El mar que nos rodea | Històries de la ciència\n← De Arquímedes a Einstein\nQuedada de blocàires →\nPublicat el 26 Abril 2008 per omalaled\nDiuen que els que vivim a prop del mar no podem passar sense ell. Crec que és veritat i el llibre del que avui us vull parlar ho fa en tota la seva dimensió. És de la Rachel Carson, la mateixa autora del Primavera Silenciosa que ja us vaig comentar i que va ser el precursor de l’ecología. Encara que aquest llibre està escrit en 1950, el que explica és molt actual. Sé que l’article és molt llarg, però crec que us agradarà.\nLa primera part parla de la formació dels mars. Aquesta part (unes 100 pàgines) m’ha semblat una mica avorrida, doncs explica coses que hi ha a més llibres, no per una altra raó. Però a partir d’aquí, comença a parlar del mar pròpiament dit i la seva relació amb tot el que l’envolta (illes, vent, marees, navegació, etc.) i es torna un llibre absorbent, apassionat, interesantíssim i molt original. Aquesta és la part que comentem.\nParla de l’explosió del Krakatoa. En la primavera de 1883 va començar a sortir fum i vapor per les esquerdes del con volcànic i literalment va esclatar. Tota la meitat nord va desaparèixer. La illa, que abans s’elevava 420 metres sobre el nivell del mar es va convertir en una cavitat de 300 metres sota la seva superfície. L’erupció va produir una ona de 30 metres que va escombrar els poblats del litoral de l’estret. Van morir desenes de milers de persones. L’ona va ser percebuda a les costes de l’oceà Índic i el cap d’Hornos, va donar la volta al cap de Bona Esperança, va entrar en l’Atlàntic i va avançar cap al Nord arribant al canal de la Mancha. El soroll de l’explosió es va sentir a les illes Filipines, a Austràlia i en la illa de Madagascar a prop de 4.000 quilòmetres de distància. Els núvols de pols van arribar a l’estratosfera i van ser arrossegades al voltant del globus terrestre donant una sèrie de posades de Sol espectaculars durant gairebé tot un any a tots els països del món. Evdentment, l’explosió d’aquest volcà és famosíssima.\nPocs dies després de l’explosió un petit mico va ser salvat en un tronc que surava en l’estret de la Sonda. Tenia terribles cremades, però va sobreviure. Increïble.\nFaig un incís en aquest paràgraf que té relació, com es veurà després. Una qüestió important a la Teoria de l’Evolució és el transport de vida d’un lloc a un altre. Doncs bé, els vents han contribuït molt a això. Per exemple, les aranyes: còm podien arrbar a les illes? No es va saber res fins que l’home va començar a colonitzar els cels. Amb xarxes especials, els aviadors han recollit a zones de l’alta atmosfera moltes espècies que habiten a les illes oceániques. Les aranyes han estat capturades a més de 4.500 metres sobre la superfície de la Terra. Alguns aviadors han passat a través de gran nombre de sedosos filaments: veritables paracaigudes d’aranyes, a altituds entre 3.000 i 4.500 metres. Molts insectes han estat capturats també entre altures de 1.800 a 4.500 metres d’altura. Fins a 1.500 metres s’han recollit llavors. Les aus emigrants també contribueixen. D’una bola de fang agafada a les plomes d’un au, Charles Darwin va aconseguir que es desenvolupessin fins a 82 plantes que pertanyien a cinc espècies diferents. Moltes llavors tenen ganxos o espines perfectament adaptades per a agafar-se a les plomes de les aus.\nContinuem amb el Krakatoa. La catàstrofe va ser una excel·lent oportunitat per a observar la colonització de la illa, amb el seu terra cobert d’una capa de lava i cendres de gran espessor. Va ser un experiment natural a gran escala. Tan aviat com van poder visitar-la, els científics es van plantar allí per a estudiar-la i buscar espurnes de vida. No es va poder trobar ni una sola planta ni un sol animal. Només nou mesos després Cotteau va comunicar que havia descobert una cosa viva. Endevineu que va ser? Doncs una aranya microscópica que estava teixint la seva tela. Apart d’uns pocs vegetals i una mica d’herba, gairebé no res va viure a Krakatoa durant els 25 anys següents. En 1908 van començar a arribar mamífers, certes aus, llangardaixos, culebras, etc. Segons els científics holandesos, el 90% dels nous pobladors van poder haver arribat per l’aire.\nParla de com l’home ha canviat el comportament dels animals salvatges. Quan Robert Cushman Murphy va visitar Trinitat del Sud en 1913 amb part de la tripulació del bergantí Daisy, les orenetes de mar es van posar sobre els caps dels homes que anaven al pot. Els albatros van permetre als naturalistes caminar entre ells responent a les salutacions dels visitants. Quan l’ornitòleg anglès David Lack va visitar les illes Galápagos un segle després de Darwin, les rapaces es deixaven tocar, els atrapamosques o copetons tractaven d’agafar el pèl dels caps dels homes per a fer els seus nius. Va escriure:\nÉs un plaer interessant tenir els ocells salvatges sobre els nostres muscles, i aquest plaer podria ser més fàcilment gaudit si l’home fos menys cruel.\nSàvies paraules. I és que la lluita per la supervivència es suavitza a les illes. Quan a elles arriba una espècie invasora, els éssers vius de la mateixa són molt poc capaços d’adaptar-se a la nova dificultat.\nEn 1918 Ernst Mayr parlava d’un vapor que va naufragar prop de la illa de Lord Howe, a l’est d’Austràlia. Les rates que portava van nedar fins a la costa. Al cap de dos anys havien exterminat gairebé per complet les aus indígenes. Un habitant de la illa va escriure:\nAquest paradís alegrat per les aus s’ha convertit en un desert, i la calma de la mort regna on abans tot eren melodies.\nVancouver va dur ramats i cabres a les illes Hawaii i el dany que van fer als boscos va ser enorme. Moltes de les plantes introduïdes van ser igualment nocives. Una planta anomenada pamakani va ser portada allà, segons es diu, pel capità Makee per a alegrar els bells jardins que posseïa en la illa de Maui. El pamakani té unes llavors molt lleugeres que poden ser transportades pel vent. Aviat, es va escampar per fora dels jardins del capità arruïnant els prats i pastizals de Maui i va continuar saltant d’illa en illa. Avui dia, en lloc de veure les espècies autòctones que van saludar al capità Cook es poden veure mainás de la Índia, cardenals d’EUA o Brasil, colomes d’Àsia, tejedores d’Austràlia, aloses d’Europa i carboners de Japó.\nCap a 1513, quan la illa de Santa Elena acabava de ser descoberta, els portuguesos van introduir cabres en ella. En la illa creixia un bosc magnífic de pal gomer, ébano i pal del Brasil. L’any 1560 les cabres s’havien multiplicat tant que els seus ramats tenien més d’un quilòmetre de llarg. Trepitjaven arbres petitons tendres i menjaven plantes joves. D’altra banda, els colonitzadors van començar a talar i incendiar boscos. No se sap quí va ser el pitjor dels dos, però cap al 1800 els boscos havien desaparegut. Alfred Wallace va descriure més tard aquesta illa com "un desert rocós".\nQuan l’astrònom Edmond Halley va visitar les illes de l’Atlàntic cap a 1700, va desembarcar algunes cabres a Trinitat Sud. En un segle van desaparèixer els boscos. Una de les illes del Pacífic anomenada Laysan, que és com una avançada de la cadena de les Hawaii, estava en un altre temps coberta per un bosc de sàndal i de palmeres de fulles palmeades semblants als margallons i vivien en ella cinc espècies d’aus que no existien en cap altre lloc més que en aquesta illa. Una d’aquestes aus era el rascón de Laysan, un animal diminut de no més de 18 cm d’altura, amb ales tan petites que mai eren utilitzades en el vol. Cap a 1887, el capità d’un vaixell que va visitar la illa es va dur alguns exemplars d’aquesta espècie a Midway, a uns 480 quilòmetres a l’oest, establint una segona colònia.\nPoc després es van introduir conills a Laysan. En tot just 25 anys van destruir la vegetació de la illa i van acabar amb tot, gairebé amb ells mateixos. L’últim individu pertanyent als ràlids del que es té notícia va morir cap a 1924.\nLa colònia de Laysan es podia haver salvat, de no haver estat per una altra tragèdia: la guerra. Durant la guerra del Pacífic les rates van envair una illa rere una altra, procedents dels vaixells que s’apropaven a la costa. En 1943 van arribar a Midway i van donar mort als rascons joves i adults i es van menjar els seus ous. L’últim rascón de Laysan supervivent va ser vist en 1944. Una altra víctima de la guerra.\nParla de les ones, de la seva formació i que l’home del temps, encara que avui utilitza ordinadors, ha tingut forts competidors en els indígenes de les illes del Pacífic. I és que les ones poden haver estat generades en temporals a 9.600 km de distància. Durant moltes generacions, aquests indígenes sabien que després de certa classe d’ones s’aproximava un tifó. No són els únics. Fa segles, quan els pagesos de les solitàries costes d’Irlanda veien aproximar-se les grans ones s’estremien i parlaven de les "ones de la mort".\nDiu que les fúries més terribles de l’oceà es donen quan els corrents de les marees intercepten el pas de les ones o es mouen en sentit contrari cap a elles. És com el xoc de dues feres terribles i la causa dels famosos roosts d’Escòcia. Les instruccions per a la navegació de la zona són molt explícites. El "North Sea Pilot" de 1875, que repeteixen literalment els moderns, deia:\nAbans d’entrar en el Pentland Firth, tot els vaixells han d’estar preparats per a tancar les escotilles, i les escotilles dels vaixells petits han d’assegurar-se, fins i tot quan faci temps bonancible, doncs és difícil predir el que succeeix en la llunyania, i la transició d’un aigua tranquil·la a un mar picat és tan sobtada que no dóna temps a preparar-se.\nAquest fenomen es produeix també en la costes de Galícia, on els amics gallecs li diuen Marola i tenen un dit: quen pasou a Marola, pasou a mar toda.\nTambé parla d’ones grans. Molts manuals parlen d’ones de 20 metres. Dumont d’Urville va dir que havia vist una ona de 30 metres prop del cap de Bona Esperança, encara que els científics es van mantenir escèptics.\nAl febrer de 1933, el vaixell Ramapo dels EUA va navegar durant 7 dies amb tempesta. Aquesta tempesta es va estendre des de Kamchatka a Nova York, i va fer possible que els vents correguessin sense obstacles milers de quilòmetres. Un dels oficials va afirmar que va veure, a la llum de la Lluna, una gran ona que s’aixecava per popa a un nivell superior al d’una de les gazes de ferro del lloc de vigía del pal major. Estava de tal manera que tota la seva quilla i la seva popa es trobaven en el sí de l’ona. Basant-se en les dimensions del vaixell i amb petits càlculs van donar l’altura de l’ona: 34 metres.\nDiu que hi ha costes que gairebé no han conegut un mar tranquil. Referint-se a la Terra del Foc, Lord Bryce va dir: No hi ha a tot el món una costa més terrible que aquesta!. Quan les ones tronaban s’escoltaven a 30 quilòmetres terra endins. Fins el Darwin va escriure: La vista d’una costa així és prou perquè un home de terra endins somiï durant una setmana amb morts, perills i naufragis.\nEl primer home que va mesurar la força d’una ona va ser Thomas Stevenson, el pare del Robert Louis Stevenson, qui va inventar un aparell anomenat dinamómetre d’oleatge. Els resultats són esgarrifosos: una ona pot arribar fins a 30 tones per metre quadrat.\nA Wick, A la costa d’Escòcia, tenien una escollera que en 1872 estava feta per un bloc de formigó que pesava més de 800 tones agafada sòlidament amb juntes de ferro als blocs de pedra dels fonaments. Al desembre d’aquell any va venir un temporal increible. L’enginyer encarregat de la vigilància i inspecció va veure com la massa sencera de ciment era treta dels fonaments i arrossegada a l’altre costat de l’escollera. Passat el temporal, els bussos van baixar a examinar els efectes i van veure que no només el monolit de ciment, sinó tota la massa inferior, unida a ell per subjecions de ferro, havia estat arrossegada. Les ones havien trencat, aixecat i mogut, una massa de no menys de 1.350 tones.\nEls enginyers van voler curar-se en salut i van instal·lar una nova escollera que pesava unes 2.600 tones. Va ser arrencada de la mateixa manera.\nEn Unst, la illa més septentrional de les Shetland, una porta d’un far situada a (atenció) 59,5 metres d’altura va ser oberta de bat a bat. En el far de Bishop Rock, durant un temporal d’hivern, una campana que estava a 30 metres sobre el nivell de l’aigua va ser arrencada del seu lloc.\nA la costa atlántica d’EUA, la torre de 29 metres sobre el Minot’s Ledge es veu, amb freqüència, embolicada en masses d’aigua de les ones que trenquen. El far que existia en 1851 va ser escombrat. Durant una tempesta el torrer observava des de l’alt far de Trinidad Head, a la costa d’Oregó, a 59 metres d’altura com la propera ciutat de Pilot Rock desapareixia una i una altra vegada en ones que passaven a més de 30 metres d’altura. Us mostro una foto del mateix:\nEn certa ocasió, una pedra d’uns 60 kg va ser llançada damunt de la casa del torrer, a Tillamaook Rock. Al caure va fer un forat en la teulada d’uns 6 metres.\nEncara que el més sonat es refereix al far de Dunnet Head, que hi és a un acantilat a de 100 metres d’altura:\nDoncs bé, les finestres d’aquest far han estat trencades repetidament per pedres arrencades a l’acantilat i llançades cap a dalt per les ones.\nTambé parla dels tsunamis, que tanta devastación provoquen. Molts tindreu fresc encara aquell de desembre de 2004, amb centenars de milers de morts. Recordo haver llegit que hi havia qui deia que en el Mediterrani això no era possible. Doncs bé, l’any 358 a.J., un tsunami va arrasar completament les costes baixes i algunes illes del Mediterrani, deixant petites embarcacions en les teulades de les cases d’Alexandria, produint la mort a milers de persones.\nDesprés del terratrèmol de Lisboa en 1755, la costa de Cadis va ser visitada per una ona que es diu sobrepassava en 15 metres el nivell de pleamar. Això va succeir aproximadament una hora després del terratrèmol. Ones degudes a aquest mateix terratrèmol van travessar l’Atlàntic i van arribar a les Índies Occidentals en nou hores i mitja.\nEn 1868, una extensió de 5000 quilòmetres de la costa oest d’Amèrica del Sud va ser sacsejada per terratrèmols. Poc després de la sacsejada més violenta, el mar es va retirar, deixant varados en el lodo vaixells que havien estat ancorats en 12 metres d’aigua. Poc després, l’aigua va tornar formant una gran ona i els vaixells van ser arrossegats terra endins fins a una distància de 400 metres.\nAquesta retirada del mar és, sovint, un indici que s’aproximen aquests tsunamis. En les platges d’Hawaii, en 1946, els indígenes es van alarmar quan de sobte va deixar d’escoltar-se el soroll de l’oleaje trencar en la costa. Es va produir un silenci estrany. S’havia produït un terratrèmol a les escarpadas vessants d’una fosa profunda pròxima a la illa d’Unimak, a la cadena de les Aleutianas, a més de 3000 quilòmetres de distància. Quan va venir l’ona tenia una altura de 7 metres per sobre de quan hi havia marea alta.\nParla també de les ones submarines. En 1900 diversos hidràgrafs escandinaus van cridar l’atenció sobre l’existència d’aquestes ones i diu que algunes d’elles poden arribar a tenir 90 metres d’altura.\nParla també de vents i corrents i de la combinació entre elles i còm els seus efectes han deixat empremta a la història. Els corrents de l’Atlàntic són molt coneguts, ja que els vaixells l’han creuat milers de vegades i són, a més, els que millor han estudiat els oceanògrafs. Els tres vaixells de Ponce de Lleó, que van navegar cap al sud des de cap Canyaveral fins a Tortugues en 1513, de vegades van ser incapaces de creuar el corrent del Golf i "encara que tenien vent favorable, no podien avançar i retrocedien".\nEl primer mapa del corrent del Golf va ser traçat cap a 1769 per Benjamin Franklin. Resulta que la Board of Customs de Boston es va queixar que els vaixells de correus que venien d’Anglaterra trigaven dues setmanes més en la travessia cap a l’Occident que els vaixells mercantes de Rhode Island. Franklin, estranyat, va plantejar la qüestió a un capità de vaixell de Nantucket, Timothy Folger, qui li va dir que podia ser veritat, ja que els capitans de Rhode Island coneixien bé el corrent del Golf i l’evitaven a la travessia cap a les costes d’Amèrica, mentre que els capitans anglesos no el coneixien tan bé.\nFolger i els baleners de Nantucket estaven familiaritzats amb el corrent. Segons deia:\nEn la nostra persecució a les balenes, aquestes neden als costats del corrent del Golf, però no dintre d’ell; per això naveguem al llarg de la seva vora i, freqüentment, la creuem per a canviar de marge; al travessar-la, ens hem creuat i parlat de vegades amb els vaixells que estaven enmig d’ella i navegaven en sentit contrari al seu curs. Els informàvem que estaven navegant en contra d’un corrent que s’oposava al seu avanç a raó de tres milles per hora i els aconsellàvem que la creuessin, però presumien de ser massa bons marins per a deixar-se aconsellar per simples pescadors nord-americans.\nFranklin va demanar al Folger que tracés la seva direcció en un mapa i ho va gravar en un antic mapa de l’Atlàntic enviant-ho a Falmouth (Anglaterra), però no li van fer molt cas.\nFins i tot en els temps del motor Diesel, els vaixells de cabotatje del sud de Florida tenen molt en compte l’acció del corrent del Golf. Encara que podrien navegar contra ell, seria a costa de temps i combustible i per a evitar-lo van entre ell i els perillosos esculls, amb grans precaucions.\nParla també del corrent del Pacífic Sud més coneguda anomenat Corrent d’Humboldt o del Perú. Gràcies a aquest corrent els pingüins puguin viure gairebé a l’Equador, a les illes Galàpagos, ja que porta aigües fredes de l’Oceà Glacial Antàrtic.\nExplica que, de vegades, xoquen corrents de masses d’aigües en sentit oposat i es produeixen moviments ascensionals. Afirma que s’escolten com xiulades en aquesta zona, espuma, etc. I amb aquests moviments ascensionals, els peixos de les profunditats pugen i es troben amb els devoradors de superfície. El famós ornitòleg Robert Cushman Murphy ens ho descrivia:\nLa superfície bullía de vida; molta de la qual era "de profundis". Larves de langostes, meduses colorejades, cadenes de salpes, petits peixos semblats als arenques, (…) El mar era el teatre d’una sagnant hecatombe. Els peixos petits menjaven invertebrats o filtraven el plàncton; els calamars perseguien i capturaven peixos de diverses grandàries; i els calderons, al seu torn, atacaven als calamars, que eren la seva presa favorita (…) A mesura que pasava la nit, la impressionant exhibició d’abundància i voracitat va anar desapareixent gradualment, gairebé imperceptiblement. Finalment, l’Askoy estava una altra vegada en aigües que semblaven tan tranquil·les i mortes com una balsa d’oli, i el movient de les ones saltarinas es va anar allunyant més i més fins a desparèixer.\nParla de la salinitat del mar i la seva relació amb l’estret de Gibraltar. El Mediterrani està més tancat que l’Atlàntic i el Sol l’escalfa més. En l’evaporarse més aigua, la seva salinitat és més gran que la de l’oceà, amb el que augmenta la seva densitat. Les aigües de l’Atlàntic, per a compensar-la, entren per la superfície de l’estret en forma de corrents molt intensos amb una velocitat mitja de 3 nusos. Les aigües del Mediterrani passen a l’Atlàntic per les profunditats amb tanta violència que trencava els instruments oceanogràfics per a mesurar-la (possiblement, pel xoc amb les roques). En una ocasió, el cable de Falmouth, prop de Gibraltar "va quedar tan filat com el fil d’una navalla, de tal manera que va haver de ser abandonat i va ser necessari tendir un altre nou".\nParla també de les marees i explica que hi ha un cuc anomenat Convoluta roscoffensis que viu a les platges del nord de Bretanya i el canal de la Mancha que, al baixar la marea, ascendeixen a la superfície podent veure’s grans taques verdes d’ells a les platges i quan puja la marea, es tornen a enterrar.\nEl curiós és que si es duen a un laboratori i es posen en una pecera on, evidentment, no hi ha marees, dues vegades al dia surten a la superfície i es tornen a enterrar. És com si guardessin el record del mar. Molt poètic, oi?\nExplica que l’oceà és un gran regulador de temperatura per a la Terra. És un bon absorbent i un bon radiador de calor: és necessari 3.000 vegades més calor per a augmentar un grau un volum determinat d’aigua que el mateix d’aire.\nA causa de la seva capacitat tèrmica, absorbeix grans quantitats de calor sense que les seves aigües arribin a posar-se "calents" i pot perdre molt de la calor sense quedar "fred".\nSense els oceans, el clima de la nostra Terra seria molt més dur.\nÉs curiosa la poca semblança entre la química de l’aigua del riu i la del mar. Els rius tenen quatre vegades més calci que clorurs, però a la mar hi ha 46 vegades més clorurs que calci. Això s’explica, precisament, per la vida. Els animals marins (inclosos els microscópicos) utilitzen sals de calci per a formar les seves closques. Una altra causa és la precipitació del calci al mar. En els rius hi ha un 500% de silici, però és explicable perquè ho necessiten les diatomees per a les seves closques. Destaca que es veuen comunitats extraordinàries d’elles, precisament, a la desembocadura dels rius.\nParla dels materials dissolts a l’aigua, des de l’or o plata, que Fritz Haber hi va intentar extreure entre 1924 i 1928, fins al yodo i el magnesi, que s’extreu del mar des de 1941. Cada aeroplà construït a EUA duu aproximadament mitja tona de magnesi, donat que és un metall poc pesat, però té moltes més aplicacions en la impremta, medicaments, etc.\nParla del Mar Mort que, a causa del clima de la seva zona i al fet que té la temperatura de l’aigua més elevada que la de l’aire, afavoreix la seva evaporació. Amb el pas del temps, la concentració de sals ha anat augmentant i avui és molt elevada. Cap animal pot viure a les seves aigües i està a 390 metres per sota el nivell del Mediterrani.\nAlguns exploradors seguien la trajectòria de les aus migratorias i es creu que així es van poder descobrir les illes enmig del Pacífic. Els documents antics diuen que els navegants primitius duien aus a les seves embarcacions que deixaven anar per a seguir l’adreça que assenyalaven.\nLes aus indiquen moltes coses en el mar. En el Norway Pilot, de la illa de Jan Mayden es llegeix:\nLa presència de gran nombre d’aus marines indicarà la proximitat a terra, i el soroll dels llocs on anidan pot servir per a localitzar la costa.\nL’United States Pilot per a l’Antártida diu:\nEls navegants han d’observar la vida de les aus (…) Els cuervos marins són senyal segur que la terra està prop. El petrel blanc està associat invariablemente amb el gel i és de gran interès per als mariners com anunci de gel en la seva ruta.\nI també parla de les cartes de navegació. En els segles XVI i XVII les companyies de les Índies Orientals tenien els seus propis hidrògrafs i mantenien els seus plànols en secret. Però en 1795 la Marina Anglesa va nomenar hidrògraf a Alejandro Dalrymple. Sota la seva direcció es va proposar fer un estudi complet de les costes de tot el món. Més tard, va ingressar a la Marina un home anomenat Matthew Fontaine Maury, que va publicar un llibre clàssic: The Physical Geography of the Sea. Va fer un estudi pràctic dels vents i corrents des del punt de vista de tota la navegació mundial. Els capitans de vaixell li enviaven les seves cartes de navegació i ell les incorporava a les seves. Aviat, les seves cartes van ser conegudes en tot el món i gràcies a elles es va reduir en deu dies la travessia de la costa oriental d’EUA a Riu de Janeiro, en 20 dies la travessia a Austràlia i en 30 la travessia a Califòrnia donant la volta al món pel cap d’Hornos.\nÉs un magnífic llibre per als apassionats del mar vist des del punt de vista de l’oceanografía. Els prpers articles no seran tan llargs. Paraula.\nTítol: "El mar que nos rodea"


BComú consultarà els inscrits entre un acord amb el PSC o un pacte amb ERC amb Maragall d'alcalde La República\nBComú consultarà els inscrits entre un acord amb el PSC o un pacte amb ERC amb Maragall d’alcalde\nACN Barcelona.-BComú consultarà els inscrits entre un acord amb el PSC amb l’alcaldable dels comuns, Ada Colau, com a alcaldessa o un pacte amb ERC amb el candidat dels republicans, […]\nACN Barcelona.-BComú consultarà els inscrits entre un acord amb el PSC amb l’alcaldable dels comuns, Ada Colau, com a alcaldessa o un pacte amb ERC amb el candidat dels republicans, Ernest Maragall, com a alcalde. La consulta als prop de 1.000 inscrits s’obrirà durant aquest matí i es tancarà divendres a les 17 hores. En la consulta, els comuns exposen als inscrits les dues opcions que els han proposat tant els socialistes com els republicans en les negociacions, després que la Coordinadora de BComú descartés l’opció del tripartit en “constatar” en les converses els “vetos creuats” entre ERC i PSC. Colau ha assegurat que la direcció dels comuns defensa el pacte amb els socialistes perquè els permetria conservar l’alcaldia, malgrat admetre que el suport de la plataforma de Manuel Valls “no agrada” i ha fet “dubtar molt” els comuns.\nColau ha defensat que un acord amb el PSC és la “millor proposta”. Amb tot, ha descartat fer un acord de govern abans de la investidura, tal com demanava l’alcaldable del PSC, Jaume Collboni, fa uns dies com a condició per investir Colau. En la pregunta que votaran els inscrits, s’especifica que no se signarà cap acord de govern ni amb PSC ni amb ERC abans de la investidura i que el pacte de govern que s’assoleixi després del 15 de juny serà novament votat per les bases de l’organització. La candidata dels comuns ha dit que “l’elecció no és ERC o PSC”, sinó sobre mantenir o no l’alcaldia, que ha considerat “clau” per mantenir les “polítiques valentes” impulsades durant el mandat. En aquest sentit, s’ha defensat de les critiques que deien que només li “preocupava la cadira”. “Hem demostrat que no estem en política per ostentar privilegis”, ha dit Colau, que ha afegit que durant aquests quatre anys al capdavant de l’Ajuntament han “constatat la importància de l’alcaldia” en qüestions executives. Els vots “regalats” de VallsPel que fa al suport de Valls a la investidura, l’alcaldable de BComú ha dit que, després del debat intern, la formació ha conclòs que, malgrat no ser una “opció fàcil” que els ha fet “dubtar”, no ha de “renunciar” a governar la ciutat per “tres vots que són regalats”, “sense condicions” i que no han anat a “buscar”. “No renunciarem al que hem vingut a fer: millorar la vida de la gent”, ha indicat Colau, que ha remarcat que el suport de Valls “no és fruit de cap acord” i que no modificarà les posicions dels comuns. Tampoc canviarà les posicions dels comuns sobre els “presos polítics i la judicialització de la política” el govern amb el PSC, segons ha defensat Colau. “Les qüestions de drets fonamentals formen part del nostre ADN”, ha dit l’alcaldable de BComú, que ha assenyalat que el PSC tindrà les seves opinions sobre aquesta qüestió i ha confiat que “s’apropi” a les posicions dels comuns.”La idea del tripartit ja no sembla tan remota”Colau, que ha insistit que “des del primer dia” han apostat pel tripartit d’esquerres, ha afirmat que, malgrat que tant socialistes com republicans els han dit en les converses que aquesta opció no era possible en l’actualitat, el debat amb les dues forces en aquest sentit ha estat “positiu”. “Dues setmanes després estem més a prop de superar la política de blocs i la idea del tripartit ja no sembla tan remota”, ha assegurat.


By Núriaa B\nRoma va ser fundada per els germans bessons Ròmul i Rem a l'any 753 aC.\nUna petita ciutat\nEl regne de roma o regne Romà o Monarquia Romana va ser el govern monàrquic de la ciutat de Roma i els seus territoris des de la seva fundació. (https://ca.wikipedia.org/wiki/Regne_Rom%C3%A0)\nA Roma L’últim rei va ser Tarquini el Soberbi a l’any 509 aC, que va ser derrocat en una revolució dels patricis.\nVa nèixer al segle VI aC, i va morir al 495 aC\nTenia tres fills:\nEl seu pare era Gnaeus Tarquinius.\nLa República de Roma o República Romana va ser el període de la civilització romana en què la forma de govern era la república. Aquest període va començar amb l'expulsió de l'últim monarca el 510 aC, Tarquini el Superb, i va acabar amb la subversió, per mitjà de guerres civils, i la instauració de l'Imperi Romà.\nVictoria contra cartaginesia\nEls Gracs foren dos germans, Tiberi i Gai Semproni Grac fills de Tiberi Semproni Grac III.\nLes reformes dels Gracos són una sèrie de lleis i propostes entre el 133aC a l'123aC. Durant aquest període, els dos germans van obtenir el càrrec de tribú de la plebs, des de la magistratura van poder elaborar i proposar una sèrie de lleis que anaven a afavorir a:\nLa plebs urbana.\nEls itàlics que no tenien la ciutadania romana.\nEls cavallers (ordre eqüestre).\nLa Guerra social va ser un conflicte intern romà que va passar entre el 91 aC i el 87 aC, en què un grup d'aliats itàlics es va revoltar contra Roma, després de no haver pogut aconseguir la ciutadania romana. (https://ca.wikipedia.org/wiki/Guerra_social)\nLa tercera guerra servil, també anomenada per Plutarc guerra dels Gladiadors i guerra d'Espartaco. Va ser l'última d'una sèrie de revoltes d'esclaus, sense èxit ni relació, contra la República romana, conegudes en conjunt com les guerres servils o guerres de els Esclaus.(https://ca.wikipedia.org/wiki/Tercera_Guerra_Servil)\nL'Imperi Romà, va controlar el món mediterrani i bona part de l'Europa occidental a partir del segle I. Va controlar el món mediterrani i bona part de l'Europa occidental a partir del segle I. L'últim emperador de la part occidental de l'imperi va ser deposat el 480.(https://ca.wikipedia.org/wiki/Imperi_Rom%C3%A0)\ncreixement de la cultura i el comerç a l’imperi\nPeriod: 5 BCE to 3 BCE\nRoma va poder controlar\nA principis del segle V aC, Roma controlava el Lacio i a principis del segle III aC, Roma controlava tota la península itàlica.\nVa neixer al 4 d'abril del 188 i va morir el 8 d'abril de 217.\nAl 212 dC l’emperador Caracalla dóna la ciutadania romana a tots els homes lliures de l’Imperi.\nConstantinoble és la nova capital de l’imperi (330 dC)\nFlavi Teodosi, conegut com a Teodosi I el Gran, fou emperador romà entre el 379 i el 395. Fou elegit per l'emperador d'Occident Flavi Gracià.\nVa nèixer el 11 de gener de 347 dC, i va morir el 17 de gener de 395 dC.\nTeodosi I converteix el cristianisme en la religió oficial de l’imperi romà (380 dC)\nMort de Teodosi I (395 d.C): l’imperi es divideix amb imperi romà d’orient i imperi romà d’occident\nA l’any 476, el líder got Odoacre acaba amb l'últim emperador romà Ròmul Augústul (FI DE L’IMPERI ROMÀ D’OCCIDENT)


La Crida portarà al Ple una moció per l’adequació i millora del Parc Fluvial del Ripoll | Crida per Sabadell\nHome | La Crida portarà al Ple una moció per l’adequació i millora del Parc Fluvial del Ripoll\nLa Crida portarà al Ple una moció per l’adequació i millora del Parc Fluvial del Ripoll\n24 de febrer de 2021 General0 comments\nLa formació reclama la defensa del Parc Fluvial del Ripoll com a estructura urbana de la ciutat que la vertebra de nord a sud en la que convisquin els valors naturals, patrimonials i paisatgístics amb la indústria neta\nA més a més, demà a la Junta de Portaveus es portaran dues mocions més en suport al raper Pablo Hasel i a la Llei Trans\nMoció per exigir la llibertat de Pablo Hasél (presentada junt amb ERC, Junts i Podem)\nPablo Hasél va ser detingut el passat 16 de febrer. Ha estat condemnat per l’Audiència Nacional per suposadament enaltiment del terrorisme i injúries a la Corona i a les institucions de l’Estat, arran de la lletra d’una cançó i de diferents missatges a Twitter entre 2014 i 2016.\nLa llibertat d’expressió i d’opinió és un dret fonamental, recollit a la Declaració Universal dels Drets Humans – però el règim del 78, com podem comprovar, manté la repressió.\nPer això els punts de la moció plantegen:\n1- Denunciar les sentències polítiques (aquelles que es persegueix les persones per les seves opinions o conviccions, més que pels fets).\n2- Revisar el Codi Penal per garantir la defensa de la llibertat d’expressió.\n3- Derogar la llei de Seguretat Ciutadana (Llei Mordassa).\n4- Que l’Ajuntament es comprometi en la defensa dels drets fonamentals.\n5- Rebuig polític de l’Ajuntament de Sabadell a les condemnes (de Hasél i tots els altres represaliats per “delictes” d’opinió).\nFinalment, a la moció es planteja l’indult total, i malgrat que aquesta no és la nostra opció, donem suport a la moció perquè considerem que la resta és necessària. Tal com defensa la Plataforma Llibertat Pablo Hasél, l’indult no és el camí. L’amnistia ho és.\nMoció en defensa de la Llei Trans (presentada junt amb Podem)\nA les darrers setmanes ha saltat a l’actualitat l’esborrany de la futura Llei Trans Estatal, la qual té com a objectiu fer front al deute històric de la nostra societat amb les persones Trans, fruit del treball i esforç del col·lectiu Trans articulat mitjançant la Plataforma Trans Estatal.\nEl Ministerio de Igualdad i la Dirección General de Diversidad Sexual y Derechos LGTBI, gràcies a aquest treball ha pogut superar la Llei vigent 3/2007 (obsoleta i desfasada que patologitza l’elecció de gènere). Gràcies a aquest esborrany de Llei Trans, les persones poden decidir sobre els seus propis cossos.\nEn aquesta moció, s’insta al govern de l’Estat espanyol a tramitar i aprovar aquesta llei.\nEls anys 90 a través del Pla de recuperació integral del riu Ripoll, impulsat per l’Ajuntament, es va fer un tom al mal estat que presentava el riu. Es va sanejar l’aigua, es va recuperar la fauna i bona part dels espais naturals i es van crear espais de lleure. Ara però cal donar un nou impuls al Parc Fluvial del riu Ripoll.\nL’any 2019 amb la Crida a l’alcaldia i al govern de transformació es va elavorar un programa d’actuacions pensat a sis anys vista, el “Programa d’actuacions 2.025 – Parc Ripoll Sabadell”. Aquest programa es va realitzar des de l’Ajuntament però també amb la participació i l’acompanyament de les entitats com l’UES, l’Adenc, Amics del Ripoll i el CIESC i amb assessorament tècnic d’experts.\nHem d’entendre com l’espai més singular de Sabadell, que fa de frontissa entre el teixit urbà i el Rodal i ha d’esdevenir en el futur gran Parc de la ciutat que la vertebri de nord a sud, en el que convisquin els valors naturals, patrimonials i paisatgístics amb la indústria neta, l’horta i el lleure.\n1- Prendre el “Programa d’actuacions 2.025 – Parc Ripoll Sabadell” com a document referència, punt de partida i eina de treball en la materialització de les actuacions a dur a terme en aquest àmbit durant els propers 5 anys.\n2- Destinar part dels recursos econòmics municipals que siguin possibles i cercar co-finançament presentant el programa d’actuacions a totes aquelles possibles fonts de finançament europeu (FEDER, LIFE, Next Generation, …), així com explorant vies d’aportació o contribució de caràcter privat.


Arrels del Vi tanca la seva dotzena edició amb més vendes i participació que mai - Empordà\nArrels del Vi tanca la seva dotzena edició amb més vendes i participació que mai\nEls organitzadors de la fira vitivinícola, celebrada el cap de setmana passat a Empúries, van obrir l'espai\nEs podien tastar més de 100 referències de vi. BASILI GIRONÈS\nEs podien tastar més de 100 referències de vi.\nEls cellers empordanesos van fer gala de les seves millors propostes en un paratge incomparable. La fira vitivinícola Arrels del Vi, celebrada a Sant Martí d'Empúries aquest cap de setmana passat, va tancar la dotzena edició amb molt bones sensacions.\n«La del 2019 ha estat la millor fira fins al moment», explica Tess Oriol, coorganitzadora juntament amb Dominic Abernethy i Carlos Krauel. En aquest sentit, explica que enguany s'han sumat fins a 28 cellers empordanesos i un més de convidat, que venia del Rosselló. «El bon temps d'aquest cap de setmana ha ajudat que aquesta edició sigui la que ha sumat més assistència i vendes», matisa. L'espai també ha influït en la bona dinàmica, i és que enguany l'equip organitzador ha optat per obrir-lo, de tal manera que la gent pogués estar més espaiada i gaudir de la jornada amb tranquil·litat.\nEl format: un tast obert\nEl tret diferencial d'Arrels del Vi és el format professional. En aquest sentit, la fira s'allunya de la dinàmica estàndard de les fires del sector, en què se solen comprar tiquets que limiten la quantitat de vins a tastar. En aquests casos, el consumidor sol tastar els vins que ja coneix. En comptes d'això, Arrels del Vi opta per oferir un tast obert. Amb l'adquisició de l'entrada, el consumidor pot tastar més de 100 referències de vi diferents. «El tipus de públic d'aquesta fira és gent que realment li agrada el món del vi, i que ve per descobrir propostes noves. El format de tast obert permet que, a l'hora de comprar, l'usuari es guiï pel tast, i no per les etiquetes o la marca en qüestió», explica la responsable.\nEls vins guanyadors\nA finals de maig, un equip de sommeliers professionals van elaborar un tast a cegues, a través del qual van establir els vins guanyadors d'Arrels del Vi 2019. Els números u de les categories de blancs, rosats, negres i dolços van ser dels cellers Pujol Cargol Masarac, Masetplana, Cellers d'en Guilla i Pere Guardiola.\nDesprés del tast, els sommeliers van coincidir que els vins de l'Empordà havien sumat qualitat, una reflexió que es corrobora amb els bons resultats que els vins empordanesos han obtingut enguany a la Guía Peñín. «El grau d'exigència d'ells mateixos ha pujat substancialment», diu Oriol.\nArrels del Vi tanca l'edició del 2019 a Empúries esperant que els petits cellers empordanesos segueixin dedicant esforços a fer el millor vi possible, i amb ganes de promocionar-se a Barcelona el cap de setmana vinent.


Intensius. XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya\nSuports intensius a l’audició i llenguatge (SIAL)\nLes mesures i suports intensius són específics per als alumnes amb necessitats educatives especials, estan adaptats a la seva singularitat i permeten ajustar la resposta educatiuva de forma extensa, amb una freqüència regular i, normalment, sense límit temporal.\nLes mesures i els suports intensius són actuacions educatives extraordinàries adaptades a la singularitat dels alumnes amb necessitats educatives especials, que permeten ajustar la resposta educativa de forma transversal, amb una freqüència regular i sense límit temporal. Han de cercar la màxima participació en les situacions educatives del centre i de l’aula, han de facilitar, al docent, estratègies d’atenció als alumnes, i han de sumar-se a les mesures universals i addicionals de què disposa el centre.\nAls alumnes amb necessitats educatives especials. Es determinen a partir de l’informe de reconeixement de NESE elaborat per l’Equip d’assessorament psicopedagògic (EAP)\nQui les apliquen?\nEls apliquen, d’acord amb el projecte educatiu de centre, tots els docents designats per la direcció del mateix centre, i, en particular, els docents d’educació especial, els orientadors d’educació secundària obligatòria, els mestres especialistes en audició i llenguatge i els professionals de suport educatiu, amb la supervisió de la direcció del centre, en coordinació amb tot l’equip docent i amb la implicació dels agents de la comunitat educativa.\nConstitueixen mesures i suports intensius, a més de les mesures i els suports intensius establerts pels mateixos centres:\nles unitats d’escolarització compartida (UEC) pensades per a alumnes a partir de tercer curs d’educació secundària obligatòria amb risc d’abandonament escolar prematur,\nels programes de noves oportunitats\nla reducció de la durada d’alguna etapa educativa per als alumnes amb altes capacitats.\nEspecíficament per als alumnes amb necessitats educatives especials es planifiquen:\nels suports intensius a l’escola inclusiva (SIEI),\nels suports intensius a l’audició i el llenguatge (SIAL),\nel suport del personal d’atenció educativa,\nels programes d’aula integral de suport (AIS)\nl’oferta educativa dels centres d’educació especial (CEE) i dels centres d’educació especial proveïdors de serveis i recursos (CEEPSIR).\nl’atenció directa dels professionals de suport del Centre de Recursos Educatius per a Deficients Visuals (CREDV), i dels centres de recursos educatius per a deficients auditius (CREDA)\nOn es concreten?\nEn el Pla de suport individualitzat de l’alumne.\nQuadre resum mesures intensives


Carrera Espacial timeline | Timetoast timelines\nOct 4, 1957\nLlançament del SPUTNIK 1\nLlançament per part de la URSS del primer satèl·lit espacial que orbitaria la Terra\nJan 31, 1958\nCreació de la NASA illançament del primer satèl·lit americà\nEEUU crea l'Agència Nacional de l'Aeronàutica i l'Espai (NASA) i posa en òrbita els seu primer satèl·lit l'Explorer 1\nApr 12, 1961\nYuri Gargarin primer home a l'espai\nYuri Gargarin, austronauta rus es convertí en el primer home de la Terra d'anar a l'espai.Va fer una òrbita a la Terra amb la càpsula Vostok\nJun 16, 1963\nValentina Tershkova, primera dona en viatjar a l'espai exterior\nAquesta cosmonauta rusa es convertí en la primera dona en viatjar a l'espai amb la nau Vostok 6\nMar 18, 1965\nPrimer passeig espacial d’un home, el rus Alexei A.Leonov\nL’austronauta rus es converteix en el primer home de la història en realitzar un passeig espacial al sortir de la seva nau Voskhod.\nJul 20, 1969\nArribada de l’home a la Lluna. Neil Amstrong (EEUU)\nL’astronauta Neil Amstrong juntament amb els estadounidencs E.E. Aldrin i M. Collins en la missió Apollo 11 aconsegueixen trepitjar la Lluna per primer cop a la història\nApr 19, 1971\nPrimera estació espacial en òrbita, enviada per la URSS, Salyut 1\nL’estació espacial Salyut 1 va èsser la primera estació en orbitar la Terra. Ho va fer fins l’octubre d’aquell mateix any (6 mesos) i s’hi van poder observar les estrelles a travès dels dos telescopis que portava a més de fer diferents proves mèdiques i amb els cosmonautes que la van visitar i estudis de creixement de plantes\nJun 18, 1983\nSally Ride, primera dona americana en viatjar a l’espai\nAmb el seu viatge a bord del Challenger es va convertir en la primera dona americana en viatjar a l’espai. Encara avui dia té el récord de la persona més jove en viatjar a l’espai, amb 32 anys.\nJan 28, 1986\nAccident del transbordador espacial Challenger als EEUU\nConsiderat l'accident més greu en la conquesta de l'espai. 73 segons després de enlairar-se, el transbordador va esclatar i van morir els 7 tripulants.\nNov 19, 1993\nLa Xina envia la seva primera nau espacial sense tripulació, la Shenzhou\nDesprés d'anys treballant en el seu programa espacial, la Xina envia la seva primera nau però sense tripulants. La primera que enviarà amb tripulants serà al 2003\nEl robot de la NASA Curiosity aconsegueix les millors imatges de Mart\nDesprés de diferents intents, la NASA aconsegueix que el seu rover Curiosity aterri correctament a Mart i aconsegueixi les matges més nítides del planeta roig. La nau va sortir de la Terra el mes de nvembre de 2011 i va aterrar a Mart l'agost del 2012\nTECNOLOGIA, HISTÒRIA I LITERATURA\nTecnologia, Historia i Ciencia Ficció\nCiència i espai\nLinea del temps\nTecnologia, Història i Ciencia Ficció\nTecnologia, Història i Ciència\nTecnologia, Història i ciència-ficció\nCiència i espai.\nTecnologia,Historiai i Ciencia-Ficció\nTimeline de l'espai\nTecnologia, història i ciència ficció.\nTECNLOGIA, HISTORIA I CIENCIA FICCIO\nTecnologia, Història i Ciència Ficció\nViatges a l'espai\nTecnologia,ciència i historia\nConquesta de l'espai\nLinia cronologica fets més importants de la conquesta de l’espai\nTecnologia, historia i ciencia i ficció


Gaudete et exsultate (i 2) | Bisbat de Terrassa Gaudete et exsultate (i 2) | Bisbat de Terrassa\nInici > Diòcesi > Bisbe > Cartes dominicals > Gaudete et exsultate (i 2)\n69vdg22p 03 de maig de 2018\nLa setmana passada reflexionàvem sobre la primera part de la nova Exhortació del papa Francesc i vèiem com el Sant Pare assenyala que la vivència de les Benaurances és el camí per a arribar a la santedat. En el capítol quart recorda primer de tot els mitjans de santificació fonamentals que coneixem: la importància de l’oració, els sagraments de l’Eucaristia i la Reconciliació, la ofrena de sacrificis, les diverses formes de devoció, la direcció espiritual, etc; després assenyala cinc grans manifestacions de l’amor a Déu i al proïsme que considera d’una importància particular en el context social i cultural d’avui, tan marcat per l’ansietat nerviosa i violenta, per la negativitat i la tristesa, per l’accídia còmoda, consumista i egoista, i finalment per l’individualisme, acompanyat de tantes formes d’espiritualitat falsa i difosa i que li falta el trobament personal amb Déu.\nLa primera d’aquestes característiques importants, d’aquestes manifestacions de l’amor a Déu i als altres és la perseverança, la paciència i la mansuetud, que és conseqüència de viure centrat, fonamentat en Déu; així es poden suportar les contrarietats, els vaivens i els imprevistos de la vida, i també las agressions, infidelitats i defectes del altres; així es pot aconseguir la humilitat, que només creix a base d’humiliacions i que és el camí de la veritable santedat. La segona és l’alegria, perquè el sant ha de ser capaç de viure amb alegria i sentit de l’humor, sense perdre realisme, però ajudants els altres amb un esperit positiu i esperançat. És l’alegria de la salvació que es troba des de les primeres pàgines de l’Evangeli: en l’Anunciació; en la Visitació, quan la Mare de Déu expressa el seu goig amb el càntic del Magníficat. L’alegria, que és un fruit de l’Esperit Sant, com l’amor i la pau.\nLa santedat és també audàcia i fervor, és el que en grec s’anomena parresia; aquest és el tercer aspecte. Perquè Jesús mateix ens diu: “ No tingueu por” (Mc 6,50). “Jo seré amb vosaltres cada dia fins a la fi del món” (Mt 28,20). La parresia és confiança a prova de tot en la fidelitat de Crist que ens dóna la seguretat que res “no podrà separar-nos de l’amor de Déu” (Rm 8,39). En quart lloc, la dimensió comunitària, perquè no és possible viure de forma individualista la fe ni el camí de la santificació, i sobretot perquè Déu ens crida a viure la fe en família, en comunitat, en Església. Per últim, la pregària constant, una espiritualitat profunda que es distingeix per la vida d’oració intensa, que es nodreix fonamentalment de la Paraula de Déu i dels sagraments, en particular de l’Eucaristia.\nL’Exhortació acaba amb un capítol dedicat al combat, la vigilància i el discerniment. Recorda que la vida cristiana és un combat permanent contra el món i la mentalitat mundana, contra la pròpia fragilitat, i també contra el diable, que existeix de veritat, és el principi del mal. Per a aquest combat estem proveïts d’armes poderoses que el Senyor ens dóna: la fe, que s’expressa en la pregària incessant; la meditació de la Paraula de Déu, que il·lumina totes les facetes de la nostra vida; la celebració de la santa Missa, centre de la vida cristiana i de la vida de l’Església; l’adoració eucarística; la reconciliació sacramental, per a rebre el perdó i la gràcia del senyor; les obres de caritat, la vida comunitària i el zel evangelitzador. Per a resistir en el combat, per a no relaxar-se en la vigilància i per a encertar el camí, cal l’hàbit del discerniment, que no consisteix només en una bona capacitat de raonar o de sentit comú, sinó que sobretot és un do que cal demanar amb confiança a l’Esperit sant. Maria és la Mare i Mestra que ens ensenyarà a posar en pràctica les benaurances i ens acompanyarà en el nostre camí de la santedat.


Notícies :: Notícies xct :: Convocatòria de lloc de treball de responsable jurídic\nConvocatòria de lloc de treball de responsable jurídic\nDimarts 3\tJuliol 2018 - 11:10\nLa Xarxa de Custòdia del Territori (XCT) obre una convocatòria per a incorporar una persona com a Responsable Jurídic de l’entitat.\nPodeu consultar l'oferta laboral en PDF.\nResponsable de l’àrea jurídica de la XCT, que comprèn:\nAssessorament a entitats de custòdia en la signatura de contractes per a la conservació de valors naturals o paisatgístics en finques privades, i altres actes jurídics relacionats.\nAltres assessoraments a entitats, propietaris i institucions relacionats amb els projectes de custòdia del territori i de voluntariat ambiental.\nSeguiment i proposició de la normativa que afecta al desenvolupament de la custòdia del territori i el voluntariat ambiental a Catalunya, l’estat espanyol i a Europa.\nParticipació en projectes nacionals i internacional de conservació a on l’element jurídic sigui significatiu (especialment en l’impuls de la nova Xarxa Europea de Conservació del Territori).\nRecerca comparada en dret de la custòdia del territori.\nCoordinació de grups de treball i debat sobre custòdia del territori des de l’òptica jurídica i altres de relacionades.\nOrganització de jornades específiques.\nParticipació com a ponent en jornades i redacció d’articles i publicacions.\nPerfil de Responsable Jurídic\nLlicenciat/da en dret.\nInterès en l’especialitat de dret civil patrimonial. Es valorarà experiència laboral en el camp del dret de la propietat, especialment en l’àmbit rústic.\nEstar familiaritzat/da amb la normativa de règim local, normativa sectorial d’espais naturals i dret d’associacions i voluntariat.\nNivell avançat d’anglès.\nNivell d’usuari informàtic avançat (textos, base de dades, full de càlcul, navegació...).\nPersona identificada amb la finalitat de la XCT, i amb interès o coneixements del treball en entitats del tercer sector.\nInterès en formar part d’un equip pluridisciplinar i prestar suport a les activitats d’altres àrees de la XCT.\nMostrar iniciativa per fer propostes noves en relació a la seva feina o al funcionament de la Xarxa per aconseguir una millora contínua.\nDisposar de permís de conducció.\nDisponibilitat ocasional de viatjar.\nConeixement previ de la custòdia del territori al nostre país i a la resta del món.\nAutonomia personal i capacitat de planificació, anàlisi i síntesi en el context professional.\nFlexibilitat per la col·laboració, delegació i el treball en equip en el context d’una organització petita, dinàmica i amb voluntat innovadora\nCapacitat de relació i empatia personal en el context de relació amb entitats de custòdia, agents socials i representants polítics.\nInicialment el contracte serà temporal i a mitja jornada, amb la voluntat de convertir-se a jornada completa a curt-mig termini. La XCT vol consolidar el lloc de treball de manera indefinida. L’horari és l’habitual d’oficina i s’ofereix certa flexibilitat per fer teletreball. Oferim una remuneració ajustable segons perfil de la persona escollida, dins els marges salarials de la XCT.\nEl lloc de treball són les oficines de la XCT ubicades a la Universitat de Vic (Osona) i, quan sigui necessari, les oficines de la Xarxa de Voluntariat Ambiental de Catalunya a Barcelona. La incorporació es preveu imminent (negociable).\nSi esteu interessats en aquest lloc de treball ens podeu enviar el vostre curriculum vitae juntament amb una carta de motivació fins el dia 15 de juliol de 2018. Únicament esperem sol·licituds per correu electrònic a laboral@xct.cat . Les persones que no s'ajustin suficientment al perfil demanat seran descartades.\nLa XCT no es compromet a mantenir cap correspondència ni contacte amb les persones que presentin el seu currículum. No obstant, us confirmarem per correu electrònic quan l'haguem rebut i en el moment que haguem finalitzat el procés de selecció. Els curricula que rebem seran tractats amb estricta confidencialitat. Un cop finalitzat el procés de selecció seran eliminats de la nostra base de dades.\nMés, sobre...: oferta de treball , juridic , custodia del territori , xct


Gemma Albà guanya el Concurs de decoració de balcons de Nadal : Ajuntament de La Granada\nHome » noticies » Gemma Albà guanya el Concurs de decoració de balcons de Nadal\nGemma Albà guanya el Concurs de decoració de balcons de Nadal\nGemma Albà és la guanyadora de la primera edició del Concurs de decoració de balcons de Nadal de la Granada, del qual ahir a la nit se’n va fer l’entrega de premis a l’Ajuntament.\nEl balcó d’Albà, ubicat al carrer Doctor Cuscó, ha estat el més votat d’entre els 16 que han participat en aquesta edició inaugural. El regidor de Cultura, Joan Amat, ha valorat “molt positivament l’acollida que ha tingut el certamen a la població” i ha confirmat “la continuació del concurs el proper any”, tot assegurant que “ara que ja tenim l’experiència d’una edició, estudiarem possibles modificacions a la reglamentació per fer-lo encara més atractiu els propers anys”.\nLes cinc primeres posicions del certamen estaven dotades econòmicament amb 150, 100, 75, 50 i 25 euros respectivament i han estat elegides segons les votacions de regidors de tots els partits polítics del consistori granadenc.\nLa segona posició ha estat per a Montserrat Poch; la tercera per a Lurdes Velástegui; la quarta per a Anna Ferrer; i la cinquena per a Anna Sanz, conformant així un Top-5 íntegrament femení. Tots els participants van rebre un diploma commemoratiu durant l’entrega de premis.


TARRAGONA DTAPES | Zasca d'una empresària del Serrallo a la regidora Bego Floria - Diari La República Checa : Diari La República Checa\nTARRAGONA DTAPES | Zasca d’una empresària del Serrallo a la regidora Bego Floria\nA partir d’aquesta edició, l’organització del ‘Tarragona DTapes’ ha decidit que el premi més emblemàtic del concurs porti el nom del seu ideòleg: Forquilla d’or Albert Abelló\nEl Refugi 1 del Port de Tarragona ha acollit el lliurament de les forquilles de plata i or de la novena edició del ‘Tarragona DTapes’, organitzada per l’Associació d’Empresaris i Hostalers de Tarragona i la Cambra de Comerç. Ha estat un acte senzill, però molt emotiu. Senzill perquè ha estat ràpid, àgil i auster i emotiu perquè s’ha fet un homenatge al pare ideològic del ‘Tarragona DTapes’ i expresident de la Cambra de Comerç, Albert Abelló.\nDe fet, la forquilla d’or porta a partir d’ara el nom de l’empresari i regidor que va morir recentment víctima d’un atac de cor. La regidora de Cultura, Bego Floria ha presidit l’acte (la regidora de Comerç es troba de vacances). Floria ha destacat la importància del concurs gastronòmic, el qual contribueix a reforçar la Marca Tarragona.\nEls premis no han estat exempts de crítica social per part dels restauradors. Una de les empresàries, a qui se li ha atorgat la forquilla de plata (Virginia Morcillo del Restaurant Octopussy del Serrallo), no ha resistit la temptació d’aprofitar la presència de la presidenta de l’Empresa Municipal de Transports i portaveu del govern de Ballesteros per reclamar més transports públics que connectin el barri pescador amb el centre de Tarragona durant la nit, sobretot a l’estiu.\nSegons Morcillo, el darrer autobús surt del Serrallo a les 22h05, un fet que dificulta que la gent es desplaci a la part baixa de la ciutat. La solució implicaria aconseguir que hi hagués un autocar a les 12 de la nit.\nNo obstant, la petició de l’empresària ha quedat sense resposta, ja que Bego Floria ha fet cas omís al ‘zasca’. En privat, aquest diari sap que la regidora ha amonestat la restauradora dient-li que la seva apreciació havia estat inoportuna. La vetllada ha acabat amb un pica-pica.\nEls restaurants La Pepita, Cal Mano i Octopussy han estat guardonats amb la forquilla de plata, mentre que el Restaurant Cócvla, ubicat a l’Hotel Urbis, s’ha fet amb la forquilla d’or Albert Abelló. El trofeu ha estat lliurat per la vídua de l’expresident camarari.\nL’alcalde Ballesteros decideix que la regidora Ana Santos faci de portaveu, deixant de banda la poderosa Bego Floria LA REGIDORA BEGO FLORIA VÍCTIMA D’UN ACCIDENT MENTRE CIRCULAVA EN BICI VIDEO |Representants de la Plataforma Oppida es reuneixen amb la regidora Bego Floria LA REGIDORA BEGO FLORIA ‘INFILTRADA’ EN UNA RODA DE PREMSA


La RaTeta Miquey i els seus pensaments: PUTAPARAULA\nPublicat per RaT a 19:55\nUna vegada, fa molt i molt de temps, una amiga desconeguda em va recollir a una cantonada i em va portar a assaborir menges exòtiques i barris desconeguts.\nElla i jo, tal com ho recordo, vam fer el possible per estar a gust. I sense gaires paraules vam saber que en aquell moment només existia aquell moment.\nPotser va ser un no voler conscient.\nT'ho explico, RaTeta, perquè de vegades es donen coincidències. I de vegades, quasi sempre, és el nostre caparró el que crea i engega i mana.\nSi algú, externament, ens mana... mala cosa. Ni que pensem que som nosaltres que ho fem.\nAmb el temps carreguem la motxila. Però és decisió nostra buidar el que no cal seguir carregant.\nEspero que tinguis un bon estiu.\n4 de juliol de 2014 a les 22:35\nHola Gatot... hi ha una part que entenc però una altre no. És tant fàcil com entendre que des de fora, les coses es veuen més clares que quan les vius un mateix. Però per sort, tot és vida.\nPetons i bon estiu per a tu, també: MUAAAA!!!\n5 de juliol de 2014 a les 13:02\nés per tot això que cada moment és únic i hem de fer el possible per que sigui immillorable.\n6 de juliol de 2014 a les 22:18\nEntenc que des de fora tot es veu més fàcil i més clar i aleshores quan ho sents de la seva boca dius un "cuions!!" ben rodons. Però no sé tu, però com a mínim jo crec que TOT té matisos i ni uns ho poden simplificar tant (acarnissar la realitat) ni altres (en l'exemple jo) la poden maquillar tant. Les coses són complexes i ningú té dret a jutjar a la lleugera.\n8 de juliol de 2014 a les 21:27\nDoncs sí, el poder de les paraules a vegades és enorme. Però el mal d'una putaparaula l'hem de saber superar, peti el que peti. I efectivament, hem de tirar pa'lante!\n13 de juliol de 2014 a les 18:15\nDoncs, si, Rateta, "p'alante"!\nLa "putaparaula" que has sentit verbalitzada potser el detonant per tirar endavant i "arrear con too"\nQue tu pots!!!\n14 de juliol de 2014 a les 1:14\nsi, si que acaba sent el detonant pa tirar p'alante. Arrieros somos. MOLTS PETONS\n16 de juliol de 2014 a les 0:00


Barcelona gratis: Dimecres, 7 de maig\nOrquestra University Sinfonia\nAquesta formació procedent del Regne Unit, interpreta “Il barbiere di Siviglia”, de Rossini, “Simfonia El rellotge”, de Haydn, i dues peces per a petita orquestra, de Delius.\nConcert dintre del cicle Noves Arrels de l'ESMUC, amb Lucas Martínez, saxo tenor, Cristian Hernández, guitarra, Xavi Castillo, contrabaix, i Ildefons Alonso, bateria.\nEl Born Centre Cultural. Plaça Comercial, 12. 18.30 hores.\nSota la introducció i presentació del crític de cinema Rafael Miret se celebra aquest cicle de cinema mut amb música en viu interpretada per Anna Francesch, veu i piano, i Max Villavecchia, piano i arranjaments. Avui es projecta “Berlin: Die Sinfonie der Großstadt”, realitzat per Walther Ruttmann el 1927.\n1714-2014: Òperes nacionalistes i revolucionàries\nConferència-audició a càrrec de Roger Alier, crític i historiador de l’òpera.\nInici d’aquest cicle amb l’espectacle “Allegro ma non troppo”, de Zero en Conducta.\nArt coral a capella\nConcert a càrrec del Cor Vivaldi i el cor Lunds Studentsangare, de Suècia.\nInici de la novena edició d’aquest cicle amb el concert “Músiques de la Mediterrània”, a càrrec de Piero Pesce & Octavio Santos.\nEscenaris Postconflicte a Colòmbia. Agenda, oportunitats i full de ruta\nL’Institut Català Internacional per la Pau organitza aquest acte obert\nPalau de la Generalitat. Sant Honorat, 1-3. 17.30 hores.\nCom et poden ajudar els aliments funcionals en la diabetes\nConferència de Marta Ros, nutricionista,\nQuè passa a Europa?: Recompondre la democràcia: s’ha fracturat Europa?\nAprofitant la publicació del seu llibre “Recomponer la democracia”, Andrés Ortega, analista i periodista, dialoga amb Josep Ramoneda.\nDe la recherche fondamentale aux innovations: quelques exemples\nConferència a càrrec d’Albert Fert, premi Nobel de Física del 2007.\nReial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. Rambla, 115, 1er pis. 18.30 hores.\nTato Roses realitza una conferència sobre el seu viatge a Escòcia, projectant espectaculars fotografies del seu recorregut en bicicleta.\nDiàleg entre l’expresident del Parlament Europeu, Enrique Barón i el periodista Lluís Bassets presentats pel president de la Fundació Ernest Lluch, Joan Majó.\nCaixaForum Barcelona. Avinguda Francesc Ferrer i Guardia, 6-8. 19 hores.\nPresentació d’aquest llibre de Jesús Mosterín.


El PSC fa campanya parlant d'educació i gent gran amb candidats ·\nEls socialistes continuen la campanya per a les eleccions del 21D. Ho va fer amb un nou ‘dissabte roig’. Paradeta, cartells i propaganda a peu de carrer. La primera setmana de la campanya, el partit també va estar molt actiu. Va comptar amb els candidats Esther Niubó, que en un acte davant l’escola Martinet, es va comprometre a defensar el projecte d’instituts escola que es reclamen des del municipi i Raül Moreno, que dies després als Pinetons, va explicar que el PSC porta al programa un pla de xoc que inclou obrir les places de residència tancades i invertir en fer de noves.\nEl passat dia 12 de desembre, el partit va lliurar a Càritas els aliments recollits en la celebració de la Botifarrada Popular, del passat diumenge dia 3.\nTags: 21D Campanya eleccions PSC\nPrevious: Vermuts, parades i visites al Mercat Setmanal, avança la campanya\nNext: El municipalisme i la sobirania, temes centrals al míting de la CUP de dissabte


El València està atent a Samú Costa - Levante-EMV\nEl València està atent a Samú Costa\nEl club ha preguntat pel pivot portugués abans i després que l’Almeria executara la seua opció de compra al Braga\nSamú Costa condueix la pilota en el centre del camp durant un partit amb l’Almeria. | LFP\nEl València CF està molt atent a Samú Costa. El migcampista portugués de l’Almeria (Aveiro, 27 de novembre de 2000) és un dels noms que havia treballat la secretaria tècnica abans de l’arribada de José Bordalás a la banqueta i que ara, mesos després, continua estant en l’agenda del club. El migcampista lusità de 20 anys, segons ha pogut saber SUPER, és un dels pivots que està en la llista del València per a reforçar el centre del camp la pròxima temporada 2021/22. El jugador, considerat un dels millors migcampistes de Segona Divisió en l’últim curs, encaixa en el perfil de migcampista que busquen el club i l’entrenador alacantí i és una de les opcions que hi ha ara mateix damunt de la taula. El València el segueix des de fa temps i està més pendent que mai de la seua situació esportiva. Interessa i molt.\nEl problema, com sempre, està en els diners. Fitxar Samú Costa és més difícil ara que fa quinze dies. L’Almeria va exercir, el passat 11 de juny, l’opció de compra no obligatòria estipulada en el seu contracte de cessió del Braga. El club d’Almeria va arribar a un acord amb el Braga per a la transferència definitiva del 100 % dels drets econòmics i federatius del jugador per un valor total de 5,25 milions d’euros. L’Almeria va decidir assumir la compra del portugués fins al 30 de juny de 2026, conscient de la revaloració del jugador. La cotització a l’alça de Samú el converteix en el millor actiu de l’Almeria. El club andalús no ha ascendit a Primera Divisió i es frega les mans davant de la possibilitat d’un possible traspàs milionari. Hi ha un altre escenari, més propici per al València, que passa perquè l’Almeria cedisca el jugador un any a l’espera del seu anhelat ascens a Primera. El portugués ha sigut una de les sensacions de LaLiga SmartBank i té molt de mercat. El València va ser un dels equips que van tocar a la porta de Samú Costa quan encara era propietat del Braga. El club va preguntar pel futbolista abans que l’Almeria hi exercira l’opció de compra i ho ha fet també després. El portugués continua interessant.\nSamú és un migcampista defensiu competitiu, agressiu i amb un gran desplegament físic i que encaixa a la perfecció en el perfil Bordalás. El lusità fa 1,84 metres, ocupa molt de camp i ha demostrat ser un tot terreny en el centre del camp. Fortalesa física, regularitat, recuperació, capacitat per a conduir i seguretat a l’hora de trobar una eixida a la pilota. Ha sigut un dels jugadors més fiables en la passada temporada. Samú (40 partits i 2.717 minuts aquesta temporada entre Lliga i Copa) no només és força. Ha sigut, a més, internacional en les categories inferiors de Portugal sub-19 i sub-20 i se li endevina un marge de millora brutal. La seua joventut i la seua projecció conviden a l’optimisme. El jugador té més núvies a més del València. L’Olympique de Marsella de Pablo Longoria també l’ha seguit exhaustivament i el marca de prop.\nEl València treballa des de fa temps en el fitxatge d’un migcampista defensiu. És una de les posicions que José Bordalás ha assenyalat com a prioritàries, a més del davanter i, sobretot, el central. El tècnic alacantí ara mateix només disposa de Carlos Soler, Uros Racic i un Daniel Wass amb el futur en l’aire. El club no va exercir l’opció de compra per l’uruguaià del Càller Christian Oliva. Els joves Koba Koindredi i Vicente Esquerdo hi faran la pretemporada amb l’objectiu de convéncer el tècnic i fer-se un lloc en el primer equip, cosa que hui dia sembla difícil. El València necessita un 6, com va demostrar-se la temporada passada després de l’eixida de Francis Coquelin i Geoffrey Kondogbia.\nOpcions per al centre del camp\nEl València maneja un ventall ampli d’opcions per a reforçar el centre del camp. Una de les primeres opcions (també difícil en l’aspecte econòmic) és Mauro Arambarri. Bordalás mateix va telefonar-li i ha reconegut que és una “possibilitat”. Un altre dels noms propis de la llista de migcampistes és Omar Mascarell, després d’haver descendit amb el Schalke.


Rajoy creu que l'única sortida per a Catalunya és tornar a fer eleccions - Diari de Girona\nRajoy creu que l'única sortida per a Catalunya és tornar a fer eleccions\nPablo Casado (PP) lamenta que Artur Mas no s'hagi adonat que la seva carrera política «ha acabat» i «porti Catalunya a l'abisme»\nmadrid | efe/ddg 06.01.2016 | 00:00\nRajoy va considerar que un acord alternatiu a Mas també seria dolent. efe\nEl president del Govern, Mariano Rajoy, va afirmar ahir que el millor per a Catalunya seria que Artur Mas abandonés els seus plantejaments independentistes però, va assegurar, com que no ho veu possible, «no hi ha una altra sortida» que tornar a celebrar eleccions en aquesta comunitat autònoma.\nEn una entrevista, Rajoy es va referir a la situació a Catalunya després que la CUP decidís vetar la investidura de Mas i instés Junts pel Sí a «moure fitxa» i presentar un candidat alternatiu perquè, si això no passa abans del 10 de gener, hauran de convocar-se eleccions anticipades.\nRajoy va assenyalar que, malgrat ser contrari que se celebrin eleccions «cada mitja hora», no veu una altra sortida més enllà de la convocatòria de comicis perquè no veu possible que el president català en funcions abandoni els seus plantejaments independentistes. «Quan les coses es fan malament acostumen a acabar malament», va apuntar el president del Govern.\nPreguntat per les paraules de la diputada de la CUP Anna Gabriel, que va demanar a Junts pel Sí un «replantejament» per evitar unes noves eleccions i va garantir que la seva formació donaria suport «unànime» com a president a Oriol Junqueras (ERC) o a l'independent Raül Romeva, va dir no saber què faria un govern amb els suports de la CUP, ERC i les altres forces, i va afegir: «Res de bo per a Catalunya i res de bo per a Espanya».\n«Ja s'ha intentat fer un referèndum en contra de la llei i de la Constitució, i el Tribunal Constitucional va estar al seu lloc, també el Govern central va estar on havia d'estar», va apuntar.\nDe la seva banda, el vicesecretari de Comunicació del PP, Pablo Casado, va demanar a Mas que convoqui com més aviar millor eleccions a Catalunya i acabi amb l'«esperpent» que es viu en aquesta comunitat.\nEn roda de premsa, i poc després que Mas anunciés la seva disposició de convocar dilluns els comicis si la CUP no rectifica, Casado va assenyalar que el cap de l'Executiu català va demostrar en la seva compareixença d'ahir que està «ja en campanya electoral» i en una «autèntica ciclotímia».\nVa criticar que d'una banda Mas estigui disposar a plegar-se al «que vulguin» a la CUP però per un altre digui que no hi va més línies vermelles que ell.\n«No s'acaba d'adonar que la seva carrera política ha acabat» i a més ho ha fet «de la forma més ?abrupta i insolidària amb els seus ciutadans», que és «portant Catalunya a l'abisme», va afegir Casado.\nEl PSOE lamenta el rídicul\nDe la seva banda, el portaveu socialista al Congrés Antonio Hernando va acusar Mas de fer que la Generalitat estigui «ratllant el ridícul» i va incidir en el fet que la responsabilitat de la situació de Catalunya la té «únicament» ell.\n«Si s'han de repetir les eleccions, que es repeteixin, però l'única responsabilitat és del senyor Mas, més enllà dels dubtosos aliats que s'ha buscat en aquest tram final», va afirmar Hernando en declaracions als periodistes abans de recollir la seva acta de diputat.\nTambé va demanar a Mas que sigui «absolutament» conscient del que ha fet aquests tres mesos, en els quals, segons la seva opinió, «s'ha posat en una situació impròpia d'un president».


Bones notícies. Fa un parell de mesos us explicàvem que la fundació Affinity, juntament amb l'Observatori i Defensa Animal, havien llançat una campanya per aconseguir que les mascotes deixin de ser considerades com a "objectes" i siguin éssers vius "dotats de sensibilitat" a nivell jurídic.\n"El nostre afany per aconseguir una millor consideració dels animals davant la llei està donant els seus fruits; prova d'això és la Proposició de Llei que s'acaba de presentar i que esperem segueixi el seu curs fins a la seva aprovació definitiva aquest mateix any", apuntava Isabel Buil , directora de Fundació Affinity. I sí, ja podem dir que la Proposició de Llei serà una realitat després que el Congrés hagi admès a tràmit la proposició (amb el suport de tots els grups!) I que permetrà canviar el règim jurídic de les mascotes. Per fi deixaran de ser considerats "béns immobles" i seran éssers vius "dotats de sensibilitat". A més, el canvi de llei implicarà que l'abandonament o maltractament sigui un delicte, i d'equiparar les condicions legals de les mascotes a les que hi ha a França o Portugal.


A KOPS D'STICK: El Club Patí Vilafranca, en la bona direcció\nEl Club Patí Vilafranca, en la bona direcció\nPer Raimon Mascaró (premsa CP Vilafranca)\nDissabte va ser un gran dia. El Club Patí Vilafranca va aconseguir el setè ascens de la seva història a l’OK Lliga, i aquest va ser sonat, ja que el Patí, un equip al qual tothom donava per ascendit a principi de temporada, va tenir una baixa que va fer que molt en comencessin a dubtar. I aquesta pressió pot haver arribat a ser excessiva, però s’ha aconseguit amb treball i esforç per part de tots, que el Patí i la ciutat de Vilafranca estiguin la temporada vinent, de nou, on es mereixen, a l’OK Lliga, la millor lliga del món d’hoquei patins. I quan dic tots, penso en els integrants de la plantilla, la junta directiva, els socis i aficionats, els patrocinadors i totes les entitats i persones que han cregut amb el club.\nEl Caixa Penedès Vilafranca ha passat un travessia de 1078 dies per la Primera Divisió Nacional, una lliga gens menyspreable a nivell esportiu, amb una qualitat enorme, però que econòmicament és una ruïna pels clubs degut als molts desplaçaments per arreu de l’estat espanyol. Però avui ja podem dir que la Primera Divisió és història, i a partir d’ara direm amb majúscules que HO HEM FET.\nAquest ascens a l’OK Lliga és mèrit d’una plantilla i d'un cos tècnic que han posat tot de la seva part per assolir la fita, però vull afegir, i ho crec personalment, que el Patí està seguint la direcció correcta de treball que tot club voldria seguir. A nivell esportiu, el Club ha crescut com a entitat perquè enguany el segon equip sènior del Patí també ha pujat de categoria, de Segona a Primera Catalana. A més, l’equip júnior està lluitant per quedar entre els 10 millors equips de Catalunya i també cal remarcar que durant molts partits de la temporada a la plantilla del primer equip hi ha hagut 3 jugadors fets a Vilafranca, com podia ser el cas d’aquest últim partit a la pista de l'Areces. També podem dir que la base del club ha augmentat a un ritme vertiginós, ja que dels 7 equips que tenia el club ara fa 4 anys, la propera temporada amb molta probabilitat s’arribarà als 17 ó 18, amb un augment considerable de jugadors i també de socis. Això s'ha aconseguit perquè els darrers anys s'han portat a terme diverses col·laboracions amb diverses escoles de Vilafranca i de tota la comarca, com podria ser el cas de l’escola Pau Boada.\nTambé m’agradaria destacar que tot i no trobar-nos en la millor època sòcio-econòmica de la història -costa molt, per exemple, trobar patrocinadors i suports- s’ha d’agrair i molt a tots als que han ajudat a fer créixer el club. Des de la gent de la junta directiva s'ha portat molt bé el timó del Patí, i haig de dir que no és una feina fàcil, però que s’ha d’admirar. Sé que s’està intentant, tot fent mans i mànigues, reduir el deute que arrossega l’entitat des de fa uns anys, cosa gens fàcil. Però en cap moment s'ha oblidat de configurar un club competitiu, tant a nivell de base com a les categories sèniors. Amb tot, també m’agradaria fer un aplaudiment ben fort a tots els socis, seguidors i simpatitzants que durant tot aquesta temporada han omplert el pavelló, ja fos divendres o diumenge. Un pavelló que gràcies a ells feia un goig que feina anys que no es veia. Ara sembla de nou que la gent jove torni pavelló per donar suport al seu equip, l’equip de la seva Vila. Esperem que el pavelló encara faci més goig les properes temporades si volem tenir molts anys el Patí a l’OK Lliga.\nAmb tot, també voldria remarcar la tasca de Jordi Garcia, l’entrenador que ha tornat el Patí a l’OK Lliga. El vull felicitar no només per la seva tasca com a tècnic, sinó també per la manera de professionalitzar el club. Segurament, havent estat jugador del Reus Deportiu durant moltes temporades ho tenia interioritzat i ara ha deixat anar el seu saber per tal de fer del Patí un club més ben organitzat i amb una personalitat pròpia que el distingeixi com a tal.\nPer acabar i sense estendrem gaire més, voldria dir que m’agradaria que la temporada vinent Vilafranca fes olor a OK Lliga per tots els carrers, i amb això vull dir que tots els vilafranquins, començant per les institucions municipals i tots els convilatants de la ciutat, es fessin propis el sentiment del Patí. I és que el Club Patí Vilafranca, no només és un club d’hoquei, sinó que és el representant de més alt nivell esportiu a la població, i la vila i tot el que l’envolta se n’ha de beneficiar de tenir un club a una màxima categoria esportiva a nivell de l’estat espanyol. És per aquest motiu que el Patí necessita el suport de tothom per tirar endavant aquest projecte que segueix en les millors de les direccions. Així, podrem esperar que en el futur no només els socis de Patí, sinó tot Vilafranca i comarca, puguin brindar pels èxits esportius, ja siguin de base o a nivell d’OK Lliga que pugui aconseguir el Club Patí Vilafranca en un futur no molt llunyà. Això sí, de moment gaudim del moment i de l’èxit aconseguit. De ben segur que continuant en aquesta direcció en vindran molts més. De moment HO HEM FET.\nPublicat per Cròniques des de l'exili a 19:07\nEtiquetes de comentaris: Opinions, Vilafranca


Borràs: "Espanya continuarà sent ingovernable fins que tingui una proposta per a Catalunya" La República\nD’altra banda, ha afirmat que JxCat s’ha mantingut en el ‘no ‘ a Sánchez per “coherència i fermesa” i no per “immobilisme”. En aquest sentit, ha recordat que va ser Sánchez qui es va aixecar de la taula del diàleg i ha afegit que seria un “acte d’irresponsabilitat molt gran” donar suport a la investidura del líder socialista tenint en compte que només té el 155 com a projecte per a Catalunya.\nBorràs ha aprofitat la seva intervenció a la sessió de control al govern espanyol en funcions d’aquest mateix dimecres per avisar l’executiu de Pedro Sánchez que l'”única resposta” que pot prendre l’independentisme davant del que ha considerat immobilisme per part de l’Estat és “diàleg, urnes i independència”. Ho ha fet després d’interrogar el ministre d’Agricultura, Luis Planas –havia de fer-ho a la vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo, però no era present a l’hemicicle, la qual cosa li ha valgut la crítica de Borràs–, sobre la manifestació independentista de la Diada de l’11 de setembre. “Deu anys de manifestacions pacífiques no són un enardiment”, ha subratllat. Planas li ha etzibat que el nombre de manifestants va ser significativament menor que altres anys i ha animat JxCat a “escollir el camí de la Constitució i la llei” perquè “fora de la llei no hi haurà cap diàleg possible”.


Turisme Rural Cal Tracanet\nCal Tracanet és una antiga masoveria restaurada, ubicada enmig de l’explotació agrícola i ramadera del Molí de Vilalta, a Santa Maria de Merlès (Berguedà). La casa es troba al costat de la riera de Merlès, un espai natural protegit de gran bellesa natural i paisatgística, amb un singular relleu i on els visitants podran gaudir de la flora, fauna i d’un entorn tranquil i relaxant.\nA pocs metres de la casa passa un petit rierol que desemboca a la mateixa riera de Merlès, situada a escassos cent metres de l’allotjament.\nL’espai que envolta la masia compta amb una piscina, gran jardí, parc infantil, aparcament i barbacoa. A l’interior s’ha conservat l’essència antiga amb la restauració dels mobles que es trobaven a la casa fa més de 100 anys, en combinació amb retocs més modernistes.\nDurant l’estada, i depenent de cada temporada, rebem als nostres visitants amb un cistell de productes de pagès, perquè puguin disfrutar, encara més, del comfort i caliu amb família o amics i d’uns dies inolvidables.


Programa de doctorat de Medicina i Recerca Translacional\nA continuació trobareu tota la informació sobre els procediments a seguir per a matricular-se al Doctorat de Medicina i Recerca Translacional.\nAlumnes de primer any\nUna vegada tingueu la resolució favorable d'admissió i la resolució favorable d'accés podreu fer automatrícula: AUTOMATRÍCULA\nL'automatrícula del curs 2021-22 comença l'1 d'octubre de 2021 i finalitza el 17 de desembre de 2021.\nEls estudiants de primer any teniu un segon període de matrícula, de l'1 de febrer al 31 de març.\nEn cas que se us requereixi documentació, durant el procés d'accés, aquesta documentació pot ser lliurada personalment en la Secretaria d' Estudiants i Docència de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut (C. Casanova 143. 08036) o bé enviar-se per correu ordinari o correu intern a la mateixa adreça.\nEls alumnes amb ajut de matrícula o beca hauran d'aportar el corresponent justificant (original i fotocòpia del títol de família nombrosa, credencial de becari,...)\nEn casos excepcionals en què no s'hagi pogut efectuar la matrícula dins del període d'automatrícula, es podrà fer de forma telemàtica (es recomana per evitar temps d'espera).\nEn el moment de rebre la resolució d'accés, el doctorand ha de comunicar al nostre correu electrònic doctoratmedicina@ub.edu que desitja acollir-se a aquesta modalitat. Un cop la secretaria generi el rebut, l'avisarem per correu electrònic que ja pot recuperar el rebut i pagar-lo a través d'Internet (en un termini màxim de 7 dies ja que, en cas de no fer-ho efectiu en aquest període, el rebut caducarà i una propera emissió tindrà un recàrrec progressiu). Consultar el procediment per al pagament telemàtic.\nTot alumne matriculat al Doctorat pot fer-se el Carnet UB i pot tenir un correu electrònic corporatiu.\nAlumnes d'anys següents\nDocumentació a presentar.\nEls alumnes amb ajut de matrícula o beca hauran d'aportar el corresponent justificant (original i fotocòpia del títol de família nombrosa, credencial de becari,...).\nLa matrícula 2021-22 serà bàsicament en la modalitat d'automatrícula.: AUTOMATRÍCULA\nL'automatrícula del curs 2021-22 començarà l'1 d'octubre de 2021 i finalitza el 17 de desembre de 2021. Si no heu pogut fer la matrícula en aquest període, hi haurà un segon període d'automatrícula, preferentment per a estudiants de nou accés, de l'1 de febrer al 31 de març de 2022.


Ràdio Farró es presentarà en públic el 9 de març al districte\nNascuda el 2018, l'emissora va celebrar un nou Dia Mundial de la Ràdio el cap de setmana passat des de la terrassa de Vil·la Urània\nRàdio Farró a la terrassa de Vil·la Urània en el Dia Mundial de la Ràdio © Ràdio Farró\nRàdio Farró ja té data per presentar-se en públic. Nascuda a finals del 2018, ha anat avançant a poc a poc, superant els darrers dos anys de pandèmia amb pràcticament inactivitat. Això no ha aturat l’empenta de les veïnes que hi ha al darrere, que ara estan en condicions de fer la seva presentació oficial, que serà els dies 9 i 12 de març -en doble data- al Centre Cívic Vil·la Urània.\n#RàdioFarró ja és una realitat! La vols conèixer en persona?\n📅 09/03: Presentació Ràdio Farró.\n📅 12/03: Ràdio oberta i participativa.\n⏰ 11 h#ràdio #farró #centrescívicsBCN @barrifarro https://t.co/mDesOoJ060 pic.twitter.com/JxbReI80jv\n— Vil·la Urània (@VilaUrania) March 7, 2022\nLa terrassa de Vil·la Urània va ser el passat 12 de febrer, vigília del Dia Mundial de la Ràdio, l’escenari d’un programa de Ràdio Farró emès des de l’exterior de les seves instal·lacions. El programa especial de Ràdio Farró es pot escoltar a través de la Xarxa de Ràdios Comunitàries de Barcelona.\nDurant la seva emissió es va recordar la llegenda de Santa Eulàlia, patrona de la ciutat; es va recordar la que fou Radio Juventud, fundada just després de la Guerra Civil al barri del Farró; es va fer menció a la figura professional dels comercials, que va amunt i avall amb el cotxe escoltant la ràdio; es va parlar del Dia de la Dona i la Nena en la Ciència; es va explicar l’origen del codi QR, i es va conversar sobre la tradició de la xatonada per Dijous Gras, la picada de romesco i la salsa de calçots.\nRàdio Farró, un servei i una possibilitat de “fer barri”\nRàdio Farró treu la programació al carrer en el Dia Mundial de la Ràdio\nRàdio Farró torna a emetre en directe des del carrer rodejada de solidaritat\nRàdio Farró participarà a les festes de la Mercè amb un programa des de la Rambla el dia 24\nLa Ràdio Farró fa un programa amb motiu de la Festa Major


EL MÓN PER LA FINESTRA: BÈLGICA (I) , RELAT DE DOS VIATGES EN AUTOCARAVANA ( Agost de 2012).\nBÈLGICA (I) , RELAT DE DOS VIATGES EN AUTOCARAVANA ( Agost de 2012).\nEl present relat té la següent estructura:\nI.Introducció, aquesta que estàs a punt de llegir.\nII. Valònia en autocaravana (Bèlgica, agost de 2012), aquí.\nIII. Flandes en autocaravana ( Bèlgica, agost de 2012), aquí.\nIV. Logística autocaravanista, aquí.\nFeia temps, des del 2009, que teníem guardat al calaix fer aquest viatge, el que passa que entre unes coses ( laborals) i altres ( de familiars) fins aquest any que no l’hem pogut fer. I per què Bèlgica? Doncs, no ho sé; crec que en part perquè ens era un país desconegut. Des del punt de vista turístic sempre m’havia semblat un destí de passada, si de cas mereixedor d’un parada per visitar alguna ciutat històrica i poca cosa més. I com veureu estava equivocat, Bèlgica té un munt de llocs interessants.\nLlocs relacionats per exemple amb la Història Europea, ambdues escrites amb majúscules. A Bèlgica, fa 2000 anys, es van trobar l'Europa llatina i la germànica, i encara avui en dia trobareu aquestes dues europes en la forma de valons i flamencs. I tal vegada d'aquella època els europeus hem tingut la dèria de trobar-nos en aquestes terres per dirimir les nostres diferències, primer de la manera més sagnant ( Waterloo, Ieper, Bastogne...) i només des de farà mig segle Bèlgica , en concret la seva capital, s'ha convertit en un lloc de trobada pels europeus una mica més pacífic.\nBé, aquest és el relat del nostre viatge en autocaravana per Bèlgica, veureu que no hem ignorat els destins més típics encara que notareu que altres llocs visitats no es corresponen amb els habituals, però com comprendreu amb dos fills adolescent ( i un servidor, podríem afegir) el gòtic flamíger s'ha de subministrar en dosis raonables; i no és que siguin ( siguem) impermeables a la bellesa arquitectònica, simplement que és millor, posem per cas, visitar Bruges a lloms d'una bicicleta que mirar de trobar la "Bruges, ciutat romàntica" dels fulletons turístics. Sense esmentar que Bèlgica pot oferir alguna cosa més que una successió infinita de places majestuoses i quilòmetres de canals.\nCom és habitual, primer esmentaré unes generalitats que ens poden interessar com a turistes d’autocaravana, a continuació descriuré el nostre viatge, i al final els temes més logístics ( àrees, pernoctes, etc.).\n1. Bèlgica, unes generalitats.\nBèlgica és país de dimensions raonables. Vull dir que es pot travessar en dos o tres hores, o el que és el mateix en termes autocaravanistes: anar d'un destí a un altre suposa desplaçaments curts i a sobre per la seva extensa xarxa d’autopistes... gratuïtes. De fet, Bèlgica és molt similar a Catalunya en superfície; en autopistes, gens ni mica.\nVa per zones però, en resum: a Valònia, el francès; a Flandes, flamenc o neerlandès; a l'extrem oriental de Liège, l'alemany. I com a llengua franca l'anglès en totes les seves variants, segons el nivell d'esforç i coneixement de cada parlant.\nI un detall important: tota la informació disponible dels llocs visitats (audioguies, futlletons, cartells, etc.) estan en neerlandès, francès, anglès i/o alemany, segons zones. I en moltes visites , dins el preu d’entrada, va inclosa una audioguia, reclameu-la si no l’ofereixen. Només al parlament europeu hem trobat més oferta d'idiomes; menys el català, és clar.\nHem conegut l'estiu belga, que és molt semblant a la nostra primavera: temperatures suaus i encara que a estones faci un sol picant no oblideu tenir a ma alguna màniga llarga; i a les nits millor tenir una vànua a prop (en el nostre cas els sacs d'estiu) perquè fàcilment et plantes en els 15°C o menys... una delícia per a nosaltres que fugíem de la xafogor mediterrània. Hem tingut pluja si fa o no fa cada tres dies, però ha sabut ploure: poques estones i suau.\nCompteu que és una societat civilitzada, és a dir, que us poden tancar el museu a les 12:00 per reobrir a les 13:00, que la gent dels museus també dina. I entre les 17:00 i les 18:00, tothom tanca. Diumenges tot tancat, tret de l'oferta turística i algun restaurant en zona cèntrica. El consell obvi de sempre: mireu d'adoptar el ritme de vida belga, i així no us semblarà que aneu amb el pas canviat o a contracorrent.\nHem trobat una bona xarxa d'àrees d'autocaravanes de tots els tipus ( gratuïta/pagament, tradicional o de sortidor, etc.) de tal manera que quasi totes les nits hem pernoctat en una d'elles. A destacar que en algun àrea, al ser de tipus sortidor, hem hagut de buidar les aigües grises amb mànega; i també que molt sovint s'ofereix connexió elèctrica. Anotar que alguna vegada hem pernoctat per lliure sense cap problema.\nI he de dir que no hem trobat gaire senyalització prohibitiva en aquest sentit. Si de cas només en llocs molt específics i turístics, que esmentaré: Damme i De Panne. Pel que fa als estacionaments trobareu que a les grans ciutats turístiques l'única manera de fer-ho és previ pagament. Nosaltres vam optar per entra-hi en caps de setmana d’hora ( sobre les 10:00, més o menys), trobàvem poc trànsit i vam poder estacionar amb facilitat en pàrquings de superfície. Consideració a part han merescut Brussel•les i Anvers, com veureu.\nI el calaix de sastre\nEn algun lloc ( museu, benzinera, etc) no acceptem les targetes bancàries habituals ( Visa o similar) , sinó unes de pròpies belgues. També us podeu trobar que sigui difícil desfer-se de la brossa per l’escassetat o inexistència de contenidors; és qüestió de racionalitzar la brossa que es genera, reduir el seu volum i aprofitar les típiques papereres urbanes...és el que hi ha.\nEl preu del diesel: el francès d’autopista, car; l’alemany no tan car; i el belga quasi com el nostre.\nI què tenen de menjar?el que podem dir és més o menys el que diuen a les guies: cerveses infinites en tipus i gustos; xocolates que segur alguna religió les condemnaria a l’infern per luxurioses; les populars Friteries o Frituur, en flamenc, que anul•len en qualitat i quantitat qualsevol MacDonald o similar; els muscles de la costa... i recordar que als restaurants amb una plat acostuma a haver-hi prou.\nBé, nosaltres hem utilitzat bàsicament La Guide du Routard de Bèlgica; els llocs webs oficials de Valònia, el lloc web de Flandes que per cert la tenen traduïda al català; i hem descobert i utilitzat, ja de visita per Bèlgica, unes guies molts particulars i habituals en l’entorn dels Albergs Juvenils, són les guies USE IT sobre les ciutats més conegudes de Bèlgica, que a més de mostrar-te la ciutat amb altres ulls, ofereixen bons consells per visitar, menjar i d’altres llocs interessants, com per exemple bogaderies disponibles.\nI ara, passem al viatge.\n2. El viatge.\nBé, una vegada feta la introducció, a partir d'ara deixaré de parlar de Bèlgica per parlar-vos de Valònia i Flandes, els dos països que conformen Bèlgica. Perquè de fet hem visitat dos països ben diferenciats per la seva cultura, per la seva llengua, etc.. diferència que els mateixos ciutadans s'esmercen en mostrar sempre que poden.\nA més és una diferenciació que em vindrà de perles per subdividir el relat del nostre viatge. Un redactat de quasi tres setmanes, amb la meva prosa, es pot convertir en un suplici per molta foto que afegeixi. Així que en un relat independent us parlaré de Valònia i en un altre us parlaré de Flandes. A part d’això he cregut oportú indicar, si calia, en cada destí visitat, els aspectes autocaravanistes més rellevants ( estacionament, pernocta o àrea d’autocaravana); si bé al final trobareu, com sempre, el llistat complert d’aquests llocs.\nAh! he trobat el més encertat anotar els noms dels llocs visitats en la seva llengua pròpia, més que res per evitar situacions que considero surrealistes ... com quan en una guia estrangera sobre Catalunya parlen, posem per cas, de San Juan de las Abadesas o de San Pedro de Rodas.\nMarceliano Cardoso Romero\nCornellà de Llobregat, 25 d’agost de 2012\nEl present relat presenta la següent estructura:\nI.Introducció, aquesta que tens a sobre.\nPublicat per Marce a 11:48:00\nEtiquetes de comentaris: àrees d'autocaravanes, autocaravana, Bèlgica, estacionament, Flandes, pernocta, Valònia, viatge\n▼ d’oct. 2012 (6)\nUna autocaravana sorprenent\nNoves eines per improvisar una escapada en autocar...\nBÈLGICA (i IV), DOS VIATGES EN AUTOCARAVANA ( Agos...\nBÈLGICA (III), RELAT DE DOS VIATGES EN AUTOCARAVAN...\nBÈLGICA (II), RELAT DE DOS VIATGES EN AUTOCARAVANA...\nBÈLGICA (I) , RELAT DE DOS VIATGES EN AUTOCARAVANA...


Plurilingüisme. N'estem ben informats? - Nosaltres La Veu\nPlurilingüisme. N'estem ben informats?\nper Leticia Quesada\nDimarts, 28 de gener de 2020 a les 10:45h\nManifestació a Oriola\nA propòsit de tot el moviment que s'ha generat aquests dies a causa de la implantació de la nova llei sobre el plurilingüisme, volia expressar la meua opinió com a professora de llengües i oriolana.\nVaig nàixer a la capital del Baix Segura fa poc més de 30 anys i des que el valencià va arribar a les nostres aules, allà pels anys 90, l'he estudiat des que tinc memòria. Vaig finalitzar els meus estudis de filologia anglesa a la Universitat d'Alacant i quan vaig haver decidit que volia encaminar la meua vida professional cap a la docència, em vaig adonar que necessitava el títol del mitjà (C1) per a poder accedir a la funció docent. De manera que em vaig apuntar a l'Escola d'Adults de la meua ciutat per a preparar-me les proves de la JQCV. Aquell mateix curs vaig aconseguir el meu títol, però ahí no va acabar la meua experiència amb el valencià. Animada pels meus professors, vaig continuar estudiant per a aconseguir el nivell superior (C2), i durant els anys posteriors vaig obtindre la Capacitació de docència en valencià i el Diploma de Mestra en Valencià.\nAmb aquests títols sota el braç i després d'unes dures oposicions, vaig obtindre els meus primers destins com a professora d'anglés i valencià a Sogorb i, posteriorment, a Cocentaina. A ambdues escoles d'adults vaig arribar parlant valencià, ja que tots els meus companys eren valencianoparlants, i tots es quedaven estupefactes quan descobrien la meua procedència. Sí, pots ser del Baix Segura i convertir-te en professora de valencià.\nLa frase més repetida en la manifestació d'Oriola ha sigut: "Respecte al valencià, defensa del castellà". Estimats amics, quina de les dues llengües es considera una llengua minoritzada amb risc a desaparéixer? Per tant, quina de les dues necessita un tractament diferent perquè no desaparega i, amb ella, part de la nostra història?\nPermeteu-me que aclarisca un parell d'idees que he llegit aquests dies i que considere errònies.\nÚltimament s'ha afirmat que ensenyar una matèria no lingüística a través d'una llengua que no és la materna, en aquest cas el valencià o l'anglés, empitjora els resultats acadèmics dels alumnes. Si tenim en compte autors com Cummins (2002), veiem que revelen en la seua teoria sobre la competència subjacent comú que els idiomes que s'aprenen no s'allotgen en compartiments independents del cervell, sinó en l'òrgan mateix. Quan s'aprén a redactar un text, a llegir o a escoltar per a extraure'n idees principals, etc., utilitzem la mateixa destresa en tots els idiomes, perquè una vegada s'aprén una habilitat lingüística en un idioma, es transfereix fàcilment a la resta. Per tant, una vegada s'adquireix una competència mitjana en una llengua, l'aprenentatge d'una de segona i de posteriors llengües serà sempre més senzill, ja que no es parteix de zero pel que fa a les habilitats lingüístiques. I són nombrosos els estudis que demostren que una llengua s'aprén molt millor quan es vehicula a través d'una assignatura no lingüística. Un bon exemple d'això és l'exhaustiu treball realitzat per Coyle D., Hood P., and Marsh D. (2010) sobre la metodologia emprada en aquests casos, coneguda com AICLE en castellà o CLIL en anglés, que és la metodologia estudiada pels docents per a obtindre la capacitació en llengües estrangeres.\nUna altra de les reivindicacions que s'ha fet al Baix Segura ha sigut en contra que imposen el valencià com a llengua vehicular en detriment del castellà. Benvolguts amics, la llei 4/2018, del 21 de febrer, en l'article 6 del capítol 1, apartats 3a) i 3b), estipula que tant el valencià com l'anglés han de tindre la seua assignatura lingüística específica i afegeix que, com a mínim, una assignatura no lingüística haurà de vehicular-se en valencià i una altra en anglés. Per tant, un 25% del currículum s'impartirà en valencià, entre el 15 i el 25% en anglés i el percentatge restant, en castellà. En quin moment veuen que el valencià s'impose com a llengua vehicular sobre el castellà?\nAmb això no vull dir que la llei 4/2018 siga perfecte, ni molt menys, ja que té un parell de punts que caldria millorar, segons el meu criteri de docent. Aquests punts són el calendari d'implantació (disposicions transitòries) i el de suport a la comunitat docent (article 12). El fet d'implantar aquesta llei en el curs 2019-2019 en Educació Infantil i primer cicle de Primària; en el curs 2019-2020 en la resta de cicles d'Educació Primària i Educació Especial, i en el curs 2020-2021 en l'ESO, Batxiller, FP i FPA, em fa pensar que la Conselleria no ha dedicar suficient temps a estudiar de quina manera pot afectar aquest calendari no sols a l'alumnat, sinó també als docents, els llibres de text i els recursos de què disposa el centre. De la mateixa manera, l'artice dedicat al suport de la comunitat docent em sembla que ho explica de manera molt vaga i escueta, sense deixar clar quins seran aquests suports.\nPer últim, m'agradaria explicar-los una anècdota. Vosté és oriolà (requenenc, utielà, torrevellenc, etc.) i troba treball com a metge o infermer en un hospital d'una zona valencianoparlant. Ha d'atendre una persona que ha patit un accident i aquesta persona està molt nerviosa i es troba molt més còmoda parlant valencià. S'atreviria vosté a dir-li: "Disculpe, pero a mí usted me tiene que hablar en castellano, que para eso es la lengua oficial del Estado"?. Aquesta persona, igual que vosté i que jo, té tot el dret a ser atesa en la llengua amb què se sent més còmoda parlant.\nM'agradaria concloure demanant-los que no es deixen manipular i que s'informen molt bé abans de prendre qualsevol decisió que repercutisca en el futur dels seus filles i fills. No els lleven l'oportunitat de conéixer altres llengües i cultures, de créixer com a persones i d'aprendre a valorar i apreciar la diversitat. Les llengües serveixen per a unir, no per a separar.\nArticle publicat a ACTIVA ORIHUELA


Lloguer i venda - Visitvaldaran.com - Valle de Arán - Estación de esquí Baqueira Beret y turismo, Pirineos\nEts a: Pàgina d'inici > Serveis de neu > Lloguer i venda\nA la Vall trobaràs un ampli ventall de botigues especialitzades en equips, material de neu i d'alta muntanya, no només amb peces de diferents categories sinó també articles de segona mà i 'outlets' on aprofitar els millors descomptes de les teves marques favorites.\nA les nostres botigues trobaràs tot el necessari per a la pràctica del teu esport favorit.\nEns comprometem a que demà sigui el teu millor dia d’esquí.\nEl nostre compromís és oferir-te el millor material i els nostres coneixements perquè gaudeixis al...\nA les nostres botigues trobaràs tot el necessari per a la pràctica del teu esport favorit. Ens comprometem a que demà sigui el teu millor dia d’esquí. El nostre compromís és oferir-te el millor material i els nostres coneixements perquè gaudeixis al màxim.\nPer què esquiar sempre amb el mateix material ? La tendència dels esports d’hivern porta als bons esquiadors a experimentar sensacions noves . Baqueira Beret disposa d’un excel·lent servei de lloguer de material d’alta gamma en el qual cada dia es pot canviar de model. Esquís de pista, de gegant, de freeride i material de […]\nSki Service Baqueira Store - Nucli Baqueira 1.500