorescents les pots dur al punt verd (o deixalleria) més proper.\nTot i què en part, són de vidre, mai s’han de depositar al contenidor verd.\n24 gener 2022 a les 12:40\nNo sabia que n’hi havia tants.


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - Obertes les inscripcions per als tallers del Juliol Jove\nLa Regidoria de Joventut obre avui dilluns el termini d'inscripcions per als tallers del Juliol Jove. Enguany, els joves d'entre 13 i 18 anys poden triar entre un ampli ventall d'activitats per al mes de juliol.\nEls tallers programats per la Regidoria de Joventut són, entre altres, un curs de premonitors, el musical, la mitologia de Joc de Trons, creació de videojocs i apps mòbils, robòtica, còmics, Dj, maquillatge i "incluencers".\nEl termini d'inscripcions restarà obert de l'11 al 28 de juny al Centre Cívic de 9 h a 13 h i de 15:30 h a 18 h.\nLes peticions s’atendran per ordre d’inscripció, ja que les places són limitades. Els preus depenen del nombre de tallers que es facin però si és un taller són 15 euros; 2 tallers 20 euros; 3 tallers 25 euros i 4 tallers 30 euros. Aquests preus no inclouen el Musical, ni el curs de Premonitors. El material dels tallers anirà a càrrec dels alumnes. Els interessats poden demanar més informació al telèfon 93 761 98 13.\n11-06-2018 / 10:59:32


Trasllat d'un edifici industrial - Patrimoni Industrial\nTrasllat d'un edifici industrial\nInteressant i espectacular noticia relacionada amb el patrimoni industrial de Suïssa. Es tracta de l’antic edifici de la fàbrica Oerlikon, dedicada a la fabricació de maquinària, locomotores i material bèl·lic, ubicada a la ciutat de Zurich des de fa 123 anys, i que va tenir de realitzar un espectacular “trasllat” del seu emblemàtic edifici històric. En concret aquest edifici de 6200 tones de pes es va desplaçar en una sola peça, gairebé 70 metres del seu lloc original d’emplaçament per tal de poder deixar suficient espai a la remodelació del traçat de les vies del ferrocarril que li passen a tocar.\nFa aproximadament un any l’empresa ABB, propietària de la matriu Oerlikon, va fer pública la seva voluntat d’enderrocar l’edifici, fet que va provocar una important mobilització veïnal i cultural per salvar aquest interessant element del patrimoni industrial suís. ABB es va vendre l’edifici i la nova propietària, Swiss Prime Site, juntament amb la Companyia de Ferrocarrils Federals, van aprovar un pla especial per desplaçar de forma intacta i única l’edifici que ha representat 10 mesos de preparatius i una inversió de 12 milions de dòlars.\nLa sofisticada operació d’enginyeria, realitzada ara fa una setmana, va consistir en substituir la base dels murs originals de càrrega per pilars d’acer, situar sota l’edifici una placa de formigó amb rails i immediatament col·locar al damunt l’edifici per al seu desplaçament. Mitjançant potents premses hidràuliques el gran edifici de 80 metresde llarg es va desplaçar a una velocitat de 4 metres per hora fins al seu nou lloc d’ubicació. Per tal de poder alleugerir el pes també es van col·locar centenars de globus plens d’heli damunt del sostre de l’estructura per tal que aquesta pogués ser moguda amb més facilitat en el delicat moment de posar-la al damunt dels rails.\nramon Maroto 18 de febrer de 2013\nBona pensada la d'aquests suïssos...\nNosaltres tambe podriem desplaçar uns metres, direcció a mar, el Parlament...això sí, amb el bestiar a dins


Ajuntament de Malgrat de Mar/El concert de Celtas Cortos, acte destacat de Sant Roc que pateix una retallada\nData i hora oficials: 05/07/2020 21:36\nEl concert de Celtas Cortos, acte destacat de Sant Roc que pateix una retallada\nSant Roc d'enguany arriba amb menys actes. No hi haurà ni pregó ni mascletà ni teatre ni Trobada d'Amics del Folk. Es mantenen, però, la resta d'actes que ja formen part de la tradició malgratenca. La novetat destacada: el concert de Celtas Cortos el 13 d'agost, a Barrakes. El tradicional Sopar de les Dones obrirà el programa de Sant Roc 2010 aquest divendres.\nEl programa de festa major d'enguany de la Regidoria de Cultura aposta fort pels actes més tradicionals i arrelats de Sant Roc. Com ja és una tradició, el Sopar de les Dones obrirà el programa de festa aquest divendres 6 d'agost, que s'allargarà fins el dia 16. La novetat és que el sopar popular tindrà lloc al parc de can Campassol, ja que les Peixateries Velles estan en plenes obres de remodelació, juntament amb el Barri Antic. De fet, aquestes obres obliguen a fer un canvi d'escenari d'alguns actes com poden ser la Cursa Ciclista i el Correfoc.\n>
 Un altre acte que no es farà aquest any és el Campionat de Botifarra del Fesol del Ganxet, organitzat per La Barretina Vermella, per decisió de la mateixa entitat. Per altra part, la Colla de Geganters de Malgrat i els seus gegants Bernat i Eulàlia celebren 20 anys. L'aniversari es commemorarà amb la cercavila d'aquest proper dissabte 7 d'agost.\n>
 El plat fort d'aquest Sant Roc tornen a ser les Barrakes, organitzades per l'Associació de Barraques de Malgrat i la Regidoria de Joventut. La cita jove de la festa major tindrà com a gran reclam el concert gratuït del grup Celtas Cortos, que presentarà a Malgrat el seu darrer treball 40 de abril. L'actuació de la banda de rock amb influències celtes tindrà lloc el divendres 13 d'agost. També tocaran la mateixa nit els grups Phil Parranda i SkandalBand. La segona sessió de Barrakes tindrà lloc el dissabte 14 d'agost, i comptarà amb l'actuació de Reincidentes, Takikardia i Abeja Reina. Les Barrakes, instal·lades a les pistes municipals d'atletisme, obriran les portes, les dues nits, a les 20:45 h i els estands de les associacions oferiran servei d'entrepans per poder sopar al recinte dels concerts. Aquest any 8 entitats del poble, igual que l'any passat, muntaran barraca a la festa jove: AECAM, Bàsquet 2000, Colla de Diables Ratpenatsinfernals, Penya Barcelonista Avi Xaxu, Unió de Joves, JERC, Associació d'Immigrants i l'Interesportiu Malgrat FS.\n>
Per a més informació: Festa Major de Sant Roc 2010\nEl concert de Celtas Cortos


espaifotografic | Com guanyar un X-Rite Color Checker Passport\natzu — divendres, 12 de març de 2010 @ 14:00\nNo fa gaire que sóc usuari del X-Rite Color Checker Passport i sincerament n’estic satisfet. M’ajuda en l’intent de gestionar millor el color.\nAl final, aconseguir una fotografia per sobre de la mitjana (ep! ara parlo de qüestions purament tècniques) depèn de la suma de petits matisos, oi? I almenys aquests (una mínima gestió del color) va bé tenir-los controlats. És imprescindible gestionar correctament el color per gaudir fent fotos? Evidentment que no! Però si vols assolir un cert grau de fidelitat entre el que veus, el que reculls i el que ensenyes, llavors sí que comença a ser imprescindible.\nPerquè ajuda aquesta eina (i altres de semblants)? Home, primer perquè permet fer un perfil específic de la càmera (és força fàcil), la qual cosa permet una separació de colors més acurada ja d’origen. Segon, perquè el mateix estri (molt petit i portable) permet fer bons balanços de blanc allà on estiguis treballant en cada moment. Que això segon es pot fer amb carta gris més simple? Sí, i tant, però el Color Checker està força protegit i és força compacte. Va prou bé, tot i que suposo que hi deu haver altres productes semblants que també fan aquesta funció la mar de bé.\nPerò en fi, anem al gra: per què parlo ara d’això? Per varies raons: la primera és que he vist a DSLR magazine que fan una mena de concurs on es pot guanyar un d’aquests estris, que ho sapigueu (i si hi participeu, que tingueu sort); i segon per abundar en la idea (és la meva opinió, és clar) que si volem seguir una corba d’aprenentatge creixent pel que fa a tècnica fotogràfica i assolir certes fites, ho vulguem o no, haurem d’intentar gestionar el millor que puguem el tema del color (pantalla adequada, calibrador de pantalla, perfil de la càmera, balanços de blancs acurats… I suma i segueix quan vols imprimir imatges fidels a la realitat, o millor dit, a la realitat que veus a la pantalla).\nEn relació amb això, nomes recordar-vos que recentment s’ha parlat amb molt de coneixement de causa d’aquest tema, val la pena donar-hi un cop d’ull, per més que a priori pugui semblar una temàtica feixuga.\nClassificat com: Concursos, Equips i accesoris\nWarning: file_get_contents(https://graph.facebook.com/?ids=http://www.espaifotografic.cat/2010/03/colorchecker-de-concurs/): failed to open stream: no suitable wrapper could be found in /home/espaifo1/public_html/espaifotografic.cat/wp/wp-content/themes/espaifoto2011v23/functions.php on line 814\n← Digitalitzant l’arxiu Zerkovitz\nVa de textures\nComparativa de monitors\n8 comentaris a “Com guanyar un X-Rite Color Checker Passport”\ndilluns, 15 de març de 2010 a les 14:32\nseria interessant de veure quin sistema surt millor, ara bé jo utilitzo el Profile Maker 5.0, el gratuït que va amb la carta del hugo, també el trobo massa complicat, encara que gratuït…\npodríem intercanviar-nos un raw y veure quin surt millor, en quant a fidelitat?\ndilluns, 15 de març de 2010 a les 19:11\nO i tant que si. Però com ho podríem fer això que dius? Entenc que un raw on hi hagi alguna cosa que en sapiguem els colors (per exemple una caixa de colors Alpine, ara mateix no se que dir…) i el perfil donat i així veure’n la variació amb els dos, l’IT8 i el Color Checker. Es això?\nDimarts, 16 de març de 2010 a les 10:01\nosti tens raó necessitem una referencia per poder comparar, no se que podríem utilitzar… però algo aixi com un Alpino de 18 estaria bé, encara s’en troben?


Peça del mes (Octubre 2019): La comercialització de la pell - Museu del Calçat i la Industria\nPeça del mes (Octubre 2019): La comercialització de la pell\nLa peça del mes d’octubre és un conjunt de mostraris de llaços de pell i tela. Es tracta d’uns mostraris dels anys cinquanta/seixanta que Damià Antoni Tomàs Puigserver (Buenos Aires 1923 – Llucmajor 2013) va recopilar de les empreses de Llucmajor (Can Terrassa, Calçats Munar, Oliver i Mulet, etc.) o del Raiguer (Lottusse i Calçats Miquel) a les quals ell representava.\nLa comercialització, tant de la pell com de la resta de components per fabricar sabates (soles, plantilles, cordons, sivelles, etc.), era una d’aquestes tasques auxiliars sense la qual no s’haguessin pogut fabricar sabates. Aquesta tasca era realitzada pels representants, que eren els encarregats de vendre aquests elements tant a les grans fàbriques com als petits tallers. Els representants de pell, de soles, d’ornaments, etc., visitaven de forma periòdica i presencial aquestes oferint els seus productes i els encarregats de producció d’aquestes feien les comandes. Posteriorment, els transportistes feien arribar aquests materials a les fàbriques. Així doncs, els representats o comercials tenien una estreta relació amb els fabricants i la seva tasca fou cabdal.\nEn el cas concret de les pells, la majoria de les que utilitzaven les fàbriques de Mallorca era importada d’Àsia, Àfrica i Amèrica i provenia d’animals tan diversos com la vedella, la cabra o l’ovella. En les darreres dècades també han sorgit pells sintètiques i ha augmentat el seu ús per fabricar sabates.\nDes que existeixen referències a la comercialització de la pell i de la resta de components per fabricar calçat, la tasca de representant sempre va estar lligada al gènere masculí. Es coneixen poques dones que hagin estat representants, tot i que progressivament s’ha anat revertint aquesta tendència.\nPer la seva banda, els mostraris de llaços o de pells gairebé han desaparegut i han estat substituïts per catàlegs en paper o en format digital. Aquesta tasca de representació també ha perdut la seva èpica si la comparem amb aquells viatges que realitzaven els representants mallorquins a la Península als anys seixanta i setanta.


EFQUEL s'instal�la a la seu de la UOC a Madrid per refor�ar la seva acci� a l'Estat i Llatinoam�rica\nLa seu de la UOC a Madrid ha acollit aquest dijous 19 d'abril el llan�ament de l'oficina de la European Foundation for Quality in e-Learning (EFQUEL) per a Espanya i Llatinoam�rica. La trobada oficialitza l'establiment de l'EFQUEL a les instal�lacions de la UOC a la capital de l'Estat i fixar� les activitats i serveis que aquesta fundaci� oferir� als pa�sos de parla hispana, especialment pel que fa a la certificaci� de qualitat en e-learning.\nLa nova oficina de l’EFQUEL per a Espanya i Llatinoam�rica persegueix acomplir l’objectiu de la instituci� d’acostar-se als pa�sos d’aquesta regi� del m�n, una de les seves prioritats estrat�giques. L’aposta de l’EFQUEL per instal·lar-se a la seu de la UOC de Madrid demostra un cop m�s que la UOC �s un referent clar a escala internacional quant al seu model d’aprenentatge virtual.\nA l’acte hi participen el vicerector d’Ordenaci� Acad�mica i Professorat de la UOC, Pere Fabra; Ulf Ehlers, president de l’EFQUEL; Albert Sangr�, vicepresident de l’EFQUEL i director de l’eLearn Center de la UOC; Miguel Gea, membre de l’EFQUEL i professor de la Universitat de Granada; Claudio Dondi, membre de l’EFQUEL, i altres representants del m�n universitari i d’institucions, organismes i empreses vinculats al sector de l’educaci� superior.\nEnlla�os relacionatsEFQUELeLearn Center


Compromís per Ontinyent: “Smart City”, o la ciutat intel·ligent.\n“Smart City”, o la ciutat intel·ligent.\nAlgunes ciutats europees, com Amsterdam i Nantes, o més pròxima com en el cas de Vitòria, han entrat en la competició global de ciutats que atrauen inversions pel seu entorn i la seua qualitat de vida, apostant pel valor afegit que oferix el desenvolupament sostenible.\nPerò els antecedents a l'estratègia de ciutat sostenible cal buscar-los en la ciutat Alemanya de Friburg, on en 1992 es va començar a construir un dels primers ecobarris d'Europa, motiu que li va valdre a Friburg el sobrenom de “ciutat solar”, en concret al barri de Vauban li va valdre el rècord en estalvi y autoabastiment energétic, de fet el 70% de l'energia que consumix Vauban és generada en el propi barri per mitjà de panells solars. En Vauban, a més, a penes entren cotxes, no estan prohibits, però la seua presència és estranya entre tantes bicicletes, una línia de tramvia i molt d'espai per als vianants. La velocitat dels vehicles està limitada a 30 km/h, encara que la majoria de veïns no té cotxe propi i pertany a alguna associació de “car-sharing”, un sistema de cotxes de lloguer en autoservici que permet utilitzar un vehicle per minuts o per hores.\nPer la seua banda, algunes experiències estan arrancant en ciutats més pròximes, com és el cas de Figueres o Màlaga, consistents en sistemes d'eficiència i ecoinnovació energètica, menys cotxes i més bicicletes, espais cohesionats i més pròxims a les necessitats dels ciutadans. Per contra, la ciutat de València persistix i lidera el rècord de ciutat europea amb més gasto energètic per habitant a causa del malbaratament energètic en il·luminació.\nPerò, com es reinventa una ciutat intel·ligent?. La ciutat intel·ligent és aquella en què els seus propis ciutadans es plantegen aconseguir la qualitat de vida a través de l'estratègia del desenrotllament sostenible, integrant les tres dimensions que conformen el benestar humà: la social, l'econòmica i l'ambiental, això des de la participació efectiva de la ciutadania i des de baix cap amunt. En el cas de la nostra ciutat, la “Estratègia de Sostenibilitat d'Ontinyent” ha de traduir-se en accions concretes a través de la denominada “Agenda 21” o “Pla d'Acció Ambiental”, estratègia que ha estat aparcada en la legislatura municipal 2007-2011, que cal recuperar, revisar i actualitzar, en els fòrums de participació adequats on s'estimule, dinamitze, facilite i es faça efectiva la participació dels ciutadans.\n”El Compromís del Desenvolupament Sostenible d'Ontinyent” ha de caminar en el sentit de: potenciar el desenrotllament de la ciutat compacta i multifuncional, per mitjà de la diversificació de l'estructura econòmica, un pla de mobilitat sostenible i la prevenció de la dispersió del disseminat; protegir la salut ambiental dels ciutadans amenaçada per la contaminació, per mitjà del control del soroll, la pol·lució atmosfèrica, la vigilància de la qualitat de les aigües i la gestió adequada dels residus; previndre el balafiament dels recursos i potenciar l'ús eficient de les energies renovables; conservar la biodiversitat, per mitjà de la prevenció dels incendis forestals i la vigilància dels espais naturals; tot això, compartint la presa de decisions amb els agents socials, potenciant la solidaritat i la cohesió social.\nEl full de ruta per a construir un Ontinyent habitable i amb futur, ens exigix la responsabilitat i l'esforç de caminar en les propostes de l'Agenda 21 y de consolidar el “Projecte de Ciutat Sostenible d'Ontinyent”, esta és la clau per a poder generar noves oportunitats i poder continuar avançant.\nPublicat per COMPROMÍS per Ontinyent a 2:22\n1 d'abril monòlegs i Tashkenti al màgic!!\nLa Serra del Torrater, la Valleta d'Agres, el Tren...\nL'atur i la classe política la principal preocupac...\nGreen New Deal, estratègia per a reinventar el pre...\nFes-te una cervesa amb Compromís al pub Escuela de...\nVideo de la lectura del Manifest per la llibertat ...\nManifest per la llibertat d'expressió i contra la ...


Engresca't - Edició 2016\nFoto Engresca't 2016\nEs van mantenir els col·laboradors de l’anterior edició i, per tant, es van poder repetir els genials premis que ens ofereixen. A més, se’n van poder afegir alguns més ja que es va disposar d’un augment de pressupost gràcies a Ron Ritual. Aquests nous premis consistiren, bàsicament, en vals econòmics per invertir en material musical. La col·laboració amb Red Bull va aportar un premi nou per als DJ guanyadors: una masterclass.\nLa votació popular, tant en grups com en DJ, va ser molt sonada ja que fins ben bé l’últim dia ningú sabia qui es classificaria. Finalment, pel que respecta als grups, ho van fer Xarxa i The Botswanas, tot i que va ser molt ajustat. La parella de DJ guanyadora de la votació popular va ser KevinRams&FerranDiaz.\nA la votació interna de l’associació Telecogresca, juntament amb la dels nostres col·laboradors, van sortir classificats Bul Kak i Ruido Ilegal en la categoria de grups i Bonk3rs i Jvst Us per als DJ.\nEl dia de la final es presentava com una novetat, envoltada de nervis però sobretot d’il·lusió. El format dels últims anys es mantenia ferm, intercalant grups i DJ. De la mateixa manera que en la votació popular, la final també va estar molt ajustada i va ser el públic qui va acabar decidint el guanyador de l’edició 2016: els mallorquins XARXA, que havien inundat la sala de fans. The Botswanas van quedar en segon lloc. Pel que fa als DJ també va ser molt emocionant, i el jurat, després d’estar molta estona debatent, va acabar escollint BONK3RS. A diferència d’altres anys es va escollir el segon classificat: JVST US, i els hi van oferir la possibilitat de fer una sessió una nit a l’Apolo.\nUna final d’èxit que corrobora que la qualitat musical dels grups i DJ és millor cada any, i que això només fa que créixer.\nXarxa & Bonk3rs\nBul Kak, Ruido Ilegal, The Botswanas, Xarxa\nBonk3rs, Jvst Us, KevinRams & FerranDiaz\nEns vam apuntar al concurs, ja que era una manera de donar-nos a conèixer com a DJs, i alhora és una gran oportunitat estar al festival de la Telecogresca.\nNosaltres ens en vam assabentar gràcies a un amic que va veure una publicació vostra sobre el concurs, i llavors ens ho va passar i ens vam apuntar.\nPel que fa a les votacions va ser tot molt competitiu, ja que fins a l’últim moment no vam saber qui quedava per sobre de l’altre. Tot i quedar segons a les votacions, vam arribar a la final per votació del jurat.\nA la final, a la Sala Apolo, vam ser els últims en tocar i la cosa va estar molt emocionant i igualada.\nAl moment en que van dir el guanyador, va ser molt emotiu ja que en teníem moltes ganes i vam fer-hi tot el que vam poder per guanyar.\nParticipar a l’Engresca’t ens ha suposat que la gent ens donés molt suport i sobre tot, posar-hi moltes ganes per poder aconseguir el nostre objectiu de guanyar el concurs.\nHo recomanaria 100% ja que és un gran premi i una gran experiència punxar en aquest festival i compartir cartell amb grans artistes i grups.\nEls premis del concurs són molt correctes, primerament la oportunitat de tocar al festival va ser molt bona i inoblidable. En segon lloc, el curs a EUMES, tot i ser un duo DJ, i que només ens regalessin un sol curs, ens van ensenyar moltes coses les quals apliquem per produir les nostres cançons i també va ser una bona experiència. I tant el val per compra de material com la masterlclass ens semblen molt bons premis.\nActuar a la Telecogresca ens va suposar dedicar temps en fer un recull de les cançons que voliem tocar, ja que era una actuació molt important per nosaltres i voliem transmetre a la gent la nostra música. A més ens ha suposat compartir cartell amb artistes molt importants, com és el cas de VINAI.\n1. Per què us vau apuntar al concurs? Com us en vau assabentar?\nEns vam apuntar per intentar aconseguir fer-nos un lloc la escena de la música electrònica catalana. Ens vam assabentar per xarxes socials.\nVa ser una experiència força gratificant poder actuar davant de tanta gent.\nVeure que tenim capacitat per demostrar el que valem.\n4. Recomanaríeu a altres DJ que hi participessin?\nEls premis estan força bé.\nPrincipalment per dos motius: En primer lloc el premi. L'oportunitat de tocar a la Telecogresca i compartir cartell amb grans artistes ens motivava moltíssim. En segon lloc, la promoció. Just acabavem d'estrenar el primer EP i necessitavem una via per compartir-lo i aquest concurs, amb tants seguidors, era una manera. Ens vam assabentar perquè coneixiem el concurs d'anys anteriors i per falta de mitjans no ens hi haviem pogut presentar. Segurament ens va agafar un poc verds però va ser una gran experiència.\nBoníssima però agredolça pel fet que vam perdre. Som bastant ambiciosos i veure l'actuació posteriorment va ser un punt d'inflexió i ens va ajudar molt a millorar. Segurament, ens va faltar un any de maduració als escenaris per a tenir opcions de guanyar.\nSembla que ja hem respós en el correu anterior. Doncs bàsicament per veure fins a quin punt estavem lluny de ser el que volem ser.\nSense cap mena de dubte. La veritat és que el procés de selecció és dur, degut al nombre de participants. Tot i així l'oportunitat de jugar't-ho tot en directe, a una sala com Apolo, és molt estimulant.\nÉs el millor del concurs. Pensar en tot moment que si guanyes podràs compartir backstage amb gent que admires et fa voler seguir assajant, tocant, perfeccionant... A més, veure a grups com Bonobos, per als quals l'Engrescat va ser la seva catapulta, arribant a guanyar l'Enderrock... Poc més a dir.\nJa coneixíem que es feia la Telecogresca, per companys que havien tocat algun any i per alguna vegada que hem assistit com a públic. Des de l'organització ens vau recomanar que ens inscrivíssim al concurs i després de meditar-ho així ho vam fer.\nParticipar en aquest esdeveniment ens ha aportat diferents punts de vista de tot el procés. Per part de l'organització hem vist que hi ha molta feina darrera i nosaltres, com a grup, ens vam sentir molt còmodes i acompanyats durant tot el procés, des de la notificació de la selecció fins al final, i això és una cosa a agrair.\nLa nit del concert, vam veure que per als assistents estava tot molt ben plantejat, ja que en cap moment es quedaven sense veure música en directe (dj's i grups alternats, amb el qual la música no cesava) i també podien participar votant als artistes de la final.\nPel que fa a la banda, ens ho vam jugar tot a una carta. Pocs dies abans de l'actuació Fran , cantant i guitarra, va tindre un contratemps i per raons personals no va poder assistir. LLavors vam decidir fer una petita restructuració per no deixar penjada a l'organització e intentar donar el màxim com fem cada nit que toquem.\nNo vam guanyar ni tampoc vam aconseguir el segon lloc, però així són els concursos!\nCreiem que està molt bé tot el tema de promoció que feu tant a l'esdeveniment com als grups amb els vídeos, de presentació i del concert, i el fet d'aconseguir una sala de renom de Barcelona per poder realitzar la final. A més a més, també s'agraeix que els grups disposin dels vídeos en format digital temps abans de publicar-los.\nParticipar també ens ha ajudat a reflexionar sobre alguns aspectes de la banda.\nCreiem que depenen molt del que busquin els grups. Nosaltres particularment no acostumem a tocar en concursos, tot i que aquesta vegada vam fer una excepció.\nDesde el nostre punt de vista seria d'agrair que per a pròximes edicions, en comptes de crear premis encara millors dels que hi ha ara, intentar ajudar als artistes, ni que sigui un mínim, amb les despeses que puguin tindre.\nEns vam apuntar al concurs perquè un membre de l'organització, que havíem conegut a través del grup Skabòries, ens va demanar permís per fer servir una cançó nostra pel vídeo promocional del concurs. Així en vam saber de l'existència i vam decidir d'apuntar-nos-hi.\nL'experiència va ser molt positiva. Ens va engrescar l'èmfasi de l'organitació, el contacte continuat per correu; és nota el bagatge i això és fantàstic perquè com a grup no t'has de preocupar de gaire cosa més que fer spam durant les votacions i preparar l'actuació de la final. Tota la parafernàlia de les entrevistes i el vídeo del concert també és molt maca (seguim desenvolupant al punt següent). Hem participat a prous concursos durant aquests quasi sis anys, i l'Engresca't és, de lluny, el més ben treballat, el més transparent, el més gratificant i el que té una dotació de premis més atractiva.\nDiverses coses: en un primer moment, les votacions ens van fer engegar una maquinària propagandística esbojarrada de la qual vam obtenir un rèdit sense precedents a les xarxes socials pel que fa a nous seguidors (vam crèxier a ritme d'uns quaranta nous seguidors per setmana, cosa que no ha tornat a passar nid e bon tros). Ens va pujar molt la moral arribar a la final per votació popular com el grup més votat perquè les nostres expectatives, en el millor dels casos, era arribar-hi com a grup seleccionat pel jurat (inicialment no ens véiem capaços de competir en suport popular amb els altres participants). Una vegada classificats per la final, la pressió ens va fer posar les pil·les amb el directe: controlar el timing, concentrar el repertori en 25 minuts, mantenir la tensió musical i escènica atesa la brevetat de l'actuació, etc. En resum, vam pulir moltes coses del directe per la urgència del concert.\nRecomanaríem el concurs, l'hem recomanat i ens consta que s'hi han apuntat bandes amigues que han sabut de la nostra bona experiència.\nEstan molt bé. Encara no hem visitat Casafont Records, però fa molt bona pinta. L'única cosa que pensam que s'hauria de corregir és la remuneració per les possibles actuacions en les següents edicions del Festival; haurien d'anar en relació al nombre d'integrants de la banda.\n6. Què ha suposat per vosaltres tocar a la Telecogresca?\nDiverses coses. En primer lloc, trepitjar un festival de veritat on tot (o quasi tot) està més que pensat. Molts organitzadors de concerts haurien de venir a prendre nota de la Telecogresca; cert que teniu molts recursos, però com a músic et sents atès, i tenir una persona a disposació del músic no és una qüestió de pressupost sinó de voluntat organitzativa, en aquest sentit un deu. Per nosaltres tocar a la Telecogresca era un premi, així que no vam arribar-hi amb cap mena d'espectativa. El nostre dia que durarà anys va ser la final de l'Engresca't a l'Apolo 2; la sala a rebentar de mallorquins amics, la sensació de l'olla a pressió. El parc del Fòrum és molt gran i sabíem sobradament que ens el trobaríem prou buit. Naturalment vam gaudir de l'experiència de tocar al festival, però entenent tocar en sentit ampli, no només el moment de l'actuació, sinó les setmanes prèvies amb el nostre nom apareixent en cartells per tot Barcelona, les proves de so, l'equip increïble, la il·luminació, els espais reservats, en definitiva, veure com funciona un festival de veritat per dintre. Amb els mesos hem vist que "haver tocat a la Telecogresca" és un trofeu a la vitrina que el públic i els mitjans de comunicació valoren a l'hora de referir-se a tu; és com un segell que et permet requerir certes coses quan vas a tocar a espais modests (el nostre terreny de joc habitual). Des del primer moment vam tenir clar que el transcurs del grup no canviaria d'un dia a un altre per haver tocat a la Telecogresca, igual com no l'han canviat altres fites del grup. Però al cap i a la fi les fites estan per avaluar el progrés de la banda amb perspectiva, i en això tocar a la Telecogresca sí que marca un abans i un després.


infotelevisio - Del Montgó a Manhattan: busquem històries, fotos, documents i la teua ajuda\nVolem contactar amb els fills, néts i besnéts dels 14.000 valencians que ara fa cent anys van emigrar als Estats Units i al Canadà i necessitem també suport econòmic\nBusquem fills, néts, besnéts o renéts dels 14.000 valencians que entre 1904 i 1920 van emigrar a Nova York o al Canadà fugint de la misèria. Volem que ens conten la història d’aquells valents i que regiren calaixos i baguls per trobar fotos, papers i objectes relacionats amb aquella gran viatge.\nEn esta campanya ens ajudaran els més de 30 ajuntaments que, per ara, ja se'ns han afegit a este intent per recuperar la memòria de milers de famílies valencianes. Però també volem oferir eixa possibilitat a qualsevol persona, tant si viu ací com a Nova York o Connecticut, que tinga una història gran o menuda a contar.\nI necessitem també suport econòmic per poder explicar, en el nostre pròxim documental, aquella història tan extraordinària, protagonitzada per unes persones que, sense escola, sense parlar anglés ni castellà, sense saber del país on anaven ni tan sols el fred que patirien en hivern, travessaren mig món per llaurar-se a l’Amèrica del Nord el futur que ací no tenien.\nSi tens informació i papers d’algun d’aquells emigrants, telefona’ns al 617759629 o al 963347029 o escriu-nos a info@infotelevisio.com.\nI si vols patrocinar-nos el documental, ingressa entre 20 i 100 euros al nostre compte corrent de la Caixa (2100 4414 38 0200050620) i envia’ns tot seguit les teues dades (nom i cognoms, DNI, adreça i telèfon) al correu-e info@infotelevisio.com. A canvi, com és habitual en els nostres treballs, el teu nom apareixerà als crèdits del documental i t’enviarem a casa el DVD quan estarà editat.\nVos deixem ací el targetó electrònic que hem elaborat, per si voleu donar-li difusió.\nFitxer: campanya internet 2(1).jpg


Aquest és el poema HOMENATGE per al meu poeta preferit...!\nToni Prat, poeta, Catalunya.\netiquetes: artistes, poema objecte, poesia visual\n12 de desembre de 2008, a les 22:02\n13 de desembre de 2008, a les 21:10\nCertament la interpretació i el sentit d'un poema és el que li dóna cadascun dels lectors, però en aquest cas el poema esdevé un jeroglífic amb una interpretació única i evident.\nVpamies on és la trencadissa?\n13 de desembre de 2008, a les 22:11\n13 de desembre de 2008, a les 23:00\n14 de desembre de 2008, a les 17:05\n16 de desembre de 2008, a les 17:22\nGràcies pels teus comentaris. El poema dels escacs és ben senzill, les reines s'han embolicat amb els reis oposats i els seus "fills" evidentment han eixit grisos (negre més blanc igual a gris). Però açò és el que té la poesia visual, té tantes lectures com a lectors.\n27 de desembre de 2008, a les 13:01\nHola Manel i Ferran, veig que no l'encerto...però m'agrada la vostra idea...molt divertida...\nEspero que ens anem conectant...\nsi entreu a la meva pàgina trobareu una invitació a la exposició que inauguro el dijuos dia 15...\nUs hi espero...\n13 de gener de 2009, a les 22:41


La rehabilitació del Puigterrà de Baix arriba a la recta final - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa rehabilitació del Puigterrà de Baix arriba a la recta final\nDilluns vinent s´obrirà el vial al trànsit de forma provisional i es tancarà el carrer Era Firmat, on es traslladaran ara les obres\nredacció 06.11.2009 | 12:18\nEls treballs de repavimentació i de renovació de les voreres del tram del carrer Puigterrà de Baix entre els carrers Circumval·lació i Bonsuccés estan a la recta final. Per aquest motiu, aquest dilluns dia 9 de novembre s´obrirà aquest tram al trànsit de vehicles. Serà una obertura provisional, ja que faltarà pavimentar el carrer. Tal com estava previst, el final dels treballs al carrer Puigterrà de Baix coincideix amb l´inici d´obres al carrer Era Firmat entre els carrers Bonsuccés i Circumval·lació, on s´hi farà una actuació similar. A partir d´aquest mateix dilluns aquest tram del carrer Era Firmat quedarà tancat al trànsit de vehicles per tal que comencin les obres.\nRecordem que les actuacions a aquests dos vials corresponen a la segona frase del projecte de rehabilitació dels paviments de diversos carrers del centre de la ciutat, que es finança a través del Fons Estatal d´Inversió Local (FEIL).\nLes obres al carrer de Puigterrà de Baix es van iniciar el passat 6 d´octubre, i en aquests moments queda pendent només la pavimentació del vial, que es farà conjuntament amb la del carrer Era Firmat. El projecte inclou la repavimentació del tram del Puigterrà de Baix entre el carrer Circumval·lació i el carrer Bonsuccés. El carrer manté la diferència de calçada i voreres, que també s´han renovat i ampliat en algun punt. En el tram més estret del carrer, es crearà una plataforma elevada que donarà més prioritat de pas als vianants.\nÉs previst que les obres al carrer Era Firmat durin 6 setmanes. En aquest cas, també es repavimentarà el tram de vial entre el carrer Circumval·lació fins al carrer Bonsuccés. Es mantindrà la diferència entre calçada i vorera en el punt del carrer Era Firmat més proper al carrer Circumval·lació. En aquest tram, s´ampliarà la vorera de la banda esquerra en sentit baixada, i s´eliminaran les places d´aparcament que hi ha. En el següent tram, fins arribar al carrer Bonsuccés, el vial serà a un nivell.\nA banda de l´actuació a aquests dos carrers, el projecte finançat pel FEIL inclou la millora de tres vials més, que ja s´ha portat a terme. Es tracta del carrer Sant Salvador, el carrer Llussà i la plaça Lladó. La rehabilitació dels paviments d´aquests cinc carrers del centre de la ciutat està pressupostada en 124.702,78 euros.\nLa repavimentació dels tres vials que ja s´ha executat va anar lligada a les obres de millora del carrer Puigterrà de Dalt, que es van finalitzar el passat mes d´agost. Recordem que les obres de millora d´aquest vial, pressupostades en 158.198,84 euros, han suposat un important salt qualitatiu de la zona. El projecte va incloure la renovació de la pavimentació i l´eliminació de les voreres, de manera que el carrer ha quedat a un sol nivell.


L’índia Satyam obrirà a Espanya un centre amb 500 empleats | Programarilliure.cat\n← Les empreses tecnològiques busquen professionals per créixer\nLes empreses que utilitzen les TIC són més competitives →\nL’índia Satyam obrirà a Espanya un centre amb 500 empleats\tPosted on Mai 2, 2008\tby InformaTIC Les consultores tecnològiques del país asiàtic busquen créixer a Europa per trencar la seva forta dependència del mercat d’EUA.\nUna de les grans estratègies de Satyam, la quarta major empresa índia de consultoria i serveis de tecnologies de la informació, és expandir la seva activitat a Europa durant aquest any. Així ho van reconèixer la setmana passada els seus directius en una reunió amb la premsa europea en Hyderabad, la ciutat del país, al costat de Bangalore, amb major nombre d’empreses del sector TI per metre quadrat. El seu objectiu és reduir la seva gran dependència del mercat nord-americà, més ara que EUA pot entrar en una recessió econòmica el que copejaria també als comptes de la resta d’empreses índies de offshore com Tata, Infosys i Wipro. I és que gairebé tots els grans bancs nord-americans són clients d’alguna d’elles.\n‘És l’any de Satyam a Europa Continental’, va assenyalar Peter Heij, vicepresident de la companyia per al Vell Continent, qui va apuntar que obriran al llarg dels pròxims dos anys diversos centres de desenvolupament en aquest àrea geogràfica. Actualment, a Europa tenen tres centres, un a Regne Unit, altre a Alemanya i un tercer a Hongria. Els següents s’establiran a Polònia, Rússia Oriental, Espanya i Portugal.\n‘La millor manera de crear llaços d’unió amb Europa i captar clients en aquests països és apostar pel nearshore centres locals des d’on donar serveis locals’, segons va reconèixer el director de la filial britànica, Som Sharma.\nSatyam, com les seves homòlogues índies, estan evolucionant cap a un nou model de negoci ‘que busca la proximitat amb el client’, perquè són conscients que en molts països europeus com Alemanya, França, Itàlia o Espanya, costa introduir el model offshore des de la Índia. ‘Els clients d’aquests països demanen parlar en la seva pròpia llengua’, subratllen els responsables de Satyam, ‘i els costa treballar directament amb l’Índia’. En Espanya, on acaben de guanyar, al costat de Fujitsu Services (contractista principal), un contracte de outsourcing amb Telefònica per donar a l’operadora espanyola serveis de gestió d’infraestructura i gestió del seu centre de dades durant tres anys per un valor d’entre 10 i 15 milions d’euros, obriran un centre que contarà a la fi de 2010 amb 500 empleats qualificats.\nSegons Heij, aquesta instal•lació, que podria convertir-se en la primera que establix una empresa índia de serveis tecnològics a Espanya, se situarà gairebé amb tota probabilitat a Andalusia, previsiblement a Sevilla. ‘La idea és situar-lo en una ciutat amb universitat per captar talent’, va continuar el directiu, que va parlar d’una inversió benvolguda que rondarà els 15 milions de dòlars.\nLa indústria de programari indi mou 64.000 milions de dòlars a l’any i l’amenaça de les empreses índies per al negoci de les consultores espanyoles, europees i nord-americanes comença a ser real. Més quan aquestes signatures asiàtiques han passat de ser simples proveïdors de serveis poc qualificats, això sí amb mà d’obra barata (un graduat en Satyam cobra uneixis 20.000 rupies al mes, l’equivalent a uns 335 euros), a ser proveïdor de solucions globals i de valor afegit.\nLa frase ‘Per créixer correctament a Europa no podem ignorar a Espanya i Portugal. La nostra previsió de negoci és facturar en un termini de dos anys entre 40 i 50 milions d’euros. Per això busquem socis en el sud d’Europa’. Shailesh Shah, responsable d’Estratègia de Satyam\nAquesta entrada ha esta publicada en General. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← Les empreses tecnològiques busquen professionals per créixer


Badanotis :: L’alcalde de Badalona es reuneix amb el president del Foment del Treball\nL’alcalde de Badalona es reuneix amb el president del Foment del Treball\nRedacción - 31/05/2012 05:01\nL'alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol, i el president de Foment de Treball, Joaquim Gay de Montellà, han mantingut aquest dimecres una trobada, a la qual també hi ha assistit el president de la Federació Empresarial de Badalona, Joaquim Padrós.\nEn el transcurs de la trobada, que ha tingut lloc a l'Ajuntament, l'alcalde de Badalona i el president de Foment del Treball han comentat la situació econòmica i financera actual, així com també qüestions relatives al que els ajuntaments poden fer per potenciar l'activitat econòmica. Durant la reunió s'ha comentat tant la necessitat que té Badalona de desencallar infraestructures com els laterals de l'autopista C-31 i el túnel de la B-500.\nL'alcalde de Badalona ha destacat que l'Ajuntament de Badalona està fent esforços "tant en el sentit de fomentar l'emprenedoria com de facilitar la instal·lació de noves empreses a la ciutat i el creixement de les ja existents". L'alcalde, que ha remarcat que aquesta és la primera vegada que s'han reunit el president de Foment del Treball i l'alcalde de la ciutat, ha recordat també que existeix una col·laboració constant entre l'Ajuntament i la Federació Empresarial de Badalona (FEB).\nPer la seva banda, el president de Foment del Treball, Joaquin Gay de Montellà, ha destacant la importància de Badalona tant pel que fa a l'activitat industrial, com pel que fa al comerç i els serveis. Gay de Montellà ha valorat de manera positiva les diferents mesures econòmiques preses pel Govern central i s'ha referit, en concret, al decret del govern que facilita l'obertura de comerços sense esperar la llicència municipal. En la mateixa línia, també el president de la FEB, Joaquim Padrós, ha apostat per "desregular" en aquests moments de crisi per tal que dedicar-se a una activitat empresarial sigui el més fàcil possible.


El més sincer, el més sensat i el més poètic by Ester Vallès\nEl més sincer, el més sensat i el més poètic\nby Ester Vallès\nEl més sincer, el més sensat i el més poètic seria dir-vos que em vaig sentir guapa a partir dels 14 anys, però no és així. Aquest va ser l’últim cop.\nQuan el meu cos va començar a madurar i de sobte apareixen parts que no saps com vestir, que no saps com portar, que vols submergir entre les teves costelles.\nEm vaig sentir guapa fins als 14 anys perquè quan em preguntaven si era un nen o una nena jo responia: ens hi juguem un pols?\nI sempre guanyava tots els polsos de l’escola perquè per dins volia deixar de patir.\nAra en tinc 24, i 10 anys després penso que el més sincer, el més sensat i el més poètic seria no parlar de les conseqüències de la feminitat, o de la no feminitat. De convènce’m que el meu cos també és un lloc de calma, de no discutir sobre la inclusió, les etiquetes, els prejudicis, la justicia. Seguir sense aceptar que la diferencia és el que ens fa ser. Sempre i radicalment.\nDes dels 14 anys m’he deixat de sentir guapa perquè he crescut, m’he transformat, he trepitjat altres llocs – potser més valents, potser menys amables – però mai m’he acabat de sentir d’enlloc.\nFins que un dia entens que no hi ha res de dolent en el creixement, en la transformació, en perdre’m en el silenci, en descobrir-lo. Perquè aquesta és la por, i aquest és el procés.\nMiro les meves mans, les teves, les nostres, i són les mateixes. I potser penso que el més sincer, el més sensat i el més poètic seria acceptar que la meva identitat no encaixa dins de la normativitat. Però què és viure en un món que parla d’identitats sense mirar-se als ulls?\nJo no vull seguir jugant-me polsos per sentir que encaixo en unes mans alienes. Jo vull agafar-me de les meves per dir-me que dins hi viu una comunitat sencera. Plena de persones noves cada mes, que van i tornen i es proclamen. Que es qüestionen, que lluiten, que s’aixequen i que no paren. Que vesteixen amb pantalons, que es maquillen molt (què és molt?), que no precisen de res.\nPotser el més sincer, el més sensat i el més poètic és acceptar que la nostra és la política de la revolución. Perquè la llibertat no pot existir fins que els més vulnerables siguin lliures.\nAixí que ara que, cada cop que ens proposin un pols, els diré:\nHe treballat tant per arribar fins aquí que, el més sincer, el més sensat i el més poètic será permetre’ns parar, gaudir de les vistes i agafar-nos les mans.\nCap OC 002


Lourdes Toledo | Lletra Impresa Edicions\nLourdes Toledo (València, 1970) és periodista i escriptora. Compta amb una llarga trajectòria en l’ensenyament, tant de persones adultes com d’altres nivells educatius. Durant tres anys va fer de professora en una escola de Nou Mèxic, als Estats Units. És col·laboradora del Centre de Formació, Innovació i Recursos per al Professorat (CEFIRE), on imparteix cursos de literatura.\nEn l’àmbit del periodisme, escriu en diaris i publicacions com ara eldiario.es, Levante-emv («Posdata»), L’Avenç, Caràcters, Turia, Catorze, La Veu dels Llibres i Nosaltres la Veu.\nÉs autora dels llibres Oficis valencians (Bromera, 2008), Amèrica endins (Bromera, 2019, XX Premi d’Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta) i La inquietud (Pagès, 2021, Premi d’Assaig Josep Vallverdú 2020).


2014-2015 Archives | Delegació d'Apostolat Seglar del Bisbat de Terrassa\nVIA LUCIS, Dissabte dia 23 de maig de 2015 Amb motiu del 1400 aniversari del Concili d’Egara i del Dia de l’Apostolat Seglar Aquest any el dia de l’Apostolat Seglar, com sabeu, és en dissabte degut a motius de calendari civil (eleccions municipals el diumenge 24 de Maig) i la convocatòria diocesana de la Via Lucis en […]\nPasqua 2015 de la mà de Santa Teresa\nPer SeglarTerrassa ⋅ 13 abril 2015\nPer SeglarTerrassa ⋅ 4 març 2015\nDissabte 14 de març de 2015 a les 9.30h Lloc: Centre Borja, jesuïtes, de Sant Cugat del Vallès “Comunitat de deixebles evangelitzadors” Destinataris: • Equips responsables a nivell diocesà i a nivell català de moviments i associacions laicals. • Responsable o representant i consiliari o acompanyant de la fe de cada grup dels moviments i […]\nII Recés diocesà d’Apostolat Seglar\nPer SeglarTerrassa ⋅ 17 febrer 2015\nDiumenge 22 de març de 10 a 16h Monestir de Sant Domènec (Dominiques de Sant Cugat – C/ Verge del Rosari s/n – Sant Cugat del Vallès) “Junts per a evangelitzar millor”. Destinat a membres de les realitats laïcals, i a joves i adults que mostrin una sensibilitat en el treball eclesial en grup i no estan […]\nI convocatòria Presidents i/o responsables generals de Realitats Laïcals de la Diòcesi de Terrassa.\nPer SeglarTerrassa ⋅ 4 febrer 2015\nDissabte 7 de febrer de 2015 de 11 a 12.30h, es convoca la 1a trobada de presidents i/o responsables generals de Realitats Laïcals de la Diòcesi amb la finalitat d’establir les bases d’un treball conjunt per anar aplicant al Pla Pastoral Diocesà. L’acte, que comptarà amb la presència del sr. bisbe, tindrà lloc al C/ […]\nResum de les III Jornades Transmet!\nPer SeglarTerrassa ⋅ 23 octubre 2014\n1500 persones han participat en conjunt en els actes organitzats per la diòcesi de Terrassa els dies 18 i 19 d’octubre sota el lema “La transmissió de la Fe per a la Nova Evangelització”. Les III Jornades Transmet han tractat en aquesta edició sobre l’àmbit de la transmissió de la fe en el context de […]\nLa transmissió de la fe és un tema de gran actualitat i un tema de preocupació pastoral. El Catecisme de l’Església Catòlica ens ensenya que “la fe és una adhesió personal de l’home sencer a Déu que es revela”. Comprèn una adhesió de la intel·ligència i de la voluntat a la Revelació que Déu ha […]\n19 d’octubre: coma a laics també som DOMUND\nPer SeglarTerrassa ⋅ 24 setembre 2014\nMissatge Papa Francesc DOMUND 2014


Va d'Empresa · Ed. 84\nEd. 84 | 20.09.2019\nEls cuiners del restaurant Lo Mam de l’hotel Le Meridien Ra de Sant Salvador, amb el calafellenc Jordi Guillem al capdavant, han guanyat la copa mundial de xefs de restaurants d’hotel. La competició s’ha disputat aquest dissabte a la ciutat turca de Gaziantep, en què competien cuiners de tot el món. Jordi Guillem és integrant del col·lectiu de cuiners i productors baixpenedesencs Terra i Taula i està considerat un dels millors gelaters del món, després de capitanejar en diverses ocasions l’equip espanyol en la copa mundial de gelateria i aconseguir ser-ne subcampions.\nPolièdric ha estat seleccionada per quart any consecutiu com a finalista pels premis europeus Premier Partner Awards de Google. Els prestigiosos Premier Partner Awards de Google reconeixen cada any les agències Premier Partners que destaquen per la seva excel·lència en les categories Cerca, Shopping, Vídeo, Display i Apps, així com un premi per a l’agència amb major creixement. Per la seva candidatura pels premis 2019, Polièdric va presentar un cas d’un client del sector de la ecommerce de decoració i productes de la llar, i gràcies a la innovació i resultats obtinguts, s’ha aconseguit ser un dels 25 finalistes per la categoria Excel·lència en Shopping. Els guanyadors es coneixeran a Dublín, el proper 1 d’octubre.\nAICAT GARRAF OFEREIX UN DESCOMPTE DEL 50% ALS SOCIS DE LA FEGP\nL'Associació d'Agents Immobiliaris del Garraf, Aicat Garraf, ha organitzat una masterclass sobre Màrqueting Immobiliari, a càrrec de Carlos Rentalo. La sessió tindrà lloc dijous 26 de setembre, de 9h a 14h, a l'Auditori de Neàpolis, a Vilanova i la Geltrú. Aicat Garraf ofereix un descompte del 50% en el preu de la matrícula a tots els socis de la Federació Empresarial del Gran Penedès. Les places són limitades, així que si esteu interessats en assistir-hi, reserveu la vostra plaça a aicatgarraf@gmail.com.\nEL CASAL PRESENTA LA PROPERA TEMPORADA I RECUPERA EL CICLE PLATEA\nLa Societat La Principal El Casal ha presentat la programació d’espectacles per la propera temporada. De moment hi ha previstes 10 propostes que, com és habitual, combinen diferents gèneres amb l’objectiu d’arribar a tota mena de públics. La novetat d’enguany és la recuperació del Cicle Platea, que transforma el teatre del Casal en un espai més íntim, i que comptarà amb tres espectacles relacionats amb les conseqüències de les guerres.\nEl pròxim 5 d'octubre arriba el Jazz & Blues La Daurada Festival que tindrà lloc a La Daurada, amb dos escenaris (terrassa i sala central) i més de quinze hores de programació amb un cartell d'actuacions de primeres figures del jazz i el blues al nostre país com Big Dani Pérez, Myriam Swanson, Susana Sheiman o Ivan Kovacevic, entre d'altres. Entre les actuacions destaca la participació de dues "big band" (un fet que és difícil de veure en un festival d'un sol dia), la Big Band Barcelona i la Big Band Escola de Músics del Vendrell.\nUn dels principals fabricants de detergents, netejadors, suavitzants i tovalloletes d'Espanya de marca de distribució i contract manufacturing, Indústries Català, S.A (Incasa) ha adquirit el 100% de Casado Quality Products. La seva marca més coneguda al mercat és Detersolín, una marca històrica pionera en la producció de detergents líquids per a rentar la roba. Incasa es fa també amb la resta de marques pertanyents a CQP, com Kidel, Elefant Blanc i Bioecolimp.\nUn any més, Albet i Noya obre les seves portes a petits i grans amb motiu de la verema. Des del 24 d'agost (i fins que s'acabi la verema), el celler oferirà visites especials en què es podran conèixer de primera mà totes les tasques que tenen lloc al celler durant aquesta època de l'any. L’activitat es farà tots els caps de setmana a les 11h30. Té una durada de dues hores, aproximadament, i un cost de 18 € pels adults i 8 € els infants. És imprescindible reserva prèvia al mail visita@albetinoya.cat o al telèfon 682 288 548.\nJA CONEIXEU LES NOVETATS DE LOGOS MEDIA?\nLogos Media, empresa especialitzada en la mediació i la gestió col·laborativa i eficient de conflictes, presenta el seu catàleg formatiu pels darrers mesos de l'any. Destaquen el Màster semipresencial homologat CDL, que s'iniciarà a l'octubre, o el Taller de coordinació de parentalitat, també a l'octubre.


Pollastre i capó del Prat, una raça “blava” amb IGP tradicional i mediterrània – Aliments d'origen\nPollastre i capó del Prat, una raça “blava” amb IGP tradicional i mediterrània\nAl delta del riu Llobregat hi ha existit des de temps pretèrits un tipus de gallina que a finals del segle XIX va ser seleccionada i millorada pels pagesos i primers avicultors catalans. Amb el pas dels anys, es van encarregar de fixar-hi les característiques que van donar lloc a la raça autòctona dels galls i gallines del Prat de Llobregat, coneguda com a raça catalana del Prat o, més popularment, Pota Blava. Una vegada fixats aquests trets distintius, Salvador Castelló, fundador de l’Escola d’Avicultura d’Arenys de Mar i punt de llança de l’avicultura moderna al nostre país, es va dedicar a localitzar-ne els millors exemplars per les cases de pagès del Prat de Llobregat. De fet, el Pota Blava és una de les úniques aus de corral que no ha patit encreuaments amb altres races híbrides, fet que l’ha fet especial i característica. En aquest sentit, Castelló va dedicar els seus esforços per divulgar-la fent-la visible en concursos i exposicions, com ara la de Barcelona de l’any 1899 i l’Exposició Universal de París del 1900.\nPer distingir els pollastres i capons de la raça Prat només cal fixar-se en el seu color ros fosc sense arribar a ser rogenc, en les potes de color blau pissarra que és el que li atorga el nom de Pota Blava i en la seva cresta senzilla, dentada i d’un color vermell viu com el de la cara i les barbelleres. A més, la cua del gall té plomes abundants i cau cap enrere d’una manera molt elegant.\nEls pollastres i capons del Prat estan alimentats amb un pinso que integra més d’un 65% de cereals en la seva composició. La duració mínima de la seva criança és de 90 dies pel que fa als pollastres i de 182 pel que fa als capons i té lloc en explotacions ubicades en els termes municipals de Castelldefels, Cornellà de Llobregat, el Prat de Llobregat, Gavà, Sant Boi de Llobregat, Sant Climent de Llobregat, Sant Feliu de Llobregat, Viladecans i Santa Coloma de Cervelló. De fet, la Generalitat de Catalunya va determinar l’any 1987 la regió productora per a Denominació de Qualitat d’Indicació Geogràfica Protegida (IGP) Pollastre i Capó de la Raça Prat.\nLa carn de la raça Pota Blava té una finor i una melositat característiques, moltes proteïnes i els greixos que conté no són excessius. El seu gust és persistent i recorda el dels fruits secs, així com el dels pollastres d’abans, per la seva cria natural, ja que viuen en galliners amb densitats inferiors als vuit animals per metre quadrat de superfície interior. En ser la zona del Prat de Llobregat productora també de carxofes –hortalissa predominant als camps del Parc Agrari del Baix Llobregat–, els restauradors de la zona n’acostumen a combinar els ingredients per crear receptes tan suculentes com el confit de Pota Blava amb carxofes i verdures de temporada; els rigattonis amb Pota Blava, escamarlans i carxofes; o l’arròs amb Pota Blava i verdures.\nFoto: IGP Pollastre i capó del Prat