Obrers de l’art - el blog d'educació d'UManresa\nObrers de l’art\nPosted on 3 gener 2014 30 juliol 2015 Author Estudis d'Educació Infantil 0\nL’Escola Cooperativa El Puig d’Esparreguera (Barcelona) defineix la seva idea de mestra com la persona que acompanya, escolta, dialoga, comparteix, provoca, i que incorpora la investigació com a part de la seva feina per reflexionar i millorar professionalment. Mestres que troben en l’art un molt bon punt de partida o d’arribada per dur a terme la delicada tasca d’educar.\nL’art porta la roba dels dies laborables, no el vestit dels diumenges. Loris Malaguzzi\nUn taller, un espai afavoridor a l’experimentació artística, amb material suggerent, amb tot el que cal, com deia en Picasso, per a què “la inspiració ens trobi treballant”. I és que l’obra d’art no sorgeix de la casualitat, és el resultat de feina intensa. Plantejar-se un repte, una idea, un objectiu a aconseguir, fer una primera prova, comprovar què passa, valorar què cal canviar, tornar a provar…. una espiral d’accions intencionades riques en elles mateixes, al marge del valor del resultat.\nEl plaer de la contemplació\nI cal educar no només en el fer sinó també en el mirar. El plaer de mirar i tornar a mirar (quan més mires, més veus), d’observar, d’interpretar, de compartir amb altres allò que ens fascina. Les obres d’art autèntiques, siguin d’artistes reconegudes siguin nostres, emocionen.\nEl Taller, un espai pràctic, viu, que proveeix de tot el que cal per llençar-se a la creació: materials, estris, la pica per a netejar en acabat o les bates adequades per a fer aquesta tasca. Tot a l’abast dels infants, ells decideixen què necessiten.\nLa persona adulta ha d’acompanyar el nen i la nena en el procés creatiu, conduint-los del dubte a l’experimentació, a gaudir del gest, del moviment, de la mirada, dels sons, de la veu, tot motivant, estimulant i donant suport; potenciant també la satisfacció de fer els seus propis descobriments.\nCategory: Flaix al Guix d'Infantil Tag: art, autonomia, contemplació, creació, experimentació, taller Leave a comment\nPrevious PostLa màgia del jardí\nNext PostFormació segon trimestre


La Fundació Armor cedirà al Govern un edifici amb 22 pisos per a\nLa Fundació Armor cedirà al Govern un edifici amb 22 pisos per a ús social\nUna cessió d'ús per part de la Fundació Armor permetrà triplicar els habitatges socials del Govern. El conveni entre totes dues parts preveu construir un edifici amb 22 apartaments i una desena de despatxos per a entitats socials sense ànim de lucre. Hauria de ser realitat el 2020.\nEl Govern i la Fundació Armor han signat un conveni que permetrà triplicar l'actual parc d'habitatges socials, que actualment és de deu "entre els habitatges que són propietat del Govern a conseqüència d'herències, decomissos i cessions", ha explicat el ministre Espot.\nL'entitat privada cedirà al ministeri d'Afers Socials l'ús de l'edifici que construirà al número 69 del carrer Ciutat de Valls, d'Andorra la Vella. L'immoble tindrà 22 habitatges que es destinaran a persones amb necessitats socials i una desena de despatxos per a entitats sense ànim de lucre.\nEls habitatges s'atorgaran a persones amb perfils variables, segons les necessitats de cada moment. Actualment, diu Espot, "hi ha tota una sèrie de persones amb recursos econòmics insuficients que poder ser destinataris d'un projecte com aquest, però potser d'aquí dos anys la necessitat haurà variat i necessitarem habitatges tutelats o amb suport per a persones amb discapacitat".\nLa cessió d'ús és per cinc anys renovables i el Govern pagarà un cànon anual de 40.000 euros als promotors, que el ministre Espot ha qualificat de simbòlica, ja que se situamolta per sota del preu de mercat. La Fundació Armor confia poder enllestir l'edifici en dos anys.


Tags: Adult, Gent Gran, Jove, Dones, Departament d’esports, esport, salut, activitats, esquena, dolor, rehabilitació\nEs tracta d’un servei de salut que s'ofereix a les persones usuàries amb la finalitat de realitzar una recuperació funcional del cos amb la utilització de diferents tècniques manuals: tractament descontracturant, massatge esportiu, embenat neuromuscular i rehabilitació funcional, entre d’altres.\nEl servei es basa en quatre tipologies de tractament:\nTractament descontracturant: s’utilitzen maniobres que treballen el sistema muscular i els ossos per retornar a la musculatura la seva tonicitat normal. S'eliminen les contractures treballant sobre els punts carregats, cervicàlgia o lumbàlgia, entre d’altres.\nMassatge esportiu: són maniobres encaminades a preparar una activitat física intensa, evitar espasmes musculars o altres lesions esportives, així com eliminar toxines i relaxar la musculatura després de l'activitat esportiva.\nEmbenat neuromuscular: és un tipus d’embenat terapèutic que ha estat dissenyat per imitar les propietats de la pell. La seva finalitat és el tractament de lesions musculars, articulars, neurològiques i lligamentoses, així com la reducció de la inflamació i l’edema a través d’un component mecànic.\nSuport fisioterapèutic: és una fisioteràpia destinada a la rehabilitació que requereix del suport del fisioterapeuta en tot moment a l'aigua (a partir dels 3 anys)\nAmb la intenció d’assessorar sobre les activitats i/o teràpies més recomanables per a la readaptació a les activitats diàries i esportives.\nA persones abonades o no abonades dels CEMS a partir de 3 anys\nEl tractament és de 30 minuts i el realitza un/una fisioterapeuta. Professional i persona usuària defineixen conjuntament el tipus de tractament que més convé.\n1 sessió 30': 21€/abonament de 5 sessions: 99 €/abonaments de 10 sessions: 189€\n1 sessió 60': 35€/abonaments de 5 sessions: 160€/abonaments de 10 sessions 305€\n1 sessió 30': 26€ /abonaments 5 sessions: 119€/abonaments de 10 sessions: 225€\n1 sessió 60': 39€/abonaments de 5 sessions: 180€/abonaments de 10 sessions: 340€\nEl servei de fisioteràpia està obert durant tot l'any.\nPer concretar dia i hora, podeu trucar o anar presencialment a les recepcions del CEM Sagnier (93 478 06 39) i del CEM Estruch (93 370 93 55).


99% CUP (23/12/2015) :: VPLANSPERIODISTA.WEBNODE.CAT\n> Pàgina d'inici > 99% CUP (23/12/2015)\n99% CUP (23/12/2015)\nUna gran diferència envers altres nacions, és que aquí la burgesia ha recolzat històricament, malgrat les seves misèries, una aposta de lluita i de resistència. Ja des del segle XIX, on les classes socials eren del tot tancades, el nexe comú de futur per a totes elles era un determinat sentit català, al qual el modernisme hi feu una gran aportació compartida, amb la renaixença. Els pastorets, dels quals els de Josep Maria Folch i Torres (1880), ara en celebrem els 100 anys d’existència ininterrompuda, en són un exemple prou significatiu.\nAmb el desenvolupament industrial, les diferències entre rics i pobres, van haver d’assumir el fet de la immigració. De primer, la pròpia catalana, provinent de les comarques més deprimides, però després, després de la guerra civil, amb l’allau dels provinents de terres espanyoles, i ara finalment, d’arreu del món. En tots aquests casos, la clau en l’ascensor social, el que permetria fer una societat més cohesionada i, en tots els sentis més justa, és el marc de relacions laborals. Els treballadors, la ma d’obra tindria que tenir alguna possibilitat per sortir del cercle viciós d’ingressar a fi de mes després de quedar quasi en números vermells, en un cicle que només alguns poden trencar amb molt d’esforç, dedicació i ajudes desinteressades dels familiars.\nPer a la majoria, una vida de treball silenciós, sobre la base de l’estalvi i d’ocupacions múltiples, no és engrescadora. Fins fa molt poc, la supervivència social es va fer així, enmig de privacions i tota mena d’audàcies per equilibrar l’economia domèstica. Una vegada el marc de relacions laborals s’ha inserit dins el teixit impositiu (retencions aplicades a les rendes en origen) i tenen sistemes especials de protecció, el paradigma ja no és el mateix, i ha passat ha estar damunt la teulada del creixement econòmic i les inversions.\nPer això, l’estat del benestar s’enfronta a dures crítiques, ja que si bé necessita ingressos, els llocs on hi ha capacitat de pagar impostos per a recaptar-los estan vinculats a les grans inversions (energia, industria, turisme, transports,...), tot produint-se una gran desvinculació entre els interessos dels inversors (sovint tant anònims i distants com els fons d’inversió amb noms enigmàtics) i la ciutadania, en general, vista exclusivament, d’acord amb els estudis de mercat, com a massa de consumidors als quals seduir amb noves i variades propostes.\nTrencar aquesta dinàmica, per a que les persones és reconeguin mirant-se a la cara, ara per ara, és molt més que un desig nadalenc. Des de visions de lluita i resistència, no obstant això, hi ha molt a fer. El canvi de paradigma consisteix en admetre el valor de l’existència humana per ella mateixa, entenent tota la resta com a instrumental o mitjà del que és mereix la nostra presència aquí i ara. La consciència social és molt feble si la conquesta de la RMI, renda mínima d’inserció, un cop garantits els drets fonamentals, és per gastar-la engruixint el mercat de les grans multinacionals, ja que la gent comuna aspira al que aquestes ofereixen: bon mòbils, luxosos cotxes, destins exòtics, hotels cars, comoditats supèrflues, roba de disseny,... Amb marques i cadenes que no cal citar, per ésser omnipresents.\nL’estil d’austeritat, discreció, solidesa i senzillesa, en el cas català, era compartit, entre les “classes” treballadores i la seva burgesia industrial, en general, tal com s’ha indicat, i per tant, esdevenia un model d’èxit per les complicitats que podia generar. El capital s’arremangava al costat dels peons, escombra en mà, o bé sentia les seves pròpies passes en les solitàries passejades del diumenge per la tarda entre els tallers i les naus dels conjunts fabrils. Això, encara és així, en bona part. I per això, cal sempre més treballar en el sentit i el valor de la condició humana.\nNingú és superior a ningú, tots aportem alguna millora al fer la feina ben feta. L’esforç sempre té recompensa, i si cal, també és bo saber esperar i esperar. La força obrera no pot ésser una resignació permanent sinó una lluita, feta d’explicacions, missatges i conciliacions. Hi ha molts que ho fan, i per això, els prepotents i vanitosos no poden tenir recorregut en el nou escenari nacional que ens mereixem.\nFins ara teníem, si volíem, a més dels compromisos personals, certs deures cívics, de participació principalment, però ara cal assumir obligacions públiques: defensar un sistema tributari just amb coresponsabilitat, denunciar la corrupció entre companys i dirigents i aportar els nostres millors talents en cada causa col·lectiva que decidim entre tots.


Quimser - quartada.com\nServeis Branding Marqueting Fotografia\nData Des de 2016\nQUIMSER és una empresa dedicada a l’elaboració de productes químics per a l’indústria del cuir. Present a més de 25 països i amb una llarga trajectòria de més de 50 anys, aposten per un futur sostenible a partir de la fabricació de productes respectuosos amb el medi ambient.\nCobrir totes les necessitats amb una sol·lució gràfica per tal de transmetre un missatge d’unió, fiablitat i professionalitat. Uns valors essencials per a qualsevol empresa.\nSer present en tots els àmbits on s’hi troben els públics objectius és la manera de creixer i solidificar el mercat. Això implica desenvolupar la imatge desde la part impresa fins a la digital, escencial per a una empresa amb abast mundial.


"Umbra + Bulb", amb la Cia. Múcab Dans\nInici » Agenda d'activitats » "Umbra + Bulb", amb la Cia. Múcab Dans\n22/04/2017 - 20:00 h\n"Umbra" és un espectacle interactiu, pluridisciplinar, de dansa, música i interacció multimèdia, que conflueix en un llenguatge visual, poètic i intens. L'espectacle ens parla d'afrontar les pors, de trencar rutines, les constriccions socials, trencar les regles establertes i alliberar el nostre jo oprimit. Vol ser un granet de sorra per a una transformació social, en un món en què ens hem oblidat de mirar, d'escoltar, tocar, sentir i respirar. "Umbra" aprofita les possibilitats que proporciona el programari actual per fer créixer l'escena més enllà de les projeccions i els audiovisuals, generant escenografies virtuals en temps real.\n"Bulb" és una escenografia luminica i interactiva, un espai escènic on el moviment és font de riquesa amb la idea que els cossos en moviment generen energia. Treballa el moviment en relació a la intensitat de la llum i/o la modulació del so, com a manera visual d'agafar consciència del cos.\nLa companyia Múcab Dans ha treballat amb diversos col·lectius i aquesta és una mostra del procés que ha resultat del treball conjunt amb el Centre Cívic Ribera Baixa d’El Prat de Llobregat.\nIdea i creació: Múcab Dans Company. Coreografia: Yuria Omedis i Toni Mira. Direcció: Toni Mira. Composició musical: Marc Bahamonde. Ballarina: Yuria Omedis\nMúsic: Joan Laporta. Programació interactiva: Marta Verde, Jordi Salvadó i Joan Laporta. Disseny de llums: Bernat Jansà. Tècnic de llums: Bernat Llunell. Disseny d'escenografia: Santi Cabús. Disseny de vestuari: Elisa Echegaray. Vídeo: Francesc Isern. Fotografia: Xavier Torres Bacchetta


Maties Salom | 29 desembre 2005\nSempre sap greu rectificar un insigne representant de la (seva) pàtria: la diferència ens salva, i és precisament l'únic que ens pot unir. La diferència és, sí, objecte de transacció, com els articles d'un Estatut. Gràcies a la diferència intercanviam, interactuam, ens enriquim. Perquè l'intercanvi i la interacció amb un mateix esdevé una cosa molt lletja. El que no pot ser objecte de mercadeig és la personalitat pròpia, l'essència. Que marca, precisament, punts en comú amb l'altre, però també aspectes divergents. Diferents, volia no dir. Ens enriqueix allò que ens falta -el que no tenim- i que l'altre ens aporta. O sigui, la diferència. I l'enriquiment en una associació lliure ha de ser mutu i consentit. Si no, ho podríem considerar espoli, per no dir paraules més gruixades. L'acumulació d'elements que ja ens són propis és redundància. L'afany d'amuntegar, avarícia. L'impediment reiterat que l'altre -el que no és un mateix; el diferent- exerceixi els seus drets és despotisme. Qui maleeix la diferència maleeix la vida; qui la nega, es nega una miqueta a si mateix. Perquè sempre hi haurà algú més gran -i diferent- que un moment donat podrà ostentar l'homogeneïtzació per assimilar-lo. Així és, precisament, com comencen les castanyes. Maleir la diferència no és dialogar. Per això si un ministre de la guerra esgrimeix el jacobinisme com un canó per defensar els pobres kossovars... En fi, només li falta dir alguna cosa com «Viva Honduras», ben igual que el titular anterior de la cartera. I home, un ministre s'hauria d'expressar amb arguments un pèl més acurats. O almenys situar-se prudentment lluny de l'aberració.\nEl ministre, però, és un dels elements de l'executiu central que concentra una bossa importantíssima de votants que el partit del govern no pot deixar perdre. És l'únic argument de fons que explica el càrrec. I amb un final d'any polític tan remogut com aquest, tenir dins del gabinet algú amb les idees tan clares deu resultar imprescindible. Deu marcar, ja t'ho dic jo ara, la diferència, Déu el perdoni. Amb permís, per cert, del papa Ratzinger. Aquell que apareixia en les portades la setmana passada amb un capell que ha recuperat de l'any tirurany -no, el tricorni no-, aquell mateix pontífex que ara s'ha sabut -ho ha dit a un diari brasiler un dels quatre cardenals d'aquell país que van anar al cònclave, que es manté en l'anonimat perquè no l'excomuniquin- que l'antic cap de la Congregació per a la Doctrina de la Fe -abans dita Santa Inquisició- va fer una campanya duríssima entre els 115 cardenals per sortir elegit. Resulta que els acòlits del papa alemany varen esbombar que un dels papables que li podien fer ombra patia de parkinson... Davant de tant canvi i tant relativisme moral, tanta confusió i tanta desorientació, sembla que el Vaticà sí que és el que era... Ai, ai...


La UGT vetllarà perquè s'apliquin mesures de seguretat per evitar contagis de coronavirus en la campanya de la fruita La República\nLa UGT vetllarà perquè s’apliquin mesures de seguretat per evitar contagis de coronavirus en la campanya de la fruita\nACN Lleida.-La UGT de les Terres de Lleida assegura que no permetrà que “es posi en joc” la salut dels treballadors que prendran part en la campanya de la fruita. […]\nACN Lleida.-La UGT de les Terres de Lleida assegura que no permetrà que “es posi en joc” la salut dels treballadors que prendran part en la campanya de la fruita. El sindicat preveu fixar abans que s’iniciï la recollida unes mesures de seguretat i uns protocols “seriosos” per evitar contagis de la covid-19 entre els temporers però també treballarà ‘in situ’ per comprovar que aquestes normatives s’apliquen i impedir, d’aquesta manera, la propagació de la pandèmia entre els treballadors agraris. El secretari general de la UGT-FICA de Lleida, Xavier Perelló, destaca que es tracta d’un sector “estratègic” i “molt important per a l’economia catalana” i, per això, “no es poden permetre contagis a canvi de dur a terme la campanya”.\nA les portes de l’inici de la campanya de recol·lecció de la fruita, Perelló preveu que, com en els darrers anys, sigui “complicada” però apunta que, enguany, amb la crisi del coronavirus “encara ho serà més” perquè “està en joc la salut i la vida de les persones que en formaran part”. Tot i això, des de la UGT es mostren convençuts que “tot anirà bé, si tothom aplica les mesures correctores pertinents i totes les administracions s’impliquen en aquesta a campanya de la fruita”.El sindicat no reclama només una campanya “amb totes les garanties”, sinó que vol aprofitar la temporada de fruita “per reactivar dos sectors totalment castigats” per la pandèmia com són els del turisme d’interior i el transport. És per això, que la UGT demana a la Generalitat un mapa d’albergs, cases de colònies i petits hotels de zones interiors, que tinguin capacitat per allotjar aquests treballadors. “Uns equipaments on es podran complir les mesures mínimes vitals i es respectarà el distanciament social”, unes condicions que, segons Perelló, “no es poden garantir en els allotjaments de campanya”.La UGT també aposta per reactivar els autocars per desplaçar els temporers des dels albergs on s’allotjaran fins als llocs de feina, “garantint així l’espai essencial entre els treballadors i que s’ha de respectar aquests dies”.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Aquellos días azules | Més que una simple banda sonora a la nostàlgia per Jordi Bordes\nUn joc aparentment senzill molt ben executat. "Aquellos días azules" és més que un viatge a la infància, que un viatge a la nostàlgia col·lectiva perquè en aquesta travessia estableix unes coordenades sobre la ingenuïtat , la bondat, la crueltat i sobre la vida adulta. La presentació és lúdica i divertida, amb moments de calidesa emocional i de virtuosisme musical. El treball dels actors és camaleònicament divertit; presenten un codi de personatges ben clar i que juguen a trencar-lo (com quan els hi toca de fer de pèl-roja). no necessiten res més que el seu propi cos, uns pantalons curts i, per moments, veu de gralla amb cantarella.\nEl públic riu, disfruta i també es commou. És un espectacle generacional però que està obert a totes les edats adultes. Tothom ha estat infant i ha topat amb les grans qüestions de la vida responent amb unes limitades fitxes de coneixements vitals. Tothom ha cantat "Paraules d'amor" algun cop, que li preguntin a en Serrat, si no...


I Congrés de l'FP de Catalunya (21.11.19) - ESEP DUAL\nI Congrés de l’FP de Catalunya (21.11.19)\nESEP va assistir el passat 21.11.19 el I Congrés de l’FP de Catalunya, en el Palau Reial de Pedralbes organitzat per PIMEC. Va ser una jornada molt interessant i densa de temes en les diferents taules de debat.\nSi fem un resum o conclusions de la jornada, ho podríem estructurar en:\n1. Per ser un país competitiu amb persones qualificades necessitem d’una bona FP i reconeguda socialment, tota ella, és a dir, la FP inicial, la continua, l’ocupacional, la formal i la no formal i tota ella adequada al sistema productiu del país i a les seves necessitats.\n2. Per tenir una bona FP tots els agents implicats (centres de formació, empreses, administracions i agents socials) hem de treballar amb xarxa i flexibilitzar al màxim la gestió i minimitzar la burocratització.\n3. Per aconseguir que el talent del país no el perdem, ens cal una bona orientació al llarg i ample de la vida, des de primària fins al final professional d’una persona, i sobre tot donant a conèixer la sortida que té la FP com a qualsevol altra via del sistema educatiu, no és ni molt menys de rang inferior, a més a ESEP considerem que és una de les solucions a molts dels problemes que tenim com a societat.\n4. Les competències que hem d’adquirir no tant sols han de ser formatives, sinó que hem d’estar preparats per saber afrontar i adaptar a qualsevol situació que se’ns plantegi davant un món en ràpida transformació.\n5. S’han de preveure les necessitats de treballadors/es qualificats adequadament a les empreses, només es pot fer previsions amb fonament científic aplicant la PROSPECTIVA al respecte.\nLa FP ha de ser el centre de l’avenç productiu del país i per això cal enfortir la cooperació entre el sistema educatiu i el món empresarial. D’aquesta manera es millorarà l’ocupabilitat de les persones i la competitivitat de les empreses. (President de la Generalitat Molt Hble. Quim Torra, acte de clausura del Congrés)


Identificació i identitat - Diari de Girona\njavier cuervo 08.07.2020 | 23:57\nIdentificació i identitat Diari de Girona\nEl document nacional d'identitat s'hauria de dir Document Nacional d'Identificar. La seva missió no és contenir la consciència que una persona té de ser ella mateixa i diferent de les altres (la identitat) sinó dades que permetin a algú reconèixer si és qui se suposa o se cerca (identificar). «Identifiqui's» o «DNI» és salutació de policia, el cos la primera competència del qual va ser la identificació. Les noves tecnologies permeten identificar per les empremtes dactilars, la mà, l'iris, la retina, l'orella, la veu, les venes, la dentadura, l'ADN..., però el vell carnet, que assigna número i lletra a cada subjecte o subjecta, demana dades de contrast anteriors a la informàtica.\nEncara que moltes persones no s'identifiquen amb els seus pares (de vegades, ni genèticament), el seu lloc de naixement (en tantes ocasions, atzarós), la seva edat (no encaixa amb la que senten), el seu propi país (per afanys de nacionalisme), el seu aspecte (per inseguretats) o amb la foto d'aquell dia (perquè no es reconeix); encara que molta gent canvia la cara fins amb cirurgia; el nom i els cognoms, al registre civil; la direcció, en les mudances; la signatura, a voluntat, i la nacionalitat per amor, odi o conveniència, l'ensopegada contemporània ha vingut amb el sexe. El 2025 el carnet d'identificar d'Holanda deixarà de marcar el sexe perquè qui no se senti «de manera inequívoca home o dona» pugui desenvolupar «la seva pròpia identitat en llibertat». Bé. El DNI franquista, que va arribar a especificar l'ocupació o càrrec, el rang social, l'estat civil i el grup sanguini, no va tenir casella del sexe en un model.\nLa identitat s'ha tornat tan important al segle XXI que no cap en una targeta de plàstic feta amb criteris del XX per als que aspiren a identificar-se amb el que li diu el seu DNI a la policia.


Ens ho estem guanyant - Col·lecció Gelonch-Viladegut\nCol·lecció Gelonch-Viladegut Blogartistes, Bansky, Europa, RefugiatsEns ho estem guanyant\nEns ho estem guanyant\nPocs artistes s’han involucrat en la denúncia o en la recerca de solucions enfront de la denominada “crisi dels refugiats” a Europa. Del costat de les arts plàstiques, Bansky i Ai WeiWei han fet algunes accions (que han estat ràpidament criticades pels guardians de l’estatus quo). I pel costat dels músics, em ve a la memòria el gest valent i solidari (els gestos valents i solidaris) de la Sra. Marta Istomín, Presidenta de la Fundació Pau Casals, i del mestre Jordi Savall, tan en aquell no-lloc que es coneix com la ‘jungla de Calais’ com en els concerts que va fent (com el de música en temps de Cervantes que va oferir a les Reials Drassanes de Barcelona el passat 22 d’abril, vigília de Sant Jordi).\nLa resta, com tants i tants ciutadans d’altra banda, tenen tanta feina en pensar en les seves obres i/o exposicions, o a sobreviure en aquesta societat hostil per als no-mediàtics, que el silenci resulta aclaparador. Potser el tancredisme, que tant es critica d’alguns polítics, s’ha estès com una taca d’oli o potser perquè les nostres opinions, púbiques i publicades, consideren que és millor no parlar d’allò que cau lluny o que no sabem ni volem resoldre.\nI mentre… [mentre l’ou de la serp continua covant a Europa (Àustria, França, Dinamarca, Hongria, …), mentre tenim unes institucions europees amb característiques simiesques (que ni veuen ni escolten ni parlen), i mentre es diu protegir unes societats envellides, porugues i decadents]… els aspirants a refugiats van morint a la Mediterrània o els rebem amb filferros, gasos lacrimògens, agressivitat i menyspreu.\nSi Europa ha arribat fins aquí i ha jugat el darrer segle un paper al món, és perquè se l’ha identificada amb la democràcia, el respecte dels Drets Humans i l’acollida a aquells que fugien de guerres i conflictes. Aixecar murs contra la desesperació, com estem fent, ens situa als peus dels cavalls de cara al futur.\nTot el menyspreu i agressivitat que apliquem a nens i famílies sense sostre ni present, se’ns acabarà girant en contra. Tots els filferros i danses turques que orquestrem ara ens rebotaran a la cara com un bumerang. Totes les cases d’asil cremades i tota la gana i set que els fem passar, seran un dia un mirall en el que no ens agradarà veure’ns-hi reflectits.\nen els nostres estats del benestar, que o no han arribat o han estat adotzenadors, hi ha gent que té por a perdre el poc que té,\nen els nostres sistemes de pensions fràgils i fragilitzats, hi ha moltes persones grans que pateixen pel present i pel futur,\nen unes societats que viuen sota el doble joc combinat de la por al futur i a l’altre i que reben constants missatges negatius per part de polítics xantatgistes,\nen un moment que es confon, voluntàriament, la condició de refugiat de la d’immigrant i en què encarreguem a tercers que s’ocupin del problema, amb l’ús de la força si convé, i\nen un temps en què tothom troba excuses per no acceptar els que venen perquè les màfies ja s’hi han barrejat (unes màfies que nosaltres hem deixat créixer amb la nostra inoperància o consentiment)…\nla por a allò que és desconegut, a l’estranger, al diferent, al possible competidor del nostre benestar, ens tenalla. I no reaccionem, o ho fem malament, amb uns criteris que no només no són humanitaris sinó que tampoc no són intel·ligents.\nTotes les negatives d’avui se’ns acabaran girant en contra. Tot el dolor i mal que causem, ens esclatarà a les mans. Tot el patiment i acords inconfessables que els afligim avui, ens faran mal demà.\nHauríem de comportar-nos d’una altra manera per humanitat, per respecte a nosaltres mateixos, per respecte al nostre passat i al nostre futur, i per a continuar jugant un paper de defensa de la llibertat al món. Però si no ho fem per tot això, que seria el més normal, fem-ho si més no per intel·ligència, emocional i pràctica. Sinó, allò que ens pugui passar el dia de demà, ens ho haurem guanyant. I no servirà de res queixar-se. Som encara a temps de redreçar-nos però el rellotge avança i fa tic-tac.\nEtiquetes: artistes, Bansky, Europa, Refugiats


#ACTIVITAT: Trobada d’experiències antiracistes europees – SOS Racisme\nEl proper 29 de maig tindrà lloc la trobada de l’Aixada Antiracista: Temps de lluita, trobada d’experiències antiracistes europees. Comptarem amb la participació de EDL (RUnit), Keerfa (Grècia) i LCHR (Lithuania). El lloc on es desenvoluparà la jornada serà a l’Espai Jove Boca-Nord (Carrer dels Agudells, 37-45) de 17h a 20h finalitzant amb el concert de Juantxo Skalari & La Rude Band i Emon al parc de les rieres d’horta a les 21h.\n17:00 – Presentació d’experiències europees\nMoviment britànic que utilitza el mateix acrònim de English Defence League per fer mofa d’aquest moviment racista, transformant el seu discurs de l’odi des del sentit de l’humor i apostant per la igualtat i diversitat, en comptes de l’islamofòbia, el racisme i la violència.\nMoviment antiracista grec que combat especialment el discurs de l’odi perpetrat pel partit neonazi d’Alba Daurada alhora que ha articulat un seguit de mesures polítiques com el tancament dels Centres d’Internament Estrangeres.\nLithuanian Centre for Human Rights (LCHR)\nMoviment que es focalitza en donar consells de com reaccionar davant atacs racistes, homòfobs o de tot tipus i com les xarxes socials són un bon aliat per a fer-ho.\n18:00 – Tallers (Workshops)\nAprofitant els diferents bagatges dels moviments convidats es faran 3 tallers per a conèixer millor el moviment i especialment la seva manera de treballar alhora que es reflexionarà i debatrà entorn les principals amenaces que combaten.\nL’humor i el cinisme, un arma per combatre el racisme? Quins són els limits de l’humor? English Disco Lovers – Christofer John Alton –\nCom fer front a un partit neonazi present a les institucions? L’efecte de la crisi i el concepte d’Europa en el creixement de l’extrema dreta. KEERFA – Petros Constantinous –\nCombatre el racisme a través de les xarxes socials. Les claus d’una campanya viral. Centre de Drets Humans de Lituania – Simona Gaidyte –\nL’entrada a la taula d’experiències i als tallers és lliure però si sabeu segur que vindreu feu la inscripció al: FORMULARI\n20:00 Cloenda de l’acte i Sopar\nPresentem el mapeig dels espais alliberats de Barcelona.\nUna Barcelona lliure de racisme.\n21:30 Concert Antiracista (Parc de les Rieres d’Horta)\nJuantxo Skalari & la Rude Band (Skalariak) i Emon\nCinefòrum: Manters buscant vides dignes\n11 maig 2018 11 maig 2018 , Activitats, activitats, Venda Ambulant\nDivendres 11 de maig participem al cineforum de “Plegar la manta“, documental del 30 minuts de TV3 realitzat a...\n#NOTÍCIA: Rebuig contundent a la política racista del PP#COMUNICAT. Les municipals en clau antiracista.


L'Escala tanca el 2018 amb 5,2 milions de romanent positiu - Diari de Girona\nL'Escala tanca el 2018 amb 5,2 milions de romanent positiu\nS'ha reduit l'endeutament fins a l'11,65% i els proveïdors cobren a una mitjana de quinze dies\nL'Escala tanca el 2018 amb 5,2 milions de romanent positiu Diari de Girona\nL'Ajuntament de l'Escala ha tancat l'any 2018 amb un romanent de tresoreria positiu de 5.248.903,85 euros. S'ha reduit l'endeutament municipal i els proveïdors cobren en quinze dies.\nEn aquest sentit, l'any passat es va tancar amb només 2.305.914,16 euros d'endeutament, cosa que significa que la ràtio d'endeutament de l'Ajuntament és ja de només un 11,65% (el 2006 era del 84,8%, amb un endeutament que superava els 12 milions).«En aquests moments tenim només 4 préstecs, un dels quals s'acaba aquest any i l'últim, el 2024, amb una despesa financera que els darrers anys ha baixat pràcticament un 80%», remarca l'alcalde de l'Escala, Víctor Puga.\nEntre els motius que han col·laborat a tenir aquests resultats positius a tancament de l'any hi ha hagut la incorporació de bona part del romanent de tresoreria de l'any anterior i majors ingressos dels previstos en diversos conceptes. Així, s'ha més que doblat la recaptació prevista en concepte de plusvàlues i d'impost d'obres i construccions. El termini de pagament a proveïdors s'ha situat, de mitjana, en 14,97 dies.


(S'ha redirigit des de: Grèvol (ocell))\nEl grèvol (Bonasa bonasia o Tetrastes bonasia) és un dels ocells més petits de la família dels tetraònids. És una espècie sedentària que es troba a tot Europa i també a algunes zones d'Àsia (Bielorússia, Xina, Japó, Kazakhstan, Corea, Mongòlia i Ucraïna). Habita boscs de coníferes densos i humits, preferiblement amb avets.\nFa el niu a terra, i sol posar de 3 a 6 ous. La femella s'encarrega de la incubació i dels polls. Fa de 35 a 39 cm, i s'alimenta principalment de plantes, excepte en època de cria, en què menja també insectes.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Grèvol_comú&oldid=19387871»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 des 2017 a les 01:56.


LES 4 MANERES DE FER ROSAT | COM FER VI ROSAT VINEPAIR - ARTICLES\ncom és el color rosa\ncalories en una ampolla de vi cabernet\nLes 4 maneres de fer rosat\nLa temporada de rosats torna a ser aquí, cosa que significa que una gran quantitat de vins rosats seran aclaparadors en poc temps. Però no tots els rosats es creen de manera igual, literalment, en realitat: hi ha diverses maneres diferents de fer vi rosat. Tot i que els mètodes de producció no solen figurar a l’etiqueta, conèixer una mica com es fa el rosat pot marcar una gran diferència a l’hora de seleccionar el vostre estil de rosat preferit. Aprofiteu el clima càlid: en poc temps sereu un expert en rosat.\nMaceració cutània limitada\nAmb molt el mètode més popular per fer rosat de qualitat, aquest procés és essencialment exactament el que el nom descriu. Com que el color es manté a les pells d’un raïm, el raïm es tritura i el suc es deixa en contacte amb les pells, tal com es faria un vi negre. No obstant això, les pells només es deixen en remull durant un temps limitat, segons l'estil de rosat desitjat, que pot durar de sis a 48 hores (a diferència de setmanes o mesos per a un vermell). Com més llarga és la maceració, més rosat té un sabor més fosc i ric. A continuació, es treu el suc o es treu de les pells i el vi de color rosa comença a fermentar. Aquest mètode pot fer molts estils de rosat segons la varietat de raïm i la durada de la maceració.\nMolt similar a una maceració limitada de la pell, el premsat directe implica que el suc de raïm tingui contacte amb les pells durant un període de temps extremadament curt. En lloc de deixar que el suc es mulli i guanyi color, el raïm es premsa de seguida per eliminar les pells, ja que es vinificaria un vi blanc. A causa del pigment de les pells, encara hi haurà un toc de color al suc (és impossible que el suc no tingui cap contacte amb les pells, al cap i a la fi), de manera que aquest procés sol produir rosats de colors més clars. Espereu més cítrics i notes de maduixa en aquests rosats, tot i que els sabors poden variar segons la varietat de raïm.\nMètode de sagnat\nEl mètode saignée, o 'sagnat', produeix no només un rosat, sinó també un vi negre. De fet, el procés no va començar com una manera d’elaborar vins rosats, sinó de concentrar negres. En aquest procés, un enòleg vinificarà un vi negre d'acord amb els mètodes estàndard, però, al començament del procés de maceració, retirarà o 'sagnarà' part del suc del dipòsit. A continuació, es vinifica per separat com a rosat i es deixa la resta del suc per continuar vinificant en un vermell més concentrat, ja que la relació suc-pells és ara més alta. Aquest mètode pot variar, sobretot si el rosat és vist pel viticultor com un mer subproducte de la producció de vi negre, però alguns poden ser força bons. És probable que els rosats del mètode Saignée siguin més rics en estil.\nTot i que aquest pot semblar el mètode més evident de fer rosat - blanc + vermell = rosat, oi? - la pràctica de la barreja de vins blancs i negres després de la fermentació està prohibida als vins DOP a Europa, excepte un. Com que a Champagne li agrada fer tot una mica cap enrere, la barreja no només es permet, sinó que s’afavoreix per a l’elaboració de Champagne rosat. Algunes regions del Nou Món, que tenen regles de vinificació menys estrictes, també utilitzen la barreja per fer rosat. Aquests vins poden variar d’estil, lleugers a pesats, segons la quantitat i el tipus de vi negre que s’utilitzi a la barreja.


Ms Aguamarina Suites Torremolinos Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEl Bajondillo 57, Carihuela, Torremolinos, Espanya, 29620 - Veure al mapa\nBarri Carihuela Torremolinos Centre\nMés informació sobre Ms Aguamarina Suites\nAquest aparthotel modern està situat a 150 m d'una de les millors platges de Torremolinos i té vista sobre la piscina exterior. El centre de la ciutat i el carrer de San Miguel són a 5 minuts a peu. L'MS Aguamarina ofereix apartaments i estudis, tots amb cuina americana i bany complet. Tots els apartaments disposen de terrassa, mentre que alguns estudis tenen una petita balconera. Al voltant de la piscina exterior trobareu jardins i terrasses, que ofereixen el lloc ideal per prendre el sol. També podreu gaudir d'altres instal·lacions, com ara la piscina coberta climatitzada, l'snack-bar o el restaurant de l'establiment. Aquest hotel de temporada obre de l'1 d'abril a l'1 de novembre.\nEls apartaments es netegen cada 3 dies.


Barcelona proposa tapes econòmiques contra la crisi\nFins a 41 establiments ofereixen plats d'autor i cervesa a 2,4 euros\nBones tapes a preus econòmics. El cinquè concurs De Tapes per Barcelona va començar ahir amb 41 establiments participants. Fins a principis de juny es podran degustar tapes i cervesa per 2,4 euros.\nT. GUTIÉRREZ BARCELONA. 25/05/2012 00:00\n260x366 La tapa de calamar que ha ideat el bar El Xop d'Or per a aquesta setmana. / FERRAN FORNÉ La tapa de calamar que ha ideat el bar El Xop d'Or per a aquesta setmana. / FERRAN FORNÉ\nEls amants de les tapes estan d'enhorabona. Fins al diumenge 3 de juny tenen 41 bars i restaurants repartits per tot Barcelona que competeixen per endur-se el premi a la millor tapa. Els clients que vagin a aquests locals hi podran trobar tapes innovadores, d'autor, elaborades i originals, especialment creades per a aquest concurs, que aquest any arriba a la cinquena edició. El gran al·licient de la iniciativa és que les tapes se serveixen a 2,40 euros, acompanyades d'una cervesa.\nSegons el president del Gremi de Restauració, Gaietà Farràs, amb aquesta iniciativa es pretén "donar suport als establiments de restauració de la ciutat i impulsar el sector, en una situació de crisi com l'actual". Segons Farràs, el concurs també serveix per "dinamitzar la ciutat i la seva gastronomia a través de la cultura de les tapes" i atreure clients -tant locals com turistes- amb el reclam d'un preu molt econòmic.\n35.000 tapes servides\nAmb aquesta cinquena edició de De Tapes per Barcelona, la iniciativa ja s'ha convertit en un clàssic per als amants d'aquest tipus de plats. Segons els organitzadors, s'espera superar les 35.000 tapes servides i apunten que els clients faran rutes gastronòmiques per tots aquests locals fins que quedin tips, com ja va passar en l'edició anterior l'hivern passat.\nEl jurat del concurs, que farà públic el 3 de juny el seu veredicte, premiarà tres categories. D'una banda la Tapa Gremi de Restauració, que s'escollirà en funció de la seva elaboració, originalitat, creativitat i presentació. D'altra banda, la Tapa Estrella Damm, que reconeixerà la que casi més bé amb la cervesa, o fins i tot la tapa que inclogui aquesta beguda com a ingredient. La tercera categoria és la Tapa Popular. Serà la que sortirà de les votacions que fan els mateixos clients dels locals a través de la web d'aquesta iniciativa.\nAquest any, amb motiu de la celebració de la final de la Copa del Rei de futbol d'avui entre el Barça i l'Athletic Club, el gremi ha presentat una novetat: l'agermanament de la cuina catalana i la basca, que competiran fora del camp per convèncer els paladars dels consumidors.\nA més, per primera vegada l'Escola d'Hostaleria del País Basc se suma a la de Barcelona en aquesta iniciativa gastronòmica i participarà en l'elaboració de tapes al llarg d'aquesta setmana.


El Club d’Esquí incorpora la secció d’espeleologia per recuperar un esport “amb història” al Berguedà | Aquí Berguedà\nEl Club d’Esquí incorpora la secció d’espeleologia per recuperar un esport “amb història” al Berguedà\n30 gener 2015 15:01\nEl Club Esquí Berguedà (CEB) incorpora aquest mes una nova secció a l’entitat. Es tracta de la secció d’Espeleologia, que el club berguedà impulsarà amb el convenciment que a la comarca hi ha un “potencial increïble” per aquest esport. Jordi Capdevila, cap de la secció d’Espeleologia del Club Esquí Berguedà, ha explicat que al Berguedà es tenen controlades fins a 500 coves hàbils per a practicar-hi l’espeleologia però que, amb tota seguretat, n’hi ha més. Capdevila també ha destacat la història que aquest esport té a la comarca.\nEn aquest sentit, el president del CEB, Miquel Batriu, ha assegurat que als inicis del club, fa 86 anys, ja hi hagué expedicions espeleològiques, en les que tot i l’època van aconseguir fer fotografies. Unes imatges que, de moment, el Club Esquí guarda als seus arxius però que no descarta exposar en un futur.\nLa presentació pública de la nova secció es farà el 27 de febrer i, a partir de llavors, s’adaptarà a les inquietuds dels nous membres i als diferents nivells. Per a animar a participar a la major quantitat de persones, interessades en l’espeleologia, es començaran a programar excursions a nivell zero o fins i tot menys zero, per a principiants.\nPer a Jordi Capdevila i Miquel Batriu, el Berguedà és una comarca amb coves de molt interès. I han apuntat fins i tot que és possible entrar a l’interior de la tartera del Pedraforca, en un forat de 180 metres.\nLa presentació d’aquesta nova secció del Club d’Esquí és una de les activitats emmarcades en el cicle de xerrades que hi ha programades per aquest mes de febrer. Aquestes començaran avui a les 9 del vespre al local del club, on s’explicarà, a través de l’experiència personal de diferents excursionistes, la ruta Chamonix-Zermatt amb esquís de muntanya.\nUn dels plats forts del cicle, a més, serà el proper 6 de febrer. Edgar Torner i Sergi Fernández relataran el viatge low cost que van realitzar amb bicicleta des de Berga fins a la Xina, anant cap a Moscou i tornant al Berguedà. I el 20 de febrer, seran Josep Subirana i Lourdes Pujol els qui parlaran de la seva fita, i és que aquests dos berguedans van aconseguir pujar als 212 cims oficials de més de 3.000 metres dels Pirineus.\nLa secció d’espeleologia s’afegeix així a les seccions de muntanya, esquí, cultura, escalada i cúrling del Club d’Esquí.\nFOTOS: A la part superior, Jordi Capdevila i Miquel Batriu, en la presentació als mitjans de la nova secció. A l’interior, Capdevila mostrant material propi per a la pràctica de l’espeleologia. AUTORA: Pilar Màrquez\nClub d'Esquí Berguedà Espeleologia Esports Seccions