Llar, habitatge i salut - PDF\nDownload "Llar, habitatge i salut"\nCarmen Ayala Iglesias\n1 Col lecció Informes Núm. 2 Llar, habitatge i salut acció i prevenció residencial Com viuen les persones ateses per Càritas Diocesana de Barcelona\n2 2 Redacció: ACCIÓ I PREVENCIÓ EN L ÀMBIT RESIDENCIAL Càritas Diocesana de Barcelona Departament d Anàlisi Social Programa de Sense Llar i Habitatge Servei de Mediació en Habitatge Fundació Foment de l Habitatge Social Edita: Càritas Diocesana de Barcelona Fotografia de portada: Daniel Alarcón Fotografies: Alice Sassu (www.alicesassu.com) Daniel Alarcón Arxiu de Càritas Diocesana de Barcelona HABITATGE I SALUT EN POBLACIÓ VULNERABLE Ana M. Novoa Agència de Salut Pública de Barcelona Julia Ward School of Public Health, University of Michigan Equip de recerca: Agència de Salut Pública de Barcelona CIBER Epidemiologia i Salut Pública Davide Malmusi Carme Borrell Universitat pompeu Fabra Jordi Bosch Càritas Diocesana de Barcelona Àrea de Programes i Serveis Edició i Maquetació: Marta Plujà Departament d Anàlisi Social. Càritas Diocesana de Barcelona Desembre Càritas Diocesana de Barcelona ISBN: XXXXXXXXXX\n3 3 Índex PRESENTACIÓ INTRODUCCIÓ 1. HABITATGE I ALLOTJAMENT SOCIAL. HABITATGES COMPARTITS I UNIFAMILIARS 1.1. Marc teòric de l exclusió social i l exclusió residencial 1.2. Habitatges compartits amb suport socioeducatiu 1.3. Habitatges unifamiliars per a persones soles i famílies 1.4. Conclusions 2. DOS ANYS D ACTIVITAT DEL SERVEI DE MEDIACIÓ EN HABITATGE (SMH). BALANÇ I REFLEXIONS 2.1. Origen i raó de ser del SMH 2.2. Mediació/Intermediació especialitzada, un mètode equilibrador entre deutors i creditors 2.3. El funcionament del SMH 2.4. Balanç dels primers dos anys del servei 2.5. Característiques de les llars ateses 2.6. Incidència i denúncia pública\n4 4 3. HABITATGE I SALUT. UN ESTUDI DEL PROJECTE SOPHIE 3.1. Marc conceptual 3.2. Característiques sociodemogràfiques 3.3. Tipus d habitatge i composició de la llar 3.4. Assequibilitat i lligam emocional amb l habitatge 3.5. Habitabilitat i amuntegament 3.6. Barri i comunitat on es localitza l habitatge 3.7. Estat de salut 3.8. Conclusions 4. CONCLUSIONS BIBLIOGRAFIA ANNEXOS Annex I Annex II Annex III\n6 6Llar, habitatge i salut\n7 7 Presentació L experiència de Càritas es fonamenta en la seva atenció diària a les persones més febles que acudeixen als seus serveis d atenció directa amb problemes greus de subsistència. Van ser al voltant de les , l any passat (el doble que l any 2007), i en la gran majoria dels casos, la problemàtica de l habitatge va constituir un dels aspectes més greus a abordar. Com es veurà en l Informe que presentem, estem destinant a ajuts econòmics en metàl lic en matèria d habitatge, prop dels 2 milions d euros anuals. Vam posar en marxa, a finals del 2011, el Servei de Mediació en l Habitatge, amb l objectiu específic de prevenir l exclusió social residencial, evitant el màxim nombre possible de desnonaments, amb el qual hem atès, en dos anys, prop de famílies, hem evitat 525 desnonaments, i hem ajudat a trobar un nou habitatge a prop de 100 famílies. Finalment, hem triplicat respecte de l any 2007 el nombre d habitatges que gestionem Càritas, conjuntament amb la Fundació Foment de l Habitatge Social, situant-nos en els 363, entre pisos compartits, centres residencials i pisos familiars de lloguer social, que donen allotjament a prop de persones que no poden accedir ni al mercat lliure ni al protegit o públic. Cada un d aquests eixos de treball són descrits i analitzats en els diversos capítols de l Informe que presentem, amb la voluntat i desig que siguin de la màxima utilitat per a totes les persones i entitats interessades per aquests temes i també per a tots els que volen conèixer amb més profunditat i detall quina és la tasca que desenvolupa Càritas Diocesana de Barcelona.\n8 8Llar, habitatge i salut Tota l acció que hi trobaran constitueix una experiència densa que ens ha permès posar el focus sobre el que hem de considerar avui, juntament amb el de l atur, el principal problema de la nostra societat: el sobre endeutament i l entrada en l exclusió social per impossibilitat de fer front al cost de l habitatge. Aquesta experiència, en efecte, ens ha permès denunciar les mancances de tipus legislatiu i d acció pública que fan impossible, no només que aquestes greus situacions no es produeixin, sinó que un cop aparegudes puguin tenir garanties d una solució raonable; i ens ha permès, també, emprendre les accions anteriorment esmentades que considerem ben enfocades i que poden servir de referent a l hora de legislar i de crear marcs públics d intervenció de cara a donar solució al sobre endeutament de les llars. D altra banda, l atenció directa a les llars amb problemes d habitatge i d allotjament ens ha portat a col laborar molt fructíferament amb l Agència de la Salut Pública de Barcelona, en el projecte europeu SOPHIE, d estudi de les desigualtats de salut entre països, i com influeixen en aquestes desigualtats, les condicions d allotjament. La darrera part de l Informe que presentem es dedica a la publicació dels resultats d aquest estudi. Voldria fer un èmfasi especial en aquests resultats que, en ser la primera vegada que s estudien i analitzen, d una banda corroboren i fins i tot eixamplen la impressió que des d una perspectiva d opinió pública es té de la fràgil i vulnerable situació de les llars afectades per problemes de mal allotjament o de pèrdua de l allotjament, i, d altra banda resulten una eina preciosa per a formular estratègies d actuació i recomanacions i demandes d actuació a les administracions públiques. Confio que tota aquestes informacions i reflexions ens ajudin a tots a ser més solidaris, i a posar com a principal focus de les nostres preocupacions l ajut a totes les famílies que estan vivint al voltant nostre una de les pitjors plagues socials dels darrers temps com és la pèrdua o el risc de pèrdua de l habitatge. Jordi Roglá Director de Càritas Diocesana de Barcelona Barcelona, 18 de desembre de 2013\n10 10Llar, habitatge i salut\n11 11 Introducció Dins del marc més ampli d actuació de Càritas Diocesana de Barcelona (CDB) que aborda l acollida, l acompanyament i l atenció de les necessitats més bàsiques de les persones i famílies més vulnerables de la nostra societat, des de fa molts anys ha assumit el compromís de lluitar per fer efectiu un dret humà com és l accés a l habitatge i oferir llars (molt més que un sostre) a les persones en situació d exclusió social i residencial, amb l objectiu de treballar pel benestar i la millora de la qualitat de vida de les persones ateses. El dret a l habitatge està reconegut explícitament a Espanya a l article 47 de la Constitució: Tots els espanyols tenen dret a un habitatge digne i adequat. Els poders públics promouran les condicions necessàries i establiran les normes pertinents per tal de fer efectiu aquest dret, i regularan la utilització del sòl d acord amb l interès general per tal d impedir l especulació. La comunitat participarà en les plusvàlues que generi l acció urbanística dels ens públics. Però la seva aplicació, a la pràctica, obre dubtes més que raonables sobre una garantia efectiva de la proclamació constitucional. En efecte, ens trobem davant d un dret no directament exigible, que requereix de mecanismes de desplegament, com a lleis o decrets de desenvolupament del principi, i mesures públiques de concreció; en definitiva, passos endavant per part de les autoritats públiques, tal com el mateix text constitucional proposa. I també requereix de passos de reflexió i d acció per part de la societat en conjunt, que ens portin a una acceptació de les limitacions que necessàriament ha de tenir el dret a la propietat quan topa amb el dret a l habitatge, és a dir, que ens duguin al reconeixement i l acceptació de la funció social de la propietat, i concretament de la funció social de l habitatge. Són contínues en els darrers temps les manifestacions que assenyalen les grans carències de la nostra societat en el reconeixement efectiu del dret a l habitatge. Concretament, n hi ha dues que suposen una major dificultat en la tasca diària de CDB: els problemes d accés a l habitatge per a determinats col lectius, i la pèrdua o risc de pèrdua de l habitatge habitual per no poder fer front als pagaments per part de famílies que han estat colpides per la crisi.\n12 12Allotjament social A12 L accés a un habitatge pot fer-se efectiu per dues vies: mitjançant el parc públic o mitjançant el parc privat, és a dir, del que és propietat de persones físiques o jurídiques privades que l ofereixin en venda o lloguer a tercers. Atès que a Espanya els parcs públics de lloguer tot just arriben a un habitatge per cada habitants 1, resulta evident que la gran majoria de la població que necessita habitatge ha de satisfer aquesta necessitat mitjançant l oferta privada. Ara bé, per donar compliment al que exigeix l article 14 de la Constitució Espanyola, Els espanyols són iguals davant la llei, sense que pugui prevaler cap discriminació per raó de naixença, raça, sexe, religió, opinió o qualsevol altra condició o circumstància personal o social, les condicions d accés als parcs públics estan regulades, però en cap cas poden resultar discriminatòries. Però el respecte a aquest principi es difumina en el cas de tractar amb habitatges de propietat privada, els propietaris dels quals normalment entenen que per sobre del dret a l habitatge del conjunt preval el dret a la seva propietat, a més, entès com un dret no subjecte a limitacions, ni tampoc a obligacions. A efectes de l accés a l habitatge aquest context suposa que una quantitat molt important per no dir majoritària de col lectius que necessiten habitatge assequible troben enormes dificultats per cobrir-la. Bé, perquè no troben habitatge públic, bé perquè les llistes d espera de l habitatge públic pateixen un retard excessiu, bé perquè els propietaris d habitatges privats es mostren reticents a vendre ls-hi o llogar-los-hi. Entre aquests col lectius es pot destacar de forma tradicional el dels joves, però en els últims quinze anys ha pres relleu i d una forma gairebé generalitzada, el de les persones immigrades extracomunitàries. D altra banda, la situació de crisi que venim arrossegant des del 2008, la precarietat laboral i la pèrdua de poder adquisitiu, han provocat que un percentatge important de persones en situació de vulnerabilitat se situïn ara en una franja de greu exclusió residencial i social. La situació d aquestes persones s agreuja molt més quan s afegeixen diverses situacions de vulnerabilitat personal, de fractures relacionals i de pèrdua de xarxes de suport familiar i social i quan es va esmicolant el sistema de protecció social. En efecte, el canvi de cicle econòmic, iniciat a finals de l any 2007, ha comportat, com es pot veure en els gràfics adjunts, un molt fort increment de la taxa d atur i una caiguda dels ingressos familiars. Un nombre creixent d habitatges adquirits mitjançant crèdit hipotecari han anat entrant en mora i, posteriorment, en execució hipotecària, provocant els desnonament de moltes famílies. I un nombre creixent de persones o famílies està vivint en habitacions rellogades o pagant lloguers cada cop més allunyats de llurs ingressos decreixents, corrent el risc també de ser desnonats per causa de dificultats de pagament. (1) La mitjana europea d habitatge en lloguer social de titularitat pública o concertada amb el sector públic se situa al voltant dels 80 habitatges per cada habitants, arribant, en determinats casos als 120 (Alemanya) o 145 (Holanda) habitatges.\n13 13 Introducció Fig. 1. Taxa d atur a Catalunya per trams d edat Font. Elaboració pròpia a partir d IDESCAT\n14 14Allotjament social A14 Fig. 2. Renda de les llars a Catalunya Font. Elaboració pròpia a partir d IDESCAT Fig. 3. Renda familiar i taxa de pobresa relativa a Catalunya Font. Elaboració pròpia a partir d IDESCAT\n15 15 Introducció Fig. 4. Taxa de risc a la pobresa o exclusió social a Catalunya (AROPE) Font. Elaboració pròpia a partir d INE /IDESCAT Fig. 5. Morositat de les famílies a Espanya Font: Elaboració pròpia a partir de dades Banc d Espanya\n16 16Allotjament social A16 Fig. 6. Morositat de les famílies a Espanya Font: Elaboració pròpia a partir d INE i Banc d Espanya Davant d aquestes realitats, Càritas Diocesana de Barcelona en els darrers anys ha volgut intensificar les seves propostes de suport en matèria d habitat0ge. Càritas actua amb tres línies de suport per a les llars i persones que tenen dificultats en relació amb l habitatge: 1. Ajudes econòmiques directes en metàl lic a les famílies per pagar l habitatge. S han multiplicat per quatre, des de l any 2007 al 2013, passant de 0,5M a 2M. Durant l any 2012 aquestes ajudes van suposar el 71% del total de les ajudes directes en metàl lic a les famílies que va concedir Càritas Diocesana de Barcelona. I es van destinar, fonamentalment a ajudar a pagar despeses relacionades amb l habitatge, sobretot lloguers, habitacions de relloguer, i hipoteques, però també rebuts de llum, aigua, gas, etc.(figura 7). Aquestes ajudes han anat creixent els últims anys, fruit del procés que han hagut de fer les famílies per ajustar els seus minsos pressupostos a la realitat de la crisi. I no només ha crescut el nombre de persones beneficiàries sinó que també se n ha allargat el temps de durada.\n17 17 Introducció Fig. 7. Ajudes econòmiques en metàl lic de CDB per a Habitatge FONT: Servei d Ajudes Econòmiques. Càritas Diocesana de Barcelona\n18 18Allotjament social A18 2. Parc d habitatges de lloguer social propi per millorar les condicions de les llars que estan vivint en precari o en condicions inadequades. Comptem en aquest moment amb 357 habitatges comartits i unifamiliars d inclusió i 6 centres residencials, amb un total de places. Segons el grau d acompanyament i supervisió, en funció de les necessitats i el pla de treball dels usuaris, que impliquen diferents intensitats i estratègies, trobem la següent classificació d habitatges d inclusió: Habitatges supervisats. Es tracta de l habitatge amb un menor grau de seguiment i per tant, en certs aspectes, la situació més propera a una autonomia total en habitatge propi. El seguiment té una periodicitat que pot anar des de visites setmanals o quinzenals, a determinar-se en funció de la demanda dels usuaris. Es fonamenta en l acompanyament i l assessorament, si bé s hi poden continuar treballant certs aspectes relacionats amb la inclusió social i laboral. En aquest grup s hi encabeixen els 294 habitatges gestionats per la Fundació Foment de l Habitatge Social, i els 19 habitatges tutelats Almeda. Habitatges amb suport. Es combina una presència més constant del professional, una o diverses vegades per setmana, amb la intenció de potenciar l autonomia de l usuari en diferents àmbits. L habitatge amb suport respon més a la lògica de l acompanyament i d un camí cap a l autonomia. Els nostres habitatges se situen en aquesta tipologia. Forma part d aquest grup el parc de 37 habitatges compartits, i les 7 unitats de convivència per a gent gran. Habitatges assistits/dirigits. Inclou els habitatges amb una presència constant de personal de l entitat, generalment de 4 o 5 dies per setmana com a mínim. Són habitatges per a persones amb un grau alt o moderat de dependència funcional i social. També s adrecen a persones que necessiten un grau de seguiment important com a pas previ a un altre recurs de menor supervisió. S inclouen en aquest grup els centres residencials (3 cases d acollida per a dones soles o amb fills, i 3 centres residencials per a persones sense llar i amb VIH-Sida). A banda de l acció social pròpia que CDB realitza en matèria d habitatge, una part de les respostes es donen a través de la Fundació Privada Foment de l Habitatge Social (FHS), una fundació promoguda per Càritas l any 1990 amb la missió de lluitar contra l exclusió residencial i que l any 2012 va assumir la gestió dels habitatges unifamiliars per famílies en situació d exclusió que fins llavors gestionava CDB. La FHS també es fa càrrec del desenvolupament del projecte Oikos de CDB, que té com a finalitat fer un treball intensiu amb les famílies que viuen en habitatges de la Fundació, acompanyant-les en els seus itineraris i processos cap a la plena inserció. Tota aquesta oferta residencial dóna resposta a les necessitats detectades a través de processos avaluatius i de reflexió interns i en col laboració amb altres entitats vinculades i/o dedicades a l estudi en diferents aspectes relacionats. Una presentació més detallada d aquesta línia d intervenció la trobarem en el Capítol 1 d aquest Informe.\n19 19 Introducció 3. Servei de Mediació en Habitatge,que ha permès atendre, en els seus dos primers anys d existència, llars (6.256 persones) amb problemes greus de pagament de l habitatge, i evitar 455 desnonaments. Creat al setembre de 2011, s adreça a persones i famílies que a causa dels seus baixos ingressos tenen problemes per pagar el seu habitatge i poden perdre l per impagament. D aquest servei, en parlarem abastament en el Capítol 2 d aquest informe. Gràcies a aquest conjunt d eixos d activitat, podem dir que l any 2013, O que cada dia, persones hauran dormit sota un sostre de CDB, O que cada dia, persones hauran dormit sota un sostre, gràcies als ajuts de CDB. O que persones hauran rebut ajuts de CDB, en concepte d habitatge, Com s ha dit, cada una d aquestes línies d actuació són descrites i analitzades en els capítols específics d aquest informe per tal de donar-ne a conèixer la intensitat, profunditat, abast i limitacions. I, també, per alertar de les dificultats i mancances que implica dur a terme aquestes tasques molt sovint no de manera subsidiària sinó substitutòria del que ha de ser el rol de les administracions públiques en l exercici constitucional de la garantia dels drets. Per últim, hem volgut incloure en aquest informe, com a Capítol 3 (Salut i Habitatge. Un estudi del projecte Sophie), el treball Salut i habitatge en població vulnerable. Mostra de persones ateses per Càritas Diocesana de Barcelona, emmarcat dintre del projecte europeu SOPHIE (www.sophie-project. eu) elaborat conjuntament entre l Agència de Salut Pública de Barcelona i Càritas Diocesana de Barcelona, a partir de l anàlisi d un seguit d entrevistes realitzades a una mostra de famílies ateses per CDB, amb males condicions d habitatge o problemes per fer front als costos de l habitatge. En aquest informe s hi descriuen les principals característiques sociodemogràfiques, les condicions d habitatge i l estat de salut d aquestes persones i es posa de manifest el mal estat de salut que pateixen algunes de les persones més vulnerables de la nostra societat, reflex d unes males condicions de vida i d habitatge. En conclusió, és molt important per a Càritas Diocesana de Barcelona, d una banda, conèixer amb la màxima precisió el context general per poder donar les respostes més adequades a les persones més desafavorides de la nostra societat. Al mateix temps, conèixer la realitat ens ajuda a entendre-la, a saber quines són les seves causes i els seus efectes, què té d estructural i què de conjuntural... I és només amb aquest coneixement com CDB pot plantejar que, més enllà dels esforços que les entitats socials realitzen per pal liar aquestes situacions, els poders públics han de posar en marxa mecanismes per fer efectiu el dret a un habitatge adequat, incloent tant instruments per ajudar a fer front al pagament del cost de l habitatge de famílies amb problemes econòmics greus, com posar en marxa una política de promoció d habitatge social i ajudes al lloguer, a més de respondre a les veritables necessitats en qüestió de salut i salut mental que es palesen a conseqüència del mal allotjament.\n21 21 1. Habitatge i allotjament social habitatges compartits i unifamiliars Dues experiències de Càritas Diocesana de Barcelona en l àmbit residencial\n22 A22 22Allotjament social\n23 Marc teòric de l exclusió social i l exclusió residencial Abans d endinsar-nos més en la realitat en l àmbit d habitatge, volem deixem clars alguns conceptes que són bàsics en la comprensió de la tasca de Càritas Diocesana de Barcelona en aquest camp. Des de CDB entenem l EXCLUSIÓ SOCIAL com: Un fet estructural amb els següents factors: atur de llarga durada; canvis tecnològics i les seves conseqüències en el mercat de treball, especialment en les persones menys qualificades; canvis en l estructura social i en la família; evolució en el sistema de valors caracteritzat per l enfonsament de la cohesió i de les formes tradicionals de solidaritat; poca participació en les institucions representatives; l evolució dels fenòmens migratoris. Un fenomen dinàmic, en el sentit que és un problema canviant, que va assolint proporcions inesperades, tant qualitativa com quantitativament: perspectives en matèria d ocupació poc esperançadores, increment de barris degradats on es concentren poblacions excloses, poca probabilitat de que es modifiquin les formes de vida i les estructures familiars. Una realitat multifactorial. No sols és una qüestió de nivell d ingressos, sinó que es manifesta també en els àmbits de la salut, l educació, la xarxa relacional, l accés als serveis, l habitatge i a més tendeix a acumular-se a nivell personal i territorial, encadenant-se en processos interdependents. També ens identifiquem amb l anàlisi que fan autors com Robert Castel i Joaquín García-Roca sobre l exclusió social 2. (2) Referència extreta del llibre Construyendo relaciones. Intervención psicosocial con personas sin hogar. Asociación- Realidades y Fundación RAIS.\n24 24Allotjament social A24 Robert Castel proposa que per passar comptes dels processos d exclusió social en la persona conflueixen una sèrie de forces i circumstàncies que el poden fer estar en un punt o un altre de l espai social que suposa integració-exclusió. A cada un d aquests nivells, els riscos d exclusió són diferents en funció dels processos concrets desencadenants. Aquests processos d inclusió-exclusió es troben en dos nivells: les relacions socials i els recursos materials i econòmics en sentit ampli. Distingeix entre 3 zones: 1) Zona d integració: En aquest espai les persones compten amb feina estable i relacions socials sòlides. 2) Zona de vulnerabilitat: En aquest segment els individus estan en risc de caure en l exclusió social. Aquí les persones es caracteritzen per tenir una situació econòmica precària o inestabilitat laboral i per comptar amb poc recolzament social. 3) Zona d exclusió social: En aquest espai es fa difícil l accés al món laboral, no hi ha protecció social i existeix un aïllament social que dificulta i impedeix el retorn a zones més estables d integració. I a CDB entenem les CAUSES DE L EXCLUSIÓ SOCIAL tal com la concep García-Roca, fruit de tres tipus de ruptures: a) Ruptures estructurals i econòmiques. b) Ruptures socials. c) Ruptures vitals. La primera és el vector econòmic de l exclusió social i fa referència als elements macroestructurals de la societat. Les principals característiques d aquest vector serien la desocupació, la desigualtat social i les contradiccions de la protecció social. La segona es caracteritza per la dissolució dels vincles socials i la desafiliació i fragilització de l entramat relacional (1995). I la tercera fa referència a la dimensió personal de la marginació; a la precarietat cultural, caracteritzada per la ruptura de la comunicació, la debilitació de les expectatives i l erosió dels dinamismes vitals (confiança, identitat i reciprocitat) (1995). Moltes persones ateses per Càritas estan en situació d exclusió residencial i en situació d exclusió social, i trobem els tres tipus de ruptures en els seus processos personals. Aquesta és una realitat que, afegida sovint a d altres causes, fa que aquestes persones pateixin situacions de vulnerabilitat i també de patiment que hem de tenir en compte alhora de dissenyar els objectius dels projectes. Evidentment, des de Càritas quan parlem de processos d exclusió tenim en compte que les persones que atenem compten amb una sèrie de potencials i capacitats per sortir de la situació de risc o d exclusió en la qual es troben immerses, només des d aquestes capacitats podem acompanyar les persones en el seu camí cap a la inclusió.\n25 25 Marc teòric Des de CDB situem l EXCLUSIÓ RESIDENCIAL dins d aquest concepte més ampli d Exclusió Social, tot compartint la definició que en fa FEANTSA 3 : La de sense llar és aquella situació que té una persona/ família que no pot tenir accés ni pot mantenir un habitatge digne sense ajut de serveis o entitats socials, per raons econòmiques i/o per dificultats personals/socials. I, per categoritzar l Exclusió Residencial, ens acollim a la tipologia ETHOS (tipologia europea de sense llar i exclusió residencial) que diferencia entre quatre situacions: Sense sostre: quan la persona no disposa d un espai físic per viure. Sense habitatge: quan la persona disposa d un espai físic, encara que aquest no reuneixi les condicions necessàries de privacitat per considerar-lo un espai propi i que l ocupant no en tingui la titularitat legal. Es considera una persona sense llar o sense habitatge aquella que pernocta en equipaments públics o d entitats socials. Habitatge insegur: quan la persona disposa d un espai físic on pot desenvolupar la seva vida privada però no té permís legal d utilització de l allotjament. Habitatge inadequat: quan la persona viu en un espai que no reuneix les condicions adequades per l habitabilitat. Disposa per tant d un espai físic on pot desenvolupar la seva vida privada, amb permís legal d utilització o tenir-ne la propietat, però amb les incomoditats derivades del deteriorament dels equipaments. Aquestes quatre categories s han operacionalitzat identificant tretze situacions concretes que cobreixen totes les formes de privació del dret a un habitatge digne. Aquesta classificació l estan adoptant arreu d Europa les entitats i les administracions públiques per abordar el problema de l exclusió residencial (Annex I.A). D altra banda, hi ha molts processos que porten una persona a estar en situació de sense llar com podem veure en l Annex I.B, que enumera les causes que generen exclusió o situacions de vulnerabilitat. No cal dir que una persona sense llar, que no té accés a un habitatge, a participar, a treballar, a formar-se, a tenir cura de la seva salut o afrontar les seves addiccions, es troba en l àmbit més sever de l exclusió: és una persona que no existeix. No hi és. És invisible. Aquestes situacions comporten per aquestes persones: - Dependència econòmica i de necessitats bàsiques. - Invisibilitat social. No pertinença. Soledat permanent. - Pèrdua del sentit personal, de l autoestima, malaltia mental, addiccions. (3) FEANTSA: EuropeanFederation of NationalOrganizationsworkingwithHomeless.\n26 26Allotjament social A26 Com no pot ser d una altra manera, a CDB entenem l activitat a desenvolupar en el camp de l Exclusió Social i Residencial dins de la perspectiva dels DRETS HUMANS: La satisfacció de necessitats i el desenvolupament de les potencialitats van implícitament unides a la protecció i a la garantia dels drets de cada una de les persones que acompanyem. I aquesta acció integral, actuant sobre una part (la persona) repercuteix en la comunitat, la societat i les estructures. No podem negar que la mirada dels drets humans és present en el nostre acompanyament i, en aquests moments, es fa necessari de fer-la més visible i vigent. Això demana directament accions de defensa i denúncia en la protecció del seu accés i el seu exercici. És indispensable acompanyar en l exercici dels drets humans per tal que es reconeguin, primer com a persones, i després com a ciutadans. En el seu preàmbul, la Declaració Universal dels Drets Humans cita que la llibertat, la justícia i la pau al món tenen per base el reconeixement de la dignitat intrínseca i dels drets iguals i inalienables de tots els membres de la família humana. De manera irremissible, l exercici o la lesió d un dret, comporta l exercici o la lesió d un o més drets diferents. En el nostre cas, treballem cada dia amb situacions que confirmen aquesta tesi: no tenir accés a una documentació o un padró comporta no poder anar al metge, no tenir ajuts socials o no poder estudiar. Ens cal ser conscients que cada una de les necessitats de l ésser humà està relacionada amb l exercici i la satisfacció d un o de diversos drets 4. La situació de sensellarisme, paralitza l exercici dels drets humans i redueix les xarxes socials (que s han de tornar a reconstruir) i destrueix el sentit vital de la persona. Per a Càritas l acompanyament a les persones en situació de sense sostre i sense llar és un prioritat institucional, per aquest motiu els projectes d habitatge pretenen donar resposta a un dret fonamental de les persones que es troben en aquestes situacions. El concepte de sense llar per Càritas no es limita a l espai físic sinó que també conté l espai emocional, afectiu, psíquic i social. El concepte de llar a Càritas no és limita a donar un allotjament transitori sinó que té en compte allò que és inseparable del concepte de llar: que sigui estable, assequible i adequada. A la definició de FEANTSA es parla de persones sense sostre com d aquelles persones que no tenen un espai físic on viure o el tenen de forma restringida. Es parla de persones sense llar com d aquelles que troben espai físic però de forma temporal i sense relació jurídica amb aquest espai. (4) Extret de la Carpeta NO HI HA DRET, material elaborat pel Niveltécnicomixto de Cáritas Española.\n27 27 Marc teòric En aquest sentit, fem nostres les recomanacions de FEANTSA per al 2015 amb un missatge clar: - El sensellarisme es pot i s ha d eradicar, no només administrar. - Ningú hauria de dormir al carrer per manca de serveis d urgència adaptats a les seves necessitats ni romandre en un allotjament d urgència més temps del necessari. - Ningú que visqui en una institució com un hospital o una presó, els hauria d abandonar si no té opcions d allotjament adequades. - Ningú ha de viure a la força en un allotjament que s ha jutjat com infrahabitatge.\n28 A28 28Allotjament social\n29 Habitatges compartits amb suport socioeducatiu Per tal d oferir una resposta a les persones amb diverses situacions de vulnerabilitat personal, de fractures relacionals i de pèrdua de xarxes de suport i quan se ls va esmicolant el sistema de protecció social, des de CDB es porten a terme diferents projectes d habitatges amb suport socioeducatiu que cerquen donar resposta a la necessitat de disposar temporalment o definitivament d una llar compartida o no amb suport que permeti estabilitzar la seva situació personal i accedir en un futur a un habitatge estable. De fet, a la seva missió, Càritas diu que està al costat de les persones que es troben en situació de major exclusió social, els últims dels últims; és per això que es prioritza línies d actuació en matèria d habitatge en les seves diferents modalitats d atenció a les situacions d exclusió residencial. En el moment actual, Càritas Diocesana de Barcelona disposa d un parc de 363 habitatges i allotjaments socials, que donen cabuda diària a persones. Arribar a aquestes quantitats ha estat un procés llarg en el temps, que s ha intensificat en els darrers anys, a mesura que l entitat ha anat veient com s agreujava la situació residencial de les persones i famílies que acudien a demanar-li ajuda.\n30 30Allotjament social A30 Taula 1. Parc total d habitatges i allotjaments de CDB HABITATGES PLACES * * FFHS CDB TOTAL (*) Al final de 2012 es van transferir 106 pisos unifamiliars de Caritas a la Fundació. FONT: Elaboració pròpia. Analitzem en aquest apartat, els habitatges compartits i centres residencials amb suport socioeducatiu que gestiona directament Càritas Diocesana de Barcelona, mitjançant les professionals del seu Programa Sense Llar i Habitatge, i deixem per l apartat següent l anàlisi dels habitatges unifamiliars que gestiona la Fundació Foment de l Habitatge Social, per encàrrec de Càritas. Com veiem en la Taula 1, CDB disposa de 69 habitatges compartits i centres residencials amb suport socioeducatiu que allotgen diferents tipologies d usuaris. D aquests centres, 63 són habitatges compartits, amb 268 places, i 6 són centres residencials, amb 74 places. El funcionament d aquests recursos s adequa a les persones i als objectius als quals responen. Les necessitats de les persones usuàries i la seva situació són el que en determina la temporalitat, la ràtio professional i la modalitat de funcionament dels habitatges amb acompanyament socioeducatiu.\n31 31 Habitatges compartits Taula 2. Habitatges compartits amb suport socioeducatiu de CDB segons finalitats* Cases d'acollida per a dones Centres residencials per a persones sense llar Habitatges compartits per a persones adultes Habitatges tutelats per a gent gran Unitats de convivència per a gent gran TOTAL FONT: Elaboració pròpia.\n32 32Allotjament social A32 Els habitatges compartits i centres residencials amb suport s adrecen a famílies monomarentals, joves, i persones soles en situació o risc d exclusió social, prioritàriament ateses per CDB, i s emmarquen dins d un projecte per tal d assegurar la coherència en les intervencions i vetllar per una qualitat humana, tècnica i material dels diferents projectes que es realitzen. La finalitat del projecte, és realitzar una tasca preventiva, i de suport amb les persones i famílies en situació de risc d exclusió social i residencial per tal que puguin estabilitzar els seus processos personals, garantir les seves necessitats bàsiques, i disposar del temps suficient per poder construir un futur més estable amb un allotjament autònom. Per això, els eixos centrals del projecte són: Intervenir en l allotjament en el marc dels processos personals i familiars de recuperació de competències socials que afavoreixin l autonomia. Els projectes es desenvolupen amb un conjunt de mesures d acompanyament social, ajustant la intensitat, segons les situacions de les persones ateses i els objectius marcats. Es té en compte la persona, el seu desig de canvi, les seves capacitats i dificultats. Es realitza una intervenció integral, global. Amb el projecte de Habitatges compartits amb suport socioeducatiu, des de la nostra entitat volem donar a les persones en situació més vulnerable el dret que els és negat alhora que denunciem i fem pressió perquè els governs corresponents facin de l accés a l habitatge un dret constitucional de debò. Volem oferir a les persones un dret que els faci sentir ciutadanes, integrades a la societat i participants actives de la comunitat. La filosofia dels habitatges amb suport socioeducatiu tant d estada temporal com de llarga estada parteix d aquest ideari. Els habitatges de CDB són llars on les persones durant el temps que necessitin poden co-construir la seva realitat i la del seu entorn. Una llar a Càritas és un lloc on les persones troben un espai on ser i sentir-se persones, on viure amb qualitat de vida, on crear noves xarxes i vincles. Amb aquestes actuacions i altres que veurem més endavant, Càritas vol anar-se acostant al model anglosaxó housing-led 5. Aquest terme va ser desenvolupat pel jurat del European Consensus Conference on Homelessness (Conferència pel Consens Europeu sobre Persones en situació de sense llar) 6, l any 2010, per descriure totes les respostes polítiques a la manca d habitatge que es centren en Habitatge. És a dir, aquelles polítiques que abandonen el model tradicional d escala, en la qual l habitatge és l objectiu final i les persones i famílies han d anar superant diverses etapes per a, finalment, accedir a un habitatge autònom, permanent i segur. Des de Càritas volem, doncs, optar per un model que eviti la gran rotació i l efecte porta giratòria en recursos residencials temporals (i, en molts casos, amb una permanència de només dies) que no afronten l element fonamental: la manca d un habitatge, la manca d una llar. (5) El model més conegut de housing-led és l emprat als Estats Units i anomenat housing first adreçat a persones sense llar cròniques de llarg recorregut al carrer. Proporcionant allotjament amb contractes de lloguer i amb un gran recolzament social segons la situació de la persona. (6) e=events.\n33 33 Habitatges compartits Figura 1. Diferents elements que determinen una llar per a Càritas On hi tinc el meu espai, la meva intimitat. On ningú no pot entrar-hi arbitràriament. Que puc canviar de lloc, sense renunciar a la meva identitat. On em poden acollir si ja no puc viure en la que fou meva. Conformada pels meus béns. Siguin molts o pocs, ni que siguin no res. Pels meus somnis, pels meus projectes. Per allò compartit o el record del que vaig compartir. El meu barri. Els veïns, els amics. Els companys de parc, de banc o de pilota de futbol. Casa, aigua, llum, sense barreres. Salut, educació, formació. Música, festa, denúncia. Unió. Meva i de tothom. Compartir. Donar i rebre. Aprenent i ajudant a aprendre. FONT: Informe Amb sostre i sense llar. Efectes de l habitatge precari sobre la vida de les persones. Càritas de Barcelona, Sant Feliu de Llobregat i Terrassa, Com veiem en la Figura anterior, les llars de CDB són més que unes parets que donen alberg, els habitatges volen donar sentit de pertinença a les persones que atenem, volen donar una llar pròpia, una realitat, volen donar el sentit de que no es pertany enlloc, de que formem part d alguna cosa més; una llar, una comunitat. En aquest sentit és imprescindible l acompanyament professional, que garanteix el suport adaptat a cada unitat i a cada membre de la unitat de convivència. Acompanyament que s estableix en funció de la tipologia dels habitatges i que es fonamenta en el respecte a les decisions de les persones i del grup convivencial, tot esdevenint un punt de referència i ascendent. Com s ha dit, els habitatges compartits amb suport socioeducatiu de CDB, s adrecen a diferents col lectius en situació d exclusió social i residencial i de vulnerabilitat social.\n34 34Allotjament social A34 a) Famílies monomarentals b) Persones soles en situació d exclusió social c) Joves ex tutelats d) Persones grans Els que hi accedeixen poden ser famílies monomarentals o persones soles però en tots les situacions podem trobar algunes de les següents característiques: No tenen coberta la necessitat d allotjament de forma digna (habitatge sobreocupat, preus inassequibles, relloguers sense condicions, etc.). Amb habilitats personals i relacionals suficients per a mantenir la seva autonomia en un habitatge compartit. Amb insuficients ingressos econòmics. Amb una xarxa dèbil de recolzament familiar i social. En seguiment social per Càritas, altres entitats socials o pels serveis socials. a) Habitatges per a famílies monomarentals: La de les dones sense llar és, sens dubte, una realitat oculta i invisible socialment. Són vàries les raons que fan que les vides i les històries de moltes dones siguin invisibles. Malgrat els avenços aconseguits durant les últimes dècades, les dones es troben encara en situació de desavantatge pràcticament en la totalitat d àmbits en els quals es manifesta l exclusió social, essent especialment vulnerables per la desigualtat existent en l accés a l ocupació, pels nivells salarials, la violència, etc. I a aquesta situació estructural cal sumar-hi les conseqüències de la crisi actual, que ha retallat drets fonamentals i està provocant un increment de dones que passen de la vulnerabilitat a l exclusió. La percepció generalitzada és que la situació de sense llar afecta majoritàriament els homes i que són moltes menys, les dones. Les dades mostren que, si bé és veritat que hi ha menys dones sense sostre i sense habitatge (entre un 20% i un 30% del total), el nombre de dones en habitatge insegur o inadequat arribaria al 50% 7. Des de CDB s atenen moltes situacions de mares soles amb fills al seu càrrec, que estant vivint en una pensió, en centres d acollida, en habitacions rellogades o en habitatges amb condicions precàries, amb les conseqüents dificultats que això pot representar de cara a l evolució i el desenvolupament físic, psicològic i emocional tant dels seus fills com d elles mateixes. També es constata la gran dificultat per conciliar la vida laboral amb la familiar, però en el cas de les famílies monomarentals amb recursos mínims i amb escassa o feble xarxa social i/o familiar que els doni suport, el problema s agreuja. (7) Investigació d EDIS.SA. citada al Documento Marco de la Federación de Entidades de Apoyo a la Personas Sin Hogar\n35 35 Per aquest motiu el tractament grupal d aquestes dificultats en els habitatges compartits de CDB i el desenvolupament d un projecte de convivència de caire temporal o de llarga estada, pot reconduir la seva trajectòria familiar, a través de compartir les responsabilitats familiars amb altres mares iguals, amb un ajut específic per a la recerca laboral i d un habitatge definitiu. b) Habitatges per a persones soles en situació d exclusió social: També des de CDB s atenen dones i homes sols i amb relacions familiars precàries, que pateixen situacions d atur o malaltia i amb poques possibilitats d inserir-se en el mercat laboral. No sempre tenen accés a percebre ingressos reduïts provinents de pensions mínimes (d invalidesa o jubilació) o rendes mínimes d inserció. Aquestes persones viuen al carrer, en pensions, habitacions rellogades, en albergs, centres d acollida i es troben sense ingressos o amb unes prestacions permanentment insuficients que les obliga a destinar tots els ingressos a pagar el cost de l habitatge. Moltes d aquestes persones també tenen dificultats per assolir una autonomia total, ja que han perdut o trencat moltes relacions, es troben en processos de deshabituació de substàncies tòxiques i amb certes disminucions i seqüeles físiques, o amb malalties cròniques com la sida Són persones que es troben soles i amb un aïllament social important i a les quals la possibilitat de compartir una llar els permet començar a estabilitzar la situació i començar un procés d inserció social. En aquests habitatges en els que l estada és il limitada i sempre adaptada a les necessitats individuals. Per accedir a aquests habitatges cal una entrevista de valoració prèvia amb l equip psicològic de la institució per poder-hi entrar. Es tracta de habitatges per a persones que necessiten un suport professional continuat més o menys intens per mantenir la seva autonomia. En aquesta tipologia de habitatges, un dels objectius de Càritas és que es constitueixi un grup autònom en l organització del habitatge i s estableixin relacions interpersonals i d interdependència que propiciï un clima familiar. c) Habitatges per a joves: Habitatges compartits Segons l enquesta de l Institut Nacional de Estadística (INE) de Centres PSH 2012, entre la població estrangera sense llar s observa major pes de les edats més joves. El grup de 18 a 29 anys suposa quasi el 20% del total. Aquesta tipologia d habitatge està adreçada a població jove estrangera en situació d exclusió social i especialment a joves estrangers en situació administrativa irregular, ja que el fet de no disposar de documentació o d estar en situació administrativa irregular suposa ja de per si un factor d exclusió. Segons el document Abordar el sensellarisme en la Unió Europea l accés de les persones immigrants sense residència a l atenció social d emergència com els albergs, prestacions socials, habitatge, atenció sanitària, educació i serveis d integració en el mercat laboral es troba restringida en tots els sentits. Des de CDB també atenem joves que han finalitzat la seva estada en un Centre d Estada Limitada (CEL), o un Centre Residencial d Acció Educativa (CRAE) perquè han arribat a la majoria d edat. Molts d aquests joves van arribar al nostre país com a menors no acompanyats, fugint de les difícils situacions als seus països d origen. La majoria d edat es considera dins el projecte de la vida d una persona com una fita important, aquella en què l adolescència passa el testimoni del relleu a allò que s ha donat en anomenar maduresa i, segons la qual la persona passa de ser jove a ser adulta. Però no tots els joves tenen el mateix grau de maduresa per fer front immediatament a aquesta nova etapa, menys encara quan les circumstàncies han propiciat una adolescència amb un procés dificultós.\n36 36Allotjament social A36 En aquesta tipologia d habitatge oferim al jove una atenció personalitzada que ajudi a consolidar els hàbits de la vida quotidiana, d organització de la llar, control de despeses, compres, cuina, acompliment dels horaris, ús del temps de lleure. Alhora es treballen altres aspectes d orientació laboral, formativa, i es donen eines per a la integració en la societat amb una vida autònoma. d) Habitatges per a persones grans: Aquests habitatges són Unitats de Convivència de llarga estada, en els que, entre un mínim de tres i un màxim cinc persones grans conviuen, amb suport professional. Es tracta de habitatges assistits perquè la presència és de quatre professionals durant tot el dia i cada dia de la setmana. El perfil a les Unitats de Convivència és el de persones amb dependència lleu o moderada funcional i alta dependència social. La finalitat d aquests habitatges és tendir sempre a la l enfortiment de les capacitats reals i de les potencialitats de les persones, endarrerint el màxim possible l aparició de processos de dependència. A CDB pensem que podem evitar molta d aquesta dependència, proporcionat els elements necessaris perquè les persones puguin organitzar-se al màxim possible el seu espai vital i relacional, de manera que l eix vertebrador passa a ser la interdependència, per la qual l ajuda mútua i l acompanyament professionalitzat esdevenen imprescindibles. Per poder fer això amb més possibilitats d èxit cal reorientar el tipus d intervenció vers un acompanyament menys directiu, tot reforçant els aspectes d autoorganització per afavorir el màxim la responsabilitat de les persones vers el seu entorn.\n37 Habitatges unifamiliars per a persones soles i famílies 8 Hem vist en l apartat anterior com treballa Càritas amb els habitatges compartits amb suport socioeducatiu per donar un sostre a persones i llars situades en un punt extrem d exclusió i amb greus mancances per desenvolupar una vida autònoma. A més d aquestes situacions, i en un graó superior d autonomia, Càritas atén persones i famílies que tenen greus dificultats per disposar d una habitatge propi i digne, però que tenen capacitats suficients per viure en habitatges socials, comptant només amb un seguiment social, més o menys intensiu, segons les circumstàncies, però, sense necessitat de convivència. El mal allotjament, com s ha dit, és un dels aspectes clau, des de l òptica de Càritas, de l exclusió social; evitar aquestes situacions és una de les prioritats de l organització. Per aquest motiu, durant els anys 2011 i 2012 es van dur a terme conjuntament anàlisis de les necessitats d habitatge de les persones usuàries de CDB, especialment detectades a través de la concessió d ajudes econòmiques directes per al pagament d habitacions de relloguer, de pensions o d hipoteques i lloguers. La quantificació de famílies o persones en aquesta situació va permetre determinar les necessitats d habitatge que Càritas tindria en el curt i el mig termini: entre 300 i 500. (8) Bona part d aquest text forma part de la Memòria d Activitats 2012 i Projecte del 2013 de la Fundació Privada Foment de l Habitatge Social. Juliol 2013.\n38 38Allotjament social A38 a) Pla Estratègic d Habitatge, A resultes d aquesta anàlisi es va aprovar el Pla Estratègic d Habitatge, , amb una estimació acurada de costos de gestió, per tal donar un salt quantitatiu en la disposició de habitatges. El pla preveia arribar a 200 habitatges l any 2012, 300 habitatges el 2013, 400 l any 2014 i 500, l any Segons aquest pla, després d un creixement accelerat en els dos darrers anys, emparat en el Pla Estratègic d Habitatge , CDB disposa avui de 294 habitatges unifamiliars, tal com es pot veure en el quadre adjunt, amb un total de places. Dins d aquest marc s ha d incloure justament la tasca que porta a terme el Programa de Sense Llar i Habitatge de Càritas, i que comparteix amb la Fundació Foment de l Habitatge Social. Taula 3. Pla Estratègic d Habitatge de CDB FFHS (familiars) CDB (compartits i residencials) TOTAL FONT: Elaboració pròpia.\n39 39 Habitatges unifamiliars La Fundació Privada Foment de l Habitatge Social va ser creada l any 1990, promoguda per Càritas Diocesana de Barcelona, amb la missió de treballar per l eradicació de l exclusió residencial i la seva tasca està totalment vinculada a la feina que es fa des de CDB. Càritas és tradicionalment receptora d habitatges donats o cedits temporalment per persones o institucions que col laboren i són solidaris amb els objectius de l entitat, mitjançant aquestes accions. Gràcies a aquesta generositat, Càritas Diocesana de Barcelona ha anat aplegant un parc important de habitatges per destinar-los a allotjament social. En concret, destaquem el conveni signat per CDB amb el Departament de Territori i Sostenibilitat, en virtut del qual s han obtingut, fins avui, 106 habitatges cedits en règim de lloguer; o, també, el conveni signat amb la Diputació de Barcelona, amb la cessió d uns primers 30 habitatges; o el signat amb la Fundació Família i Benestar que ha cedit el 10% dels habitatges de les seves darreres promocions de lloguer protegit. També, gràcies a donacions dineràries, Càritas Diocesana de Barcelona i la Fundació Foment de l Habitatge Social, s han dut a terme promocions específicament destinades a habitatge; i en els tres darrers anys, Càritas ha iniciat una activitat proactiva de cerca d habitatges desocupats per incrementar el seu parc. Estan col laborant activament amb Càritas i amb la Fundació diverses administracions públiques, fundacions, particulars i entitats financeres, mitjançant convenis de cessió de habitatges. Darrerament, CDB i FFHS han començat a crear xarxa de col laboració en la gestió d habitatges d inclusió social. Concretament amb la signatura d un conveni amb la Fundació Mambré ( Orde Hospitalària de Sant Joan de Déu, Filles de la Caritat de Sant Vicenç de Paül, Arrels Fundació i Centre d Acollida Assís), en virtut del qual es treballarà de forma coordinada en l atenció de les problemàtiques més urgents de les persones que es queden sense sostre. Així, avui, el 33% dels habitatges són propietat de Càritas o de la Fundació, el 50% han estat obtinguts en règim de lloguer, i el 17% restant, procedeixen de cessions gratuïtes de particulars. El pla també va posar sobre la taula la conveniència d abordar alguns canvis qualitatius, especialment referents a les característiques dels contractes amb els usuaris i al treball a realitzar amb les famílies que entren a residir als habitatges de lloguer social gestionats per la Fundació. Segons el Pla, del què es tracta és d enfocar de forma més realista les noves circumstàncies econòmiques i demogràfiques que estan afectant avui la població més exclosa. Entre d altres, aquests nous criteris aborden: en primer lloc, donar allotjament no només a famílies sinó a persones soles, sobretot en casos en els quals és molt difícil que puguin recuperar uns estàndards de vida que els permetin passar a residir en habitatges del mercat lliure (persones grans, persones amb algun tipus de discapacitat...), en segon lloc, abordar l allargament de les estades d algunes famílies en els habitatges, vistes les dificultats d inserció laboral de moltes persones i la situació d atur de llarga durada de moltes altres, en tercer lloc, reforçar al màxim els Plans de Treball Social amb les famílies ateses, per entrar amb més profunditat i de forma integral en els diversos fronts de problemes que les afecten; si aquestes realitats no es tracten intensivament, impedeixen sortir amb èxit dels processos d inclusió social, imprescindibles per tornar al mercat de l habitatge lliure o, fins i tot, protegit o públic.\n40 40Allotjament social A40 Com a resultat d aquestes reflexions, CDB i la FHS van signar, l octubre del 2012, un conveni que estableix els mecanismes de finançament de l encàrrec de gestió dels habitatges, sota aquests nous paràmetres. A partir d aleshores, tant els nous habitatges que obté CDB i traspassa a la FHS, com els que obté la pròpia Fundació, sempre que es destinin a usuaris de CDB, es regeixen per les pautes del Pla Estratègic, les de l esmentat Conveni i les del projecte OIKOS, aprovat durant l any 2013 i que es detalla més endavant en aquest mateix document. L entrada a habitatges de la Fundació s articula sempre a través dels conductes de demanda dels treballadors i treballadores socials de Càritas. Una part important de les demandes prové dels serveis d atenció territorials, arran de la detecció que fan de situacions d infrahabitatge o de sense sostre. I, l altra font de demandes prové directament del Servei de Mediació en Habitatge, quan es troba amb persones o famílies que, havent perdut el seu habitatge per problemes de dificultat de pagament, no troben ni en el mercat lliure ni en el protegit un habitatge adequat a la seva precària situació. Les condicions de contracte de les persones residents en els habitatges s adapten a les seves possibilitats, emparades en un Pla de Treball que és dissenyat entre els treballadors i treballadores socials de Càritas que en són referents, i els educadors socials de la Fundació. b) El perfil de les famílies usuàries dels habitatges unifamiliars La majoria de les famílies que entren a un habitatge de la FHS vivien anteriorment en un habitatge compartit o en una habitació de relloguer (51,7%); també hi ha una part important que s estava de lloguer (24,1%), o en una institució o servei d acollida(21,6%); la part més petita correspon a persones sense sostre o que vivien en pensions(2,6%).(figura 3). El nombre de persones ateses perla FHS que provenen de pensions o sense sostre, tot i ser inferior a la resta de situacions, és preocupant perquè es va incrementar un 0,8% l any 2012 respecte de l any anterior. En canvi, les persones que abans s estaven en habitatges compartits o en habitacions de relloguer han disminuït un 1% entre 2011 i 2012.\n41 41 Habitatges unifamiliars Figura 2. Situació residencial abans d entrar al projecte de la FHS FONT: Memòria Fundació Foment de l Habitatge Social Per tant, podem dir que el motiu principal per sol licitar l entrada a habitatges de la Fundació durant el 2012 seguia essent l amuntegament (que representa el 43,1% del total de motius), però els motius que més es van incrementar respecte de l any 2011 van ser la manca de condicions d habitabilitat i la situació de sortida d una institució o altres projectes residencials, que van créixer en un punt percentual cadascun.\n42 42Allotjament social A42 Figura 3. Motiu de la sol licitud d un habitatge de la FHS Amuntegament 43% Manca de condicions d'habitabilitat 19% Sortida institució/projecte 22% Desnonament 16% FONT: Memòria Fundació Foment de l Habitatge Social La durada mitjana de les famílies en els habitatges és de 2,4 anys, fins que poden accedir a un altre habitatge de lloguer permanent, ja sigui del mercat lliure o protegit. El 50% de les famílies ateses són unitats familiars de 3-4 membres, tot i que destaca l increment de les famílies que podríem considerar nombroses amb cinc membres, que van augmentar un 5,8% al 2012, respecte de l exercici anterior. Són famílies que habitualment viuen de les prestacions públiques, tot i que aquest 2012 s ha notat una disminució d aquest ingressos, principalment de les prestacions per dependència, les pensions no contributives, la Renda Mínima d Inserció i la pensió contributiva, com a resultat de la política de retallades pressupostàries de les administracions publiques. Del total de persones ateses per la FHS, un terç treballa amb contracte, un altre ho fa en ocupacions irregulars i el restant ni treballa ni estudia. I pel que fa als ingressos familiars, provenen sobretot de feines sense contracte (39,7%).Els ingressos per feines regularitzades (31,9%)s han incrementat en un 2,2% al 2012 respecte a l any anterior.\n43 43 Habitatges unifamiliars c) El projecte OIKOS La difícil situació que pateix avui dia una bona part de la societat ha portat Càritas i la Fundació a donar un pas més amb la finalitat dur a terme un treball encara més intensiu amb les famílies que viu en els habitatges. Aquest pas s ha concretat en un projecte, anomenat OIKOS 9, que té com a objectiu ser més efectius, no només en la satisfacció del dret a un habitatge digne, sinó també, en el procés d inclusió social dels usuaris dels habitatges. D aquesta manera, els habitatges de Càritas que gestiona la Fundació donen la possibilitat d atendre més famílies al llarg del temps, amb eficiència social i poder acompanyar-les en els seus itineraris i processos cap a la plena inclusió social. El projecte OIKOS consisteix en un treball social transversal i profund amb els usuaris del parc d habitatges socials d inclusió de Càritas i de la Fundació, que vol donar resposta a les necessitats urgents de les famílies que es troben en situació d exclusió social, o en risc d exclusió, bo i intensificant el pla de treball personalitzat que tinguin definit, d acord amb les característiques familiars i individuals, que porta cap a la inclusió social plena i autònoma. El projecte OIKOS neix prenent com a base, i referència, el model actual de treball social i de seguiment que es fa ja avui des de Càritas i des de la Fundació amb les famílies usuàries dels habitatges, però proposant una metodologia d intervenció social més integral, transversal i profunda. Sempre amb l objectiu de ser el més eficients possible, tant en la gestió social, com en la gestió econòmica dels recursos, tot evitant duplicitats i fent arribar el projecte al màxim nombre de famílies usuàries, segons els paràmetres de qualitat de projecte exigits per ambdues organitzacions. Els habitatges unifamiliars o unipersonals gestionats per la Fundació són el recurs residencial per a persones que es troben, actualment, mal allotjades, estan en risc de perdre l habitatge, o han passat per un habitatge compartit. L objectiu final és que aquestes persones i famílies arribin a una inserció social i/o laboral plena. La temporalitat de la provisió de l habitatge social i de l acompanyament social ve marcada pel pla de treball que es realitza i acorda, conjuntament amb la família, i pel grau d acompliment dels seus objectius. La sortida de l habitatge social es produeix quan les famílies ateses puguin accedir amb plena autonomia a una solució residencial definitiva: habitatges de Protecció oficial, habitatges de mercat, residències, etc. Els habitatges socials gestionats per la Fundació es consoliden així, amb aquest projecte, com un recurs a disposició dels treballadors socials i dels diversos projectes de Càritas per aprofundir en el treball d acompanyament dels itineraris d inserció de les famílies usuàries, i assolir amb més eficàcia els objectius que marquen els seus respectius plans de treball. (9) OIKOS, és l equivalent per als grecs antics del concepte de «llar», entès com a conjunt de béns i persones. L objectiu d aquest projecte és proporcionar al màxim nombre de famílies una llar digna, i oferir al mateix temps un pla de treball social individualitzat, tenint en compte les circumstàncies personals i familiars, de cadascun dels usuaris. No hi pot haver millor suma que la formada pel binomi Llar + Persones.\n44 44Allotjament social A44 Els objectius específics i de caràcter organitzatiu i executiu de Càritas, s aborden amb la implantació de l OIKOS: 1. Dotant Càritas Diocesana de Barcelona d una estructura centralitzada de suport a les treballadores socials dels diversos territoris a l hora de dur a terme la seva complexa tasca d acompanyament social de les famílies/persones en habitatges d inclusió social. 2. Comptant amb un equip capaç de dur a terme directament les tasques d acompanyament de famílies/persones que no provinguin de derivacions de les treballadores socials dels diversos territoris si no que provinguin d altres programes de Càritas i, singularment, del Servei de Mediació en Habitatge 3. OIKOS treballa amb una metodologia personalitzada i adaptada a les característiques, necessitats i situacions personals de cada família, seguint l esquema descrit en el gràfic 4. Figura 4. El cicle de l atenció al projecte OIKOS FONT: Memòria Fundació Foment de l Habitatge Social. 2012\n45 45 Econòmic: es vetlla perquè el cost de l habitatge sigui suportable per als ingressos de la persona/família atesa ( Lloguer Just ), modulant-lo en funció de les variacions que es puguin produir durant l estada en Habitatge. I que això permeti treballar els compromisos de pagament amb rigor i proporcionalitat. Inserció Laboral: es vetlla i es fa seguiment de processos recerca de feina...així com treballar la capacitació professional. Formatiu: es facilita formació per aquelles persones que ho requereixin. Socioeducatiu: es té cura de millorar les relacions, de veïnatge, hàbits de cura personal, hàbits de manteniment de l habitatge, del lleure, dels aspectes de formació, de l escolarització dels infants... Psicològic / Salut Mental: es dóna suport a nivell psicològic, i quan els membres de la família ho requereixin Eix Retorn: es facilita el retorn dels immigrants que així ho desitgin al seu país. Eix Entorn Comunitari : es propicia el coneixement de l entorn i de les entitats socials locals El projecte OIKOS s està desplegant avui en un dels seus eixos més rellevants, el treball social orientat a l accés a l ocupació: Treball integral per la inclusió laboral des de l empoderament individual per tal que les persones usuàriesdel servei puguin accedir, mantenir i canviar el seude lloc de treball en funció de les seves circumstànciespersonals. Metodologia de treball personalitzada i propera.la Fundació ja ha realitzat una primera segmentació delsusuaris que previsiblement podran gaudir dels projectes d inserció i formacióque s estan desenvolupant.en aquesta tria s estima que hi ha304 usuaris potencials del programa d inclusió social, essentel principal col lectiu les dones i homes en situació d infraocupació, sense experiència laboral i sense formació.\n46 A46 46Allotjament social\n47 Conclusions Amb aquest conjunt de propostes residencials, Càritas Diocesana de Barcelona i la Fundació Foment de l Habitatge Social volen donar compliment a l objectiu de ser el més eficients possible, tant en la gestió social, com en la gestió econòmica dels recursos, tot evitant duplicitats i fent arribar els projectes al màxim nombre de famílies usuàries, segons els paràmetres de qualitat de projecte exigits per ambdues organitzacions. Volen encaixar les seves activitats dins les recomanacions del Parlament Europeu quan, en l àmbit de les Persones Sense Llar, diu que Considera els següents elements, com a fonamentals en les estratègies per a les persones sense llar: uns objectius clars, principalment en relació amb la prevenció de la manca de llar; la reducció de la seva duració; la reducció de les formes més greus de manca de llar; la millora de la qualitat dels serveis destinats a les persones sense llar i de l accés a una vida assequible, un enfocament integrat que inclogui tots els àmbits polítics rellevants, una governança adequada, una recopilació adequada de dades, una dimensió sòlida en matèria d habitatge, la presa en consideració del canvi en els perfils de la població sense llar i, en particular, l impacte de la migració.\n48 48Allotjament social A48 O quan Insta l Agència dels Drets Fonamentals de la UE a que presti una major atenció a les repercussions de la pobresa extrema i la exclusió social pel que fa a l accés als drets fonamentals i al seu gaudi, tenint en compte que el respecte al dret a un habitatge és fonamental per gaudir d altres molts drets, en particulars dels polítics i socials. Càritas Diocesana de Barcelona i la Fundació Foment de l habitatge Social volen també aportar una experiència de treball constatable i homologable en el terreny de la inclusió social i l habitatge, des de l òptica de les polítiques socials de Catalunya, encaixant dins de les recomanacions de la Unió Europea quan, en l àmbit de l Habitatge Social, proposa als Estats membres que elaborin polítiques integrades per a garantir l accés a tots a un habitatge digne i assequible, perseguint, entre d altres l objectiu que els programes específics per a persones sense llar incloguin mesures socials d acompanyament.\n51 2. Dos anys del Servei de Mediació en Habitatge (SMH) balanç i reflexions Un servei de Mediació / Intermediació en habitatge de lloguer i propietat\n52 52Servei de Mediació\n53 53 Origen i raó de ser del SMH 2.1 L experiència de Càritas es fonamenta en la seva atenció diària a les persones més febles que acudeixen als seus serveis d atenció directa amb problemes greus de subsistència. Van ser al voltant de les , l any 2012 (el doble que l any 2007), i en el 70% de les situacions, la problemàtica de l habitatge va constituir un dels aspectes més greus a abordar aquest any. Vam destinar a ajuts econòmics en metàl lic en matèria d habitatge, prop dels 2 milions d euros. Vam posar en marxa, a finals del 2011, el Servei de Mediació en Habitatge (SMH), amb l objectiu específic de prevenir l exclusió social residencial, evitant el màxim nombre possible de desnonaments, amb el qual hem atès, en dos anys, prop de llars, una mitjana de 80 mensuals, hem evitat 455 desnonaments, n hem assessorat prop de 800, i hem ajudat a trobar un nou habitatge a prop de 100 llars. Finalment, hem triplicat respecte de l any 2007 el nombre d habitatges que gestionem Càritas, conjuntament amb la Fundació Foment de l Habitatge Social, situant-nos en els 363, entre habitatges compartits, habitatges familiars de lloguer social i centres residencials per projectes d inserció i habitatges familiars de lloguer social, que donen allotjament a prop de persones que no poden accedir ni al mercat lliure ni al protegit o públic. És una experiència densa que ens ha permès posar el focus sobre el que hem de considerar avui, juntament amb el de l atur, el principal problema de la nostra societat: el sobre endeutament i l entrada en l exclusió social per impossibilitat per fer front al cost de l habitatge; aquesta experiència ens ha permès denunciar les mancances de tipus legislatiu i d acció pública que fan impossible, no només que aquestes greus situacions no es produeixin, sinó que un cop aparegudes puguin tenir garanties d una solució raonable; i ens ha permès, també, emprendre accions que considerem ben enfocades i que poden servir de referent a l hora de legislar i de crear marcs públics d intervenció de cara a donar solució al sobre endeutament de les llars. Des de Càritas hem recolzat i col laborat en l elaboració de les reflexions i propostes legislatives en matèria de sobre endeutament promogudes pel Síndic de Greuges de Catalunya, ( Mesures per a un sistema de redreçament de deute, Annex II.A), pel Parlament de Catalunya, per la Taula del Tercer Sector, per la Plataforma per un Habitatge Digne, per Cáritas Española, i per molts ajuntaments de l Àrea Metropolitana de Barcelona. La nostra posició en totes aquestes col laboracions se sustenta en els princihabitatge següents:\n54 54Servei de Mediació 1. La gran majoria de situacions detectades tenen un origen desencadenant en la pèrdua de la feina i la caiguda dels ingressos. No es capgirarà el problema de la insolvència de les famílies en relació amb l habitatge, mentre no s emprenguin polítiques públiques decidides d ocupació. 2. Les dificultats de pagament de l habitatge tenen el seu origen en la manca d equilibri entre els ingressos regulars de les llars i el cost de l habitatge. La responsabilitat preventiva, per tant, està en mans de la política d habitatge. 3. Aquest desequilibri es produeix tant en els habitatges de compra (pagament d hipoteques), com en els habitatges de lloguer. No es poden, doncs, arbitrar mesures pensant només en els primers, i és del tot rebutjable i denunciable, haver introduït canvis legislatius en matèria d arrendaments que fan encara més probables els problemes d aquest règim de tinença. 4. El manteniment en Habitatge és un element clau per assegurar l estabilitat emocional, relacional i la recuperació de les persones afectades per aquests problemes. Totes les aberrants decisions que condueixen a haver de buscar o proporcionar un nou habitatge a una família que ja en tenia un, no fan més que agreujar el trencament de persones i llars. 5. Cal evitar, per tots els mitjans, que les famílies quedin amb un llast que els impedirà recuperar-se si perden Habitatge amb un deute pendent. La dació en pagament i les quites en els deutes hipotecaris són les úniques vies per evitar aquest llast. Per Càritas resulta incomprensible que si es poden pactar condonacions de deutes un cop produïda l execució hipotecària, no s hagin pactat abans, bo i mantenint d aquesta manera, el comprador dins del seu habitatge a un preu raonable. 6. La desigualtat entre la part deutora i la part creditora, reconeguda per jurisprudències d altres països, fins i tot pel Consell Econòmic i Social Europeu, especialment en el cas dels deutes de caràcter hipotecari, fa imprescindible la possibilitat de recórrer a una instància mediadora que equilibri les posicions i doti de major potència negociadora a la part feble. La mediació o intermediació experta s erigeix com una via procedimental justa, proporcional i adequada per a aproximar els drets de les dues parts i la defensa en un pla de major igualtat. 7. Per prevenir l exclusió, cal actuar amb la màxima celeritat, detectant i actuant des dels primers símptomes, per tal d evitar l empitjorament de les situacions. 8. Cal establir mecanismes de prevenció del risc de cara al futur, però és també responsabilitat de tots ajudar a redreçar les situacions de sofriment derivades de contractes ja celebrats anteriorment (que són la gran majoria dels existents avui).\n55 55 Origen i raó de ser 9. Cal abordar seriosament la xacra que suposa el creixement exponencial de problemes de salut i sobre tot, de salut mental, que hem tingut ocasió de conèixer de primera mà i que expliquem amb tot detall en el capítol 3 d aquest mateix llibre corresponent a l estudi del projecte SOPHIE. A manera de síntesi, podríem afirmar,doncs, que la Mediació s està convertint en una de les vies més eficients per conèixer, per assessorar i proporcionar tranquil litat als afectats, però també per aconseguir la reconducció dels contractes, la millora de les condicions de pagament i, en definitiva, per evitar la pèrdua de l habitatge i la caiguda en situacions de sense llar. Per això, amb la voluntat d atendre situacions que poden provocar l exclusió social de la família o de la persona afectada, deixant-les sense llar i sense possibilitat de recuperar-se econòmica i emocionalment, Càritas Diocesana de Barcelona va obrir el SMH. En el moment que es fan dos anys des d aquella obertura, aquest informe realitza una avaluació dels seus resultats i activitats i una anàlisi de la situació econòmica, social i familiar de les llars ateses, al mateix temps que intenta explicar la seva metodologia de treball. Aquesta, pensem, pot ser replicada per diferents entitats socials i, especialment, per les Administracions públiques.\n56 56Servei de Mediació 2.2 Mediació/Intermediació especialitzada, un mètode equilibrador de deutors i creditors Com s ha dit anteriorment, el mes de setembre del 2011, Càritas Diocesana de Barcelona va posar en marxa el SMH amb la voluntat d atendre famílies amb problemes greus de pagament dels seus habitatges, bo i actuant com a mitjancera entre aquestes famílies i els propietaris o les entitats financeres, per trobar la millor solució en cada cas. En l àmbit hipotecari, el reconeixement del desigual pla de relació entre deutor i creditor és reconegut per jurisprudències d altres països, fins i tot el Consell Econòmic i Social Europeu, quan diu L actual crisi financera ha revelat les disfuncions degudes a les deficiències del mercat i de les normatives, així com al context econòmic, a les pràctiques seguides pels intermediaris de crèdit i els prestadors, i a l escàs nivell de cultura financera dels prestataris. Totes aquestes deficiències s han d evitar en el futur perquè condueixen a una pèrdua considerable de confiança 1. (1) Dictamen del Comitè Econòmic i Social Europeu sobre la «Proposta de Directiva del Parlament Europeu i del Consell sobre els contractes de crèdit per a béns immobles d ús residencial» [COM(2011) 142 final 2011/0062 (COD)].(2011/C 318/22).\n57 57 Mediació / Intermediació És precisament per aquest motiu de base, que la mediació o intermediació experta s erigeix com una via procedimental justa, proporcional i adequada per aproximar els drets de les dues parts i per millorar la capacitat de defensar-los en un pla de major igualtat. I és per la mateixa raó que la mediació està essent una de les fórmules propiciades per algunes legislacions europees com un tràmit preceptiu previ a la tramitació de l execució hipotecària 2. Però des de Càritas hem volgut donar una especial atenció a un problema que no sembla tan reconegut i molt menys recollit en les legislacions, com és el derivat de les dificultats de pagar el lloguer en cas de llars llogateres amb problemes greus. Tot i que en aquests casos la desigualtat entre deutor i creditor no és tan acusada, la situació del deutor és particularment feble per dues raons fonamentals: detectem que la població que ara no pot fer front al pagament del seu lloguer és, per norma general, població més empobrida que la que té problemes de pagament de les hipoteques. En efecte, sol tractar-se de població que no va poder accedir a un habitatge de compra durant la bonança econòmica, i per tant, la seva capacitat per recuperar-se i per sortejar la crisi és menor que la de la població afectada per les hipoteques. D altra banda, el procediment de desnonament en l àmbit de lloguer és molt més ràpid que en l àmbit de les hipoteques.també en aquests casos hem cregut, i l experiència ens està donant la raó, que la mediació o intermediació experta aporta la necessària confiança i la capacitat de diàleg que moltes llars, sotmeses a greus tensions són incapaces de gestionar. (2) Com per exemple, l adaptació de les Comissions de sobre endeutament, que regula la Llei , del 1 de juliol de 2010, de reforma del crèdit al consum de França. Aquesta llei estableix dues fases a seguir en el moment en què el deutor, persona física, no pot fer front al pagament dels deutes. La primera fase, després de la petició de la persona sobre endeutada, es materialitza en la formació d una Comissió formada per membres de l Administració, entitats bancàries i associacions de consumidors i usuaris, els quals avaluen la capacitat de pagament, les condicions de la mora i proposen un pla de viabilitat a la persona sol licitant. En cas que aquesta persona accepti el pla, el problema queda resolt, però si finalment no l accepta, passa a la segona fase. En aquest cas és una instància judicial la que realitza l estudi i determina les mesures de sanejament del deutor. Aquest esquema ha estat seguit per Bèlgica, però també destaquen a Europa altres mecanismes, com l alemany, l austríac, o el danès.\n58 58Servei de Mediació 2.3 El funcionament del SMH Sistema de treball El SMH atén les consultes plantejades per persones soles i famílies en mora o en risc de mora en relació al pagament del lloguer o del préstec hipotecari relatiu a l habitatge de residència habitual, i fa d intermediari entre aquestes famílies i els propietaris o les entitats financeres concessionàries dels préstecs, amb l objectiu d arbitrar les solucions més proporcionades i justes i evitar el major nombre possible de desnonaments. L atenció a les famílies es fa amb cita prèvia. S analitzen les condicions del deute pendent, de lloguer o del préstec, la quantia en mora i els ingressos totals de la família afectada, amb la finalitat d elaborar una alternativa de redempció del deute o, en el seu defecte, una proposta per a la seva resolució definitiva. Són objectius del SMH: Prevenir l exclusió social residencial, evitant la pèrdua de l habitatge d aquelles famílies que tenen dificultats serioses de pagament. Atendre i assessorar famílies que es troben en situació de greu dificultat de pagament de llur habitatge. Intermediar davant les entitats financeres i els propietaris d habitatges per tal de garantir unes negociacions en pla d igualtat entre deutor i creditor, arbitrar les solucions més proporcionades i justes, i evitar el major nombre possible de desnonaments. Alleugerir la càrrega d endeutament de les famílies que no poden pagar llurs habitatges de compra. Ajudar a fer front a les despeses de lloguer i de subministraments dels serveis d aigua, llum i gas.\n59 59 El funcionament del Servei Ajudar a aconseguir allotjament assequible per a famílies que hagin perdut llur habitatge. Les situacions ateses es poden ordenar segons la creixent dificultat de solució i, per tant, de creixent risc d exclusió: Les que es poden resoldre amb un canvi en les condicions, bé sigui del lloguer, bé del préstec (reconducció del deute, ajornament de pagaments, reducció de tipus d interès, carències, quitances, etc.). Les que són clarament transitòries i que, amb una ajuda pública o amb una ajuda/préstec sense interès de Càritas o amb una combinació d ambdues poden retornar a la situació prèvia, amb capacitat si és el cas- de devolució de l ajut rebut. Les que no permeten mantenir les condicions d allotjament prèvies. Si es tracta d habitatges de lloguer, es negocia amb el propietari el temps necessari per poder oferir a la família afectada un altre habitatge d urgència amb un lloguer assequible. I, si es tracta d habitatges hipotecats, s obren dues fórmules de treball, complementàries: a) es negocia amb l entitat financera la conversió del préstec hipotecari en contracte de lloguer, amb dació de l habitatge en pagament del deute contret i condonació del deute pendent derivat del diferencial de valoració de l habitatge avui respecte de la valoració feta en el moment de la concessió del préstec, i b) es negocia amb l entitat financera el temps necessari per poder oferir a la família afectada un altre habitatge d urgència a un lloguer assequible. Les de famílies que ja han estat desnonades o que tenen un desnonament imminent i irrevocable. Es tracta d oferir a la família afectada un altre habitatge que li asseguri un lloguer assequible. I, si és el cas, s inicien converses amb les entitats financeres per intentar obtenir la condonació del deute que pugui haver quedat pendent després de la pèrdua de l habitatge. Per a tots els processos de mediació en hipoteca està resultant clau la designació d un interlocutor únic per part de cada una de les entitats financeres. Aquest interlocutor té l autoritat suficient per dictar ordres i instruccions en aquest tema a les oficines de l entitat i per resoldre directament els problemes que es presenten. En el cas de la mediació en lloguer les claus de l èxit consisteixen en la agilitat i rapidesa a l hora de donar una resposta. El marc de les converses de mediació no compta, com a l àmbit d hipoteques, amb la possibilitat de negociar amb un interlocutor únic, sinó que s ha de tractar cas per cas de manera específica amb cada propietari. Són destinataris del SMH: Persones o famílies amb problemes greus de pagament del seu habitatge, d ús habitual. Persones o famílies pendents d execució hipotecària o pendents de subhasta del seu habitatge de compra, d ús habitual. Persones o famílies pendents de ser desnonades del seu habitatge de lloguer, d ús habitual. Persones o famílies que han perdut el seu habitatge de compra, d ús habitual, i mantenen un deute pendent amb l entitat financera. Persones o famílies desnonades del seu habitatge, d ús habitual, que tenen dificultats per trobar un nou habitatge assequible.\n60 60Servei de Mediació Equip professional, voluntariat i finançament El SMH compta amb una estructura central formada per una directora (tècnica bancària) que és qui manté les relacions amb els interlocutors únics designats per cada una de les entitats financeres, per atendre les situacions de problemes d hipoteques. Dues persones mediadores (advocades) que fan el seguiment dels tràmits de negociació amb les entitats. Una persona responsable de l àmbit dels problemes de lloguer (treballadora social) que manté les relacions amb els propietaris d habitatges en lloguer i realitza els seguiments socials dels casos que el requereixin. L equip també compta amb un tècnic de coordinació, i dos tècnics administratius. Aquest equip està reforçat per més de quaranta voluntaris i voluntàries, professionals en actiu o jubilats recentment que es distribueixen en equips d especialistes en sistema financer, en arrendaments urbans i en legislació immobiliària, un equip d arquitectes i un altre equip de suport administratiu. Son els especialistes en sistema financer i els especialistes en arrendaments urbans i legislació immobiliària els que atenen les famílies i realitzen la proposta de solució, que s estudia i que l equip professional del SMH presenta a l arrendador o a l entitat financera. El SMH celebra reunions periòdiques amb tots el voluntariat per donar informació dels resultats obtinguts i posar en comú les experiències, problemes i bones o males pràctiques detectades. El SMH es finança, com el noranta per cent de l activitat de Càritas Diocesana de Barcelona, mitjançant donacions privades la major part de les quals són de caràcter anònim i reservat. La majoria de les donacions s adrecen directament a la concessió d ajuts a les famílies amb problemes. Algunes, però, com és el cas de l atorgada per la Fundació La Marató de TV3, de l any 2012, s ha destinat també a cobrir part de l estructura de personal esmentada anteriorment Cobertura territorial El SMH atén casos dins l àmbit territorial de Càritas Diocesana de Barcelona. Aquest territori està composat per les diòcesis de Barcelona, de Sant Feliu i de Terrassa i abasta una població d aproximadament cinc milions d habitants. El plantejament inicial del SMH va ser el d atendre les famílies directament des dels serveis centrals de Càritas a Barcelona. La centralització de trucades i la posada a disposició de diversos despatxos per atenció de les famílies havia de permetre dur a terme l activitat, amb el suport dels voluntaris esmentats. A mesura que va anant avançant el projecte, l arribada d alguns voluntaris que procedien de municihabitatge de l àrea metropolitana va oferir la possibilitat de poder atendre famílies directament en aquests municihabitatge, evitant-los desplaçaments costosos i dificultosos. D aquesta manera es van obrir punts d acollida del SMH a les oficines de Càritas a Terrassa i a les dependències del Centre El Xiprer de Granollers, sempre demanant cita prèvia amb el telèfon d atenció centralitzat.\n61 61 El funcionament del Servei D altra banda, alguns municihabitatge que volien oferir serveis de característiques semblants als del SMH als seus ciutadans afectats greument per problemes de pagament de llurs habitatges van sol licitar col laboració, i això ha estat la base de la generació d un seguit de convenis entre Càritas Diocesana de Barcelona i diversos ajuntaments en matèria d intermediació en habitatge. Figuren en aquest epígraf Sabadell, Mollet del Vallès, El Prat de Llobregat, Caldes de Montbui, Santa Coloma de Gramenet, la Mancomunitat de Cerdanyola, Ripollet i Montcada i Reixach, Barberà del Vallès, Sant Feliu de Llobregat, Viladecans, Esplugues de Llobregat, Castellar del Vallès, Olesa de Montserrat, Sant Vicenç dels Horts, Sant Just Desvern, Molins de Rei i Pallejà. Pel que fa a l Ajuntament de Barcelona, Càritas hi té signat un conveni en matèria d habitatge en el qual es preveu la coordinació i transvasament d informació de les situacions de problemes greus de pagament de l habitatge que siguin ateses respectivament en les oficines d habitatge de la ciutat i en els punts d atenció de Càritas. El sistema de treball amb aquests municihabitatge és fonamentalment el mateix en tots les situacions: l establiment d un punt d atenció en el municipi, gestionat per una o més persones expertes en temes financers i hipotecaris (advocats, economistes, tècnics bancaris, etc.), que reben de les famílies que ho demanen, estudien les situacions i elaboren propostes de comú acord. Aquestes propostes s adrecen al servei central del SMH, que és qui manté la negociació amb les entitats financeres i propietaris d habitatges llogats. En alguns casos, els convenis aborden també l atenció a problemes de pagament de contractes de lloguer i la cerca d habitatges de lloguer en el supòsit que amb la mediació no s hagi aconseguit evitar la pèrdua de l habitatge originari. És evident que aquesta xarxa de vint-i-un punts d atenció (entre convenis i l atenció directa o descentralitzada) aporta riquesa humana i de coneixement al treball de Càritas i ajuda en gran manera a fer més pròxima l atenció i l acompanyament de les famílies que pateixen aquestes greus situacions. On trobar el SMH? Servei de Medicaió en Habitatge Càritas Diocesana de Barcelona Via Laietana, 5, ent Barcelona Tel correu:\n62 62Servei de Mediació Aliances institucionals Des de l inici de la seva constitució, el SMH va entendre que li era imprescindible teixir una xarxa de complicitats, no només territorials sinó també institucionals per dotar-se de la màxima força i potència en la seva tasca i assegurar, així, els millors resultats possibles. En aquest sentit, cal esmentar el conveni signat amb la Generalitat de Catalunya, per establir un sistema de col laboració contínua amb OFIDEUTE, que és el servei de mediació que la Generalitat va posar en marxa l any També s han signat diferents convenis de pràctiques al SMH per a estudiants de diversos cursos de grau i postgrau: amb el Màster en Mediació del Col legi d Advocats de Barcelona; amb el Màster en Societat Inclusiva i Mediació de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona; amb el Màster en Gestió i Resolució de Conflictes: Mediació de l Institut de Formació Contínua IL3 de la Universitat de Barcelona; amb la Facultat de Treball Social de la Fundació Pere Tarrés; amb la Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia de la Universitat Autònoma de Barcelona i amb el Grau de Treball Social de la Universitat de Barcelona. I, per últim, convenis per a la col laboració en diferents àmbits que ajuden a millorar i completar la tasca del SMH. S inclourien en aquest apartat el conveni amb la Clínica Jurídica de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona; el conveni amb la Fundació Catalunya Caixa, per al programa LLOGUER SOLIDARI (de lloguer d habitacions); i el conveni amb el Col legi d Agents de la Propietat Immobiliària de Barcelona, per a la cerca d habitatges de lloguer a preus assequibles. En un altre ordre de coses, cal fer esment dels acords establerts entre Càritas/SMH i l Agència de l Habitatge de Catalunya i algunes fundacions privades (Fundació Família i Benestar, Fundació Grup Qualitat, Fundació Llars de l Amistat), per a la cessió directa, o la concessió d ajuts econòmics per a l obtenció d habitatges per poder destinar-los a lloguer a preus molt baixos, per a famílies que no poden fer front al pagament del seu habitatge anterior (sigui de compra o de lloguer). Aquests acords s afegeixen a aquelles persones que de forma anònima també fan aportacions dineràries o de habitatges per al SMH. A més a més, i de forma general, en tots els casos de llars amb problemes que es deriven des dels serveis socials municipals, el SMH treballa de manera coordinada amb els referents municipals de les llars per tal d obtenir la millor solució per a la persona afectada.\n63 Balanç dels primers dos anys de funcionament del servei Tipus de problemes atesos En els seus dos primers anys d existència, el SMH ha rebut consultes, de les quals han esdevingut expedients de mediació. Com s ha dit a l inici d aquest informe, Càritas va voler dedicar el SMH no només a problemes de pagament de préstecs hipotecaris, sinó també a problemes de dificultats de pagament de lloguers. L experiència viscuda en aquests dos anys ha confirmat l encert d aquest enfocament ja que el 58% dels expedients de sol licitud de mediació rebudes venien de llars hipotecades i l altre 42% de llars llogateres. Aquesta proporció és molt semblant entre els expedients resolts. El 53% han estat de problemes d hipoteca i el 47% de problemes de lloguer. En canvi entre els que estan en tràmit la proporció dels expedients relacionats amb hipoteques augmenta a causa de la major lentitud en la gestió dels acords amb les entitats financeres que amb els propietaris d habitatges de lloguer.\n64 64Servei de Mediació Taula 1. Tipus de problemes atesos pel SMH HIPOTECA LLOGUER Expedients de mediació rebuts 58% 42% Expedients resolts 53% 47% Expedients en tràmit 72% 28% FONT: CDB. SMH Figura 1. Evolució temporal de l activitat del SMH sep-11 oct-11 nov-11 dic-11 ene-12 feb-12 mar-12 abr-12 may-12 jun-12 jul-12 ago-12 sep-12 oct-12 nov-12 dic-12 ene-13 feb-13 mar-13 abr-13 may-13 jun-13 jul-13 ago-13 Font: CDB. SMH\n65 65 Balanç dels primers anys Procedència de les llars ateses L accés de les persones o famílies al SMH, com s ha dit, pot ser per tres vies: (1) Derivació de les treballadores de Càritas Diocesana de Barcelona, tant des dels diversos punts d atenció territorials, com des dels diversos programes; (2) Accés directe de les llars o persones afectades, a les oficines centrals del SMH o als punts d atenció oberts als municihabitatge amb conveni, mitjançant correu electrònic o telèfon; (3) Prescripció o derivació dels serveis socials municipals sense conveni de col laboració amb el SMH. Durant aquests dos anys de funcionament l entrada directa de persones al SMH, sense cap contacte previ amb Càritas o amb serveis socials municipals, s ha mantingut com el punt d accés més important del SMH, amb el 57% de les situacions. La segona via d entrada ha estat la interna de Càritas, amb el 37%. I el 6% restant, és el de les llars derivades pels serveis socials municipals. Aquestes dades confirmen l encert d haver obert, des del primer moment, el SMH a persones i llars que no havien tingut contacte previ amb Càritas, i que, si no s hagués posat en marxa el Servei difícilment haurien recorregut a la organització sol licitant ajuda. Figura 2. Procedència de les llars ateses pel SMH segons prescriptors Entrada directa 57% Derivació Àrees territorials Càritas 37% Derivació Serveis Socials públics 6% Font: CDB. SMH\n66 66Servei de Mediació Pel que fa a les zones geogràfiques de procedència, i en lògica correspondència amb la distribució demogràfica, ha estat la Diòcesi de Barcelona la que ha fet més ús del SMH, amb el 58% de les situacions, la gran majoria corresponent a la ciutat de Barcelona. La Diòcesi de Sant Feliu ha aportat el 31% de les famílies usuàries, i el restant 11%, la Diòcesi de Terrassa. Figura 3. Procedència de les llars ateses pel SMH segons diòcesi Diòcesi de Terrassa 11% Diòcesi de Sant Feliu 31% Diòcesi de Barcelona 58% Font: CDB. SMH\n67 67 Balanç dels primers anys Activitat del SMH: nombre i tipus de respostes donades Un 20% de les consultes ateses pel SMH han estat qüestions puntuals tractades per les treballadores de primera atenció del SMH, donant informacions orientatives o derivant-les cap a altres serveis especialitzats. La resta,1.804 (el 79%), s han concretat en expedients de mediació i han entrat de ple en l àmbit de treball del SMH i en el procés de gestió social de Càritas. D aquests expedients atesos amb gestió interna, fins avui, se n han tancat 1.404, i 400 més estan en tràmit. Dels tancats, 617 (34%), ho han estat amb solució aportada pel SMH i 787 (44%) s han tancat havent donat suport i assessorament a les famílies. Taula 2. Activitat del SMH Setembre setembre 2013 Nombre Distribució sobre Consultes rebudes Consultes rebudes totals % Distribució sobre llars ateses Trucades sense continuïtat % Visites pendents 23 1% Llars amb expedient de mediació Persones ateses % 100% Aassessorament % Casos resolts amb mediació % Dels quals: Només amb mediació 350 Amb mediació i/o ajuda econòmica Casos en tràmit % 267 Font: CDB. SMH\n68 68Servei de Mediació Figura 4. Evolució temporal dels casos atesos pel SMH Font: CDB. SMH Pel que fa al tipus de respostes donades, és rellevant destacar que el 73% de les sol licituds resoltes pel SMH ho han estat havent negociat una reconducció del deute (36%), un manteniment del contracte de lloguer (32%) o una dació amb posterior contracte de lloguer amb el banc (5%), és a dir, mantenint les llars en el seu habitatge originari. Això s ha aconseguit pactant quotes mensuals del préstec o preus de lloguer més ajustats a la capacitat de pagament de les llars. Són, per tant, 455 desnonaments que s han evitat i que segurament s haurien produït en cas de no haver recorregut a la mediació del SMH. En la resta de casos resolts no s ha pogut conservar el habitatge anterior però s han aconseguit 69 dacions en pagament, és a dir, deslliuraments dels deutes pendents en els casos de persones hipotecades que no han pogut seguir mantenint el préstec. Cal comentar en aquest sentit el canvi d actitud de les entitats financeres envers la mediació del SMH, fruit d una dinàmica de reunions periòdiques per aconseguir una millor fluïdesa i homogeneïtat en les propostes, sempre amb l objectiu de millora de les condicions finals per a les famílies afectades.\n69 69 Balanç dels primers anys Figura 5. Tipus de respostes positives donades pel SMH Habitatge de lloguer social Ajut al pagament de la fiança Dació en pagament i Lloguer social Dació en pagament Reconducció del deute Manteniment del lloguer 6% 34 10% 59 5% 32 11% 69 36% 32% Font: CDB. SMH Convé recordar que un dels compromisos de Càritas Diocesana de Barcelona és evitar que les llars o persones afectades per problemes com els descrits es quedin sense sostre. Per això, en les situacions en els que no es pot evitar la pèrdua de l habitatge anterior, el SMH no conclou les seves tasques amb la negociació sinó que segueix la seva feina ajudant la família afectada en la cerca d un habitatge o proporcionant-li directament un nou habitatge sempre de lloguer. En 59 situacions (el 10% de les respostes donades), s ha ajudat econòmicament les famílies en la cerca d un nou habitatge de lloguer assequible, normalment fent front a la fiança demanada pel propietari; i en 34 casos (el 6% de les respostes donades), s ha ofert a les famílies un habitatge de substitució facilitat directament per Càritas. En només dos anys d activitat, El SMH ja ha aconseguit evitar 455 desnonaments.\n70 70Servei de Mediació Figura 6. Respostes del SMH en relació al manteniment de l habitatge original Manteniment en l'habitatge original (455) 74% No van requerir ajuda per al nou habitatge (69) 11% Habitatge facilitat per Càritas o amb ajuda de Càritas (93) 15% Font: CDB. SMH Ajuts econòmics a les llars Les solucions a les quals han portat les negociacions del SMH han comptat, en el 43% de les situacions, amb els ajuts econòmics que Càritas ha anat concedint sota el format de préstecs light, sense interès, però el restant 57% s ha aconseguit mitjançant l estricta mediació dels tècnics del SMH amb les entitats financeres o amb els propietaris dels habitatges. Destaquem doncs, l efecte multiplicador que estan tenint els ajuts econòmics que van donar peu, en el seu inici, a la posta en marxa del SMH i que han seguit recolzant aquesta activitat. Pel que fa a la intensitat dels ajuts, podem observar a la Figura 8 que la gran majoria d ajuts està per sota dels euros (84%), amb un import mitjà de 3.110, xifra que ha permès tancar deutes acumulats, pagar fiances de lloguers, ajudar a pagar quotes hipotecàries o lloguers durant un període acotat de temps.\n71 71 Balanç dels primers anys Figura 7. Expedientss resolts pel SMH amb mediació, amb i sense ajut econòmic % 43% Només amb Mediació Amb Mediació i/o ajut econòmic Font: CDB. SMH Figura 8. Imports dels ajuts concedits pel SMH Font: CDB. SMH\n72 72Servei de Mediació La despesa del SMH s afegeix a la molt important aportació de fons que en general està destinant Càritas Diocesana de Barcelona a cobrir despeses de les a famílies en concepte d allotjament i que en un sentit ampli vénen a donar resposta al mateix objectiu d evitar l exclusió social que es deriva de la pèrdua de l habitatge. Recordem en aquest sentit que, l any 2012, les ajudes de CDB a les famílies en matèria d habitatge van suposar el 35% del total d ajuts concedits per l entitat. S observa com l evolució dels darrers sis anys és d un creixement accelerat en aquest àmbit, des dels euros del 2007, fins als gairebé d euros en el 2012, és a dir quatre vegades més que fa cinc anys. Durant l any en curs, 2013, la previsió és igualar almenys la despesa realitzada durant el 2012 en habitatge. Si es desglossa la despesa en ajuts a l habitatge de Càritas durant el 2013 s observa la forta aposta econòmica que dedica l entitat al SMH. A hores d ara gairebé duplica el següent concepte més important, les habitacions de relloguer. Resoldre problemes de sobre endeutament en habitatge en un context legal que no afavoreix a la persona sobre endeutada requereix d eines de mediació molt bones, però també d un important fons econòmic ja que els deutes en aquest àmbit són molt elevats i no sempre es poden condonar. Taula 3. Despesa de Càritas Diocesana de Barcelona en Habitatge per tipus d ajuts Pensions 1% Despeses generals 1% Residències/centres 2% Ajuts lloguer àrees territorials 9% Equipaments i subministraments 5% Habitacions de relloguer 38% SMH 44% Total 100% Font: CDB. SMH\n73 73 Balanç dels primers anys Figura 9. Evolució de les ajudes econòmiques en metàl lic de Càritas Diocesana de Barcelona en Habitatge * Font: CDB. SMH. (*) Dades 2013 previstes per a final de l any.\n74 74Servei de Mediació\n75 Característiques de les llars ateses Tipologia de les llars usuàries del SMH Pel que respecta als perfils de les llars ateses és de destacar que la gran majoria de les situacions es tracta de famílies amb fills (Figures 10 i 11), bé siguin parelles amb fills (51%), bé famílies monoparentals (22%). Aquest total d un 73% contrasta fortament amb la mitjana de les llars catalanes amb fills que se situa en el 50%, i posa de relleu les greus repercussions que està tenint la crisi econòmica actual i la crisis de l habitatge sobre els menors d edat. Si comparem les dades de llars ateses pel SMH amb les del conjunt de Catalunya observem també la sobrerepresentació precisament del sector de les llars monoparentals (fonamentalment, monomarentals). Si a Catalunya només una de cada 10 llars són monoparentals, al SMH en són dues de cada 10. També en aquest cas, es confirma l especial vulnerabilitat d aquest tipus de llars als efectes de la crisi. Per contra, assenyalem la menor presència de persones soles en les demandes rebudes pel SMH (12%), respecte del què aquest col lectiu representa en el conjunt de llars de Catalunya (19%). És lògic que així sigui si es té en compte que la major part de compromisos de compra o de lloguer d habitatge en els anys de la bombolla immobiliària, atesos els elevats preus dels habitatges, només els van poder assumir llars que comptessin amb més d una font d ingressos, és a dir que estesin formades, com a mínim, per dues persones adultes amb feina.\n76 76Servei de Mediació Figura 10. Tipologia de llars ateses pel SMH Més d'una persona amb parentiu 5% Parella sense fills 10% Persona sola 12% Monomarental 22% Parella amb fills 51% Font: CDB. SMH La majoria de les famílies ateses pel SMH tenen fills. Una gran part estan formades per una mare sola. Aquesta situació familiar és molt més freqüent que en el conjunt de Catalunya.\n77 77 Característiques de les llars Figura 11. Comparació de la tipologia de les llars ateses pel SMH amb les llars de Catalunya CDB CAT 51% 41% 5% 3% 22% 9% 10% 28% 19% 12% Més d'una persona amb parentiu Monoparental Parella amb fills Parella sense fills Persona sola Font: Elaboració pròpia a partir de dades de CDB-SMH i de l IDESCAT 2011.\n78 78Servei de Mediació Edats de les persones referents i del conjunt de persones usuàries del SMH Pel que fa a l edat, la part més important dels problemes, quantitativament parlant, es concentra amb el 67% de les situacions (Figura 12), en les famílies encapçalades per persones adultes joves, d entre 30 i 49 anys. Aquesta és una informació particularment rellevant pel que suposa d incidència de la crisi sobre les llars en la seva fase de formació i creixement. En segon lloc d importància, amb el 23%, apareixen les llars adultes entre 50 i 65 anys, amb el greu problema que suposa per a persones en aquesta franja d edat la pèrdua de l habitatge. És de destacar que el percentatge més baix, és el de les persones de més de 65 anys, probablement per ser les que o bé ja disposen d habitatge de propietat totalment pagat, o bé estan en habitatges de lloguer amb contractes encara emparats en la pròrroga forçosa. No obstant això, convé fer èmfasi en què, precisament és en els casos de persones grans amb problemes d habitatge quan s arriba als nivells més intensos de dramatisme, normalment provocats per haver actuat com a fiadores o avaladores de fills. Si en comptes de fixar-nos en els caps de les llars, mirem les edats del conjunt de les persones de les llars afectades (Figura 12), destaca el pes dels menors d edat i dels joves, cosa que corrobora la gravetat de les situacions en aquesta part més feble de la població. Els menors de 18 anys, en llars ateses pel SMH, són el 36%, quan aquest tram d edat en la mitjana de Catalunya és del 20%. Constatem que la crisi de pagament de l habitatge afecta les llars en la seva fase de formació i de creixement.\n79 79 Característiques de les llars Figura 12. Edat del cap de les llars ateses pel SMH en comparació amb el conjunt de Catalunya segons trams d edat. CDB CAT 67% 36% 36% 23% 4% 3% 11% 6% Grans Adultes (50-65) Adultes (30-49) Joves Font: CDB. SMH\n80 80Servei de Mediació Situació laboral de les persones usuàries del SMH en edat de treballar És quan analitzem la situació econòmica de les persones ateses pel SMH quan ens trobem, clarament, amb la principal problemàtica que està impedint el correcte pagament de llurs habitatges. El percentatge d atur entre les persones en edat laboral és tant en el problema d impagament d hipoteca (68%),com en l impagament de lloguer (75%) (Figura 13), és molt més gran que la taxa d atur de Catalunya (22,8% en el tercer trimestre de 2013). Observem, dins d aquesta situació de manca de feina general, com en el cas de les llars llogateres, la situació presenta perfils de major feblesa: 7 punts de diferència en la taxa d atur i 2 punts de diferència en el treball en economia submergida. Figura 13. Situació laboral de les persones ateses pel SMH amb problemes d hipoteca i de lloguer Hipoteca Lloguer 75% 68% Atur/Busca feina 1% 3% Economia submergida 20% 11% 6% 6% 4% 3% 1% 1% Treballa Jubilada/Pensionista Estudiant Mestressa de casa Font: CDB. SMH\n81 81 Característiques de les llars Ingressos de les llars usuàries del SMH La tipologia d ingressos ens ajuda també a dibuixar el perfil diferencial que tenen les llars ateses pel SMH, respecte del perfil mitjà de les llars catalanes. Veiem en la Figura 14 que només un 37% de les persones/llars, compten amb ingressos procedents d un sou. Un 39% viu de diverses transferències socials (21% prestació d atur, 11% pensions i 7% PIRMI). I un 17% no compta amb cap ingrés. Aquest darrer grup de llars es pot afirmar que viu estrictament gràcies a les ajudes de tot tipus de Càritas. I, malauradament, tot fa pensar que aquest percentatge augmenti a mesura que s exhaureixi la prestació d atur de les persones que ja fa temps que les cobren, o que no es recuperin les prestacions mínimes d inserció. Pel que fa al volum d ingressos de les llars ateses pel SMH que en tenen, prop del 60% se situa per sota dels euros anuals, tal com ens mostra la Figura 15. Això contrasta fortament amb el conjunt de població de Catalunya que, en aquest tram d ingressos només té el 10% de les llars. Figura 14. Font d ingressos de les llars ateses pel SMH Font: CDB. SMH\n82 82Servei de Mediació Figura 15. Ingressos de les llars ateses pel SMH i de la població de Catalunya, comparats per trams Font: Elaboració pròpia a partir de CDB-SMH i IDESCAT. És evident que l actual crisi de l habitatge ve derivada de la manca de recursos econòmics que porten a moltes llars a no poder pagar els seus habitatges, ni tan sols renegociant els deutes. Cosa que veiem clarament confirmada amb l elevadíssim percentatge de llars per sota del llindar de pobresa. No obstant això, la Figura 15 també ens mostra una presència important de llars amb ingressos entre els i els euros anuals, (al voltant del 18%), que s han hagut d adreçar al SMH perquè s enfronten a un problema clar de sobre endeutament, mesurat en termes de desproporció del cost de l habitatge en relació als seus ingressos, però que tenen capacitat per poder reconduir la seva situació mitjançant un replanteig del deute. En força casos, aquestes llars han utilitzat el SMH com a òrgan d assessorament i orientació, però han acabat resolent la situació pel seu compte.