Arxivar per febrer de 2010 28 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a POLÍTICA,Pepe Mujica,Uruguai A l’ Uruguai ho tenen molt clar: "La sobirania radica essencialment en la Nació i la majoria ha de governar respectant els drets de tots".(Cabildo Abierto del 21 de setiembre de 1808, Oración de Abril de 1813).\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post 2 respostes 27 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Autoestima,Costums,Informació,MITJANS DE COMUNICACIÓ,Valors Diuen que hi havia tres cecs que estaven davant d’un elefant. Un d’ells li va palpar la cua i va dir: - És una corda. Un altre cec va acariciar una pota de l’elefant i va opinar: - És una columna. I el tercer cec va recolzar la mà en el cos de l’elefant i va endevinar: - És una paret.\nLa nostra visió del món acostuma a ser molt parcial, molt localista i molt deformada. A vegades molt curta de vista, degut a la nostra educació, a les nostres manies, als nostres costums, a la nostra deformació professional, a les nostres creences, etc. Som tan parcials que som incapaços de veure la globalitat. El món actual fa que això canviï, gràcies a la globalització, a internet, a que el món es fa cada dia més petit perquè de seguida ho sabem tot i ho sabem immediatament. No sé si per sort o per desgràcia. Però les coses són així i ho seran encara més.\nI serà per desgràcia nostra si no valorem els valors concrets, si menyspreem les costums pròpies, la nostra petita terra, el gust del que és propi. Un arbre sense arrels no pot viure, però un arbre sense rames que mirin al cel i que mirin més enllà, tampoc viu… Etiquetes de Technorati: Costums,Valors,Informació,Mitjans de comunicació,Internet,Autoestima,Globalització,Localisme.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post 2 respostes 26 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Immigració,RELIGIÓ DIOS ES NEGRA Y SIN PAPELES*\nClassificat com a Humor http://bybalasch.blogspot.com/Etiquetes de Technorati: Humor\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 23 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Eduardo Galeano,LITERATURA,Uruguai Eduardo Galeano és d’aquells escriptors que , amb poques paraules, saben contar una història per tal que arribi al cor. Un bon escriptor és aquell que sap explicar bé una història, sigui en prosa o en vers.\nEn els llibres de Galeano n’hi trobem un munt. Però avui us en vull transmetre una que és deliciosa i emocionant. En poques paraules ens fa entendre què és una llar, una casa, una família, uns records. Les coses tenen ànima. Les coses, els paisatges, els llocs, les olors, les llums i els sorolls. Les campanes, per exemple, ens diuen coses, s’ expressen, fan sentir. Heus ací la història de Galeano:.\n"Había sido albañil desde la infancia. Cuando cumplió dieciocho años, el servicio militar lo obligó a interrumpir el oficio.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 22 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Catalunya,Català,LITERATURA,Poesia,Salvador Espriu Avui fa 25 anys que ens va deixar Salvador Espriu. Jo el vaig descobrir de ben jovenet. I ho vaig fer a través del seu poema "Assaig de càntic en el temple" de l’any 1954.\nAquest poema em va impactar. Era clar i directe. Era el retrat psicològic d’un país fosc i avorrit, anorreat, esclau. Un país del qual la majoria ens hauria agradat marxar "nord enllà". N’ estàvem cansats d’aquesta "covarda, vella, pobra, bruta, trista, àrida, salvatge i dissortada pàtria". Però, gràcies a Déu, es van quedar (i no pas per covardia, com diu ell) homes com l’Espriu que la van salvar. Van salvar els mots, van salvar l’ànima, van salvar la cultura, les tradicions, van salvar les arrels i les il·lusions amagades al fons dels cors vençuts i amargats. Poc a poc van anar sortint gent com ell que van anar creant il·lusions. Van anar sembrant flors, van anar cultivant les petites llavors que quedaven amb la paciència del vell pagès que sap que, cuidant-les amb amor, donaran fruit. La fotografia d’aquest país va servir-nos durant molts anys per reconèixer-nos, però també per animar-nos.\n"Oh, que cansat estic de la meva covarda, vella, tan salvatge terra, i com m’agradaria d’allunyar-me’n, nord enllà, on diuen que la gent és neta i noble, culta, rica, lliure, desvetllada i feliç! Aleshores, a la congregació, els germans dirien desaprovant: -Com l’ocell que deixa el niu, així l’home que se’n va del seu indret-, mentre jo, ja ben lluny, em riuria de la llei i de l’antiga saviesa d’aquest meu àrid poble. Però no he de seguir mai el meu somni i em quedaré aquí fins la mort. Car sóc també molt covard i salvatge i estimo, a més, amb un desesperat dolor aquesta meva pobra, bruta, trista, dissortada pàtria."\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 21 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Amistat,Eduardo Galeano,Relacions humanes Tenia cinc anys quan va marxar. Va créixer en un altre país, va parlar una altra llengua. Quan va tornar, ja havia viscut molta vida.\nLlavors, algú va aparèixer, des del fons del temps. Algú que va dir: -Sóc l’Helena. Es van abraçar llarga estona.\nHavien corregut molt, juntes, per aquelles arbredes de la infància. I l’ Helena va dir: -Tinc una cosa per a tu.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 20 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Catalunya,Poesia,Salvador Espriu Des del bloc Antaviana, s’ha iniciat un acte conjunt en homenatge a la figura de Salvador Espriu en motiu del 25è aniversari de la seva mort. Així que el dia 22 de febrer tots els blocaires que vulguin participar poden penjar un post sobre la figura de l’escriptor de Santa Coloma de Farners i enviar l’enllaç al correu rcano3@xtec.cat o al mateix bloc citat.\nOh, que cansat estic de la meva covarda, vella, tan salvatge terra, i com m’agradaria allunyar-me’n, nord enllà, on diuen que la gent és neta i noble, culta, rica, lliure, desvetllada i feliç! Aleshores, a la congregació, els germans dirien desaprovant: “Com l’ocell que deixa el niu, així l’home que se’n va del seu indret”, mentre jo, ja ben lluny, em riuria de la llei i de l’antiga saviesa d’aquest meu àrid poble. Però no he de seguir mai el meu somni I em quedaré aquí fins a la mort. Car sóc també molt covard i salvatge i estimo a més amb un desesperat dolor aquesta meva pobra, bruta, trista, dissortada pàtria.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 19 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Acudam,DISCAPACITAT,PSICOLOGIA,Valors "Persona" en grec significa "màscara", "careta", rostre. La cara expressa o amaga. Depèn. La persona és -primerament i sobretot- un misteri difícil d’abastar, de definir i de comprendre. Per això com més infants, més senzills. La cara és el mirall de l’anima. Mostra el que hi ha. I a mida que anem madurant ens anem complicant i cada vegada es fa més difícil tot plegat perquè ens anem posant caretes. Per això els infants són tan directes, clars i diàfans: no amaguen res. No els cal amagar res. Mostren el que són sense complexes de cap mena i diuen el que senten. Són innocents. I la innocència és una de les coses que no hauríem de perdre mai però que perdem de seguida. Els que treballem en centres de persones amb discapacitat intel·lectual sabem molt bé que la majoria d’aquestes persones tenen uns nivells d’innocència molt alts. Innocència, afecte, sensibilitat, senzillesa, capacitat de relació i d’amistat són virtuts -entre moltes altres- que ells tenen en grau molt més elevat que la majoria de nosaltres. Per això a vegades a mi se’m fa difícil parlar de discapacitat, encara que entenc que potser no tenim cap més paraula més adequada o la societat en general no està prou preparada per entendre i valorar prou les persones des d’uns altres esquemes i amb uns altres paràmetres. Potser hauríem de començar a parlar més de capacitats que de discapacitats. Hauríem de parlar d’inclusió o no tant d’exclusió conceptual. Qui és vàlid i qui és invàlid? Qui és capaç i qui és incapaç? Capaç per a què i incapaç per a què? Qui és més savi que qui? Qui és més innocent que qui? Qui té més i qui té menys? Diners, virtuts, defectes, amistats, cotxes, llibres, raons, manies… tot això és pot valorar, medir, triar, guardar o rebutjar. Uns trien unes coses i altres en trien altres. La pitjor discapacitat és la auto discriminació i molts trien aquest camí. Capacitats especials per unes coses i capacitats per unes altres. Jo puc no tenir gens de capacitat per dibuixar i, en canvi, tenir-ne molta per cantar. Al centre on treballo tenim nois amb habilitats enormes per a certes coses. Molt més hàbils que la majoria dels educadors que hi treballem. És cert que nosaltres en tenim unes altres. Però això em fa pensar que hauríem de ser una mica més humils ja que dia a dia ells ens ensenyen constantment moltes coses importants i essencials per a ser més persones, per a viure millor i per a ser més feliços. Potser ens caldria fixar-nos-hi una mica i mirar d’aprendre-ho.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 18 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Consum,MITJANS DE COMUNICACIÓ,Mentides,Salut Joaquin Ventura en "Fe adulta" recull una afirmació molt gruixuda que va fer Wolfgang Wodarg, president de la Comissió de Salut del Consell d’Europa. O sigui, qui fa aquesta afirmació té autoritat. No és un qualsevol. I l’afirmació és la següent:\nDesprés d’això em pregunto: -Com podrem seguir fiant-nos dels nostres governs i d’ institucions tan aparentment serioses com la OMS? -Per què tanta gent -també aparentment seriosa- va criticar tant la monja benedictina Teresa Forcades quan va fer aquelles afirmacions que van donar la volta al món i ara ningú surt a la seva defensa i dient que tenia tota la raó del món?\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 17 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a General Hi ha un proverbi xinès que diu: "Seu a la porta de casa teva i tard o d’hora veuràs passar el cadàver del teu enemic". Vol dir que hem de tenir paciència, que les coses arriben un dia o altre, que no cal tenir presses. A vegades callar i deixar passar el temps és la millor virtut i la millor manera de fer.\nLa llei té això: encara que a vegades és injusta i té els seus racons foscos ens recorda que tots som (o hauríem de ser) iguals davant la llei. Garzón també, és clar. Veurem en què queda tot plegat però sembla que ho té una mica cru perquè hi ha molta gent que sap manegar les lleis com ell -o millor encara- i li tenen ganes de valent. Etiquetes de Technorati: Baltasar Garzón,Justícia\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 16 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Abusos,Església,RELIGIÓ,SOCIETAT,Ètica i Moral Estimar l’Església no vol dir no poder-la criticar i no veure els seus defectes. Quan estimem una persona normalment veiem més les virtuts que els defectes, però seria irracional no voler-ne veure les coses lletges. Mirem de perdonar-les; mirem de disculpar-les; mirem de minimitzar-les. Però hi són i s’hi ha de comptar per no viure enganyats i poder ser madur.\nNo s’acaba d’entendre tampoc la manera de nomenar bisbes, per exemple. Sembla que els criteris que es fan servir busquin l’absurditat total o es busqui gest d’una única tendència i sensibilitat encara que no siguin ben rebuts per la majoria. Si l’Església fos normal triaria capellans de la mateixa terra, gent arrelada al país, prou sant i savis com per portar una diòcesi com s’ha de portar: essent propers a la gent, essent amics dels capellans, essent gent que busca l’essencial i no es queda en el secundari… Si l’Església fos normal, respectaria més les maneres de ser i de fer dels diferents països, de les diferents cultures i de les persones, cosa que cada dia es dóna menys. S’escoltaria més a la gent, als bisbes, als capellans. No es faria callar teòlegs crítics, ans al contrari, es miraria de buscar nous camins, noves perspectives de la fe i de maneres noves de viure-la. Es buscaria, en definitiva, nous camins. No m’estranya gens, doncs, que cada dia hi hagi més distància entre l’església i el món, entre la jerarquia i els fidels i, en definitiva, entre les lleis, dogmes i sentències i la vida mateixa. Etiquetes de Technorati: Ètica i Moral,Corrupció,Religió Societat.,Església,Societat.,Abusos\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 15 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Dictadura,España,Exèrcit,PAÏSOS,POLÍTICA,Uruguai Tots els països han de mirar enrere si volen un futur millor. Cal mirar enrere per no caure en errors passats, veure el que hem fet bé o malament i, d’aquesta manera, projectar-se cap al futur.\nL’ Uruguai, per exemple, darrerament ha anat canviant. És un país que conec força bé i li conec una mica la història. Tot i les dificultats econòmiques que experimenta va sortint endavant gràcies a la presidència del socialista Tabaré vázquez, que ha desenvolupats alguns programes socials ben interessants per a lluitar contra la pobresa. A més, s’ha preocupat del destí dels aproximadament dos-cents seixanta presoners desapareguts de la dictadura civil i militar (1973-1985). Aquesta forma de mirar enrere és de justícia que es faci per bé les famílies i pel bé del país. S’han pogut anar acumulant proves flagrants contra l’ex President Juan María Bordaberry, de 77 anys d’edat. Va ser elegit el 1971, i dos anys més tard clausurava el Congrés i suprimia totes les llibertats constitucionals, atorgant plens poders a l’exèrcit per tal de «restablir l’ordre». Raons: descontentament popular i l’amenaça de la guerrilla dels Tupamaros. El 16 de novembre del 2006, el jutge Roberto Timbal dictava una ordre d’arrest contra Bordaberry i el Ministre d’afers exteriors d’aquella època, Juan Carlos Blanco, per l’assassinat dels parlamentaris Zelmar Michelini i Héctor Gutiérrez, així com dels militants tupamaros Rosario Barredo i William Whitelaw, els cossos dels quals van ser trobats el 18 de maig de 1976 en un cotxe abandonat a Buenos Aires, aclivellats per les bales (“Para el juicio de la historia”, Brecha, Montevideo, 20 d’octubre de 2006). Han calgut tres dècades perquè la justícia hagi pogut iniciar diligències. L’esdeveniment és històric, segons escriu el periodista Edouard Bailby.\nDes de la presa del càrrec de Tabaré Vázquez, l’1 de març de 2005, les veus que reclamaven la veritat del passat recent es van fer sentir. Hi ha investigacions obertes, declaracions de testimonis i exhumacions de restes en zones militars. A poc a poc les proves es multipliquen, s’han empresonat militars i ex policies. A molts els pesa l’ordre d’extradició, des de l’Argentina i Xile, sobre el cap. ”La recerca de la veritat no és una venjança, sinó el camí cap a la justícia”, subratlla el senador Alberto Couriel, persona influent del Frente Amplio. “Pel futur de la democràcia, és essencial que s’aclareixin totes les responsabilitats”. Doncs això mateix és el que s’hauria d’anar fent arreu i aquí a l’ estat espanyol també perquè em dóna la sensació que no hem tancat prou bé les coses….\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 13 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Crisi,POLÍTICA "El pitjor cec és aquell que no hi vol veure". "El més ruc és aquell que no vol aprendre". Això ho podríem aplicar a moltes persones i, sobretot, a molts polítics que es neguen a veure la realitat. Neguen la mateixa realitat o la deformen veient allò que volen veure.\nEl que correspondria en aquest moments seria no amagar el cap sota l’ala i fer cas de les recomanacions que ens fan des d’ Europa, ja que ells ja se’n comencen a sortir. Sembla que poc a poc van trobant el camí i l’economia dóna símptomes de començar a arreglar-se. Doncs que no siguin babaus els nostres polítics i que es deixin de discussions bizantines i vagin més directes al gra. Si només veuen el país quan inauguren coses poca cosa veuran.\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 12 feb 2010 Jaume Pubill\nBookmark on Delicious Digg this post Recommend on Facebook share via Reddit Share with Stumblers Tweet about it Subscribe to the comments on this post No hi ha resposta 11 feb 2010 Jaume Pubill\nClassificat com a Catalunya,Josep Maria Ballarín,LITERATURA,Poesia Ahir parlava de Mossèn Ballarín i dels seus 90 anys acabats de fer. També del llibre que s’acaba de publicar sobre ell. Em sembla que ja s’està començant a fer justícia a aquest escriptor. Com que a Mossèn Ballarín me l’estimo molt, tant com a persona com a escriptor, avui tornaré a parlar d’ell.\nMossèn Ballarín és un poeta, encara que no el trobareu mai classificat dins dels poetes. És un escriptor que, encara que escrigui prosa, un article de diari, una novel·la, un llibre d’espiritualitat… sempre hi posa poesia en els seus escrits. Ell mateix diu que hi ha tres classes de poetes: -"Poetes de rajolí". "Són aquells poetes de rajolí fi, tènues, críptics i subtils". De poetes d’aquesta mena en tenim pocs a Catalunya.\nMapa\tfebrer 2010


El Parlament belga veta una xerrada de Puigdemont | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl Parlament belga veta una xerrada de Puigdemont\nEls nacionalistes flamencs havien convidat l'expresident a parlar de la situació catalana\nBrussel·les 21 FEB 2018 - 16:51\tCET\nL'expresident Puigdemont junt amb els exconsellers Lluís Puig i Clara Ponsatí, i el portaveu adjunt de JxCat, Eduard Pujol. Delmi Álvarez\nCarles Puigdemont no és benvingut al Parlament belga. Diversos partits, entre els quals hi ha els socialistes valons i els liberals francòfons, han bloquejat avui dimecres la xerrada sobre la situació de Catalunya que l'expresident de la Generalitat havia de pronunciar la setmana vinent en una de les sales de l'hemicicle. Els nacionalistes flamencs de la N-VA, principals aliats de l'independentisme català al país, havien sol·licitat permís per fer la conferència amb Puigdemont com a cap de cartell i Peter Luykx, un dels seus diputats, acompanyant-lo com a orador.\nLa presència de Puigdemont ha estat discutida i rebutjada en la conferència de presidents de la Cambra belga. Com ja havien anunciat, els socialistes han vetat l'intent dels separatistes flamencs de dotar de certa legitimitat Puigdemont en convidar-lo a una de les grans institucions del país. "El Parlament pertany a tots els belgues. No hi ha espai per portar un convidat problemàtic", ha criticat la socialista Julie Fernandez, una de les més bel·ligerants contra la presència de l'expresident. El rebuig d'altres integrants del seu partit també ha estat notori. El seu cap de files, Ahmed Laaouej, ha recordat que entre els delictes pels quals es busca Puigdemont hi ha la malversació de fons públics.\nLa N-VA havia sol·licitat el lloguer de la sala durant tres hores per un preu de 125 euros. Els organitzadors havien xifrat l'assistència prevista a l'acte —només obert a diputats i assessors— en mig centenar de persones, i havien demanat un servei de càtering, però la seva proposta no ha prosperat. La invitació també ha generat reaccions entre la premsa local. El diari Le Soir s'ha mostrat irònic aquest dimecres comparant la duresa amb què els nacionalistes flamencs tracten els refugiats davant de les atencions que dispensen a Puigdemont. "Ha fugit del Sudan? Aquests senyors han vingut per identificar-lo i portar-lo al seu país", comença la caricatura, en la qual apareix la imatge d'un immigrant d'origen africà davant d'un membre de la N-VA. "Ha fugit d'Espanya? El convidarem al Parlament, passi, passi", i acaba amb una imatge de Puigdemont.\nLa iniciativa no ha generat el consens necessari per a la seva aprovació. Els liberals francòfons del primer ministre Charles Michel i els centristes de la CdH també s'han oposat a la seva entrada al Parlament. El màxim mandatari ja va fer pública la seva preocupació per la possibilitat que el conflicte català desestabilitzés el seu Govern, format per una fràgil coalició de partits francòfons i flamencs que inclou els nacionalistes de la N-VA. Els dies posteriors a l'aterratge de Puigdemont a Brussel·les, la tensió es va elevar fins a provocar un conat de crisi que va enrarir l'ambient polític belga, però encara que els socis flamencs de Puigdemont han seguit donant-li suport, aquesta atmosfera tensa s'ha anat relaxant amb el pas de les setmanes.


Zhang Ji (oncle)\nMés endavant, Cao Cao va estar enviant exèrcits contra Zhang Xiu durant anys sense cap èxit. En el 200, això no obstant, Zhang Xiu va prendre el consell de l'assessor Jia Xu i es va rendir a Cao Cao de nou. Deixant arrere les seves disputes, Cao Cao prengué les mans de Zhang Xiu i feu un banquet per a ell. Cao Cao també va proposar un matrimoni entre el seu fill Cao Jun (曹均) i la filla de Zhang Xiu.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Zhang_Xiu&oldid=27629775»\nLiu Biao i associats\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 juny 2021 a les 09:53.


Emotiu comiat a les víctimes de la riuada a Masarac - Diari de Girona\ne.don | garriguella 01.02.2017 | 19:33\nEl funeral de les víctimes de Masarac es va celebrar a l´esglèsia de Garriguella. CONXI MOLONS\nL'església de Garriguella ha acollit avui un funeral multitudinari. Es tractava de l'enterrament de Josep Fernández (conegut com a Tete) i Rosa Bagó, les dues víctimes mortals que van ser arrossegades per la riera de Masarac el passat divendres.\nAmics, familiars, i gent d'arreu de la comarca s'han reunit des de les quatre de la tarda per acomiadar-se per última vegada del matrimoni figuerenc. La missa ha estat presidida pel Mossèn Manel Seco, que només de començar ha deixat clar als assistents que estava «donant una benvinguda que no hagués desitjat mai donar». Durant el transcurs de la missa, ha parlat de la seva relació amb la parella, i ha remarcat l'estimació que els hi tenia la comunitat cristiana, ja que eren «gent de missa».\nUn altre dels punts en què ha posat més èmfasi ha estat a l'escrit de David Arnau, un text que es va fer viral a través de la xarxa social de Facebook, on es relatava la relació que tenia el jove amb el matrimoni i la història de com aquests l'havien salvat d'un accident ara fa 30 anys. Seco ha ressaltat que aquestes eren unes característiques que tota persona hauria de tenir. «Valors humans i cristians que la naturalesa ens ha robat, els àngels eren ells» ha sentenciat, afegint que «la seva forma de viure hauria de ser un estímul per enriquir-nos i també enriquir el nostre entorn».\nEl moment en què tothom s'ha emocionat de veritat, però, ha estat a l'hora de llegir els textos. La colla de Massanet, els amics, i els familiars han fet un repàs dels millors moments que han viscut amb el matrimoni admetent sempre que a causa del sobtat accident «es feia complicat dir adéu a una persona quan no s'està preparat».\nEl moment culminant ha arribat quan el fill del matrimoni altempordanès ha pujat a la tarima per dedicar unes últimes paraules als assistents i donar les gràcies per la seva presència. «Us demano que recordeu sempre el Tete i la Rosa, mentre ho feu, mai seran morts» ha demanat. Una frase que ha fet saltar un mar de llàgrimes i aplaudiments per tota l'església de la vila.


30 girs gratuïts a Achilles Deluxe - Slots Plus\nIniciÚltimes ofertes amb girs gratuïts 202130 girs gratuïts a Achilles Deluxe - Slots Plus\nDipositeu i obteniu una bonificació de benvinguda del 400% + 30 girs gratuïts per utilitzar a la màquina escurabutxaques Achilles Deluxe al casino Slots Plus.\nA Slots Plus Casino, els nous jugadors obtenen una bonificació addicional pel millor joc de l'any.\nNom del joc: Aquil·les Deluxe\nCodi de bonificació: NWYD30\n• CODI DE CUPÓ: NWYD30 • 30 GIRES GRATU inTS al Joc: Aquil·les Deluxe. • Els girs gratuïts s’han de jugar primer en el joc Achilles Deluxe abans d’accedir a qualsevol altre joc vàlid. • Aquesta bonificació només es pot utilitzar una vegada per persona al Casino Slots Plus. Reclamar més d’una vegada anul·larà qualsevol guany. • Per tal de cobrar, s’ha de apostar com a mínim 70 vegades en jocs vàlids qualsevol import de guanys produït per Free Spins. Si es juga al Video Poker de diverses mans, al Video Poker o a qualsevol tipus de jocs de pòquer (inclòs el Slots Poker), els requisits d’aposta augmenten fins a 140 vegades, la quantitat original de les guanys. Les apostes en Live Dealer Games, Black Jack, 21 Games, Craps, Vegas Three Card Rummy, Tri Card Poker, Caribbean Draw, Caribbean Hold'em, Caribbean Stud, Baccarat, Roulette o SicBo o els jocs Progressives no es poden aplicar als requisits d'aposta. • Màxim de 100 $. Tots els saldos que superin el màxim d’efectiu permès seran anul·lats i es descomptaran automàticament del compte, quedant només l’efectiu màxim permès un cop es compleixin els requisits d’aposta. Tots els guanys derivats de la conversió Free Spins són nuls. • En sol·licitar la retirada dels guanys, els jugadors han de fer un dipòsit de 50 $ per verificar el compte al sistema i també per complir l'import mínim de retir de 150 $. Aquest dipòsit de 50 dòlars s'ha d'apostar almenys 5 vegades (250 dòlars en apostes) perquè la retirada sigui gratuïta, en cas contrari s'aplicaran comissions de pagament. • També s’apliquen les CONDICIONS GENERALS, NORMES I REGLAMENTS PER A TOTES LES PROMOCIONS I BONUS. • Les promocions i l'ús o el bescanvi d'aquest o de qualsevol altre codi de cupó promocional es poden ampliar o limitar segons decisió del Casino en qualsevol moment. El casino pot canviar de suspendre, desactivar o denegar l’ús de diners de bonificació o compensació en qualsevol compte sense previ avís. • Jugadors d’EUROPA: tots els bons i promocions requereixen una doble aposta abans de cobrar o processar qualsevol sol·licitud de retirada. Els guanys que no compleixin la reproducció duplicada obligatòria per a qualsevol bonificació determinada seran anul·lats. • BONUS DE BENVINGUDA DEL 400% • Aquesta oferta només és vàlida per a dipositants per primera vegada a Slots Plus Casino i només s'aplica canviant el codi corresponent al caixer abans de completar el dipòsit. Qualsevol guany d'aquesta promoció serà nul si el compte no té com a mínim un ingrés vàlid. L’equip financer es reserva el dret de sol·licitar una prova vàlida de les transaccions totalment domiciliades. • L'oferta està limitada a un jugador per llar i / o ordinador. • El cupó només el pot bescanviar una vegada el jugador amb un màxim de bonificació de 2,500.00 $. • El dipòsit mínim per optar a aquest bo és de 25 $. • Jugar amb el necessari per cobrar: 45 vegades el dipòsit més l'import de la bonificació en jocs vàlids. Apostes a Black Jack, 21 jocs, Video Poker de diverses mans, Video Poker o qualsevol tipus de joc de pòquer (incloent Slots Poker): cada aposta de $ 1 aporta 0.5 $. Les apostes en jocs de concessionaris en viu, Craps, Vegas Three Card Rummy, Tri Card Poker, Caribbean Draw, Caribbean Hold'em, Caribbean Stud, Baccarat, Roulette o SicBo o els jocs Progressive no s'apliquen. • La liquidació màxima és 20 vegades l'import del dipòsit vinculat al codi promocional, fins a 10,000 $, en funció d'un import de 500 $, però en cap cas pot superar el pagament màxim de 10,000 $. • Un cop es compleixi el requisit d'apostes, tots els saldos que excedeixin la liquidació màxima permesa seran nuls i es descomptaran automàticament del compte. En aquest moment, el jugador pot demanar els fons. Si opta per continuar jugant, els guanys addicionals que superin el màxim permès es cancel·laran i es perdran.


Des del primer plat, els cuiners expliquen contes\nDe narrativa, com n’hi ha en les cançons, en les pel·lícules o en qualsevol altra demostració de qualsevol art, també en trobem a la cuina\n4 min. 07/07/2018 22:00\n651x466 El plat Òpera, del Moments, que conté els ingredients d’una sarsuela El plat Òpera, del Moments, que conté els ingredients d’una sarsuela\nSe sap que el cuiner Heston Blumenthal, del restaurant anglès The Fat Duck, va demanar el 2015 al guionista de la pel·lícula Billy Elliot, Lee Hall, que l’ajudés a lligar el menú com una història. “Això vol dir que ara el menú serà una història. Tindrà introducció i diversos capítols, l’encapçalament de cada capítol apuntarà al que ha de venir”, recorda l’investigador Charles Spence en el llibre Gastrofísica (Paidós Editorial).\nAl món hi ha molts altres exemples. El xef Grant Achatz ven tiquets des de la reserva de taula per la web. Des de l’inici el restaurant aposta per la idea que anar-hi a menjar serà un espectacle.\n“És molt probable que els pròxims anys veiem com la línia que separa les experiències teatrals de les gastronòmiques es difumina cada cop més”, opina l’investigador Charles Spence. I la hipòtesi ja és una realitat aquí.\nEl restaurant Tickets, del grup ElBarri, impulsat pel cuiner Albert Adrià, fa anys que va crear l’atmosfera de teatre-circ a l’avinguda Paral·lel de Barcelona. La situació geogràfica del restaurant, en una avinguda farcida de sales teatrals, hi va ajudar. Però és que Albert Adrià, format des de l’adolescència amb el seu germà Ferran, té clar que menjar és una experiència, que comença just en el moment que es fa la reserva de la taula. Després, arribar-hi, a la porta, amb un grum vestit per a l’ocasió de l’espectacle, serà la continuació de tot l’espectacle que s’hi viurà.\nSeguint aquesta línia, el restaurant que encapçala els menús temàtics, que narren històries des del primer plat fins a l’últim, és el Moments, dins l’Hotel Mandarin Barcelona, dirigit pel xef Raül Balam Ruscalleda.\nAquest estiu el menú de l’Hotel Mandarin Barcelona està dedicat a l’òpera amb 13 recreacions de plats inspirats a partir d’òperes conegudes mundialment. Així que el primer que rep el comensal quan s’asseu són unes batutes perquè dirigeixi l’espectacle. Les batutes són bastonets de pa artesanal, llargs i prims, que es poden sucar en una salsa verda que entreté la gana i fa pensar en tot el que vindrà.\nI amb la batuta mengívola a la mà arriba el primer plat, anomenat Liceu: un vellut de tomàquet, amb bacallà, carquinyolis i all negre. Justament el carquinyoli farcit de bacallà i amb el punt d’all negre està situat al capdamunt de la sopa de vellut de tomàquet. I està per sobre perquè vol simular les cortines del teatre, que s’han d’obrir en el moment just que el comensal les parteix per la meitat amb la cullera i les fa caure damunt del tomàquet.\nÉs el primer conte, que es menja amb cullera. El segueix el plat inspirat en l’òpera L’oca del Caire, que va deixar inacabada Wolfang Amadeus Mozart. Per això el plat també ho està, i és el comensal qui l’ha d’acabar amb els coberts. Per fer-ho, haurà d’ajuntar, d’una banda, la carn d’oca, que seria el farcit d’una croqueta densa i saborosa, i, de l’altra, el panko i el pistatxo, que seria l’arrebossat i que està per fora de la croqueta, en un costat del plat. Ajuntat amb els coberts, el resultat en boca és ben bé una croqueta.\nDesprés arriba el plat inspirat en Les noces de Fígaro, també obra de Mozart, que es caracteriza per la innovació que va suposar en el gènere. Al plat, doncs, la filosofia s’hi interpreta: l’all blanc, juntament amb les sardines, la nyora i l’oliva, aporta al paladar els gustos forts, els que aixequen emocions, com les relacions amoroses de senyors i servents de l’òpera. Els ingredients, a més, s’assaboreixen mentre es pot llegir part de la partitura gràcies al vidre transparent amb què se serveix el plat.\nI així continua el menú, amb plats dedicats a Maria Callas, els Tres Tenors (Mòdena, Madrid i Barcelona), Norma, Carmen, Wagner, Madama Butterfly, préssec melba, pastís òpera i fins i tot l’Òpera de Sydney, que són els petit fours, gegants, que completen el menú. D’entre tots, un que ressalta és el que es diu Òpera, com el menú homònim creat per Carme Ruscalleda. És una sarsuela, composta de llamàntol, rap, sípia, lluç i musclo, que el restaurant reivindica com el plat que hauria de ser conegut com una òpera per antonomàsia.\nThe New York Times. “A restaurant of many stars raises the ante”\nLa nena de 12 anys de Sils es va inventar l'intent de segrest\nNuet proposa que ERC i els comuns vagin junts a les generals


El cinc grups volen que el regidor d’Esports comparegui per informar de les ajudes previstes per la Covid-19\nRedacció 01/07/2020 2:34 pm\nL’oposició en bloc ha registrat una petició per celebrar una comissió extraordinària i reclamar la compareixença del govern municipal per informar de les ajudes que el consistori ha posat en marxa per al món de l’esport en aquests mesos postpandèmia. ERC, JxCat, Cs, BxCanvi i PP volen consensuar amb la regidoria d’Esports que lidera David Escudé un paquet d’accions per donar suport al teixit d’entitats esportives, que es troben en una situació crítica per la Covid-19.\nEls cinc partits alerten que “en l’actual fase de represa, clubs, entitats i gestors d’equipaments esportius, públic i privats, s’enfronten també a un risc afegit com és la possible pèrdua d’abonats i usuaris/es de les seves instal·lacions esportives”. Barcelona té una llarga tradició d’entitats socials i esportives que ara corren el perill de desaparèixer per l’aturada durant el confinament i “serà un dels sectors que més temps i suport necessitarà per recuperar-se”.\nTots els grups polítics que han signat la petició estan disposats a “cercar grans consensos i acords en matèria d’esports” per ajudar “un sector econòmic fonamental per a la recuperació econòmica” i que és una “eina clau per treballar la inclusió, la formació i enfortir el teixit comunitari”. Un dels punts a pactar és com es garantirà que els infants de les famílies més vulnerables poden practicar esport el pròxim curs.


Ja ha sortit L'Eramprunyà de novembre - Gavà\nJa ha sortit L'Eramprunyà de novembre\nDijous, 8.11.2018 11:30h\nPortada del número 177 de la revista L'Eramprunyà.\nEl número 177 (novembre de 2018) de L'Eramprunyà, la revista mensual que edita ERC-Gavà, ja ha sortit al carrer.\n- Llum verda de la Generalitat al pla de reforma integral de l'Institut Bruguers: El conseller Josep Bargalló (ERC) anuncia, en una visita oficial a Gavà, l'inici de l'esperat projecte. Ensenyament confirma l'ampliació de l'escola de Gavà Mar i més inversió per al CEE Maria Felip.\n- Reunió de la diputada Najat Driouech amb la comunitat musulmana local: La representant d'ERC al Parlament va visitar Gavà el 15 d'octubre, acompanyada pels regidors d'Esquerra, per cercar amb representants d'aquest col·lectiu solucions a les problemàtiques que els afecten i una millor integració laboral i social. Article d'opinió d'Albert Massana, candidat a l'Alcaldia.\n- Entrevista a Ramon Llonch, president de la Companyia General del Foc: El màxim responsable de l'entitat degana de la cultura popular gavanenca fa un balanç de la feina feta els darrers anys i assegura que l'associació viu "un moment molt dolç".\n- Esquerra insta a remodelar el deteriorat edifici del Casal d'entitats Sant Jordi: La degradació que viu l'equipament, seu d'associacions locals, ha obligat a tancar la sala d'actes per raons de seguretat. Article d'opinió de Marta Jiménez, regidora del grup municipal d'Esquerra.\n- L'Ajuntament condemna la violència de la ultradreta, amb l'abstenció de PP i Cs: La moció aprovada denuncia els atacs impunes viscuts a la ciutat contra el món sobiranista i altres col·lectius socials. Article d'opinió d'Andreu Pérez, regidor del grup municipal d'ERC.\n- Presentació d'un llibre sobre el patrimoni preindustrial local: El Casal del Centre va acollir el 26 d'octubre la presentació de l'obra Argil·la, aigua i calç, de la terra a la casa, un compendi dels treballs de recerca fets fins ara sobre un període històric de Gavà poc conegut. Article d'opinió de Vanessa Rodríguez, coautora del llibre.\nPodeu llegir la revista en pdf aquí.


Detingut un home per conducció temerària després de provocar dos ensurts - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nCa n'Oriac, Can Feu, Sabadell, Societat, Successos\nEscrit per Redacció el 20 març 2017\nUn home de 45 anys va ser detingut dissabte al matí després de provocar diversos incidents a Sabadell conduint de forma temerària i donant-se a la fuga. Va acabar a l’hospital, detingut, i donant positiu en drogues.\nEl primer incident es va produir a les 10.19 hores al passeig de Can Feu. Un turisme va xocar contra uns vehicles estacionats al carrer. El conductor va marxar del lloc sense deixar dades de contacte.\n16 minuts més tard, a l’avinguda de Matadepera de Ca n’Oriac, el conductor va donar un cop lleuger a un ciclista de 77 anys. El ciclista va caure i va ser atès per una ambulància del Servei d’Emergències Mèdiques, sense voler ser traslladat a cap centre mèdic.\nEl conductor que va provocar els ensurts va fugir en direcció Terrassa. A les 10.41, sis minuts després de colpejar amb el cotxe al ciclista, va sortir de la calçada. Les unitats de Policia Municipal que es van traslladar al lloc dels fets van comprovar que era el vehicle que havia provocat problemes tant a Can Feu com a Ca n’Oriac.\nTraslladat al Parc Taulí i detingut\nEl conductor, de 45 anys, i el passatger, de 19 anys, van ser atesos pels serveis sanitaris. El passatger va ser traslladat al CUAP Sant Fèlix amb lesions lleus. El conductor va ser traslladat al Parc Taulí, també amb ferides de poca consideració, però ja amb la condició de detingut per un presumpte delicte de conducció temerària i per conduir havent ingerit drogues o estupefaents.\nTot el dispositiu va comportar mobilitzar una ambulància del SEM, diverses unitats de la Policia Municipal i unitats de trànsit dels Mossos d’Esquadra.\nFoto portada: punt de l’avinguda de Matadepera on el conductor temerari va embestir el ciclista de 77 anys. Foto via Google Street View.


La Festa Major de Móra la Nova escalfa motors – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nPer primer cop, s’ha programat un concert pre-Festa Major, a càrrec de La Soul Machine, Ben Endins tribut a Sopa de Cabra i una Discoteca d’Escuma\nLa Festa Major de Móra la Nova començarà amb la proclamació de les pubilles del 2016 i el pregó, el divendres 5 d’agost. Tot i això, com cada any, una setmana abans es realitzaran diversos actes i activitats, organitzats per diferents regidories de l’Ajuntament, per la Comissió de Festes així com per les entitats i comerços de la ciutat, que serveixen com a prèvia de les festes. En aquesta setmana hi haurà partits de birles, campionats de guinyot i de pesca, les activitats organitzades per la residència de la gent gran, la Trobada gegantera, la V Cercabirres, diverses activitats i espectacles per als més petits com ara gimcanes o la Festa d’inflables. A les tardes i a les nits no hi faltarà la música, amb Dj’s, la discoteca aquàtica i ball mexicà, així com un espectacle de cabaret i un de tribut a Pepe Rubianes. Per primer cop, s’ha programat un concert Pre-Festa Major per al dissabte 30 de juliol a càrrec de La Soul Machine, Ben Endins tribut a Sopa de Cabra i una Discoteca d’Escuma.\nPel que fa a l’encarregat de donar el tret de sortida a la Festa Major pròpiament dita, serà el primer director que va tenir l’Escola d’Arts i Disseny de la població, Josep Casadó, que pronunciarà el pregó a les 19,00 hores del divendres dia 5 d’agost. A partir d’aquest moment els actes festius s’intensificaran fins al darrer dia. La regidora de\nFestes, Míriam Vinaixa, ha avançat que, continuant amb la línia encetada l’any passat, “enguany també tindrem novetats”. Entre les novetats més destacades hi ha el disseny d’una samarreta de festes, un concurs de selfie a Instagram amb el hashtag #femfestaMLN i dues activitats sorpresa que no es volen desvetllar, la pluja dolça i el ‘humor amarillo’. Vinaixa ha volgut destacar també “la recuperació de la festa del riu. Perquè des de l’actual govern municipal apostem perquè el nostre poble visqui de cara a l’Ebre i les festes són un molt bon moment per tenir-lo present”.\nCarles X. Cabós 29 de Juliol de 2016 Catalunya, concerts, Festa Major Móra la Nova, Móra la Nova, música, Ribera d'Ebre\nAnterior Entrada anterior: Les dones del Priorat es reuneixen per parlar de la candidatura del Priorat a Patrimoni de la UNESCO\nSegüent Entrada següent: La CUP Priorat denuncia el desviament de diners de l'Hospital de Móra al de Reus


La Fundació Gala - Salvador Dalí preveu més de 4 milions de pèrdues el 2020\nEls museus només obriran dos mesos: de l'11 de juliol al 13 de setembre\n3 min. Girona 16/06/2020 18:07\n651x366 Una imatge d’arxiu del Teatre-Museu Dalí de Figueres. / DAVID BORRAT Una imatge d’arxiu del Teatre-Museu Dalí de Figueres. / DAVID BORRAT\nEntre 4 i 4,5 milions. Són les pèrdues que la Fundació Gala - Salvador Dalí estima que registrarà aquest 2020 a causa, principalment, del tancament dels museus per la crisi del coronavirus. El seu president, Jordi Mercader, ha assegurat que, malgrat els números vermells, la viabilitat de la institució "està garantida fins al març del 2021". El president també ha anunciat que els tres museus de la Fundació aquest any només obriran entre l'11 de juliol i el 13 de setembre, i que ho faran "amb totes les mesures de seguretat" per evitar el contagi de coronavirus. "Volem ser un exemple", ha remarcat el president.\nEl 2019 la Fundació Gala - Salvador Dalí va tancar l'any amb uns beneficis de 4,2 milions d'euros, i els seus responsables calculen que aquest any es registrarà una xifra similar però en pèrdues. El president de la Fundació, que ha recordat que no reben cap ajuda pública, ha desgranat que el 85% dels ingressos provenen de les vendes d'entrades i de les botigues, i d'aquest percentatge, el 80% són de turistes estrangers que, majoritàriament, visiten els museus entre la Setmana Santa i el 30 de setembre.\nAquest any, però, només podran obrir dos mesos a conseqüència de la crisi sanitària, i hauran de reduir l'aforament: al Teatre-Museu de Figueres només es permetran poc més de 1.100 visitants al dia, al Castell de Púbol gairebé 400 i a Portlligat 120. Dues circumstàncies que els faran perdre entre 4 i 4,5 milions. "Només l'obertura dels museus ens suposa mig milió de pèrdues addicionals ", ha assenyalat Mercader, que també ha explicat que estan parlant amb les administracions públiques per acollir-se a alguna subvenció.\nPel que fa als requisits sanitaris per evitar el contagi, el president ha recalcat que f a tres mesos que planifiquen les mesures que hauran d'aplicar amb la reobertura. "Hi haurà material per desinfectar, una senyalització especial i uns protocols que marcaran quantes persones hi poden entrar", ha garantit el president, que també ha revelat que estan buscant la manera de certificar totes les mesures que aplicaran.\nDiversificar l'univers Dalí\nLa Fundació ha hagut d'aplicar un ERTO als 116 treballadors i ha elaborat un pla per reduir la despesa en més de 3 milions d'euros. Tot i això, el màxim responsable de la Fundació també ha admès que, a causa del descens d'ingressos, han hagut d'ajornar dues exposicions previstes i que aquest any renuncien a fer cap adquisició. "Tot i que si sortís alguna compra i no la poguéssim adquirir nosaltres, podríem comprar-la amb amics", ha afegit.\nPrecisament, per intentar obtenir ingressos extres, la institució també diversificarà la seva activitat amb experiències immersives, potenciant el món editorial i engegant una campanya per acostar els museus Dalí al públic local. I és que Mercader preveu que el covid-19 tindrà un impacte profund i durable en la societat i en els equipaments culturals, als quals obligarà a replantejar la gestió feta fins ara. "Tenim uns mesos de marge per actuar amb la serenitat deguda", ha apuntat el president, que calcula que, abans d'acabar l'any, l'entitat presentarà el seu projecte de futur fins al 2022.\nDe moment, però, la Fundació centrarà els seus esforços en la reobertura dels espais museístics, especialment el Teatre-Jardí Museu de Figueres, on estan preparant una exposició temporal: Dalí, el surrealisme soc jo, amb dotze obres "que poques vegades s'han vist totes juntes perquè són de les més sol·licitades", segons el president. Un dels quadres que es podran veure és La poesia d'Amèrica-Els atletes còsmics, en el qual Dalí "explica i s'anticipa al racisme, evocant la figura de l'home nou que neix de l'Àfrica perduda i destrossada".\nEls secrets de la Fundació Gala-Dalí més enllà d’uns bigotis\nUna capbussada audiovisual per les obres més emblemàtiques de Dalí


 METAREX INOV\nMetarex INOV® és un grànul d'alta atractius tat per als cargols i llimacs (la plaga ho detecta des de lluny). · Metarex INOV® és un grànul molt apetent, quan el cargol o llimac comencen a menjar, els agrada el gust que té i segueixen menjant fins ingerir una dosi letal. · Metarex INOV® es fabrica mitjançant un procés de via humida, que proporciona homogeneïtat, cohesió i resistència a la humitat o la compactació del granulat. Aquest procés de fabricació també evita la formació de pols.\nReferència MATAINOV 1 KG


About: Dansa urbana\nLes danses urbanes inclouen un conjunt de manifestacions culturals en forma de dansa, performances i creacions coreogràfiques nascudes a ciutats i espais públics. Algunes poden investigar la relació entre dansa, cos dansant i arquitectura. Segons aquestes premisses en aquest context poden ser considerades tanques aleshores experiències de recerca dels anys 70, com la de Trisha Brown i Joan Jonas, així com les pràctiques de dansa urbanes com el breakdance, el hip-hop, la dansa amb monopatí i la saltada del city jumping.\nLes danses urbanes inclouen un conjunt de manifestacions culturals en forma de dansa, performances i creacions coreogràfiques nascudes a ciutats i espais públics. Algunes poden investigar la relació entre dansa, cos dansant i arquitectura. L'expressió "dansa urbana" no es posa com a definició del gènere, sinó com a obertura d'aquesta, espai d'experimentació del cos en el context urbà. Pot comprendre entre si mateixa, com en un conjunt obert, totes les experiències que sumen dansa, moviment, paisatge urbà i espai públic. Essent la ciutat el mirall continu del moviment mateix, això conjunt no pot ser que considerar obert i en transformació, com un cos, com el cos mateix. Éssers humans tenen aquí directament a veure amb el descobriment tàctil i concret del món i de l'espai, la connotació arquitectònica procedeix guanyant nova i directa consciència. El cos que dansa es relaciona i interfereix amb l'espai urbà mateix, pot renyar l'espai, descobrir altres usos. Segons aquestes premisses en aquest context poden ser considerades tanques aleshores experiències de recerca dels anys 70, com la de Trisha Brown i Joan Jonas, així com les pràctiques de dansa urbanes com el breakdance, el hip-hop, la dansa amb monopatí i la saltada del city jumping. (ca)\nLes danses urbanes inclouen un conjunt de manifestacions culturals en forma de dansa, performances i creacions coreogràfiques nascudes a ciutats i espais públics. Algunes poden investigar la relació entre dansa, cos dansant i arquitectura. Segons aquestes premisses en aquest context poden ser considerades tanques aleshores experiències de recerca dels anys 70, com la de Trisha Brown i Joan Jonas, així com les pràctiques de dansa urbanes com el breakdance, el hip-hop, la dansa amb monopatí i la saltada del city jumping. (ca)\nDansa urbana (ca)


Olesa recorda els 158 austriacistes caiguts al poble durant la guerra de Successió - Regió7\nOlesa recorda els 158 austriacistes caiguts al poble durant la guerra de Successió\nL'Associació Cultural La Festa dels Miquelets celebra el relleu de la Flama, que enguany ha passat a mans de Biel Prat\nAlbert Compte olesa de montserrat\nEn el marc de la dotzena edició de l'ofrena floral al Memorial 158, acte central i llavor de l'actual Festa dels Miquelets, més d'un centenar d'olesans i olesanes de les diferents associacions de recreació històrica van assistir ahir a l'ofrena institucional amb els uniformes militars dels regiments de cavalleria i d'infanteria dels Miquelets, els destacaments dels sometents i els vestits d'època de la població civil. Es recordava així un any més les 158 víctimes del bàndol austriacista caigudes a Olesa de Montserrat durant la guerra de Successió. El seguici el van acompanyar nombrosos veïns i veïnes del municipi.\nL'acte es va iniciar amb la concentració de les associacions participants a la plaça de Fèlix Figueras i la presentació a les autoritats presents, davant de l'edifici de l'ajuntament. Després de la trabucada que va donar inici a l'acte de l'ofrena, el seguici es va encaminar pels carrers de Salvador Casas, d'Anselm Clavé i d'Alfons Sala, plaça de les Fonts, carrer de l'Església i plaça Nova fins al carrer de l'Hospital, on hi ha el Memorial 158.\nA l'acte hi van ser presents Eusebi Campdepadrós, secretari primer de la mesa del Parlament de la Generalitat de Catalunya; Juli Fernàndez, delegat territorial del Govern de la Generalitat a Barcelona; i Gemma Rodríguez, consellera de Turisme Consell Comarcal del Baix Llobregat, amb Miquel Riera, alcalde d'Olesa de Montserrat i el regidor de Cultura del consistori, Xavier Roca.\nDurant els parlaments previs, Martí Vallès, responsable de la Festa dels Miquelets, va posar en valor la recreació històrica més enllà de l'àmbit militar, ja que la documentació «ens permet aprendre no només com mantenir net un fusell de xispa o com fer foc a la intempèrie, sinó també qui durant aquella època sabia i qui no sabia llegir i per què», va destacar. També, l'Associació Cultural La Festa dels Miquelets va celebrar el relleu de la Flama del Miquelet, que ha passat enguany a Biel Prat. Campdepadrós va recordar en la seva intervenció que les 158 víctimes, homes i dones de diferents nacionalitats europees, «lluitaven per defensar les constitucions, els privilegis i prerrogatives del Principat de Catalunya, la definició d'una determinada forma d'entendre la societat i obeïen al pacte, a l'acord i no a la submissió, sinó a la paraula donada».


Game Stickman Armed Killer 3D. Juga gratis en línia\n3d Action Boys El rodatge dels nens Stickman Zombi 3d Arkanoid Action Boys Cursa per a nens Carreras en els camions Carreras en els cotxes Motorcycle Racing Dinosaures Lluitant per dos Dracs Zombi\nJoc Stickman Armed Killer 3D en línia\nDescripció del joc: El nostre heroi vol convertir-se en un stickman assassí de tota la vida i l’ajudareu en això entrant al joc 3D Stickman Armed Assassin. Trieu un mode: nivells o supervivència. En el primer cas, completarà els nivells per completar les missions. Són diferents de les més senzilles, que consisteixen en una transició simple i arribar a un cert punt, per estalviar pacífics adhesius dels zombies i tota mena de dolents. Hi haurà una gran selecció d’armes que es troben just als carrers i molts enemics. En cas de supervivència, el vostre heroi només necessita mantenir-se i mantenir-se viu amb qualsevol mitjà, i el més efectiu és la destrucció total dels enemics.\nEl nostre heroi vol convertir-se en un stickman assassí de tota la vida i l’ajudareu en això entrant al joc 3D Stickman Armed Assassin. Trieu un mode: nivells o supervivència.\n© playgame24.com - Joc gratuït Stickman Armed Killer 3D () El joc en línia flash joc MedlinePlus Stickman Armed Killer 3D de forma gratuïta .. No t'oblidis de votar aquest joc Stickman Armed Killer 3D i compartir aquest joc amb els teus millors amics.


Re: Els 4 magnifics de caldes\nMare d'un de primer any 7/11/2019 10:33\nHost: 195.77.95.141 IP: 195.77.95.141 Sistema: Windows NT\n>>>>Campions de Catalunya, d’Espanya i segurament d’Europa a aquest pas, genial quintet inicial poden jugar inclús sense entrenador. Els altres cinc es turnen portar les aigües no juguen res de res!\n>>>Tanto como "segurament". El Valongo ya les zurró en la fase de grupos, aunque por mi ojalá.\n>>Primer, els 5 jugadors son bonissims i estan on estan per haver guanyat, ningu no els hi ha regalat res.\n>>Segon, els jugadors que van amb l'equip son de primer any i están alla per merits propis.\n>>Tercer, si que juguen, potser no a les finals pero si a les fases de grups, i per ells estar alla es un premi al treball i a la seva dedicació.\n>>Finalment, el Valongo no "zurró" al Caldes, el que passa que no es dediquen a penjar videos ni despotricar de les males decisions arbitrals. Si que van ser superiors, pero el Caldes va plantar cara fins l'ultim minut.\n>>Caldes segon d'Europa i ben merescut!! Felicitats a la resta d'equips per un gran campionat i sobretot una gran experiencia per TOTS aquests jugadors tant els que juguen com els que no.\n>Gens d’acord, no tots els suplents eren de primer any n’hi havia dos de segon que no van olorar la pista ni a la fase grups. Sino arriben a sancionar al entrenador estaven fora descontrolats. Els de primer any que havia tampoc van jugar.\n>L’únic d’acord es que els 4 inicials son molt bons una passada\nPerdoneu, jo soc la mare d'un dels de primer any i el meu fill va jugar alguns minuts en tots els partits de la fase de grups. Nomes va haver un dels de segon any que no va jugar cap partit, pero va ser perque es rotaven entre ells als partits i va coincidir que l'altre va jugar a dos. Aixi que minuts si que van tenir tots els que no eren titulars.\nEl que estem tots d'acord es que els 4 inicials son grans jugadors i mereixedors de la segona plaça. Els acompanyants tambe son bons jugadors i per aixo van anar tant a Catalunya,com a Espanya i ara al U15. no cal donar-li mes voltes.\nEls 4 magnifics de caldes - I porter - 2/11/2019 19:08\nRe: Els 4 magnifics de caldes - Valongo - 2/11/2019 22:28\nRe: Els 4 magnifics de caldes - jo hi era.... - 4/11/2019 13:22\nRe: Els 4 magnifics de caldes - Cua - 5/11/2019 21:39\n» Re: Els 4 magnifics de caldes « - Mare d'un de primer any - 7/11/2019 10:33\nRe: Els 4 magnifics de caldes - Mare d'un de primer any - 7/11/2019 10:28\n>>>>>Campions de Catalunya, d’Espanya i segurament d’Europa a aquest pas, genial quintet inicial poden jugar inclús sense entrenador. Els altres cinc es turnen portar les aigües no juguen res de res! >>>> >>>> >>>> >>>>Tanto como "segurament". El Valongo ya les zurró en la fase de grupos, aunque por mi ojalá. >>> >>> >>>Primer, els 5 jugadors son bonissims i estan on estan per haver guanyat, ningu no els hi ha regalat res. >>>Segon, els jugadors que van amb l'equip son de primer any i están alla per merits propis. >>>Tercer, si que juguen, potser no a les finals pero si a les fases de grups, i per ells estar alla es un premi al treball i a la seva dedicació. >>> >>>Finalment, el Valongo no "zurró" al Caldes, el que passa que no es dediquen a penjar videos ni despotricar de les males decisions arbitrals. Si que van ser superiors, pero el Caldes va plantar cara fins l'ultim minut. >>> >>>Caldes segon d'Europa i ben merescut!! Felicitats a la resta d'equips per un gran campionat i sobretot una gran experiencia per TOTS aquests jugadors tant els que juguen com els que no. >> >>Gens d’acord, no tots els suplents eren de primer any n’hi havia dos de segon que no van olorar la pista ni a la fase grups. Sino arriben a sancionar al entrenador estaven fora descontrolats. Els de primer any que havia tampoc van jugar. >> >>L’únic d’acord es que els 4 inicials son molt bons una passada > >Perdoneu, jo soc la mare d'un dels de primer any i el meu fill va jugar alguns minuts en tots els partits de la fase de grups. Nomes va haver un dels de segon any que no va jugar cap partit, pero va ser perque es rotaven entre ells als partits i va coincidir que l'altre va jugar a dos. Aixi que minuts si que van tenir tots els que no eren titulars. > >El que estem tots d'acord es que els 4 inicials son grans jugadors i mereixedors de la segona plaça. Els acompanyants tambe son bons jugadors i per aixo van anar tant a Catalunya,com a Espanya i ara al U15. no cal donar-li mes voltes. >>>


Llegir les opinions de Hotel Mont Blanc (mostrant les @@mostrades@@ més recents de 276). (mostrant @@mostrades@@ de 276)\n"No hi havia nevera a les habitacions,"\n"El bany molt espatllat i l'accés amb Moltes escales"\n"Amplitud a l'habitació i el hall d'entrada per deixar l'equip d'esquí Independent de l'habitació, perfecta ubicació"\n"El bufet i l'amplitud de les habitacions."\n"Falta modernitzar-lo una mica ..."\n"El soroll era aclaparador: una vergonya que a la sala del costat de la nostra fes una festa amb música fins a la una del matí. Va ser només després de queixar-nos a la recepció que es feia alguna cosa. La qualitat dels llits era molt baixa i el bufet al sopar era pobre. Tot això significava que volíem sortir un dia d’hora. No recomano l’hotel a qui vulgui dormir abans de les dues del matí per despertar-se per esquiar l’endemà."\n"El personal és molt amable i servicial"\n"Encara que l'habitació estava renovada, vam tenir una gotera en forma de cascada a la nit. Ens van canviar a una altra habitació a l'endemà, però van tenir diversos errors importants de servei en la nova. Li sobra una de les 3 *. Gran diferència amb l'enyorat Ziryab"\n"La distància a pistes d'esquí"\n"L'equip de recepció i restaurant és molt amable i sempre ajuda quan ho necessitem. La localització és el millor."\n"L'hotel està bé, però està orientat principalment als joves. En la mateixa setmana, hi havia tres grups diferents de joves i el major problema és el soroll durant la nit. No haurien d'acceptar reserves per a parelles o al menys no hauríem d'estar en el mateix corredor."\n"El personal de la recepció excepcional les habitacions molt bé, espaioses i netes. La ubicació és el millor"\n"El bufet era bastant pobra i amb menjar caducat a més que el personal de l'restaurant deixava molt de desitjar semblava que no volien treballar"\n"No aquesta molt lluny des pistes. Menjar bo"\n"Hotel aquesta vell, a la nit i pel dia sents tot el que fan els teus veïns i tot el que passa pel carrer, aïllament acústic fatal. No pots dormir i respirar bé perquè molt sec en habitació. Check in 14:00 però venim a les 5 i teniem que esperar fins que preparen habitacions."\n"Molt bon tracte. Habitació familiar àmplia, còmoda i càlida, tot fenomenal. El bufet d'esmorzar i sopar molt variat i bona qualitat. Ubicació estupenda."\n"El sopar no era molt bona i poca varietat"\n"Ubicació excel·lent a prop dels remuntadors i de les zones d'oci. Qualitat preu correcte."\n"El muntacàrregues perquè és vell i cal pressionar constantment el botó tant per pujar o baixar. Haurien de posar un ascensor o muntacàrregues més modern. Per la resta bé."\n"El millor l situció, a prop de les pistes. El menjar està molt bé. Les habitacions són àmplies."


La serralada Prelitoral existeix | El Pou\nLa serralada Prelitoral existeix\nper Adam Majó, 26 de maig de 2012 a les 00:00 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 26 de maig de 2012 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nLa setmana passada van inaugurar una autovia que uneix Alguaire i Almenar; havia de sortir de Lleida i arribar a la Vall d’Aran, però han començat (i acabat, de moment) pel tram que uneix aquests dos pobles a través d’un terreny gairebé pla i ocupat fins aleshores per camps de conreu barats i ràpids d’expropiar (els pagesos, però, encara no han cobrat…). I és que, lògicament, a l’hora de construir infraestructures, la geografia, física i humana, compta, i molt. Per això la ruta entre el Bages i Barcelona sempre ha estat complicada. Manresa i la capital del país estan separades per un mur infranquejable (Montserrat), un congost tancat (el del Llobregat) i les muntanyes del Montcau convertides ara en el Parc de Sant Llorenç del Munt (i serra de l’Obac). Antigament el camí ral marxava cap al Pont de Vilomara (per això van fer-hi un pont) i d’allà, creuant colls i fondalades, fins a Terrassa. Més endavant, al segle XIX, es va fer la primera carretera per on podien passar carruatges pesats, donant la volta a Montserrat, per Can Maçana. No va ser fins a la segona meitat del segle XX, fa quatre dies, que es va construir el que s’ha convertit en la sinistra C55, una carretera complicada, encabida en valls estretes i costerudes, que ja va destrossar pobles en el seu moment (Monistrol, sobretot) i que pràcticament no té espai per créixer. Per això, i perquè algú volia guanyar-hi molts diners, es va fer a finals dels anys 80 del segle passat l’autopista Terrassa-Manresa que, per les mateixes raons orogràfiques explicades, tampoc té un traçat lineal ni excessivament segur.\nParal·lelament, fa 150 anys es va construir una línia de tren que durant molt temps fou la manera més ràpida i segura (això encara ho és ara) d’anar a Barcelona. En països muntanyosos, Suïssa n’és el paradigma, el ferrocarril és molt més barat i eficient que la carretera, per una simple qüestió física, perquè necessita molta menys superfície per fer-hi passar el mateix nombre de gent. Anys d’apostar per la carretera i abandonar el ferrocarril (ho han fet tots, des del franquisme fins al tripartit, passant pel Pujol, el PSOE o el PP) han fet que el tren fos cada cop menys competitiu i que molts manresans i manresanes l’hagin descartat a l’hora de planificar els seus desplaçaments.\nPerò la serralada prelitoral segueix existint i, a més, el territori està més poblat que mai. Desdoblar la C55 no és impossible, avui no, però tindria un cost econòmic enorme, destrossaria encara més la vall del Llobregat, obligaria a expropiar i fer fora de casa seva a molta gent i ens encadenaria encara més a un model de mobilitat anacrònic. Descartar el desdoblament i, en canvi, intervenir immediatament en els punts negres, alliberar o abaratir el peatge de la C16 i prioritzar les inversions estratègiques en el ferrocarril, no és només la decisió políticament i ecològica correcte, sinó l’única que té possibilitats reals de rebre inversions europees en el futur. Perquè una cosa sembla clara, si Alemanya opta finalment per les polítiques de creixement, ho farà amb criteris de sostenibilitat i eficiència energètica i, en això (i en seguretat!), el tren dóna trenta voltes al cotxe, com ja sabeu.


fòrum de vehicles elèctrics - Vectrix superbike\n19.11.2019 a les 01:15:09\nfòrum de vehicles elèctrics › vehicles › vehicles de fabricació en sèrie › Vectrix superbike\nVectrix superbike (Read 7063 times)\n03.12.2009 a les 16:24:20\nAra que la vectrix està treballant amb la vectrix de segona generació, amb transmissió per corretja, és interessant fer una ullada al únic exemple en el que vectrix ha posat corretja: la vectrix superbike.\nRe: Vectrix superbike\nReply #1 - 03.12.2009 a les 16:27:22\nEl duet noia-moto es inevitable. Lamentem profundament els clixés sexistes que sempre acompanyen les motos esportives.\nReply #2 - 03.12.2009 a les 16:28:50\nEl motor es situa mol assota, desplaçat del eix d'atac del basculant.\nReply #3 - 03.12.2009 a les 16:29:59\nEl motor deu tenir un desmultiplicador fins al sistema principla de la corretja\nReply #4 - 03.12.2009 a les 16:32:21\nSempre ens havíem preguntat que portava a la bateria d'aquesta moto, ara ja esta clar amb l'esquema, dos pisos de bateries GP de litiferrofosfat de 30 Ah 125v, totalitzant 60 Ah i 7.5kwh.\nSi voleu veure més fotos, moés heu de posar vectrix superbike al google...\nReply #5 - 03.12.2009 a les 16:45:05\nReply #6 - 03.12.2009 a les 22:54:09\nEls primers esbossos pensaven en un sistema integrat en roda, al estil de la vectrix scooter.\nReply #7 - 03.12.2009 a les 23:03:13\nAdjunto un parell de fotografies sobre els detalls de la moto...\nroadbary ha fet un gran exercici de disseny.. es molt fàcil fer un dibuix bidimensional atractiu, però quan es trasporta al 3d real la dificultat augmenta exponencialment..\nEl basculant monobraç, al estil BMW, molt maca la llanta. Fixeu-vos per on va disc de fre!\nReply #8 - 03.12.2009 a les 23:05:28\nEls discs suportats en la llanta des-estressen tota la estructura de la roda, i permet un tall de radis més lleuger, guanya rigidesa al frenar, alhora que el major diàmetre permet una frenada més potent. Un gran encert.\nReply #9 - 03.12.2009 a les 23:08:37\nEls fars amb leds són una bona innovació, tot i que esteticament no convencen... la següent versió quedarà millor


UAB: fracàs total : BOXED PRESS\nUAB: fracàs total\nBy\tJoan Fabregat\ton\t11/10/2012\tin\tBoxed Society\twith\t0 Comments\nLa festa de graduació de la Facultat d’Economia de la UAB ha sigut cancel·lada per manca de d’inscripcions (menys del 5%). Això no es res més que el reflex de l’absolut fracàs d’aquesta facultat.\nJa fa molt de temps que les universitats catalanes han entrat en un cercle viciós de decadència.\nPel que fa a la UAB, les principals raons son: aïllament absolut entre UAB i societat i empreses, manca de finançament, rebaixa constant de les exigències, i dualitat entre catedràtics endormiscats i estudiants de doctorat explotats.\nPosaré un exemple perquè es pugui comprendre la magnitud del problema: varis professors d’economia obliguen als seus alumnes a escriure en bolígraf. Alguns d’ells diuen que es per assegurar-se que no es un copiar-enganxar i que com a mínim l’alumne haurà fet l’esforç de redactar el text. Hi ha d’altres que directament reconeixen que ells no es llegeixen els deures (perquè no tenen temps, diuen) i que l’únic important es que l’alumne faci alguna cosa.\nEncara que no tots els professors han sucumbit a la falta de finançament i incentius, són molts els catedràtics que no es prenen en serio res i que titllen als estudiants d’idiotes mentre ells van generant promocions de verdaderes fotocopies (en blanc).\nTambé es curiós com hi ha exàmens que els suspèn tota la classe (incloent-hi alumnes amb expedients brillants).\nAmb un panorama així, qui voldria anar a la festa de graduació?\nUs deixo l’email del incrèdul organitzador que sembla no entendre com pot ser que hi hagi tanta baixa participació:\nMalauradament, t’escrivim per informar-te que l’acte de graduació del dia 19 d’octubre dels llicenciats i diplomats de la Facultat d’Economia i Empresa de la UAB al curs acadèmic 2012-2011 ha estat cancel·lat. Hi han moltes i variades raons que ens han portat a prendre aquesta decisió. La més important és la escassa participació, doncs en algunes de les titulacions aquesta no arribava al 5%, molt lluny del que ens havíem plantejat com a mínim acceptable. Probablement podem atribuir aquesta manca de resposta a que el mes d’octubre no és el moment més oportú per realitzar l’acte. Tot i que creiem que es bo per a la Facultat celebrar aquest tipus d’actes, no ens sembla institucionalment acceptable fer-ho amb tant poca participació. Esperem que per les properes promocions sapiguem trobar la manera d’interessar als nostres graduats en una celebració d’aquest tipus.\nEt demanem, a tu i als teus familiars i amics que pensaven acompanyar-te a l’acte, excuses per haver creat unes expectatives que finalment no han pogut realitzar-se.\nUna vegada més, i en nom de la Facultat d’Economia i Empresa de la UAB, el Degà et felicita pel títol aconseguit i et desitja un bon futur personal i professional.\nJordi Massó Gonzalo Rodríguez\nDegà Coordinador de Relacions Institucionals i estudiants\nTags: fracas universitari, manifestacio UAB, UAB, UAB universitaria, universitat


Actualitzat 16/03/2021 20:00\nDetenen dues noies a San Francisco per agredir i tossir a la cara al conductor de l'Uber en què viatjaven sense mascareta.\nNova baralla per la mascareta\nEl conductor, identificat com Subhakar Khadka, havia recollit a tres passatgeres la tarda del 7 de març, però quan va veure que una de les noies no portava posada la mascareta, els va dir que no continuaria a menys que totes la portessin.\nLlavors "es va produir un altercat", ha explicat el Departament de Policia de San Francisco en un comunicat.\nA les imatges es pot veure com una noia tus sobre el conductor mentre l'insulta. Una altra s'abaixa la mascareta i riu: "tinc coronavirus".\nEl conductor es va negar a continuar el viatge i la situació es va agreujar. La passatgera que inicialment havia tossit a sobre del conductor va agafar-li el mòbil i es va treure la mascareta. Les altres continuaven cridant i insultant.\nAtaquen un conductor d'Uber i li tussen a la cara\nDe les tres noies, la policia de Las Vegas en va detenir dues.\nUna d'elles, informen els mitjans de l'àrea es diu Malaysia King, de 24 anys, que ara s'enfronta a càrrecs d'assalt i agressió, conspiració, així com de violar el codi de salut i seguretat per atacar el conductor d'Uber.\nFinalment, Khadka va recuperar el seu telèfon mòbil, però una altra passatgera va ruixar amb "el que es creu que és gas pebre" l'automòbil a través d'una finestra oberta després de sortir del vehicle, segons la policia.\nL'altercat es va desencadenar quan el conductor va demanar les noies que es posessin la mascareta / Arxiu Europa Press\nPer aquest motiu, la víctima no ha pogut seguir treballant com a conductor perquè treure el gas pebre del vehicle és un procés car i complex que fa el cotxe insegur per als passatgers.\nEl vídeo, que s'ha fet viral, va motivar una campanya de recaptació de fons a la plataforma GoFundMe iniciada per un usuari d'internet que vol ajudar el conductor a pagar la reparació i a mantenir-se mentre no pugui treballar.\nMata un repartidor de menjar i intenta fugir en un Cabify a Marbella


Oso (Washington) - Uniopèdia, el mapa conceptual\nOso és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\n21 les relacions: Arlington (Washington), Arlington Heights (Washington), Cens dels Estats Units del 2000, Comtat (divisió administrativa), Concentració de població designada pel cens, Darrington (Washington), Densitat de població, Estat, Estats dels Estats Units, Estats Units d'Amèrica, Estàndards Federals de Processament de la Informació, Granite Falls (Washington), Jordan Road-Canyon Creek, Lake Cavanaugh, Lake McMurray, Llindar de pobresa, Mediana, Oficina del Cens dels Estats Units, Renda per capita, Verlot, Washington (estat).\nArlington és una població dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Arlington (Washington) · Veure més »\nArlington Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Arlington Heights (Washington) · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Cens dels Estats Units del 2000 · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Comtat (divisió administrativa) · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Concentració de població designada pel cens · Veure més »\nDarrington és una població dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Darrington (Washington) · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Densitat de població · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Estat · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Estats dels Estats Units · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Estats Units d'Amèrica · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Estàndards Federals de Processament de la Informació · Veure més »\nGranite Falls és una població dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Granite Falls (Washington) · Veure més »\nJordan Road-Canyon Creek és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Jordan Road-Canyon Creek · Veure més »\nLake Cavanaugh és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Lake Cavanaugh · Veure més »\nLake McMurray és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Lake McMurray · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Llindar de pobresa · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Mediana · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Oficina del Cens dels Estats Units · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Renda per capita · Veure més »\nVerlot és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington.\nNou!!: Oso (Washington) і Verlot · Veure més »\nNou!!: Oso (Washington) і Washington (estat) · Veure més »


Comfort Inn Near Medical Center Mission (TX) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Mission (TX).\n203 South Shary Road, Mission, Mission (TX), Estats Units, 78572 - Veure al mapa\n2 Llits Queen No fumadors - 30 m2\nConvenientment situat a Mission (TX), Comfort Inn Near Medical Center és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se World Birding Center, La Lomita Mission, Anzalduas Park són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nSimplement imagini's totes les comoditats i diversions que vostè espera de Choice Hotels i afegeixi-hi el comfort de la seva llar. Els clients de l'hotel poden gaudir de Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, telèfon per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com centre esportiu, piscina exterior. Comfort Inn Near Medical Center és una elecció inteligents per a viatgers a Mission (TX), i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els comentaris (14) Parelles (7) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (1) Grups (2)


Fundació Cipriano Garcia de CCOO de Catalunya - Publicacions de l'Arxiu històric\nPublicacions de l'Arxiu històric\nRubí en lluita. El moviment obrer en la geografia local de la ruptura (1970-1977)\n"Rubí en lluita. El moviment obrer en la geografia local de la ruptura (1970-1977)", de Joan Gimeno i Igual\nMaterials d'Història de l'Arxiu 10, Un exemple d'història local on s'analitza la configuració i el protagonisme del moviment obrer en la transició política a la democràcia.Amb el suport de la Diputació de Barcelona\nLa dignitat obrera. Recordant l'Ángel Rozas\nMaterials d’Història de l’Arxiu 9. Conjunt de textos que són mirades sobre l’Ángel Rozas, sota el títol de “La dignitat obrera”, que serveix per divulgar l’esforç col·lectiu que un conjunt de dones i homes van fer per empènyer la història en la direcció d’una societat més justa, lliure i igual.\nMillorant la qualitat i les condicions de treball a l'educació\nMaterials d’Història de l’Arxiu 7. Cal que quedi constància del que va suposar la constitució i l’existència de la FECCOO per a l’educació de Catalunya i per als seus treballadors i treballadores. Constituïda formalment l’any 1978, no podem parlar dels últims 40 anys de l’educació a Catalunya sense fer una referència obligada a la FECCOO.


Hospitals en Manama - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Capital (Província) - Capital - Bahrain - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Bahrain › Capital › Capital (província) › Hospitals en manama\nHospitals en manama Capital (Província) > Capital > Bahrain\nHospitals en Manama recomanades:\nVolem continuar proporcionant informació útil i precisa a totes les persones que necessiten saber com trobar o contactar Hospitals en Manama. Per tant, instem a tots els nostres usuaris que, en cas de trobar errors, informeu-nos-nos perquè puguem corregir-los immediatament. Pots ajudar-nos?.\nSentir-se estrany, o notar un símptoma estrany com un marejos quan normalment no ho ha tingut, pot ser l'anunci d'alguna cosa que requereix atenció mèdica. Aquest directori conté tots els hospitals de Bahrain muntats. Així que us assegurem que trobareu tot Hospitals en Manama d'una ullada.\nAmb 147074 habitants, Manama és una àrea que té hospitals de referència. Si cerqueu una de les Hospitals en Manama que mostra aquesta llista, podeu ingressar l'enllaç de qualsevol hospital que aparegui a la vostra cerca per trobar el vostre número de telèfon o adreça exacta.\nHospitals en Manama per categoria\nAls hospitals públics de Manama (Bahrain) es pot consultar amb diversos especialistes en diferents branques de la medicina. Si voleu saber quins són aquests centres, podeu consultar la nostra llista, ja que conté tots els hospitals públics d'aquesta zona\nSi fos molt fàcil i ràpid d'accedir a totes les consultes, tractaments i proves complementàries que es necessiten en la xarxa pública Manama (Bahrain), potser molt poques persones aniran a hospitals privats. Però sabem que la realitat no és així. Per aquest motiu, si necessiteu trobar un hospital privat fiable, consulteu-lo a la llista que us oferim a l'enllaç de dalt\nMostrant 2 Hospitals en Manama\nMés destacats Hospitals en Manama\nLlistat de hospitals pròxims a Manama\nInternational Hospital of Bahrain- (Situat a 5.70 km)\nBahrain Defence Force Royal Medical Services- (Situat a 10.66 km)


Dos nous brots a Elx i el de Gandia eleven a 158 els casos actius - À Punt\nDos nous brots a Elx i el de Gandia eleven a 158 els casos actius\nLa Conselleria de Sanitat notifica 114 nous positius i la primera mort des del passat 20 de juliol.\nImatge del centre d'Elx aquest dimecres / À Punt NTC\n29 de juliol 2020 - 18:44\nLa Conselleria de Sanitat ha informat aquest dimecres de dos nous brots de coronavirus a Elx d'àmbit familiar, amb tres i quatre casos. D’altra banda ha elevat en 44 casos el brot de Gandia, que ja suma 158 positius, i en dos el d'Oriola, amb cinc contagis. Amb aquesta actualització s’han detectat 50 brots a la Comunitat Valenciana des del final de l’estat d’alarma.\nAixí mateix, Sanitat ha comunicat 114 nous casos de coronavirus en l'última jornda i ha notificat la primera mort en nou dies, una nova defunció a València, de manera que la Covid-19 ja ha causat 1.478 víctimes a la Comunitat Valenciana. Des del passat 20 de juliol no es registrava cap defunció, encara que el termini encara és més llarg en el cas de les residències de persones majors, que ja fa 34 dies que no registren morts d’usuaris amb la malaltia.\nValència i Alacant concentren la majoria dels nous casos de coronavirus, amb 54 casos cadascuna, mentre que Castelló registra únicament quatre positius. Quatre d’aquests nous contagis es vinculen a centres de persones majors, un afecta a un resident i els altres tres a treballadors d’aquests espais sociosanitaris.\nA hores d’ara sols queda una residència de València sota control sanitari, però onze residències tenen algun usuari que ha donat positiu per coronavirus. No obstant això, la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, ha anunciat aquest dimarts que les eixides de les residències d’ancians es faran "més restrictives" per l’evolució de la pandèmia.\nCreixen els casos actius fins els 1.130\nAmb les noves xifres comunicades per Sanitat aquest dimecres, s’eleven a 1.130 els casos actius de Covid-19 al territori valencià, fet que suposa el 5,44% del total de positius identificats al llarg de la pandèmia.\nParal·lelament a l’augment de nous contagis, aquest dimecres creix també la quantitat de pacients hospitalitzats, que són 11 més que en l’anterior balanç. Actualment, els hospitals de Castelló tenen una dotzena de pacients, mentre que hi ha 19 a Alacant i més de mig centenar, 55 concretament, als centres hospitalaris de València. D’aquests pacients, huit estan a les unitats de cures intensives: cinc a les de València i tres a les d’Alacant.


De casa al museu, els dissenys més personals d'Enric Miralles\nEnric Miralles va dissenyar molts mobles i objectes per a la seva pròpia casa. ©Maro Kouri\nPer Txell Moreno | 27 May 2021\nLa cara més íntima d'Enric Miralles com a dissenyador de mobiliari queda al descobert en l'exposició Miralles. Perpetuum Mobile que inaugura el Museu del Disseny de Barcelona\nEl llegat de l’arquitecte Enric Miralles està més present que mai a Barcelona. Quan es compleixen 21 anys de la seva mort, la capital catalana ret homenatge al seu icònic talent amb un seguit d’exposicions i retrospectives que aprofundeixen en un dels màxims referents de l’arquitectura contemporània del nostre país. Si bé el cicle d’activitats, comissariat per l’arquitecta de l’estudi Miralles Tagliabue EMBT, Benedetta Tagliabue, i Joan Roig, de l’estudi Batlle i Roig, estava previst per al 2020, quan es complien dues dècades de la mort del creador, les restriccions per la pandèmia van obligar a endarrerir-les fins ara.\nLa taula Ines-table pot transformar-se amb més de 20 combinacions. ©Giovanni Zanzi\nEntre les mostres que es podran gaudir aquests propers mesos està l’exposició Miralles. Perpetuum Mobile que s’acaba de presentar al Museu del Disseny de Barcelona i que romandrà fins al 29 d’agost. La mostra aprofundeix en la figura com a dissenyador del polièdric creador, nascut a Barcelona el 1955, a partir d’una sèrie de peces inèdites que per primera vegada s’exposen al públic. Són mobles i objectes dissenyats per Enric Miralles per la seva pròpia casa que mostren el talent i la singularitat de l’arquitecte. “Nosaltres plantejàvem casa nostra com una part molt íntima i un lloc d’experimentació on l’Enric es divertia moltíssim fent, possiblement, les coses més atrevides de la seva producció”, comenta la que va ser sòcia i segona esposa de Miralles, Benedetta Tagliabue.\n“D’aquests mobles gairebé ni es guardaven dibuixos ni documentació, ja que eren desenvolupats principalment per al nostre ús –apunta l’arquitecta–. Així que quan va sorgir la idea de l’exposició, un dels dubtes va ser: ‘si porto els meus mobles al museu, què faig, deixo la meva casa buida?’”. Va ser llavors quan va entrar en joc l’American Hardwood Export Council (AHEC) que, amb material donat per AE Maderas, es va encarregar de reproduir les creacions originals de Miralles a partir de fustes de roure, auró, cirerer i fusta de tulipa. En total s’exposen més de 20 peces de caràcter molt personal i íntim, on es reflecteix l’enginy i alhora la puresa de la feina de l’arquitecte barceloní. “Aquí s’evidencia l’experimentació manual amb les fustes i els mecanismes perquè facin el moviment desitjat”, apunta l’arquitecte i comissari del cicle Joan Roig.\nBenedetta Tagliabue supervisant la reproducció dels mobles. ©Lander Larrañaga\nTal és el cas de la taula Ines-table (1993), de naturalesa canviant, que ofereix la possibilitat de transformar-se a partir de més de 20 moviments diferents; la prestatgeria Lelukaappi (1995), inspirada en l’obra de l’arquitecte finlandès Alvar Aalto, de traçat orgànic i embolcallant; o les taules Dolmen (1995), Troncs (1998) i Mistery (1999), totes elles amb un mínim de dues posicions que permeten dinamitzar amb les necessitats de moment. Tots aquests objectes, així com diversos elements d’il·luminació, se succeeixen en aquesta mostra on l’ambientació recrea la pròpia casa de l’arquitecte i on les peces exposades s’acompanyen també de dibuixos, croquis, material audiovisual i plànols de les seves trencadores creacions. “L’exposició ens lliga a la nostàlgia de la feina i al caràcter més personal de Miralles, però també al futur, entenent la seva producció com quelcom lligat al demà, a partir de prototips que poden desenvolupar-se en el futur”, afirma Joan Roig.\nAl costat d’aquesta exposició, la Fundació Enric Miralles, amb el suport de l’Ajuntament de Barcelona i la Generalitat de Catalunya, té la voluntat d’apropar encara més el treball del prolífic arquitecte barceloní al gran públic amb les exposicions Miralles. A quarts de quatre..., al Saló del Tinell del Museu d’Història de Barcelona fins al 4 de juliol; Miralles. To be continued, vigent fins al 23 de desembre a la pròpia seu de la Fundació Enric Miralles, i Miralles. Photos & Collages, que fins al 30 de juny es pot gaudir a l’Arts Santa Mònica.\nTaula original dissenyada per Miralles, a la casa de Benedetta Tagliabue. ©Mariluz Vidal\nAl llarg dels 26 anys de professió, primer al costat de la seva primera dona, Carme Pinós, després en solitari i posteriorment de la mà de la seva segona esposa, l’arquitecta Benedetta Tagliabue, Miralles va rebre 62 guardons pel seu treball, entre ells el Lleó d’Or de la Biennal d’Arquitectura de Venècia el 1996 o el Premi Nacional d’Arquitectura el 1995. Un reconeixement a una tasca que avui es reivindica gràcies a aquest cicle que s’estendrà al llarg de l’any amb altres mirades. Arquitectes, acadèmics i artistes que van treballar de prop amb ell seran els protagonistes de les xerrades, Miralles. Converses, que es duran a terme durant el mes de juny al Col·legi d’Arquitectes de Catalunya (COAC), entre ells, Rafael Moneo, Carme Pinós i Soraya Smithson. A més, la seva important dedicació a la docència, en universitats i escoles tant nacionals com internacionals, també estarà present a l’exposició Miralles. A l’escola que tindrà lloc a l’Escola Tècnica Superior d’Arquitectura (ETSAB), del 22 de setembre al 24 de novembre.\nL’empremta de Miralles a Barcelona\n“El cicle d’activitats al voltant de la figura de Miralles permet reivindicar el paper de l’arquitectura com a element determinant en el disseny de la ciutat que influeix en la construcció cultural i en el discurs de l’espai urbà”, tal com apunta Xavier Marcè, regidor de Turisme i Indústries Creatives. En aquesta línia, la transcendència de la figura d’Enric Miralles a Barcelona es materialitza en una sèrie de projectes que han deixat empremta transformant i dinamitzant certs indrets de la ciutat. Tal és el cas de la seu de Gas Natural (1996-2006), un gratacel que dialoga amb el perfil costaner barceloní, les pèrgoles de l’Avinguda Icària (1990-1992), el parc de Diagonal Mar (1997-2002), la reforma i rehabilitació del Mercat de Santa Caterina (1997-2005) i, al costat d’aquest últim, els habitatges per a gent gran de Santa Caterina (2001-2005). Tot això a partir d’un llenguatge propi i expressiu, que fan que l’essència de Miralles estigui avui més present a la ciutat.\nLa prestatgeria Lelukaappi és una de les peces que formen part de l’exposició. ©Lander Larrañaga