Hospital Universitari Arnau de Vilanova - Com Ingressar\nPla Estratègic Territorial\nPortada • Ciutadania • Com Ingressar\nCom ingressar a l'HUAV\nIngrés per a estudi o tractament: El dia de l'ingrés haurà d'acudir a la Unitat d'Admissió situada al vestíbul principal de l'hospital, darrera dels ascensors (planta baixa)\nA partir de les 17 hores o en cap de setmana l'ingrés serà per la Unitat d'Admissió d'Urgències.\nIngrés per a intervenció quirúrgica programada:\nAmb ingrés previ haurà d'adreçar-se a la Unitat d'Admissió de Pacients.\nSi no cal ingrés previ, haurà de dirigir-se directament a la Unitat de Recepció de Pacients Quirúrgics (URPQ) situada a la 3a planta de la part vella.\nPer formalitzar el seu ingrés caldrà presentar els següents documents:\n- Document Nacional d'Identitat (DNI).\n- Targeta Sanitaria Individual (TSI).\n• A la Unitat d'Admissió li demanaran les dades personals i les de la persona de màxima confiança.\n• D'altra banda, si vostè prefereix la màxima confidencialitat (que ningú sàpiga que es troba ingressat) és el moment per indicar-ho.\nSi acudeix a Urgències, el personal del servei valorarà el seu cas i determinarà si es precís l'ingrés hospitalari o l'alta a domicili. En qualsevol cas, tant vostè com els seus familiars seran informats pel personal d'aquesta àrea.\nEstada a l'hospital\nUn cop arribi a la planta d'hospitalització serà rebut pel personal d'infermeria, que li explicarà les normes de funcionament de la planta.\nEl personal de planta li facilitarà pijama, tovallola i un got.\nDurant la seva estada a l'hospital, vostè serà atès per un equip de professionals, l'objectiu dels quals és millorar el seu estat de salut. Col·labori amb ells seguint les seves indicacions.\nÉs important que informi al personal d'infermeria si està prenent alguna medicació, perquè el metge responsable n'estigui assabentat.\nÉs important que faciliti les seves dades: nom i telèfon d'algun familiar de contacte.\nEl pacient pot estar acompanyat d'una persona durant tot el dia. Els acompanyants hauran d'abandonar l'habitació quan es netegi, durant la visita mèdica i els tractaments.\nIdentificació de professionals\nLa targeta identificativa que porten els professionals permet als ciutadans identificar a quin grup de treball pertanyen.\nA la targeta hi figura el nom, categoria professional i també un color que permetrà que vostè identifiqui quin professional l'està atenent en tot moment.\nLa informació mèdica la donarà el personal mèdic en les hores establertes a cadascuna de les unitats d'hospitalització\nArticles d'ús Personal\nEn el moment de l'ingrés cal portar sabatilles, bata i articles d'higiene personal que pugui necessitar.\nSi utilitza pròtesis dentals, auditives, ulleres, etc, guardi-les adequadament i adverteixi del seu ús al personal d'infermeria per evitar-ne pèrdues i desperfectes.\nObjectes de valor\nNo porti joies, diners o altres objectes de valor a l'hospital. Si això no és possible, l'hospital té una caixa de seguretat a la seva disposició.\nLes habitacions són compartides. Li demanem que respecti les normes de convivència i no utilitzi la zona ni el mobiliari del seu company/a d'habitació.\nCada pacient té la dieta que necessita, per la qual cosa no ha d'ingerir aliments portats de fora de l'hospital, excepte si el seu metge li ho autoritza.\nAconsellem no deixar cap aliment a l'habitació per motius d'higiene.\nLi preguem que utilitzi un to de veu baix, així com que tingui cura amb els telèfons mòbils i amb el volum de l'aparell de televisió.\nA fi de preservar la intimitat dels pacients, recomanem tenir la porta de l'habitació tancada i no quedar-se als passadissos de la unitat d'hospitalització, sinó romandre a la sala d'espera de cada planta.\nEn compliment de la Llei 42/2010, de 31 de desembre, que reforma la llei 28/2005 de mesures sanitàries enfront el tabaquisme, no esta permès fumar en tot el recinte hospitalari.\nNo s'absenti de la unitat on està ingressat sense autorització dels professionals sanitaris.\nÉs important que durant la seva estada a l'hospital porti la polsera identificativa. Aquesta conté les seves dades i assegura en tot moment que pugui ser identificat inequívocament pels professionals de l'hospital.\nA l'entrada de l'habitació trobarà un dispensador amb solució alcohòlica per a la higiene de mans. No necessita aigua, es distribueix en tota la superfície de les mans per fregament i s'asseca per evaporació. Es recomana que, tant els acompanyants i visites, com el personal sanitari ho utilitzin abans i desprès d'atendre'l.\nNo porti plantes amb terra als malalts.\nNo utilitzi el telèfon mòbil dins de l'hospital; només en les zones autoritzades.\nEl bany de l'habitació és per a ús exclusiu dels malalts ingressats. Per motius d'higiene, utilitzeu els serveis públics de cada planta.\nSi a la porta de l'habitació trobeu un cartell d'aïllament o restricció de visites, abans d'obrir-la, consulteu-ho amb el personal d'infermeria de la unitat.\nCada habitació disposa de 2 timbres:\nEl primer, situat al costat del llit, permet avisar el personal d'infermeria que es posarà en contacte amb vostè mitjançat l'intercomunicador que hi ha al costat de la porta.\nEl segon timbre d'avís, situat a l'interior de la cambra de bany (amb una corda de color vermell), només cal utilitzar-lo en casos d'emergència.\nL'alta l'autoritza el personal mèdic\nEn el moment de l'alta rebreu l'informe mèdic i d'infermeria, que inclou un resum de la malaltia i del tractament que heu de seguir.\nL'habitació ha de quedar lliure abans de les 12 hores del migdia.\nAbans de sortir de l'hospital li lliurarem la documentació referent a l'alta hospitalària i, si li cal, la programació de la consulta externa.\nSi decidiu abandonar l'hospital sense l'alta mèdica, heu de signar un document d'alta voluntària, assumint la responsabilitat.\nSi l'acompanyant necessita un justificant de l'estada, podrà sol·licitar-lo sense cap problema. L'horari per sol·licitar aquest justificant és el següent:\n- De dilluns a divendres, de 8 a 15h, a la secretària de la planta on es troba ingressat el familiar.\n- Els caps de setmana i festius a la Unitat d'Admissió d'Urgències; ubicada a l'edifici d'Urgències.


Etern perill Etern perill - Opinions i relats.\nEtern perill. Teniem el post d’aquesta setmana gairebé acabat, però la notícia d’Igualada no m’ha deixat dormir.\nNo puc treure’m aquesta noia/ nena del cap. M’esgarrifo, m’ofego, intento deixar de pensar-hi. No perquè no hi vulgui pensar més, sinó perquè no puc deixar de pensar-hi desde l’empatia, des de la sororitat, des de el seu ésser, des de la seva pell.\nVaig llegir la notícia ahir al vespre, just abans d’anar a dormir, en aquella estona que aprofito per llegir una mica dins el llit, estona de relax per evadir-me o posar-me al dia abans de desconnectar.\nAhir vaig triar posar-me al dia i per un moment durant la nit pensava, en quina maleïda hora vaig decidir no obrir el llibre, hauria pogut desconnectar i demà ja me n’hauria assabentat.\nPerò seguidament un nus fort i roent se’m clavava a la boca de l’estómac. Un nus que em transportava a pensaments sobre com podrà ser capaç de portar-ho ella? Com ets capaç de pensar, ni tan sols per uns segons en “Ja me n’hauria assabentat”?\nPerquè ella, ja no s’ho podrà treure mai més del cap, ni del cos, ni de l’ànima, segurament.\nUn cos, que per les coses que hem pogut llegir, de la brutalitat de l’agressió ha quedat malmès. Que vés a saber si es recupera del tot, per què en el moment que escrivim això, ja ha hagut de passar per quiròfan. Un cos que començava a viure.\nUn cap que tenia mil idees per fer, mil desitjos per assolir, mil pensaments diferents. Però ara, potser ja només queda una idea, potser ja només hi queda un desig, ja només te un pensament.\nUna idea, un desig, un pensament que l’envoltaran en un continu infinit, que la tornaran a portar allà, que no la deixaran seguir com hauria d’haver estat.\nPer què diuen que no recorda res, però això malauradament és igual o potser pitjor. O potser no, llavors és quan l’angoixa em torna a envair desde l’estómac a la boca, per no deixar-me respirar. Per què el que em ve al cap és, quina barbaritat va viure, que el seu cap li impedeix recordar? O més que impedir intenta, protegir.\nEl seu cap, si el seu cap,\nL’únic que per ara la protegeix, perquè abans qui havia de fer-ho no ho ha fet. La societat en la qual vivim.\nAquesta societat que encara permet que les dones vivim en eterna por, perquè lluny de desaparèixer, hi ha coses que es transformen en fets cada vegada més horrorosos, i menys distants.\nFets que no es castiguen com hauria de ser, al contrari en la majoria dels casos és revictimitza la víctima.\nFets que a sobre de no castigar-se, una part important de la societat, consumirà de manera morbosa, no com un fet que cal tractar amb responsabilitat, si no com un fet que pot omplir pàgines i minuts, traduïts en vendes i quota de pantalla.\nFets que quan moltes i molts de nosaltres ens en fem creus, i ens queixem com a persones feministes, se’ns titllarà de recurrents.\nDoncs no Senyors!\nDoncs no senyors, de recurrents res. I faig servir la paraula senyors amb tota, la intenció.\nI ara no em vinguin amb el “Not all men” Si us plau, ara no.\nPer què o ens posem tots les piles en visió feminista o això no ho arreglarem, perquè quan diem en visió feminista és perquè les que som agredides som les fèmines, i aquí dona igual com se sentia aquesta dona, aquí no parlem de gèneres, aquí parlem d’un cos que simplement per tenir una aparença femenina, alguns van decidir que podien utilitzar-lo com volguessin. I aquesta vegada amb un acarnissament que se surt de tota lògica.\nPerquè lògica en una violació no n’hi ha mai, però la necessitat d’exercir la brutalitat d’aquesta manera, encara en té menys.\nJa no és una violació, és acarnissament, és voler fer mal a cor que vols. Que els passava pel cap? Sembla que era més d’un. No en tenien prou amb violar-la, era necessari això? I no estic dient que una violació amb menys brutalitat sigui passable. No per favor! Molt al contrari!\nOn vull anar a parar, és que no veuen que potser, només potser, hi ha qui veient que se’n surten tan fàcilment cada vegada porten les coses més al límit?\nNo podem seguir així!!!\nVivim en etern perill!\nQue no ho veuen!\nVivim en etern perill,\nQue més hem de passar?\nI ja n’hi ha prou per què aquest és l’últim i brutal…\nSi, perquè aquest transcendeix per la seva brutalitat, per què la familia demana ajuda als medis, però ni de bon tros és l’únic. Com dèiem és la punta d’un iceberg, que sura per la societat amb tota la impunitat.\nPerquè d’agressions sexuals sense penetració, de violacions sense tanta brutalitat, n’hi ha constantment però només alguns transcendeixen. I mentrestant les dones seguim vivint amb por. I quan una d’elles decideix viure una vida normal com hauria de ser, com la que viu un home. Sortir, anar per on vol, fer una nit de festa on potser veus una mica més del conte o decideixes prendre alguna substància, com fan moltes persones i si són homes no han de patir per res. O només decideixes sortir, ballar, riure i passar-ho bé. Llavors és quan si passen aquestes coses, a més a més hi haurà qui et posi en dubte.\nPer què recordem que la setmana passada va començar el judici de la violació a una menor a Manresa a l’estiu de 2019 Un judici en que les defenses no només usaven un to més aviat agressiu, sinó que una d’elles, va ser capaç de preguntar a la noia, la víctima, no ho oblidem, la víctima si havia tancat fort les cames.\nNo senyors no! Cap, cap, cap, decisió de com portar a terme una nit de festa de cap dona, justifica una agressió sexual, una violació o exercir qualsevol mena d’intent d’assetjament cap a una dona.\nNo sabem que acabarà passant amb aquesta última investigació, quins hauran estat els fets, o en quines circumstàncies. Aquí l’única cosa que veiem, és que com que les lleis i qui les apliquen no tenen realment al cap a les dones com a éssers de ple dret, les dones seguim patint un biaix social alarmant.\nQue sentiem aquest matí a la ràdio que els pares comentaven que havien dubtat de deixar sortir a la seva filla aquella nit. Com a pares, ja patien abans que passes res, però com a pares volen que la seva filla visqui una vida plena i lliure. Jo com a mare ara penso, i com es deuen sentir ara?, pel mateix que dèiem de les víctimes, per què ara, es deuen culpabilitzar d’una cosa que els únics i absoluts culpables són els violadors de la seva filla.\nPerquè senyores i senyors, de poc serveix una investigació policial, unes detencions i un lliurament d’aquests tipus d’homes en mans d’un jutge, si després les lleis o la seva aplicació no són les més dures possible. Si després salvatges com aquests, queden lliures o impunes i com que en moltes ocasions a sobre, a les dones se les ha culpabilitzat, ells es creixen i les dones queden més menystingudes encara.\nCom volen que confiem en el sistema?\nCom volen que les dones vagin a la policia perquè puguin fer la seva feina, que confïin en ells per denunciar, si després es trobaran amb un sistema, que les posa en dubte? I quan dic sistema, ara em refereixo al sistema judicial, als mitjans de comunicació i a la societat. Per què quan comences a posar preguntes sobre les víctimes sobre la taula, comences a qüestionar-les.\nÉs quan comença l’aberrant procés de culpabilització de la víctima. Que potser havia begut massa, que potser havia pres quelcom… , que com anava vestida, que com és que anava sola a aquelles hores? Que per què va entrar en aquell pis amb un desconegut? No senyors no, per aquí no.\nQuina mena de societat malalta culpa a les víctimes?\nI només d’una manera esbiaixada, per que mai se’ns acudeix dir-li a un home, com és que te n’has anat a prendre unes copes amb uns desconeguts? No ho preguntem per què donem per bò que han fet noves coneixences, i han trobat uns nous col.legues de festa.\nAah noi, però sí que ens ho preguntem quan és una dona, i quan ens ho preguntem és per què alguna cosa ha fallat i la dona ha estat víctima d’una agressió sexual o una violació. I llavors per no acceptar que no anem bé com a societat, surt com una mena d’inconscient monstruós que comença a llençar totes aquestes preguntes a sobre de la víctima, en forma d’advocats de la defensa sense escrúpols, periodistes del linxament, jutges masclistes que no intenten fer justicia de debò i polítics que quan cal legislar, no hi posen el coll, i sembla que potser en fred ja no n’hi ha per tant.\nI tornem a repetir, no senyors no! Cap, cap, cap, decisió de com portar a terme una nit de festa de cap dona, justifica una agressió sexual, una violació o exercir qualsevol mena d’intent d’assetjament cap a una dona.\nNoticia. “Els mossos investiguen la violació d’una menor de 16 anys a Igualada. “\nEtiquetes: feminisme, masclisme, respecte, Societat, societat malalta., sororitat, violació\n« Si no produeixes no existeixes.\nSocietat de mètodes però poca empatia »


VÍDEO: Un policia pega brutalment una nena d'11 anys per "haver begut massa llet"\nZach Christensen, un policia de Nou Mèxic, ha dimitit després d'haver agredit amb molta violència una nena d'11 anys. Segons l'exagent, la menor "va beure més llet de la que se suposava".\nEls fets van passar el 27 d'agost a una escola de Farmington, Nou Mèxic (EUA). Christensen, que aleshores era oficial de la policia, va violentar-se amb una nena afroamericana i la va estampar contra un mur. El vídeo del succés mostra la força desproporcionada que va utilitzar l'adult.\nVa "beure massa llet"\nLes raons de Christensen per perseguir la noia i agredir-la amb tanta violència eren que havia begut "més llet de la que li pertocava". Segons es pot sentir a la gravació, l'adult li va retreure que, a més, "va tirar llet a terra".\nLa gravació mostra a la nena, acorralada i intentant treure-se'l de sobre, mentre ell exerceix una força desmesurada.\nLa va tirar a terra\nDurant la baralla, Christensen va tirar a terra la nena, de tan sols 11 anys. Mentre ella plorava, l'home li deia que deixés de resistir-se i no la deixava posar-se dreta.\nEn un moment donat, mentre Christiansen estava sobre la noia agafant-li el braç, va intervenir una persona de l'administració escolar i li va demanar que la deixés anar: "No és una amenaça per a tu ni per als altres". Però l'exagent li va respondre que sí que ho era, i va continuar forcejant.\n"No sóc excessiu"\nL'administrador va intentar fer-lo entrar en raó, apuntant que no era necessari fer servir la força de forma excessiva. Christensen, assegurant que no estava sent excessiu, va continuar amb la seva agressió.\nCondemna del departament\nEl cap del departament de la policia de Farmington ha condemnat les accions de Christiansen: "No hi ha excusa per la manera en què va tractar la nena", assegura, en un vídeo publicat a Facebook.\nQuan el departament va demanar explicacions a l'home, aquest va intentar mentir, dient que la nena havia agredit al personal de l'escola. Però no el van creure i va ser suspès del servei, informa NBC News.\nObligat a dimitir, però sense càrrecs\nEl cas de Christensen no ha transcendit més enllà de la seva renúncia, ja que l'advocat del seu districte ha rebutjat presentar càrrecs contra ell.\nL'1 d'octubre va fer efectiu el seu acomiadament. A més, el seu supervisor ha estat reassignat a una patrulla de carrer, per no haver "identificat l'accident com a inacceptable".\nLa família de la nena presentarà una reclamació contra la policia.\nVÍDEO IMPACTANT: Un policia dispara un home que l'ataca amb un matxet\nDos guàrdies civils borratxos s'equivoquen de casa i amenacen un veí\nVÍDEO: Un policia salva un conductor inconscient segons abans que l’atropelli un tren


Preguntes i respostes sobre la ‘llei trans’ | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nPreguntes i respostes sobre la ‘llei trans’\nEntre els canvis substancials que recull l’esborrany hi ha la lliure autodeterminació de gènere i la garantia de l’accés a tractaments hormonals des de la pubertat\nUna bandera que reivindica l'orgull trans davant del Congrés dels Diputats el juny del 2020. Luca Piergiovanni / EFE\nMadrid 4 FEB 2021 - 18:26\tCET\nEl Ministeri d'Igualtat ha preparat un esborrany de la llei trans, que pretén portar aquest mes al Consell de Ministres. Aquestes són les principals preguntes i respostes sobre la futura norma que impulsa, l'esborrany de la qual ja és públic.\nL’agre debat entre feministes irromp amb força al Parlament\nEls límits del debat trans\nQuè és l'autodeterminació de gènere? Es tracta d'un aspecte central en la futura llei. Recull que “tota persona té dret a construir per a ella mateixa una autodefinició pel que fa al seu cos, sexe, gènere, orientació sexual, identitat de gènere i expressió de gènere”. Des del 2007, qualsevol persona pot canviar a Espanya el nom i el sexe al DNI sense necessitat de sotmetre's a una operació quirúrgica. La nova norma permetrà fer-ho només amb una “declaració expressa” de la persona, sense els informes mèdics o psicològics que ara se sol·liciten ni la necessitat de dos anys d'hormonació que establia l'anterior llei, del 2007.\nQuantes persones beneficia aquesta llei? Les persones transsexuals són entre el 0,3% i el 0,5% de la població mundial, segons l'Organització Mundial de la Salut. Com recull l'esborrany de la llei, un estudi de l'Agència de Drets Fonamentals de la Unió Europea reflecteix que el 63% de les persones trans enquestades a Espanya manifesten haver-se sentit discriminades en els últims 12 mesos. El 39%, pel personal sanitari, i el 51% va indicar que havia patit assetjament escolar.\nQuins canvis preveu? Entre els canvis substancials hi ha la lliure autodeterminació de gènere i la garantia de l'accés a tractaments hormonals des de la pubertat. També el reconeixement de les identitats no binàries —aquelles persones que no se senten ni homes ni dones—, que podran eliminar l'esment al sexe en els seus documents oficials. A més, preveu l'accés a tractaments reproductius “a les persones trans amb capacitat de gestar”.\nQuan entra en vigor? És difícil precisar en quin moment estarà vigent la llei, que ni tan sols ha iniciat la seva tramitació legal. Unides Podem espera portar-la al Consell de Ministres aquest mateix mes, però el seu soci del Govern, el PSOE, no ho veu clar. Però requereix també rebre els informes d'altres ministeris del Govern i de diferents institucions, com el Consell d'Estat, abans de tornar al Consell de Ministres i després al Parlament. Encara queden mesos per endavant.


Bolsonaro dona negatiu de Covid-19 quasi tres setmanes després de contagiar-se - À Punt\nBolsonaro dona negatiu de Covid-19 quasi tres setmanes després de contagiar-se\nEl president brasiler ha relacionat la seua millora amb la hidroxicloroquina.\nEl president Bolsonaro abandona la seua residència oficial en moto / Adriano Machado (Reuters)\n25 de juliol 2020 - 18:19\nEl president brasiler, Jair Bolsonaro, de seixanta-cinc anys, ha donat negatiu en una prova de Covid-19. Li van diagnosticar la malaltia el passat 7 de juliol i s'ha mantingut aïllat en la seua residència oficial fins a aquest dissabte.\n"RT-PCR per a SARS-CoV 2: negatiu. Bon dia a tothom", ha publicat Bolsonaro aquest dissabte en les seues xarxes socials juntament amb una foto en la qual apareix somrient i amb una caixa d'hidroxicloroquina a la mà.\nBolsonaro mostra així el seu suport a aquest polèmic tractament contra la Covid-19, l'eficàcia de la qual ha posat en dubte la majoria de la comunitat científica. El president brasiler afirma haver-lo usat des que li va ser diagnosticada la Covid-19, una malaltia que ha titllat de "gripeta".\nEl Brasil és el segon país més afectat per la pandèmia a tot el món, només per darrere dels Estats Units, i d'acord amb les dades de la Universitat Johns Hopkins acumula més de 85.000 morts i frega els 2,3 milions de casos.


Plantilla Discussió:Geografia/Arxiu 1 - Viquidites\nPlantilla Discussió:Geografia/Arxiu 1\n< Plantilla Discussió:Geografia\nAquesta pàgina mostra l'arxiu d'una pàgina de discussió. No modifiqueu el contingut d'aquesta pàgina. Si voleu discutir algun nou tema o recuperar alguna cosa d'aquest arxiu feu-ho a la pàgina Plantilla Discussió:Geografia.\n@Docosong: Quin crack! Precisament t'anava a proposar que el proper pas era crear aquesta plantilla per muntanyes, rius, municipis... L'anem comentant! --Xavier Dengra (MISSATGES) 00:37, 27 gen 2017 (CET)\n@Xavier Dengra: Malauradament no m'acaba de funcionar del tot i no sé perquè grrrrrr. He copiat les mateixes dades de w:Plantilla:Infotaula geografia política, temo abusar de la confiança d'en Vicenç... --Docosong (discussió) 01:54, 27 gen 2017 (CET)\n@Docosong: No sé perquè no es veu del tot el mapa... gairebé està a punt... --Xavier Dengra (MISSATGES) 16:24, 31 gen 2017 (CET)\n@Vriullop: Perdona que et molestem de nou. Creus què estem aprop de tenir el mapa incrustat? Ara mateix apareix un error, és fàcil de solucionar? --Xavier Dengra (MISSATGES) 16:32, 31 gen 2017 (CET)\nL'origen de la plantilla és w:Plantilla:Infotaula geografia política que en principi a la Viqui funciona perfectament: escuts, dades, imatges, mapa, coordenades. Tinc la teoria que té relació amb MediaWiki:Common.css ja que el tenim força desactualitzat, però bé és qüestió d'anar provant... --Docosong (discussió) 17:31, 31 gen 2017 (CET)\nFalten w:Plantilla:lat wd i w:Plantilla:lon wd. Les he anul·lat i ja funciona, la plantilla de mapa ja sap trobar les coordenades de Wikidata. Les podeu copiar i revertir el canvi per afinar més en la cerca de coordenades. --Vriullop (discussió) 17:36, 31 gen 2017 (CET)\nGràcies Vriullop per la teva gran feina. Doncs em sembla que les afegirem, @Xavier Dengra: com ho veus? I què et sembla com a colofó afegir les coordenades al peu del mapa? --Docosong (discussió) 17:44, 31 gen 2017 (CET)\n@Docosong: Em sembla bé! No les acabo de saber posar, però. Definitivament no valc per això. --Xavier Dengra (MISSATGES) 22:12, 31 gen 2017 (CET)\nMapes en la plantilla Geografia\n@Yeza, Xavier Dengra: Com veuríeu bescanviar l'actual mapa de la plantilla geografia per la que fa servir la plantilla Plantilla:Infotaula geografia política. Podeu veure, un exemple a Sabadell, és a dir, bescanviar un únic mapa gran per dos de petits i concrets amb les coordenades incloses. Això aniria fenomenal pels països i altres indrets, ja que en el nostre cas no funciona gairebé la plantilla: ex. França --Docosong (discussió) 16:21, 24 maig 2017 (CEST)\nO l'Índia o Egipte. Bona pensada, per mi endavant! --Yeza (discussió) 17:56, 24 maig 2017 (CEST)\nObtingut de «https://ca.wikiquote.org/w/index.php?title=Plantilla_Discussió:Geografia/Arxiu_1&oldid=89913»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 maig 2017 a les 23:22.


Nissan garanteix un cotxe l’any 2012 i una plantilla mínima de 2.800 persones (ara en té 4.200) – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Nissan garanteix un cotxe l’any 2012 i una plantilla mínima de 2.800 persones (ara en té 4.200)\nNissan garanteix un cotxe l’any 2012 i una plantilla mínima de 2.800 persones (ara en té 4.200)\n26/02/09 - EL PUNT. Barcelona - EVA GARCIA PAGÁN\nLa direcció de Nissan Motor Ibérica i el comitè d'empresa (CCOO, UGT i USOC) van rubricar ahir al Departament de Treball un acord sobre el pla industrial de les plantes de la Zona Franca de Barcelona i de Montcada i Reixac que garanteix una càrrega de treball entre els anys 2010 i 2012, mentre s'espera l'adjudicació d'un nou vehicle el 2012, i una plantilla mínima de 2.800 persones.\nEls sindicats arrenquen així el compromís pel futur de les instal·lacions i volen evitar fets com els de Pirelli. Ahir, la italiana va anunciar que deixarà de fer pneumàtics a Manresa a finals d'any i que haurà de prescindir d'entre 450 i 460 treballadors.\nL'acord signat ahir a Nissan arrenca el compromís de fabricar un nou model de vehicle dels segments B (cotxe amb capacitat per a 4 adults i un nen) o C (cinc adults o cinc adults i dos nens, en el cas dels monovolums) l'any 2012 a les plantes de la Zona Franca de Barcelona i de Montcada i Reixac. També que la multinacional japonesa inverteixi 400 milions d'euros a les dues plantes catalanes, dels quals 250 es destinaran al nou vehicle que es començarà a fabricar el 2012. A més, el grup haurà de mantenir les càrregues de treball des d'ara i fins a l'arribada del nou vehicle, un punt que preocupava especialment la plantilla.\nSegons l'acord signat ahir, la plantilla mínima que tindrà contracte estable serà de 2.800 persones (ara hi treballen unes 4.200), la qual cosa dóna a entendre que en moments de major producció es podrà contractar treballadors eventuals. Per reduir la plantilla que hi ha en l'actualitat, l'empresa té en marxa un pla de baixes incentivades i engega un pla de prejubilacions, alhora que deixarà obert el termini per acollir-s'hi fins al 31 de març. La compensació per baixa incentivada serà de 60 dies de salari brut per any treballat amb un mínim de 20.000 euros i un màxim de 120.000 euros, depenent de l'antiguitat. Segons els càlculs dels sindicats, al pla de prejubilacions s'hi podrien acollir entre 200 i 300 treballadors i l'ajustament de personal s'haurà de fer sense mesures traumàtiques. No obstant això, s'ha acordat també ampliar l'actual expedient de regulació temporal fins al 31 de juliol.\nSegons Nissan, el pla industrial defineix un model de fàbrica «competitiva amb una plantilla de 2.800 treballadors, una capacitat de 128.000 unitats anuals en dos torns de producció, un mínim d'utilització del 80% i una major flexibilitat».\nPirelli ja no farà rodes\nEn l'altra cara de la moneda, la direcció de Pirelli va informar ahir al matí el comitè d'empresa que deixarà de fabricar pneumàtics a la planta de Manresa a finals del 2009 i que reestructurarà el negoci per garantir la continuïtat del grup a Catalunya. No en les mateixes condicions que fins al moment, és evident. Perquè la reestructuració significarà l'acomiadament del 80% de la plantilla, segons fonts de la companyia, que apunten que, de vora uns 560 treballadors, podrien quedar-ne només un centenar. Segons va comunicar ahir Pirelli, «s'han identificat alguns projectes de negoci que es troben en fase d'estudi amb els òrgans competents de la Generalitat». En aquest sentit, apunten iniciatives «vinculades al desenvolupament de l'activitat en el sector fotovoltaic, en el dels filtres antipartícula, en el reciclatge i en els serveis, en particular amb un plataforma logística per a la distribució de pneumàtics», activitats que no necessiten tanta mà d'obra i que encara ara s'estan estudiant. Veient la situació, els treballadors van decidir ahir aturar tots els torns de producció a partir de la una del migdia i és previst que demà el comitè es reuneixi per decidir les possibles accions de protesta a emprendre.\nPublicat al diari digital El Punt


La cullerada: Col·laboració en el 42è joc literari en homenatge a Mercè Rodoreda\nÉs dimecres, i els dimecres, al bloc Tens un racó dalt del món, toca joc literari, i ja en van 42! En motiu de la celebració de l'any Rodoreda, l'edició d'aquesta setmana té relació amb la nostra autora més internacional, i hi col·laboren una seixantena de blocs, entre els quals, La cullerada té l'honor de comptar-se. Per evitar que es donin respostes i s'espatlli el joc, excepcionalment no es podran fer comentaris a aquest post. A continuació us explico de què va el joc, però podeu trobar tota la informació sobre aquest i altres jocs literaris al bloc organitzador.\nEntre la seixantena els blogs que col·laborem en aquesta iniciativa s'han repartit fragments de textos inventats per l'organitzador del joc, i uns altres que pertanyen a La plaça del diamant. Qui vulgui participar haurà de descobrir una quantitat determinada de fragments. Animeu-vos a participar, també hi ha premis, com ara lots de llibres o diccionaris.\n8. A través de la finestra li arriba el soroll dels cotxes i la fressa del vent. Té posada la música molt suau i, amb els ulls tancats, pot recordar com li acariciava la pell, com li va donar aquell primer petó, com va dir-li que marxava per sempre.\nCullerada fotuda per en Puji a les 6:36


Què heu de tenir en compte a l’hora de triar escola? - educaManyanet\nHome Notícies Totes les noticies Què heu de tenir…\nQuè heu de tenir en compte a l’hora de triar escola?\nAquests mesos s’estan realitzant les Jornades de Portes Obertes a totes les escoles de Catalunya. Tots els centres escolars aprofiten, normalment, un dissabte per ensenyar a les famílies les seves instal·lacions i realitzar xerrades informatives de cara a informar als pares i mares de com funcionen els centres on portar els seus fills i filles el proper curs. Però què és el que més ha d’interessar a les famílies i us fa decantar-vos per un centre o un altre? En aquest article volem explicar-vos què heu de tenir en compte a l’hora de triar escola.\nLa proximitat al domicili o a la feina: Triar una escola a uns passos de casa us estalviarà temps i cost de transport, tot i que per l’organització de les famílies, també pot ser interessant triar centre a prop del lloc de treball. S’ha de tenir en compte que la proximitat de l’escola al domicili suposa més seguretat pel que fa al desplaçament, i menys cansament i estrés pels alumnes; però tenir el centre educatiu més lluny de la feina suposa que passin més hores al centre si és impossible recollir-los a l’horari de sortida. Heu de valorar tots aquests aspectes curosament abans de prendre la decisió, sobretot pel que fa als infants més petits.\nEl tipus de centre: Cal saber quin tipus d’escola estem escollint, si es tracta d’un centre públic, concertat o privat. Cal saber que els centres concertats i privats requereixen un pagament de quotes, mentre que els centres públics són gratuïts, exceptuant materials i les activitats extraescolars. Els criteris de selecció d’alumnes varien. A la pública, per exemple, la proximitat del domicili al centre, la renda de les famílies i tenir altres fills al centre puntua positivament. Les privades poden tenir criteris propis que us cal conèixer abans de prendre la decisió. Pel que fa a les escoles concertades, aquestes són subvencionades per l’Estat, però requereixen l’abonament de quotes complementàries per la formació dels alumnes, així com el material escolar i les activitats complementàries.\nEl prestigi del centre: Hi ha escoles que pel boca-orella tenen bona consideració dins l’entorn més proper a la família. Bé per consell d’altres pares i mares, bé per l’experiència d’antics alumnes, és ben cert que moltes famílies trien una escola o una altra en base al que els demés els aconsellen. Demaneu consell als vostres amics i coneguts i tingueu-les en consideració com un punt extra a la vostra decisió final.\nEl coneixement d’idiomes: La oferta d’idiomes condiciona molt la tria d’escola, ja que moltes famílies estan sensibilitzades amb la importància de que els infants aprenguin llengües des de petits. Les escoles plurilingües, per exemple, estan molt ben considerades, en introduir l’anglès, el francès o l’alemany, per exemple, en l’oferta formativa des dels primers cicles. Demaneu informació sobre els idiomes que s’imparteixen al centre que més us interessi.\nLes instal·lacions: Tot i que en principi pugui semblar un aspecte poc concloent, és determinant per molts pares i mares que l’escola tingui zones verdes, per la pràctica esportiva, una àmplia biblioteca, cuina, laboratori, aula d’informàtica, etc. En aquest punt, aprofitar la Jornada de Portes Obertes serà determinant per copsar aquests aspectes de l’escola.\nEls serveis: Les extraescolars, el servei de menjador, acollida… són aspectes molt valorats per les famílies, sobretot per aquelles que tenen complicat la conciliació de la vida laboral i familiar. En aquest punt, les AMPAs fan una feina molt important com a vehiculadors de les activitats que els infants i joves fan al marge de l’horari lectiu. Informeu-vos de quines activitats extraescolars organitzen.\nL’oferta formativa: Triar un centre que inclogui escola bressol, primària, secundària, batxillerat i cicles formatius és molt interessant per les famílies que volen mantenir els seus fills i filles en un sol centre durant tota la seva educació. Les famílies, majoritariament, prefereixen els centres que integrin més oferta formativa per la comoditat de no haver de triar centre més endavant perquè els seus fills acabin els seus estudis.\nUna escola tecnologicament avançada: Les noves tecnologies són avui en dia molt importants a la societat. Una escola tecnologicament avançada dóna una imatge de modernitat molt apreciada per moltes famílies. Una escola amb web complet, l’atenció online i amb perfils oberts a les xarxes socials donen la imatge d’escola avançada i faciliten la interacció amb les famílies.\nEl projecte educatiu: És un dels punts més importants i és bàsic coneixe’l abans de decidir-se a matricular els infants a un centre determinat. El projecte educatiu promou la formació integral del nen/a o només valora els resultats acadèmics? És integrador, inclusiu, promou la diversitat i la tolerència? Té una metodologia dinàmica? Promou el treball en equip i la col·laboració o només la competència entre alumnes? Facilita la participació de les famílies i de la comunitat? Promou l’aprenentatge de valors? Aquestes són només unes quantes de les moltes preguntes que les famílies s’han de fer sobre el projecte educatiu per escollir el centre amb el projecte educatiu més adient als seus desitjos.\nEls valors del centre: Molts pares i mares decideixen el centre educatiu dels seus fills i filles entorn als valors que els transmeten. L’igualtat, la pau, la solidaritat, la tolèrancia, el respecte al mediambient, l’amistat… La fe també és un valor determinant a l’hora de triar centre. En aquest aspecte, les escoles cristianes esdevenen un espai d’educació molt positiu en englobar tots aquests valors morals dins la fe cristiana. Cal conèixer bé els valors de cara a fer la tria i saber si aquests s’adequen a la filosofia i valors que voleu transmetre als vostres fills.\nLes Escoles Manyanet tenen obertes les seves inscripcions als diferents centres: Les Corts, Sant Andreu, Begues, Blanes, Vilafranca del Penedès, Molins de Rei i Reus. Si busques un centre educatiu on matricular els teus fills, vine a conèixer els nostres centres i t’informarem de si s’adequa al tipus d’escola que cerques.\nL’origen del Tió\nLes llars i moltes escoles de Catalunya s’han omplert ja de Tions de Nadal. Els…\nPassa-t’ho bé exposant els teus treballs a classe\nEl fet d’haver d’exposar en públic un treball o un projecte, en una classe davant…\n5 criteris per enfocar el fi de curs amb els fills (i encarar les vacances)\nPer als pares i mares, el final de curs és un moment de canvi en…\n5 propostes de llibres infantils i activitats pels teus fills per aquest estiu\nLa intel•ligència emocional a l’escola\nEl Dia Internacional de la Mare Terra, un dia abans de Sant Jordi\nBraquiació, una forma de millorar la psicomotricitat infantil\nReforcem les emocions: Intel·ligència emocional a clase


Prima Materia: Maria Font o el plany per la mort de la terra\nTota l'activitat relativa a aquesta col·lecció de poesia d'Emboscall, i altres temes de poesia catalana actual\nMaria Font o el plany per la mort de la terra\nMaria Font Castany (Sant Pere de Torelló, 1922 - Torelló, 2015) fou una poeta autodidacta que va forjar-se, amb el model que li proporcionaven lectures de Verdaguer, Maragall, Guimerà o Víctor Català, unes eines literàries aptes per a expressar la seva visió del món. Va produir una obra considerable tant pel volum com per la qualitat, que fins pràcticament l’edat de jubilar-se no va ser publicada en el seu primer llibre, La mort del camp (Torelló, 1981). Hi plantejà la defensa elegíaca de la vida de pagès, ara en vies d’extinció, a través de dues línies complementàries: d’una banda, hi ha un seguit de poemes de caire líric, dedicats al record i l’evocació d’espais i figures del passat; com a contrapunt, hi ha uns poemes on el plany esdevé cant de protesta, clam contra la injustícia i crida a l’acció; denúncia, en definitiva, de l’oblit dement de la societat actual de les seves pròpies arrels.\nEn síntesi, l’elegia per la desaparició del món rural és el tema sobre el qual gira tota l’obra de Maria Font. A Adéus definitius (emboscall, 1999), se situa en la tendència més lírica i intimista, i l’ocàs de la natura s'hi descriu lligat al declivi personal de la mateixa autora. Els poemes d’Adéus definitius, doncs, es caracteritzen per la seva concentració lírica i per prendre sempre com a punt d’arrencada la persona en la seva circumstància vital concreta: ja en els primers versos del llibre se'ns avisa que en el que llegirem a hi ha la seva existència:\nJO PROU VOLDRIA FER-NE DELS MEUS MOTS\nun enfilall de belles filigranes;\njo prou voldria amb els meus records\ndonar sentit a les paraules.\nPerò em surt només allò que he estat i sóc,\nuna tosca artigaire,\nuna dona nascuda prop del solc,\nuna filla del camp, del sol i l’aire.\nEn canvi, a Enderrocs (emboscall, 2000) hi mostra la seva faceta més combativa, i hi adopta fórmules poètiques més discursives; hi ha poemes dedicats a llocs, persones o llegendes tots els quals tenen en comú el fet de patir l’abandó, la indiferència o el menyspreu d’una societat que no té temps per recordar. Com en el Llibre anterior el to de veu és nostàlgic, fins i tot pessimista.\nMaria Font sent l'existència lligada a la terra, o el camp, fins al punt d’identificar la pròpia vida amb la natura. Aquesta identificació dóna lloc a un complex joc de relacions simbòlico-metafòriques, amb el qual l’autora tradueix la seva visió del món i analitza la seva situació existencial en aquest món. A mesura que va desapareixent la forma de vida directament lligada la terra, l’autora veu com s’escola la seva vida, i, el que és més greu, la possibilitat de la transcendència.\nA Nits (emboscall, 2002) hi trobem la mateixa temàtica de fons; ara, però, invertint la màxima clàssica que recomana "viure el dia", l’autora convida a gaudir de la nit, la qual és entesa com parèntesi de llibertat on els éssers de la natura poden tornar a establir contacte amb una realitat no corrompuda per la mà de l’home. Finalment, a Desarrelats (emboscall, 2006) féu sentir la seva veu, feble i modesta, però del tot necessària i carregada de raó, per demanar a un món que corre a tota velocitat sense saber cap on que giri la vista per comprendre tot el que està perdent.\nCal esmentar d’altres llibres de Maria Font, en els quals publicà la seva obra narrativa:\nEscriptura insòlita i altres contes (emboscall, 1999), on s'apleguen onze narracions que havien aparegut en publicacions diverses. En contrast amb la seva poesia, sempre dotada d’una forta càrrega emocional, la narrativa d’aquesta autora es caracteritza pel se to irònic o humorístic, fins i tot, de vegades, burlesc. Malgrat això, el tema de fons és el mateix que el de bona part de l’obra poètica: la degradació de la qualitat de vida a causa de la urbanització de la societat. Un tret comú de la majoria d’aquests contes és el de posar la narració en boca d’animals com ara cabres, vaques o gossos.\nLa novel·la breu Sota el fumeral (emboscall, 1999) porta a les seves últimes conseqüències la visió del món de l’autora: hi lliga fons i forma fins a un extrem capaç d'ofendre aquells que no són capaços de fer abstracció dels valors lingüístics adquirits i deixar-se portar per una correntia de llengua que brolla, encara viva i diàfana, de les deus més profundes de l’idioma; es reivindica, per mitjà d'una llengua en estat salvatge, l'essència de la terra, perquè n'és la més noble encarnació. Assistim, però, al seu esfondrament definitiu.\nUnes setmanes abans de morir va poder veure publicat un nou recull d'obra narrativa, Contes (Torelló, 2015).\nPublicat per emboscall a 11:49\nEtiquetes de comentaris: emboscall, Maria Font, Narrativa catalana, Poesia catalana, Sant Pere de Torelló, Torelló\nRoser 4 de setembre de 2015, a les 5:50\nSort de la teva feina, Jesús. Mai no t'ho agrairem prou!


Bruno Hortelano està estable tot i la gravetat després de l'accident de trànsit - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nBruno Hortelano està estable tot i la gravetat després de l'accident de trànsit\nEl velocista espanyol ha patit danys severs a la mà dreta, amb trencament d'ossos i tendons\n05/09/2016 - 22.03\nBruno Hortelano, durant la sèrie de semifinals dels 200 metres dels Jocs de Rio (Reuters)\nEl velocista espanyol Bruno Hortelano està "estable tot i la gravetat" després de dues hores d'intervenció quirúrgica. Segons el seu representant, Alberto Armas, a l'atleta li han reconstruït la mà, que era la part més afectada. Concretament li han refet els extensors del segon al cinquè dit. Ara tocarà esperar que no s'infecti per practicar-li una segona operació per acabar de deixar la mà com estava.\nEs desconeixen amb exactitud els motius de l'accident, que ha passat poc abans de les set del matí prop de Madrid. El cotxe en què viatjava Hortelano com a copilot ha perdut el control i s'ha estavellat amb la tanca de protecció. el seu cosí, que era qui conduïa, ha resultat il·lès.\nHortelano és el vigent campió d'Europa dels 200 metres i es va quedar recentment a les portes de la final olímpica de la distància. Als seus 24 anys, l'atleta madrileny nascut a Austràlia és el vigent posseïdor dels rècords d'Espanya dels 100 i els 200 metres.


Home » Cursos presencials » Julia Vilella\nEls primers dies que va venir a tractar-se a l’Hospital de Dia del Cemcat diu que no volia mirar ni sentir a ningú. “Em posava la música a tope i no volia sentir cap conversa, era com si no anés amb mi. Tot va ser molt dur al començament. A part de tenir com cinc o sis brots en un any i mig i afectar-me molt físicament, em va afectar molt psicològicament. Em deien que necessitava suport psicològic però em negava”, recorda.\n“De vegades no podia sostenir el boli als exàmens, no em podia tallar la carn... Però per sort vaig tenir un entorn molt positiu i estimulant: els meus pares, el meu germà i els meus amics no em deixaven quedar-me al llit un dia sencer. Crec que t’has de cuidar molt, prioritzar què és important i què et va millor en cada moment psicològicament”.\n“L’esclerosi múltiple ni em defineix ni em definirà mai”, afirma. La Julia va acabar la carrera d’Enginyeria Industrial i va anar d’Erasmus a França, on va continuar amb el tractament. En tornar a Barcelona va començar a treballar en el departament d’e-commerce d’una multinacional. El dia que té tractament al Cemcat treballa després des de casa. “Mai m’han posat cap problema en aquest sentit”.\n“La parella i els fills són temes que ens preocupen molt als joves. No saps com s’ho prendrà la teva parella, tens molts dubtes a l’hora de dir-ho... Primer has de digerir tot bé tu personalment i després decidir a qui ho dius i com. Si algú llavors surt corrents és que potser no et convé aquesta persona”.\n“Mai he buscat ‘esclerosi múltiple’ a Google, quan algú em parla d’alguna novetat busco articles científics. Crec que hi ha molt desconeixement sobre la malaltia. Em fa por que la gent em tracti de manera diferent perquè no hi ha res que t’invalidi més que et tractin com invàlida. A mi la malaltia m’ha fet ser menys crítica i valorar més les coses. Superar situacions dures et dóna molta força!”.


El Nàstic es presenta davant l’afició en un partit de luxe contra l’Espanyol\nLa parròquia grana posarà els seus ulls en el joc de l’equip i els nous reforços com Ignacio Abeledo, Josua Mejías o Isaac Becerra\nEl Nàstic de Tarragona posarà punt final a la pretemporada amb el darrer partit contra l’Espanyol. El duel, que es jugarà a partir de dos quarts de 9 del vespre, servirà perquè l’equip grana es presenti davant l’afició del Nou Estadi abans d’afrontar l’inici en el campionat de lliga.\nLa parròquia grana posarà els seus ulls en el joc de l’equip i els nous reforços, especialment en Ignacio Abeledo, que ha estat l’últim a arribar. L’exjugador del Málaga podria jugar els seus primers minuts, mentre que Isaac Becerra i Josua Mejías s’estrenaran en el feu tarragoní.\nEl Nàstic arriba a la cita després de superar precisament al filial de l’equip blanc-i-blau per 3 a 0. Anteriorment, els grana han vençut l’Olot, el Real Zaragoza, en el marc del X Trofeu Ciutat de Tarragona, el Valencia Mestalla i la Pobla de Mafumet. L’únic xoc que ha perdut ha estat davant el Peralada.\nPel que fa al partit, la visita de l’Espanyol suposarà el retorn d’Alvaro Vázquez al Nou Estadi. El davanter va jugar cedit la segona part de la temporada passada i va ser una peça important per assolir la permanència.\nD’altra banda, el migcampista Álex López jugarà contra el que podria ser el seu pròxim equip. El Nàstic està interessat en la seva cessió, tot i que finalment serà Rubi qui decideixi el seu futur.\nPer l’Espanyol, aquest serà el penúltim partit de la pretemporada, abans de jugar contra el Borussia Mönchengladbach el pròxim dissabte 11 d’agost en terres germàniques.\nL’equip de Rubi va iniciar el període de preparació amb una concentració a la Garrotxa de l’11 al 19 de juliol. Durant aquests dies va realitzar el primer amistós, derrotant l’Olot per 2 a 1. Del 23 al 29 de juliol va dur a terme la gira pels Estats Units, en la qual va vèncer al Richmond Kickers per 4 a 2 i al Cincinnati per 3 a 2. Abans de tornar a casa, l’equip blanc-i-blau va fer escalar a Anglaterra per jugar davant el Burnley de la Premier League, al qual va derrotar per 0 a 2.\nEl següent compromís del Nàstic serà el primer partit de la Liga123 davant el Tenerife. El duel es jugarà el pròxim dilluns 20 d’agost a les 8 de la tarda al Nou Estadi.


Centre de Documentació - Centro de Educación Ambiental de la Comunitat Valenciana (CEACV) - Generalitat Valenciana\nCentre de Documentació - Centro de Educación Ambiental de la Comunitat Valenciana (CEACV)\nEl Centre d'Educació Ambiental de la Comunitat Valenciana, des de l'any 1999, desenvolupa diferents activitats per a tractar d'informar, formar, educar i conscienciar la població sobre la importància i la necessitat de la participació de tots nosaltres per a aconseguir una bona gestió del medi ambient.\nPer a poder aconseguir aquests objectius el CEACV disposa de nombrosos recursos i instal·lacions per a ús general del públic com són exposicions, jardins, hort, laboratori, aules, o el propi Centre de Documentació-Biblioteca.\nL'objectiu bàsic d'aquest Centre de Documentació – Biblioteca és oferir un espai en el qual poder donar resposta a les necessitats d'informació publicada que tinguen professors, professionals, estudiants o públic interessat en particular en el camp de l'educació ambiental i, en general, en el del medi ambient. A més, el Centre de Documentació també serveix com a suport per a la realització de diverses activitats d'educació ambiental del mateix CEACV.\nCarretera de la Siderúrgica, km 2\nTelèfon Centre de Documentació 962617938\nTécnic del Centre de Documentació-Biblioteca del CEACV: Víctor Benlloch\nEs poden realitzar consultes en sala. La biblioteca disposa d'un espai perfectament habilitat per a la consulta de materials en la sala i amb l'assessorament in situ d'un tècnic per a donar resposta a qualsevol dubte que puga sorgir. També disposa d'un ordinador connectat a Internet, per a efectuar qualsevol recerca d'informació que requerisca un usuari o per a poder realitzar tasques que requerisquen un suport informàtic.\nEs pot utilitzar el servei de préstec extern. Permet el préstec de fins a 4 documents durant un termini màxim de 15 dies. Per a poder traure documents en préstec sols cal emplenar una fitxa d'usuari i aportar una fotocòpia del DNI (aquest tràmit es pot fer per fax). Les revistes i les obres de referència (diccionaris, enciclopèdies, etc.) no es poden traure en préstec. El préstec de documents pot ser presencial o bé a través de correu. En aquest últim cas l'enviament de materials està limitat a un pes de 3 kg de tal forma que en cas d'excedir aquest límit el cost de l'enviament corre enterament a càrrec de l'usuari del servei.\nLa devolució de documents per correu sempre corre a càrrec de l'usuari.\nRecerques bibliogràfiques entre els materials que estan disponibles en els seus arxius.\nProposta d'adquisició de llibres. Es poden fer propostes per a l'adquisició de llibres o altre material bibliogràfic. El CEACV valorarà la sol·licitud i l'adquirirà si ho considera oportú.\nMATÍ 9 h - 14 h 9 h - 14 h 9 h - 14 h 9 h - 14 h 9 h - 14 h\nVESPRADA* 16 h - 18 h 16 h - 18 h 16 h - 18 h 16 h - 18 h TANCAT\n* Juny, juliol, agost i setembre, de vesprada tancat.\nCaps de setmana, tancat.\nServei de préstec de dilluns a divendres.\nEs tracta d'una biblioteca especialitzada en temàtiques ambientals, que disposa actualment de més de 4.000 referències bibliogràfiques, vídeos, Cd-rom, DVD i revistes, que està en contínua ampliació mitjançant noves adquisicions.\nDisposa d'un sistema de classificació amb deu temàtiques generals que inclouen diversos apartats més específics (s'inclouen al final d'aquest document). A més d'un arxiu de vídeos (VHS) i un altre de documents en format digital (DVD i CD-rom).\nCONSULTA DELS FONS DOCUMENTAL\nLa consulta es pot realitzar directament en sala, amb l'assessorament del tècnic encarregat, o pot realitzar-se a través de la consulta externa via telefònica o correu electrònic. En aquests moments l'accés a en línia dels fons documentals de la biblioteca es realitza a través de la pàgina web del CIDAM (Centre d'Informació i Documentació Ambiental), accessible a través de la pàgina web de la Conselleria o a través d'aquest enllaç. Una altra possibilitat és la de, mitjançant una trucada telefònica o un correu electrònic, sol·licitar informació sobre un o varis documents determinats. Aquesta informació sol·licitada es remet al sol·licitant en el format que demane.\nConsulta les temàtiques del sistema de classificació de la biblioteca del CEACV


Tortosa, una ciutat oberta al mon\nAl llarg de la història, Tortosa ha estat una ciutat amb esperit de relació i de connexió amb la resta del país i també amb la resta del món.\nDes de la concessió de la carta de ciutadania romana, fa més de dos mil anys, passant per etapes com ara la musulmana i altres moments històrics, com el període de vigència del port marítim, Tortosa ha demostrat que té un carácter de cultures que, encara avui, persisteixen.\nTanmateix, el potencial humà és on aquesta projecció exterior de la ciutat es mostra de manera més clara. Tortosa compta entre els seus fills amb homes de talla universal com el literat Abu Bakr, el musicòleg Felip Pedrell, l'escultor Agustí Querol, el pintor Francesc Gimeno o Frederic Mayor Zaragoza, director general de la Unesco.\nTortosa forma part del Comitè Europeu de Ciutats Agermanades, que integren les ciutats d'Avinyó (França), Wetlzar (Alemanya), Colchester (Anglaterra), Siena (Itàlia), Tarragona i Tortosa (Espanya), i a més manté intercanvis culturals amb la ciutat de Port Alberni (Canadà), que fou fundada pel capità tortosí Pere d'Alberni.\nL'any 1995, el Consell d'Europa va concedir el Diploma Europeu a la ciutat de Tortosa per la seva vocació europeista.


18 gener 2021 18:29\nMÉS per Mallorca, Esquerra Republicana de Catalunya, el Bloque Nacionalista Galego i Adelante Andalucía s'han «reafirmat» en les seves crítiques a la monarquia i el seu «compromís republicà».\nArran de la denúncia interposada pel grupuscle d’extrema dreta Foro Baleares a Antoni Noguera, Pere Aragonès, Ana Pontón i Teresa Rodríguez, les quatre formacions polítiques han respost conjuntament que no es deixaran «intimidar per una denúncia que no té ni cap ni peus i que és un intent de cohartar la llibertat d’expressió».\nSegons han apuntat, «la monarquia borbònica és una institució espoliadora i corrupta, i la màxima garant del Règim del 78». Per això, les quatre forces polítiques «sempre hem expressat el nostre compromís republicà i la nostra denúncia a la Casa Reial i tot el que representa», assenyalen.\n«Demanam que Juan Carlos de Borbó respongui davant la justícia, condemnam que hagi fugit i exigim que retorni allò que ha robat». Finalment, han apuntat que seguiran treballant «de forma plural i democràtica per tombar la monarquia i el Règim del 78 i construir un futur republicà, solidari, feminista i sobirà als nostres pobles».


Actualitat - Basic Opennemas - Opennemas newspapers - CMS periodico digital - Online service for digital newspapers\nEl passat divendres 1 de març els alumnes de 5è i 6è van anar a Barcelona per poder visitar el YOMO. Esperàvem aquesta sortida amb molta il·lusió per poder gaudir de l'avanç de la tecnologia aplicada a les aules. Una vegada allí ens vam adonar de la importància de la...\nL'escola Mestre Ignasi Peraire celebra la festa d'hivern, per acomiadar el trimestre.\nEl Ketchup és una de les salses d’acompanyament més populars i més acceptades pels consumidors de totes les edats. Tot i així hi ha estudis que posen en dubte les propietats d’aquest producte. Per aquest motiu els alumnes del MIP han dut a terme una recerca al...


Feu servir iPhone (iOS 6) Quan els botons de maquinari no funcionen - Ios | Maig 2020\nXiaomi Redmi 3S Prime aconsegueix el seu successor: 7 coses a conèixer\nEviteu els anuncis i les publicacions emergents mentre baixeu a Rapidshare amb Skipscreen\nA 143 milions de persones gairebé la meitat dels ciutadans dels Estats Units afectats per la incomplicació de dades d'Equifax\nCom esborrar i preparar el vostre iPhone o iPad per vendre\nLes 7 millors aplicacions gratuïtes i noves per a Android del novembre del 2019\n5 millors consells i trucs de iOS 13 per a utilitzar-lo de manera intel·ligent\nAirDroid vs Join: és millor compartir fitxers i enllaços\nCom obtenir l'efecte Parallax de iOS en qualsevol dispositiu Android\nUn dels aspectes d’iOS que s’han millorat tranquil·lament al llarg del temps, però que han tingut un impacte enorme en la vida de diversos usuaris amb discapacitat són les seves característiques d’accessibilitat. Com el seu nom indica, es tracta de funcions que faciliten l'ús dels seus iPhones o altres dispositius iOS als usuaris que pateixen algun tipus de discapacitat. A més, com el títol de la nostra publicació esmenta, aquestes funcions poden ajudar a tothom a utilitzar el seu iPhone quan els botons de maquinari, com el botó Inici, no funcionen.\nJa hem escrit en articles anteriors sobre Accés guiat i Alertes de vibració personalitzades a l’iPhone, que són altres funcions d’accessibilitat d’iOS. En aquesta ocasió, donem un cop d’ull a tres de les funcions d’accessibilitat més importants introduïdes a iOS 6.\nUna de les funcions d’accessibilitat més clares que va rebre més atenció en iOS 6 va ser Toc d'assistència. Per habilitar-lo, aneu al vostre iPhone o dispositiu iOS amb iOS 6 Arranjament> General> Accessibilitat> Assistive Touch\nUn cop activat, Assistive Touch permet a l'usuari realitzar diverses accions que normalment es gestionen amb els botons de maquinari de l'iPhone. Amb Assistive Touch, aquestes accions es mapegen en controls de pantalla que permeten als usuaris realitzar-los amb un sol toc. Aquesta funció d’accessibilitat és ideal per a persones amb mobilitat limitada o altres discapacitats físiques.\nAlgunes de les funcions que es poden controlar mitjançant Assistive Touch són:\nSíria: Convoca l’assistent de veu d’Apple.\nInici: Actua igual que el botó Home\nDispositiu: Si toqueu aquesta opció, podeu fer funcions relacionades amb el dispositiu, com bloquejar la pantalla del dispositiu iOS o girar-la, controlar el volum del vostre dispositiu o silenciar-la completament, realitzar clics de captura de pantalla, fer captures de pantalla, accedir a la safata multitasca i fins i tot simular la funció Agitar per al vostre. Dispositiu iOS.\nGestos: Amb Gestos, els usuaris poden simular tot tipus de gestions que requereixen dos, tres, quatre i fins i tot cinc dits. Els seus gestos favorits es poden afegir a la llista de Favorits per aconseguir-los fàcilment accessibles després.\nNota de l'editor: Els usuaris experimentats es podrien adonar que la funció anterior pot resultar molt útil quan els botons de maquinari de l'iPhone deixen de funcionar. Per descomptat, eventualment els tindríeu fixats, però sempre podreu utilitzar aquesta funció de forma temporal per controlar l'iPhone, fins i tot quan es trenquen els botons.\nSi bé la veu de veu no és nova a iOS 6, Apple ara li ha afegit la compatibilitat amb Maps, Zoom i Touch Assistive. També cal destacar aquesta característica d’accessibilitat gràcies al seu control virtual d’implement intel·ligent anomenat “Rotor”. Per activar-lo, aneu al dispositiu iOS Arranjament> General> Accessibilitat> VoiceOver\nUn cop a la pantalla, el rotor funciona com el real, exigint a l’usuari que utilitzi dos dits per girar-lo com si es tractés d’un dial real, permetent a l’usuari seleccionar com es desplaça Voiceover a través d’un document, a més de facilitar-lo per navegar pels llocs web.\nAjusteu el botó Inici a la velocitat\nUna de les principals millores que aporten les funcions d’accessibilitat de l’iPhone és la possibilitat d’ajustar la velocitat amb la qual respon el botó Home quan feu clic. Aquesta funció és de gran ajuda per a aquells que volen realitzar les funcions associades al botó Inici, però que no poden fer clic prou ràpid al botó Inici.\nPer ajustar la velocitat del clic del botó Home, aneu a Arranjament> General> Accessibilitat> Velocitat del clic inicial\nAixò és. Ara coneixeu tres funcions d’accessibilitat molt senzilles i alhora molt potents d’iOS 6 que poden ajudar a moltes persones amb discapacitat a gaudir dels seus iPhones tal i com ho farien qualsevol usuari habitual. Si coneixeu alguna altra funció d’accessibilitat que trobeu especialment útil, informeu-nos als comentaris que es mostren a continuació.\nCom augmentar el format de mida de les imatges, canviar-ne les resolucions a la vegada amb el restablidor d'imatges llamp\nCom substituir la imatge del vostre compte a Windows 8 amb un clip de vídeo\nCom solucionar Bitmoji no funciona en el problema de la taula\nCom obtenir Mac com Mission Control a Windows\n36 dispositius Android infectats pel programari maliciós; Feu una ullada si la vostra és massa


Història de Vilamajor: de maig 2021\nSi alguna vegada aneu a Sant Pere de Vilamajor, concretament a la Torre Roja, mireu la vessant de sud-oest, la que mira cap al mar, i trobareu una irregularitat en els carreus que la conformen: s’observa com hagués hagut un element adossat a la paret i que actualment no existeix.\nCom una imatge val més que mil paraules us mostro el que explico:\nSi no ho veieu clar us mostro una imatge tractada on s’observa clarament:\nDóna la sensació que temps enrere hi havia una porta per accedir a l’interior de la Torre i que, per causes que es desconeixen, es va tapiar.\nRes més lluny de la veritat!!!!\nFem una mica història: Els Soler és una nissaga de gran tradició històrica que es remunta a temps molts pretèrits. Les primeres notícies que en tenim és que foren uns braus cavallers que varen lluitar contra la invasió sarraïna (no tenim data però probablement deu fer referència algunes dels ràtzies que des de Còrdova enviaven per castigar Catalunya al segle X). Segurament per aquests fets i per mantenir una forta fidelitat als comtes de Barcelona, se li van atorgar alous (terres). Un d’aquest, potser el més important, se li va concedir en terres que pertanyien al comte: Vilamajor.\nAllà van construir la casa pairal, un enorme casalot que mostrava el poder que exercia sobre la població que l’envoltava. La següent fotografia mostra la casa a principis del segle XX, fruit d’una restauració realitzada el 1683, probablement l’època de major esplendor de la família.\nLa masia es va tornar a reformar a principis del segle XX incorporant-se en les finestres provinents dels claustre del monestir de Sant Pere de Puel·les. Si voleu saber més d’aquesta història consulteu clicant AQUÍ\nEl 19 de juny de 1956, en Francisco Soler de Cepeda, propietari de la casa, va donar- la als Germans de Sant Joan de Déu esdevenint una casa d’acollida, sanció i contemplació (Hospitalia). Pere més informació clica AQUÍ i AQUÍ\nPerò per la història que ens ateny ens hem d’anar uns anys més enrere, concretament a finals del segle XIX. En Joan de Soler Gavarell Ram Desplanell i de Vallescar i la seva esposa Maria del Dolors de Viala Carvallo Llopis i de Miró (deu n’hi do quins noms!!!) tenien la propietat de la masia i es trobaven molt arrelats a l’església de Sant Pere de Vilamajor a la qual li devien una enorme devoció.\nMalauradament el 1887 la senyora va morir i el seu marit va voler enterrar-la al cementiri a peu del campanar, com havien fet tots els seus descendents des d’abans de l’any 1250. Va fer aixecar un enorme panteó que ocupava part de la cara sud-oest de la Torre Roja.\nLa construcció del cementiri nou de Sant Pere de Vilamajor (per més informació cliqueu AQUÍ ) va fer entrar en desús l’antic provocant el seu deteriorament. Finalment entre el 15 d’abril i el 15 de maig de 1929 , amb l’autorització del bisbe i del governador civil, es van traslladar les restes humanes del vell cementiri cap al nou urbanitzant-se la plaça de l’Església. Respecte el panteó, el rector de l’església va comunicar a la família Soler, que vivia a Toulouse, que s’havien de fer les gestions oportunes per traslladar les despulles dels seus familiars cap el cementiri nou. Van sol·licitar, els familiars, que els donessin un parell de mesos per realitzar el trasllat, però en realitat van dedicar aquest temps a fer totes les gestions oportunes amb el bisbat de Barcelona per evitar-ho, i ho van aconseguir, com veurem més endavant.\nNo fou, però , l’únic element arquitectònic existent en la paret. També hi havia un rellotge de Sol, just a sobre del panteó. En la següent fotografia és visible.\nPel setembre de 1932 es va fer una actuació en el campanar: es va destapiar les finestres (podem veure a l’anterior fotografia les finestres de la banda de ponent són tapiades) i es va treure l’arrebossat que tenia tota la torre passant d’un color blanc al vermell de l’actualitat.\nLes pressions per treure el panteó varen augmentar considerablement però la família tenia molt poder i va aconseguir que el papa Pius XII donés una butlla per poder enterrar als descendents de la família a l’interior de l’església, concretament a la capella dedicada a la Puríssima. És va realitzar el 28 de juny de 1953. Avui en dia podem observar les làpides que es va aixecar en la seva memòria.\nLes làpides que trobarem actualment són:\n“A la noble senyora Donya Maria del Dolors de Viala de Carvello Llopis i de Miro (Q.g.h) muller a amantíssima,lo noble senyor Don Juan de Soler Gavarell Ram Desplanell y De Vallescar, trist y agraït marit, dedicà honrosa sepultura en ex carnen de passats y dol per sempre en son cor any MDCCCLXXXVII. La nova obra del present monument”.\n“Aquí yacen los restos a que aluden las laudes que figuran en esta sepultura, procedentes de la antigua que estuvo adossada a la torre del homenaje, fueron trasladados el 28 de junio de 1953 con los muy virtuosa y noble Sra Donna Angeles de Cepeda y de Granados, Fdes. De Cordcoba y González, Vda. del M.I senor Guillermo de Solr y Viala, abogado y los de su hijo Don Juan, excombatiente, teniente, medico(L) respectivamente en Barcelona y Figueras en 4 de mayo de 1937 T 2 de abril 1916 y el 26-10-1960 fue inhumado el ultimo de sus descendientes que sufrago este sepulcro y su capilla in memòria de los suyos E.P.D”\n“Sots la torre d’homenatge jauen assi los Solers falls e braus cavallers qui mostagraren gran vassallatge contra l’inic assallatge. De l’invasió sarraïna, en los vehinats que domina eixa força, llur llinatge hague alous e feu honrat. Sens que’l temps li fassa ultratge, descendents d’aquesta gent, puig de llur blassó gaudiu, viadors qui assi veniu, perecau resquiescant:amen”


Swab Barcelona 2012, fira internacional d'art emergent #fires\nSwab Barcelona, fira internacional d'art emergent, presenta la seva cinquena edició, amb la participació de 60 galeries de tot el món. Gràcies a la col.laboració amb algunes fires internacionals, com Preview Berlin: The Emerging Art Fair, Swab Barcelona assegura cada any la presència a la fira de galeries especialment seleccionades d'Alemanya, Itàlia, Anglaterra, països de l'est europeu, Llatinoamèrica i Àsia. Per a aquesta cinquena edició, Swab Barcelona presentarà de nou un espai Art Projects, aquesta vegada comissariat pel reconegut Institut Independent de Crítica i Art Contemporani, A-Desk, del món de la cultura catalana.\nSwab Barcelona 2012 presentarà a més de noves iniciatives: la fira es realitzarà al mateix pavelló de l'edició anterior però traslladant la seva entrada a la Plaça Univers, a Fira de Barcelona, un espai multidisciplinari amb diverses activitats que els visitants de Swab Barcelona podran gaudir durant els dies de la Fira.\nDesprés del seu èxit, Swab Barcelona 2012 tornarà a organitzar Swab Off, el programa d'activitats paral.leles que inclourà, entre altres, algunes activitats en col.laboració amb Fundacions nacionals. A més, Swab Barcelona tornarà a presentar el seu programa de col.leccionistes, així com alguns premis d'art, com el Premi de dibuix, entre d'altres.\nEls Estands del programa general de Swab Barcelona 2012 tindran 25m2 i un cost de 4.500 €. Existeix també la possibilitat de participar en la secció d'Art Projects, amb un estand de 20m2 i un cost de 3.000 €. Finalment, tornarem a presentar l'espai MYFAF, per a 4 galeries noves que seleccionarà el nostre comitè i que podran exposar sense cost en un estand de 16m2.\nEl procés d'inscripció online s'iniciarà el proper 3 d'octubre de 2011 i finalitzarà el 22 de desembre de 2011, a partir d'aquesta data el comitè seleccionarà les galeries participants.\nVisiteu http://swab.es/?lang=ca l'apartat Expositors i ompli el formulari online.\nT'esperem! Be a SWABBER!


Lliurament del portamascareta de “M’agrada el valencià” al PAS i PI: Servicio de Promoción y Normalización Lingüística: UPV\nEl Vicerectorat de Responsabilitat Social i Cooperació, per mitjà del Servei de Promoció i Normalització Lingüística (SPNL), obsequia el personal d’administració i serveis (PAS) i el personal d’investigació (PI) amb el portamascareta de “M’agrada el valencià”, amb l’objectiu de promoure l’ús responsable dels elements de protecció per a la salut.\nPer a rebre el portamascareta al CDIS corresponent (centre, departament, institut o servei), cal emplenar un breu formulari sobre el coneixement dels serveis que ofereix el Servei de Promoció i Normalització Lingüística.\nPer a l’enviament de l’obsequi, s’atendran les sol·licituds rebudes per ordre d’arribada, fins a l’acabament de les existències, ja que són limitades.\nCaracterístiques del portamascareta\nEl portamascareta és de color blau elèctric, d’una grandària de 17 x 16 cm, fet amb un teixit de reixeta de farmàcia 3D, de polièster, amb una cremallera i una ansa de pell sintètica. Es pot llavar en una llavadora a 60º amb un detergent comercial i suavitzant i eixugar-se a l’assecadora.\nDestinataris: personal d’administració i serveis (PAS) i personal d’investigació (PI) de la UPV.\nSol·licituds i termini: les sol·licituds s’han de fer per mitjà del «Formulari per al lliurament de l’obsequi de “M’agrada el valencià”» fins al 31 de gener, inclòs.


Els alumnes del Teatre Escènic de Campos representen el bé i el mal\n03 març 2021 06:46\nEls actors d'entre 9 i 12 anys fan l'obra «Un conte d'àngels i dimonis»\nTomeu Obrador | 06 octubre 2001\nDemà a les 19.30 hores es representarà una funció d'allò més especial. El Teatre Escènic de Campos exhibirà la vocació interpretativa de deu nins i nines d'entre nou i dotze anys d'edat, saba jove que pujarà a l'escenari per segon cop per representar l'obra Un conte d'àngels i dimonis, de Miquel Rayó. L'escola ha estat impulsada per Miquel Fullana, propietari juntament amb el seu germà, Antoni, de la sala cultural i, paral·lelament, projector cinematogràfic. L'edifici de colors blau i lila, ubicat a les immediacions de l'entrada de Campos venint de Llucmajor, fou inaugurat l'octubre de l'any passat, i els promotors preveuen una nova temporada amb múltiples activitats, diverses i d'alta qualitat.\n«Estic molt content i satisfet per la il·lusió que desprenen els alumnes i per l'interès que ha despertat l'escola entre els nins i nines», afirma Miquel. Un conte d'àngels i dimonis reflecteix una entretinguda i dinàmica història entre el bé i el mal, amb una sorprenent resolució final. Criden l'atenció els gestos i moviments dels actors a escena, que evidencien una gran vocació. Fullana ha contactat amb les associacions de pares i mares dels col·legis de Campos, Joan Veny i Clar i Fra Joan Ballester, i el pròxim mes començarà un nou curs de teatre infantil.\n«Aquests nins no havien actuat mai davant el públic. Mitjançant exercicis de confiança i moviments en escena han après a representar a un alt nivell», assegura. D'altra banda, cal destacar la polivalència de l'edifici, dotat darrerament d'uns nous seients, instal·lació de nous equips de so i de llum, contribuint a la creació d'un espai idoni per a l'organització de qualsevol programa d'expressió sociocultural.\nA la primera representació d'Un conte d'àngels i dimonis, l'Escènic registrà una gran entrada de públic, fet que mostra la mobilització ciutadana quan sorgeixen iniciatives locals. L'entrada per a la funció del diumenge, que compta amb el patrocini del Consell de Mallorca, té un preu de 300 pessetes.


‘Querol, un món petit’, un llibre que retrata l’ara i l’abans del primer barri dels afores de la Garriga, es presentarà aquest dissabte 16 d’abril\nPublicat el Dimecres, 13 abril 2016 18:20\nEls veïns del barri de Querol, al nord de la Garriga, publicaran en els dies previs a Sant Jordi el llibre Querol, un món petit. Es tracta d’un retrat d’ara i d’abans del que va ser el primer barri dels afores de la població. El llibre, de 186 pàgines a tot color, recull articles de tota mena que han escrit els propis veïns: situació geogràfica, records, famílies, vida quotidiana, dades històriques. També repassa amb censos antics cadascuna de les cases del barri i del seu entorn més immediat.\nUna de les aportacions importants que fa el llibre és la gran quantitat de fotografies que l'il·lustren -350 en total- moltes de les quals força antigues i inèdites. La majoria han estat rescatades de les capses arraconades a les cases, però també n’hi ha d’altres que s’han tret d’arxius diversos i de particulars que les han deixades per aquesta edició.\nEl periodista Josep Maria Codina, que hi ha fet el pròleg, opina que la publicació revisita els escenaris de la memòria del barri de Querol a través “d’un treball periodístic precís però impregnat de suau emotivitat”. Codina també destaca la importància del fons fotogràfic que s’aplega en el llibre: “D’entre els molts encerts d’aquesta publicació, en destaca un de voluminós: el treball de recerca de fotografies per part dels veïns. Aquestes imatges ens permeten fer un salt en el temps i visualitzar algunes de les transformacions dels darrers cent anys. El treball és generós en la selecció fotogràfica perquè les imatges triades tenen indiscutible interès documental i emotiu”.\nEl llibre de Querol, que es vendrà a 25 euros a les llibreries, ha estat coordinat per Josep Mas, periodista veí del barri, i porta el segell de La Garriga Secreta, entitat que fins ara ha publicat els tres volums de La Garriga Secreta i els llibres Retrats de Garriguencs il·lustres, La Doma, retaule dels garriguencs i els dos darrers volums de la col·lecció La Garriga dia a dia.\nLa presentació pública del llibre es farà aquest dissabte 16 d’abril, a les 6 de la tarda, al mateix barri de Querol.\nA la fotografia: sessió fotogràfica per a l'elaboració del llibre


Deixalleria de Sant Miquel de Fluvià\nEl municipi de Sant Miquel del Fluvià, situat al sud de la comarca de l´Alt Empordà, té una superfície de 3,5 km2 i una població de 779 habitants el 2013. Cal tenir en compte que és un municipi amb una lleu variabilitat de població estacional.\nLa recollida domèstica, tant de rebuig com de selectiva de paper i cartró, vidre i envasos, es realitza per mitjà d´àrees d´aportació a la via pública. Per altra banda, la gestió de la matèria orgànica es realitza mitjançant compostatge casolà des de l´any 2011 arran de la campanya promoguda des de l´Àrea de Medi Ambient del Consell Comarcal de l´Alt Empordà. Actualment hi ha un total de 36 compostaires al municipi i un compostador comunitari a l´escola.\nDes d´octubre de 2008 el municipi disposa d´una deixalleria, que forma part de la Xarxa comarcal, per als seus habitants, on s´admeten residus especials, aparells elèctrics i electrònics, voluminosos, fusta, ferralla, runes d´obres menors i restes de poda. També hi ha punts de recollida de poda distribuïts en el municipi per aquesta última fracció. A més a més, el municipi disposa d´un minipunt de recollida de residus especials al centre cívic. Aquesta minideixalleria està adherida al mercat de segona mà, un espai en el qual els usuaris poden deixar objectes en bon estat per tal que d´altres els puguin reutilitzar. Aquesta instal·lació només admet residus d´origen domèstic.


Torra carrega contra Sánchez per la visita del Papa en ple rebrot de coronavirus\nBarcelona. Dissabte, 24 d'octubre de 2020. 12:58\nActualitzat: Dijous, 29 d'octubre de 2020. 10:28\nEl Govern lamenta que el president espanyol Pedro Sánchez no hagi decretat ja l'estat d'alarma. El conseller d'Interior, Miquel Sàmper, ha retret que el ministre de Sanitat, Salvador Illa, hagi anunciat el diumenge com el dia en què s'anunciarà.\nLes darreres dades de contagi augmenten en 24 hores de forma considerable, 6.073 positius nous i un risc de rebrot de 713, i per això el president inhabilitat Quim Torra també ha carregat contra el govern espanyol.\nA través de twitter, Torra posa pressa a Sánchez: "No es pot perdre més temps. Ni una hora, ni menys encara un dia. Amb tots els respectes pel Papa, però el viatge del president Sánchez s’havia d’anul·lar i celebrar el Consejo de Ministros aquest matí, com van dir que s’havien compromès. Decisions ja!".\nEl president inhabilitat considera secundària la visita al Papa Francesc i demana prioritzar la situació generalitzada que es viu a l'estat espanyol i tot Europa en una segona onada que ja ha entrat de ple.\nMalgrat l'advertència de Torra, Sánchez fins i tot ja ha publicat la seva visita al Vaticà. El motiu de la visita, segons ha informat la Moncloa, és assistir en audiència per tractar la situació de la pandèmia i "la necessitat d'unitat, fraternitat i cooperació davant els seus efectes socials i econòmics".\nSánchez i la seva dona, Begoña Gómez, amb el Papa Francesc / Foto: @sanchezcastejon


'Valors per oposició', per Francesc Grané - Valors\nUna gran pancarta a la Plaça Catalunya: “el valor de tenir valors”. La revista Valors de Mataró, penso jo, podria anunciar-se amb el Barça de Rosell. L’etapa Guardiola ha estat una casualitat: podia no haver sortit bé, però ha sortit bé. La junta que va contractar Guardiola practicava tota mena de corrupció. Però Guardiola se’n va saber estar, marcant distáncies. Amb ell neix una nova forma de concebre Catalunya, el mite catalá del segle XXI. Deixem de banda les derrotes, deixem la lletra definitòria de l’enfrontament entronitzat a Himne Nacional. Comencem a definir-nos per les victòries.\nCatalunya necessita deixar l’adolescència permanent. Necessita deixar la identitat per oposició. Necessita deixar tots aquells que encara necessiten a Franco, o a Mourinho. Catalunya es pot definir per si mateixa! No per oposició!\nPerò el negoci mediàtic català, i part de l’establishment polític que s’ha castigat a les darreres oposicions, es construeix sobretot a base del victimisme. El Polònia necessita sempre Madrid, i necessita sempre el PP. I necessita Franco, per això el van ressuscitar. Necessitem Mourinhos! Necessitem dir que retorna la dreta més cavernícola!\nLa mateixa por que hi va haver davant la possible nacionalització de tot plegat l’any 1982, amb l’arribada de Felipe González, és la por que s’alimenta des de fa anys des la indústria mediática catalana. Ens sembla que és democràcia alguns centenars de joves dormint a Plaça Catalunya i, en canvi, ens sembla perillós per la democràcia l’arribada del PP. Construïm una imatge equivocada de la nostra realitat. I d’un dia per l’altre, el nostre país fa una esmena a la totalitat a la realitat construída des de TV3 o els negocis afins! La construcció mediàtica de la Catalunya contemporània està esbiaixada. Als privilegiats periodistes de les cinc pagues extres que es neguen a perdre ni un privilegi, els sembla més democrátic uns quants nois clamant per més despesa pública que no milions de vots destinats a una força política que pot agradar o no, però que és representació real del país.\nA la Plaça Catalunya, una pancarta gegantina recorda als acampats que els valors poder ser subvencionats per Nike si porten algun guany social. Que els valors poden ser un moviment ciutadá, cívic, real i concret. A la Plaça Catalunya recorda que la democràcia és, sobretot, govern, i no desgovern. El somni viu en la literatura, en la poesia, però no en la gestió de qui vol cobrar cada més i que no li retallin ni el cinc per cent ni cap paga extra.\nD’aquesta manera, la democràcia real s’acaba quan guanya el PP. Llavors la indignació va contra aquesta força política, partit que democràticament ha guanyat arreu de l’estat. Ens semblava que la democràcia real era una assemblea de nens que aplaudeixen sense fer soroll, però la democràcia real és la lluita per poder posar un plat a taula i poder fer front a la desesperació de famílies senceres sense feina. No volen somnis, volen feina. No volen canviar el món, volen viure en el món. Fastigosament real, com ha estat sempre, i sense productes Decathlon per fer-se l’alternatiu.\nCatalunya necessita operar en termes de funcionament Guardiola: deixar una identitat que només es defineix per oposició. Afirmar-se en positiu, per les victòries reals, no per la producció d’utopia, encara que sigui a través dels negocis d’aquells qui declaren “no ser empresaris” però que controlen bona part de la producció mediática del nostre país.\nA la Plaça Catalunya, o a Puerta del Sol, els periodistes han creat un experiment de democràcia no votada. La mirada de certes empreses de comunicació així com de certs estaments polítics, fa anys que viuen en funció de la Catalunya que voldrien, no en funció de la Catalunya real. Ha caigut i caurá encara més una generació que es va afirmar, sobretot, recordant Franco i atemorint per l’arribada del PP. En l’imaginari, el PP és el dòberman que necessita Catalunya per alimentar el victimisme. Però el cinturó roig pot convertir-se en cinturó blau, de la mateixa manera que un dia s’aplaudeix el Barça i l’altre, amb perdó, s’aplaudeix la selecció espanyola, més enllà del què es digui a TV3.\nCaldrà començar a pensar en definir-nos en positiu, i deixar de construir Francos, PP i Mourinhos de torn.


El vilanoví va començar a patinar amb només dos anys a les Escolàpies d’Igualada i als 4 anys ja va passar a l’escola de l’Igualada, on ja hi ha sumat diversos títols com el de campió de Catalunya benjamí el 2010, subcampió de Catalunya juvenil, el 2016 i, al mateix any, el de campió d’Espanya juvenil. Cal recordar que La present temporada ha estat especialment complicada per a Roger Bars, que a l’inici de temporada va rebre un cop de bola a la cara que li va trencar la mandíbula. La greu i dolorosa lesió el va mantenir apartat de les pistes durant dos mesos.\nAquesta és la segona renovació de la plantilla per a la temporada vinent. Dijous passat la directiva va lligar l’entrenador Cesc Linares perquè segueixi a la banqueta del conjunt arlequinat. Ara Linares espera completar una plantilla competitiva i poder suplir amb garanties la baixa de Jordi Méndez, que la temporada vinent jugarà a amb el Lodi italià.


Actuacions de Nadal dels alumnes de l’orquestra 440 Aula Musical - ManacorComarcal\nInicio/Cultura/Actuacions de Nadal dels alumnes de l’orquestra 440 Aula Musical\nCulturaManacorSant LlorençSon Servera\nMagdalena Ordinas4 diciembre, 2021\nL’orquestra de l’acadèmia 440 Aula Musical de Manacor i Cala Millor, dirigida per Rosa Carbonell i formada per alumnes de violins, saxòfons, clarinets, flautes i bateria, està preparant amb molta il.lusió les festes de Nadal. Cal tenir en compte que els assajos s’han realitzat en grups molt reduïts i pel que fa als instruments de vent, sempre a l’exterior per tal de complir estrictament les mesures sanitàries de la Covid-19.\nLa primera actuació està prevista per avui dissabte 4 de desembre, i serà la primera vegada que els músics toquen tots plegats, el que fa encara més atractiva la tocada. Actuaran al mercadet de Nadal que organitza la Floristeria Mimosa de Porto Cristo, de 16’30 a 18 hores, per tal de celebrar el 40è aniversari de la seva obertura. A més de l’esmentada actuació, també tocaran dissabte 11 de desembre a les 19 hores a la plaça de Son Macià, i divendres 17 de desembre a la plaça de son Carrió.\nTant alumnes com professors estan esperant amb els dits creuats que el temps acompanyi, ja que tenen molta il.lusió per poder tornar a tocar Nadales per primer cop després de la pandèmia. L’acadèmia 440, vol donar les gràcies a tots els que faran possible aquestes sonades nadalenques.\nPel que fa a la programació per tancar aquest curs 2021-22 que tot just acaba de començar, estan prevists els Concerts de piano de cara a la darrera setmana de juny a la Sala La Fornal de Manacor i el concert de fi de curs dijous dia 30 de juny a l’Església Nova de Son Servera, aquest any amb il.lusió per reincorporar el cor de 440. Cal tenir en compte que el cor està format pel alumnes de llenguatge musical, que fins aquest curs havia estat anul.lat per tal d’evitar les classes col.lectives en temps de pandèmia i així extremar les mesures sanitàries.


Rosa Cañadell, professora jubilada i exdirectora d’institut, respón a l’article-enquesta publicat el 25 de setembre en aquest diari sobre les anomenades ‘places perfilades’. Argumenta que "és una mesura negativa que s'hauria de revertir".\n08.10.2018 - 22:17\nQuan es parla que els directors o directores puguin escollir el professorat en funció del Projecte de Centre, es dóna per suposat que tots els centres tenen un projecte únic i singular que necessita un “perfil” de professorat determinat. Però la realitat no és així. Els projectes no varien tant d’un centre a l’altre, sinó que es van adaptant en el dia a dia, en funció de les necessitats de l’alumnat i en funció de les lleis i normatives del moment. Els projectes educatius, en democràcia, s’han d’anar construint conjuntament amb el professorat del centre, a partir de les necessitats de l’alumnat i les famílies.\nD’altra banda, estimular una gran diferenciació entre els centres no fa més que generar competitivitat entre ells i desmuntar el que és realment un servei públic, que vol dir que tots els centres han d’oferir una igual qualitat. Per tant, tampoc cal que cada centre hagi d’inventar la “millor manera” d’educar i ensenyar. En tot cas, les bones pràctiques i les fórmules pedagògiques que funcionin millor, cal socialitzar-les, estendre-les a tots els centres i adaptar-les a cada realitat.\nLes persones que estimem i creiem en l’educació pública tenim dues tasques: La primera, lluitar perquè la xarxa pública sigui l’eix vertebrador del nostre sistema educatiu i que els concerts vagin disminuint paulatinament. I dos, vetllar perquè els centres públics no s’acabin convertint en una sèrie de franquícies del Departament d’Ensenyament, gestionades per les direccions, competint entre elles pels millors alumnes i els millors professionals. L’educació pública no pot esdevenir un mercat educatiu.\nL’elecció del professorat a dit no solament obre la porta a pràctiques no desitjables sinó que deixa el professorat sense capacitat d’iniciativa i participació. Si tothom s’ha de plegar a les idees del director o directora de torn i ha de fer les coses tal com aquest ha dissenyat, on queda l’adaptació a l’alumnat, la innovació a l’aula de tots i cada un dels docents, la confrontació d’idees i resultats? L’educació és una tasca col·lectiva i la participació de tot el professorat és fonamental.\nSi el lloc de treball depèn de la direcció, és evident que això estimula la submissió i l’acceptació d’allò que la direcció decideix. I així estem veient com els claustres són cada vegada menys participatius i amb menys debat. I, per tant, amb menys democràcia també. I, com volem educar per a la democràcia si no eduquem en democràcia?\nDiversitat de professorat\nUna de les majors riqueses de l’educació pública és, a més, la seva diversitat: diversitat d’alumnat, de famílies, de creences, d’orígens culturals, d’ideologies i també diversitat de professorat, tant pel que fa a les seves idees com a la seva metodologia. Això és justament el que assegura una educació plural i no adoctrinadora, i una gran riquesa pedagògica i ideològica. Escapçar aquesta diversitat, ajuntant l’alumnat que prové d’un tipus determinat de família, amb un tipus determinat d’ideologia, i a més, seleccionar el professorat en funció de les seves idees pedagògiques (o altres) és empobrir i perdre el més fonamental de la xarxa d’educació pública: la possibilitat d’educar en llibertat en la diversitat, i en igualtat d’oportunitats. De fet, el que caldria és protegir els infants de les ideologies dels pares i mares. Tant negatiu pot ser que un infant fill d’una família de l’Opus vagi a un centre de l’Opus, com que el d’una família llibertària vagi a una escola llibertària. L’educació pública hauria de ser el més heterogènia possible per tal que tots els nens i nenes poguessin interrelacionar-se amb tota la diversitat de la societat i prendre les seves pròpies decisions quan tinguin possibilitat de fer-ho.\nCal recordar, també, que l’època en què més s’havia avançat i innovat a l’escola pública catalana va ser justament en aquella que les direccions eren escollides pel claustre (i ratificades pel Consell Escolar) i tot el professorat accedia a partir de les llistes, amb criteris transparents i iguals per a tothom. No és veritat que l’educació funcionarà millor pel fet que les direccions les esculli l’Administració i el professorat l’esculli la direcció. Això és el model de l’escola (i de l’empresa) privada i, fins ara, no s’ha pas demostrat que la seva qualitat sigui millor, més aviat el contrari.\nEn pedagogia i metodologia no hi ha veritats absolutes, ni tampoc fórmules màgiques que serveixin per a tothom i per sempre. Ni tot l’alumnat aprèn de la mateixa manera, ni tot el professorat ensenya de la mateixa manera. Les persones que hem treballat a l’aula durant molt temps sabem que allò que serveix a un alumne no serveix a un altre i que la meva manera d’ensenyar pot tenir resultats similars als dels meus companys/es que tenen maneres de fer totalment diferents.\nEl ‘meu’ centre és millor?\nQuan es diu que es vol seleccionar el professorat més adequat per al meu centre, s’està dient, implícitament que hi ha professorat no adequat i que millor se’n vagi a un altre centre. S’està dient, en el fons, que el meu centre és millor i que necessito el millor professorat, i a més, sóc jo (director o directora) qui ho decideixo. En definitiva, s’està creant una jerarquització de centres i de professorat sense cap mena de rigor ni objectivitat. Acceptant que hi poden haver millors i pitjors docents, no sembla que el més recomanable sigui concentrar en un centre els millors i en un altre els pitjors. D’altra banda, si hi ha bons i mals docents, també hi haurà bons i mals directors/es i aquests poden ser tant o més negatius pel centre que no pas un sol professor o professora. En definitiva, l’experiència demostra que quan es restringeix la democràcia i la participació augmenta l’arbitrarietat i l’autoritarisme.\nCal millorar l’educació. Sempre cal fer-ho. I cal buscar les fórmules que ajudin més a no deixar cap infant ni cap jove pel camí. Però això no passa forçosament per aplicar les fórmules que vénen del món empresarial. També cal innovar. Sempre s’ha fet. Però s’ha d’innovar amb la participació de tothom i sense imposicions. I si calen nous perfils, cal formar el professorat i que aquests perfils entrin en els concursos ordinaris com qualsevol altra especialitat.\nSi volem millorar l’educació cal escoltar els docents, cal tenir clar cap a quina societat volem avançar, cal millorar la formació i l’intercanvi d’experiències, millorar les condicions laborals, disminuir l’elecció de centre, fomentar el debat ideològic i metodològic, retornar la democràcia als centres i posar els mitjans perquè el professorat torni a treballar amb ganes i entusiasme.\nCrec, sincerament, que l’elecció del professorat per part de les direccions, sota la fórmula que sigui, és una mesura negativa que s’hauria de revertir.\n9 Comentaris on És positiu que les direccions dels centres públics escullin el professorat?\nfrancesc rossell // 09/10/2018 a les 12:19 // Respon\nBenvolguda professora, no puc estar més en desacord amb la idea que s’expressa en el vostre text. M’explico: jo parteixo de la base que l’objectiu és que a l’escola pública només hi hagi els millors professors, dirigits pels millors directors (sí, els directors dirigeixen, i han de saber cap a on ho fan). Qui decideix qui són els millors? L’administració, per descomptat, que executa un pla d’avaluació continuada a professors i directors. Als bons: premi. Als millorables: pla concret de millora. Als que ni milloren ni volen millorar: pla de sortida. Que un director, sota la seva responsabilitat (i l’administració ja decidirà si el que fa està en línia amb les línies que ha marcat) esculli qui cregui que l’ajudarà més a aconseguir els objectius marcats (diversitat a l’aula, enfortir la passió dels alumnes pel coneixement, acompanyament als alumnes en el seu procés educatiu, etc.) hauria de ser una premissa. Tot això va lligat amb el concepte de rendició de comptes, tant necessari a l’administració pública. No es tracta que tots els “mals” professors s’acumulin en uns centres, sinó que els “mals” professors no formin part del sistema públic. I el mateix per als “mals” directors”, aquells que només veuen un camí bo, que és “el seu”. I, per descomptat, cal que els directors tinguin formació específica en direcció d’entitats, de la mateixa manera que els professors han de tenir formació específica en la matèria, de didàctica de la matèria i, també, de gestió de l’aula. Com volem pretendre tenir el millor sistema escolar, si no apostem perquè cada escola sigui la millor en el seu terreny, i totes formin un gran equip enfocat a l’aprenentatge i l’educació dels alumnes, i l’aprenentatge i l’educació dels professors (i dels directors)? Sistema públic? per descomptat. Avaluació continuada per veure què (i qui) funciona i què (i qui) no? i tant! altrament, no tindrem manera de saber si estem anant cap on l’administració vol que anem.\nRamon Àvalos Calomarde // 09/10/2018 a les 21:16 // Respon\nM’inclino sense cap mena de dubte per la posició de la Rosa Cañadell. Què cada escola sigui la millor en el seu ‘terreny’? Però de quin ‘terreny’ parles? Acceptant que l’opció de triar el professorat pugui tenir algun aspecte positiu, comporta massa riscs que no hi són en absolut quan s’aprofundeix en la participació i la democràcia, que no exclou per a res la rendició de comptes. Tanmateix valdria la pena fer una ullada a com funcionen en aquest aspecte algunes de les democràcies avançades en les quals ens emmirallem sovint quan parlem d’educació.\nfrancesc rossell // 11/10/2018 a les 12:47 // Respon\nJo no parlo d’un sistema en què els directors, amics del caciquisme, fan el que els ve de gust segons com es llevin, i si no els caus bé estàs condemnat. Parlo d’un sistema que comença per confiar en la responsabilitat de cada professional al seu rol, i que mesura alhora si la feina es fa bé o no, conforme a paràmetres de l’administració. Perquè hi hagi aquesta confiança prèvia, però, cal que cada persona estigui qualificada per desenvolupar el seu rol, o com a mínim en tingui ganes i n’estigui aprenent (de vegades els rols canvien, i ningú neix ensenyat, però sí que cal la voluntat d’aprendre, que tant demanem als nostres alumnes). Personalment sóc molt poc partidari de treballar amb persones que no tenen cap ganes de seguir aprenent i, si fos director, m’agradaria poder crear un entorn de passió per aprendre, podent prescindir de la companyia de persones que hi anessin en contra. Altrament potser em veuria abocat al “si no fos” que tantes bones iniciatives ha destrossat.\nDemocràcia? I tant! Confiança mentre ens assegurem que tots fem bé la feina? per mi això és bastant semblant a democràcia.\nEspero poder seguir-ne parlant en aquest mitjà\nMariano Royo Arpón // 10/10/2018 a les 8:49 // Respon\nTot té riscos. Els centres educatius son agrupacions de persones que treballen per un fi, que no tinguin caps, coordinadors, o responsables. El sindicat a que pertany la Rosa Canyadell té un cap, un projecte, una forma d’organització, etc. se’l anomeni com se’l anomeni. No funcionaria sense això. No podem deixar els centres educatius en mans només de la simple burocràcia igualitarista que no coneix els problemes concrets de cada lloc. Que hi hagi diversitat de centres no vol dir que es dediquin a competir, com fa la privada, però sí a buscar la millor educació a cada lloc. Si fem mimvar la importància del centre educatiu acconseguirem robots en comptes de professors que treballen en equip a partir de necessitats concretes. Sabeu perfectament que la majoria de direccions són induïdes per l’administració, i no gaire voluntàries: he estat director i sé el patiment que representa i la inutilitat en que vius la responsabilitat. Crec que és molt important abandonar la batalla sindical per buidar de competències les direccions i així desnortar els centres. No li trobo cap sentit. Un bon director/a contribueix al benestar dels docents. Formar-los bé és la batalla. ¿Volem centres adaptats a les necessitats del lloc o clons?\nElena // 10/10/2018 a les 12:33 // Respon\nTotalment d’acord amb l’article. El meu cas: un exemple clar de la perversió del sistema i la fi de la democràcia a l’ensenyament públic. Deu anys treballant i quan he estat interina sempre havia estat confirmada. Aquest curs passat vaig ser mare d’un nadó malalt (actualment ja diagnosticat amb una discapacitat). No em vaig poder incorporar al centre acabada la maternitat degut a processos mèdics i trasbals familiar important. Era interina a un centre nou on no em coneixien però no va ser fins l’últim dia, el 20 de juny, que se’m va dir que la meva plaça la donaven a un substitut que havia caigut molt bé. Cap plaça per mi en tota la meva província i enviada fora del meu sstt de tants perfilats per darrere de la meva especialitat. La meva família no es mereix aquest tracte. Vergonya aquest sistema que només ens ha fet perdre tots els drets. Democràcia zero a ensenyamnet.\nDamià // 11/10/2018 a les 21:55 // Respon\nEstà molt bé l’artícle. Però llavors també els docents hem de ser capaços d’adaptar-nos allà on estem. Si parlem de claustres, et dic que pocs estan units. Si parlem d’igualtat, per què no tots els docents tenim les mateixes oportunitats de treballar? Són millors o pitjors docents els que porten 25 anys treballant que els porten 3 dies?\nAl final només posem trabes i opinions sense solucions i el que necessitem son docents en ganes de treballar i solucions.\nDamià // 11/10/2018 a les 21:56 // Respon\nAfegeixo, menys política i més acció sobre el terreny.\nNati // 14/10/2018 a les 10:51 // Respon\nNo podem deixar de nomenar, el negoci que hi ha per obtenir un perfil… Cada curs uns 100 eur, per 6 perfils, per tota la quantitat d’interins que som… Imagineu\nAna // 30/06/2019 a les 17:45 // Respon\nEstic totalment d,acord.\nAquests curs, si hem fet cinc claustres en tot el curs, no em quedo curta. La majoria d,ells per informar-vos de decisions futures en les q no hi ha opció de discrepar. Un claustre de més de trenta persones emmudides perquè depenen de les confirmacions de plaça o per no sentir-se excloses o ignorades… Aquest anys han tornat a crear tres noves places estructurals per tal de fer venir algú, l,any passat tambė.\nHem acabat el curs, i encara no sabem quin curs farem, perquè ens han fet saber que podem estar aquí o allà i que ella, la directora, té l,última paraula.\nTres persones, s,ho fan i ho desfan segons els seus criteris i jo em pregunto, si tres visions (equi directiu)poden reflectir un claustres. No, evidentment que no, però l,administració és la que ha afavorit aquesta situació tan injusta, desigual i, segons el meu parer, perversa.\nCom m,agradaria poder participar en un col·lectiu que lluités per canviar aquesta situació tan greu i poc democràtica.\nHi hauria tant a comentar…\nLes ‘places perfilades’ milloren el projecte de… El curs comença amb un notable increment de les anomenades…