Arriba la VII edició del Torneig de Dramatúrgia al Teatre Mar i Terra – MÉS per Palma\nArriba la VII edició del Torneig de Dramatúrgia al Teatre Mar i Terra\nPalma, 5 de gener de 2020.- Arriba al Teatre Mar i Terra de Palma una nova edició del Torneig de Dramatúrgia de les Illes Balears. I ja en van 7. Avui matí el coordinador general de Cultura de l’Ajuntament, Miquel Àngel Contreras, i el director de Produccions de Ferro, Toni Gomila, han presentat una nova edició del Combat de la Paraula, acompanyat per les autores i els autors que hi participen en aquesta ocasió: Clara Ingold, Bernat Molina, Joana Castell i Miquel Costa. Les semifinals tendran lloc els dies 8 i 9 de gener i la gran final dia 15. Totes les funcions seran a les 18h de l’horabaixa per complir amb les restriccions que marca l’actual situació sanitària provocada per la COVID-19 i l’aforament del teatre serà del 50 per cent. Com no pot ser d’altra manera, la mascareta serà obligatòria.\nLa iniciativa s’inspira en el Torneig de Dramatúrgia Catalana que se celebra dins el context del Festival Temporada Alta de Girona. Ja s’ha celebrat en sis ocasions a les Illes, gràcies a la col·laboració entre la companyia Produccions de Ferro i l’Ajuntament de Palma, sempre amb un gran èxit de crítica, de públic i una gran rebuda per part del sector teatral.\nClara Ingold, Bernat Molina, Joana Castell i Miquel Costa són els dramaturgs participants en l’edició d’enguany, que lluitaran per fer-se amb el torneig de 2021. El presentador tornarà a ser l’actor Josep Orfila. “Des de la primera edició i fins ara, 24 autors i autores de les Balears han vist els seus textos interpretats per 72actors i actrius de les Illes i Catalunya, afavorint també l’intercanvi i les coneixences culturals i professionals”, ha dit Toni Gomila. Entre els objectius del certamen destaca promocionar i donar visibilitat als nous autors teatrals de les Balears en català i ja s’ha convertit en una cita ineludible per als autors i el públic amant del teatre. “Des de l’Ajuntament de Palma seguim donant suport a la creació teatral de les Illes Balears en llengua catalana col·laborant de nou en aquesta VII Edició del Torneig de Dramatúrgia, una cita anual que posa de relleu el talent local amb una sèrie de textos teatrals d’autors interpretats per actors i actrius reconeguts de ca nostra”, ha argumentat Contreras.\nLes semifinals d’aquest combat seran els dies 8 i 9 de gener i la gran final, dissabte 15 a les 18h de l’horabaixa.\nEls autors han disposat de dos mesos per escriure un text per a dos intèrprets d’uns quaranta minuts de durada i no serà fins a hores abans quan coneixerà la identitat dels dos actors o actrius que l’interpretaran. Les tres hores prèvies a l’enfrontament serviran per posar en comú en text i assajar plegats. El públic tampoc no sabrà de qui són els textos, i serà qui decideixi amb els seus vots qui passa de la semifinal a la gran final. El guanyador del nombre màxim de vots del públic serà el campió o campiona del torneig.\nEn aquesta ocasió la votació dels textos per part del públic es farà de via telemàtica a través de telèfons mòbils, una mesura més per tal d’adaptar-se a l’actual situació sanitària. Així, enguany, a causa de les limitacions de mobilitat amb la Península, els quatre textos participants seran interpretats en les 3 fases per actrius i actors residents a les Illes: Toni Pons, Apol·lònia Serra, Xisca Puigserver, Xavier Núñez, Santi Pons, Sebastià Adrover, Esperança Font, Toni Amengual, Maria Pasqual, Enric Garcia, Mercè Sancho i Joan Maria Pascual. “Volem seguir gaudint del teatre i del talent dels nostres dramaturgs i dramaturgues i dels nostres intèrprets i fer-ho amb més seguretat”, ha conclòs Gomila.\nculturapalma culturateatreteatre mar i terraTorneig de Dramatúrgia\n⟵El 2020 ha estat un any d’importants millores al Centre de Benestar Animal de Son Reus en benefici de la salut i la seguretat dels animals acollits\nLlum verda a l’ampliació dels usos del Casal de Barri de Son Roca per a executar un projecte de pressuposts participatius⟶


15 imprescindibles del festival Grec (Antoni Ribas Tur)\n7 min. Barcelona 25/06/2019 23:04\n651x366 Cesc Gelabert presenta el solo 'Framing time Cesc Gelabert presenta el solo 'Framing time\nEl director del Grec, Cesc Casadesús, ha tret molt suc del mateix pressupost que l’any passat, i a partir d’aquesta nit, amb un concert dels Kronos Quartet pioner en les inauguracions del festival, comencen 36 nits amb 94 espectacles, onze més que en l’edició anterior. Entre els muntatges destaquen, a més del segell nord-americà i australià de l’obertura, altres grans noms internacionals, com Ivo van Hove i Isabelle Huppert, i també artistes catalans com Pere Arquillué, que es posa en la pell del protagonista de Jerusalem a les ordres de Julio Manrique, o el coreògraf Cesc Gelabert, que farà un solo essencial. Us proposem 15 imprescindibles d’aquesta edició del Grec.\nPere Arquillué es posa dins la pell de de Johnny el Gall, l’antiheroi de l’aclamada Jerusalem, de Jesz Butterworth. Julio Manrique dirigeix també Chantal Aimée, Marc Rodríguez, David Olivares i Albert Ribalta, entre d’altres, per explicar aquesta història sobre la identitat i la pèrdua de les arrels que plasma una visió crua del món rural. TEATRE GREC, 1-31 DE JULIOL\nEl Ballet British Columbia (Ballet BC) desembarca a Barcelona amb tres coreografies signades per coreògrafes: la directora artística Emily Molnar presenta un conjunt de petites peces de teatre físic a ritme de blues i Jimmy Hendrix, mentre que el Bedroom folk, de la israeliana Sharon Eyal i Gai Behar, fa ballar els 18 membres de la companyia amb música electrònica. Tancarà el programa el solo Echo, de Crystal Pite, un recorregut pel pas de l’adolescència a l’edat adulta amb música de Brahms. TEATRE GREC, 6-7 DE JULIOL\nDesprés de muntatges tan sonats com les Tragèdies romanes de Shakespeare, el director Ivo van Hove i la seva companyia tornen al Grec amb Tan poca vida ( A little life ), considerat un dels seus millors treballs. Es tracta de l’adaptació de la novel·la homònima de prop d’un miler de pàgines de Hanya Yanagihara sobre la història de quatre amics al llarg de prop de 30 anys. La trama està marcada per l’horror físic i moral i la duresa de la vida d’un dels personatges, un advocat novaiorquès que acaba autodestruint-se. LLIURE DE MONTJUÏC, 3-4 DE JULIOL\nSílvia Munt dirigeix Emma Vilarasau i Ramon Madaula en l’exitosa continuació de la Casa de nines de Henrik Ibsen, del dramaturg nord-americà Lucas Hnath: el retorn de Nora a la seva antiga llar 20 anys després d’haver-ne marxat per demanar-li el divorci al seu marit promet un duel d’alt voltatge. TEATRE ROMEA, FINS AL 4 D’AGOST\nVa desconstruir una sardana a la inauguració del festival l’any 2011 i ara torna al Grec en un format íntim: Cesc Gelabert presenta el solo Framing time, amb música de Morton Friedman, en una nova col·laboració amb la companyia de Mikhaïl Baríxnikov. L’obra, caracteritzada per uns moviments carregats de misticisme, es va estrenar a Nova York la temporada passada. MERCAT DE LES FLORS, 24-25 DE JULIOL\nMary said what she said reuneix un tàndem estel·lar: Isabelle Huppert es posa en mans del director Robert Wilson per interpretar la reina Maria Estuard, també coneguda com a Maria I d’Escòcia. El text és de l’escriptor i dramarturg Darryl Pinckney i dona veu a la reina quan està punt de ser executada, després de ser considerada adúltera, traïdora i còmplice d’assassinat i de passar prop de 18 anys a la presó. LLIURE DE MONTJUÏC, 21-22 DE JULIOL\n651x366 'Mary said what she said' amb Isabelle Huppert / Lucie Jansch 'Mary said what she said' amb Isabelle Huppert / Lucie Jansch\nEl Grec rep en exclusiva a Europa el cantant i drag queen Taylor Mac amb la versió reduïda de 24 a unes dues hores de l’espectacle A 24-decade history of popular music (abridged), un repàs dissident de la història dels Estats Units amb cançons que també és tota una celebració. TEATRE LLIURE, 10-11 DE JULIOL\nUn altre descobriment del món anglosaxó: la performer Nora Chipaumire, nascuda a Zimbàbue i establerta a Nova York, debuta a Barcelona amb un tríptic dividit en dos dies amb Patti Smith, Grace Jones i el músic congolès Rit Nzele com a referents. #PUNK, 100%POP i *N!GGA seran una festa i alhora una crida a fer visible la diferència i la pròpia identitat en l’Amèrica retrògrada de Donald Trump. SALA HIROSHIMA, 8-9 DE JULIOL\nEl coreògraf i ballarí de la Garriga Rafael Bonachela és el director artístic de la Sydney Dance Company des de l’any 2008 i torna a Barcelona amb la seva última creació per a la companyia, Ab[intra], amb què explora els diferents aspectes de la condició humana en un escenari despullat en què els artistes tenen tot el protagonisme. MERCAT DE LES FLORS, 2-4 DE JULIOL\nEl director del Teatre Lliure, Juan Carlos Martel, explora de nou el potencial social del teatre, aquesta vegada en col·laboració amb el dramarturg Marc Artigau. A Càsting Giulietta, un grup de dones de més de 80 anys pugen a l’escenari per parlar de l’amor i la soledat. Amb els seus testimonis els autors volen trencar els mites literaris i cinematogràfics de l’amor romàntic, que té un referent emblemàtic en la Julieta de Shakesperare que apareix al títol de l’espectacle. LLIURE DE GRÀCIA, 18-20 DE JULIOL\nUn cavall i uns coloms agafen el relleu al corb protagonista de l’exitós Là, de la companyia Baró d’Evel. Blaï Mateu i Camille Decourtye tornen al Grec amb la continuació d’aquell espectacle, Falaise, amb el qual en origen volien explorar els contrastos entre el blanc i el negre. L’espai té diversos nivells i el cavall i els coloms es mouen lliurement entre els intèrprets. LLIURE MONTJUÏC, 28-30 DE JULIOL\n651x366 La 'Falaise' del Baró d'Evel / François Passerini La 'Falaise' del Baró d'Evel / François Passerini\nPeeping Tom culminen la trilogia que van iniciar amb Vader i Moeder - sobre les figures del pare i la mare - amb Kind, en què els fills són els protagonistes. La companyia explora els desitjos, les pors, les decisions difícils i els dubtes d’un grup de nens ubicats en un bosc que simbolitza un territori desconegut. TNC, 11-12 DE JULIOL\nClara Peya, Joan Dausà, Maria Arnal i Marcel Bagès, David Carabén, Joan Pons (El Petit de Cal Eril), Núria Graham, Ramon Mirabet, Judit Neddermann, Joan Colomo, Pavvla, Ferran Palau, Alba Carmona i Quimi Portet oferiran, acompanyats de la GIOrquestra, una nit de pop simfònic amb aires de gran festa major. TEATRE GREC, 25 DE JULIOL\nJordi Savall amplifica l’abast de les seves recerques i en aquest concert homenatja els esclaus amb un seguit de peces conservades gràcies a les tradicions dels seus descendents. El recital també és un retrat d’una de les cares més fosques d’Europa des de mitjans del segle XV fins a la dècada del 1880. Els músics que interpretaran aquestes músiques són del Brasil, Colòmbia, Mèxic i Mali, i dialogaran amb les formes musicals hispanes que es van inspirar en les indígenes. TEATRE GREC, 29 DE JULIOL\nRodrigo García torna a posar el dit a la nafra convertint el llibre sobre fenòmens paranormals del nord-americà Charles Fort El llibre dels condemnats en un espectacle que evoca els dels pallassos. Els protagonistes són Pippo i Ricardo, dos amics membres d’una rara organització que es dediquen a investigar uns fenòmens estranys. Un dels temes que toca l’obra és l’estupidesa, i també apunta al món de les arts per la manera com es consumeixen i per com es creen les modes. MERCAT DE LES FLORS, 16-17 DE JULIOL


Una residència a la Casa Milà, els primers llogaters: Paco Abadal i Mercè Durán | La Pedrera Inèdita 1906-1986\nEn la imatge, el matrimoni Abadal Durán, en el seu cotxe –un Abadal i Cia– , es dirigeix cap al seu domicili de la Casa Milà. Circa 1914. © Archivo Asociación Cultural Paco Abadal (ACPA)\nTres generacions de la família Durán Abadal. D’esquerra a dreta, en primer terme, Mª Lluïsa Clarà, i darrere seu, a l’esquerra, el seu marit, Joaquim Durán Albert. A la dreta, Paco Abadal (1875-1939), mirant a càmera, i al seu costat, la seva dona, Mercè Durán (1890-1968). Entre ells, els fills del matrimoni, Maria Luisa (1914-1968) i Francisco (1916-1989). (A la foto també apareixen una noia del servei i dos nens més, probablement fills d’amics o familiars.) © Archivo Asociación Cultural Paco Abadal (ACPA)\nDurant els seus estudis universitaris es va interessar pel ciclisme, esport en el qual va arribar a ser un professional de reconegut prestigi al tombant de segle.\nGràcies a aquesta afició es va fer amb una petita fortuna que l'any 1902 va utilitzar per obrir un taller de reparació, manteniment, custòdia i venda de bicicletes, motocicletes i automòbils, el mític Auto-Garage Central, al carrer Consell de Cent de Barcelona, que després es va traslladar al carrer Aragó i que posteriorment seria ampliat amb altres locals al carrer Sepúlveda, la plaça Letamendi i la carretera de Sarrià.\nParal·lelament a la seva activitat comercial i industrial, va seguir practicant i competint en el ciclisme i posteriorment en el motociclisme i l'automobilisme, esports en què també va aconseguir nombrosos trofeus.\nEn aquesta època va entrar en contacte amb el pintor modernista Ramon Casas –un altre entusiasta dels cotxes–, a qui va encarregar un cartell per anunciar el seu Auto-Garage Central. Més endavant faria els retrats de la seva dona, dels seus fills i d'ell mateix. De Casas també va rebre com a obsequi el famós quadre Començaments del Segle XX, que havia adornat les parets de la cerveseria Els Quatre Gats i que passà a decorar les parets del seu local de la plaça Letamendi.\nA l'octubre del 1912 Francisco Abadal es va casar amb Mercè Durán, filla de l'acabalat comerciant i industrial català, Joaquim Durán Albert i Mª Lluïsa Clarà, i van fixar la seva residència pis segon de la planta tercera de l’escala del Passeig de Gràcia, que s'acabava de construir aquell mateix any.\nJoaquim Durán Albert, comerciant i industrial català, coneixia Pere Milà, segurament perquè havien coincidit a la Junta de la Liga de Defensa Industrial y Comercial de Barcelona, associació de comerciants i petits industrials.\nLa referència del casament i de la nova residència de la parella es pot llegir en una notícia publicada a El Mundo Deportivo del 10 d’octubre del 1912: «Con motivo de su boda, los novios han recibido muchos y valiosos regalos, entre los que figuran los de los padrinos de boda señores don Adolfo Solá Sert, don Pedro Homet, don Francisco de P. Cantareil y don Francisco Laporta, consistentes en: una soberbia carpeta de Smirna, hermosas lámparas, un pendanlif de platino y brillantes y un brazalete de oro y brillantes, que con el equipo de la novia, confeccionado por la casa Jaumá, han estado expuestos en casa de la misma que como es sabido habita un piso de la genial mansión construida por Gaudí en el Paseo de Gracia, vis a vis del en que morarán los desposados, el cual ha sido alhajado con gusto y riqueza.»\nCom assenyala la nota, en tornar del viatge de noces el matrimoni va instal·lar-se en el pis primer de la planta tercera de l’escala del Passeig de Gràcia de l'immoble. Al pis del costat ja s'hi havien mudat els pares de la núvia, Joaquim Durán i Mª Lluïsa Clarà. En aquell moment la Casa Milà era molt cobejada per l'alta burgesia barcelonina, per establir-hi la seva residència.\nEl 1914 va néixer a la Pedrera la primera filla del matrimoni Abadal Durán, Maria Luisa, i el 1916 el segon fill, Francisco.\nTots sis van viure a la Casa Milà fins a principis del 1930, any en què van inaugurar la seva nova residència, el Palauet Abadal, a la confluència de la Diagonal amb el carrer del Capità Arenas, que va ser dissenyat per l’arquitecte Adolf Florensa (1889-1968).\nFrancisco Abadal Serramalera va morir a Barcelona el 17 de desembre del 1939.\nFrancisco Serramalera Abadal, popularment conegut com Paco Abadal, va ser un personatge polifacètic i resolt de la burgesia catalana. Va destacar tant en l'àmbit esportiu, com en l'industrial o el publicitari. Va iniciar una aventura empresarial amb l'empresa Auto-Garatge Central, desprès FS Abadal i Cª i finalment Abadal i Cª, S.L, convertint-se en un referent en matèria d'automoció. Dominava a la perfecció les tècniques de la carrosseria dels vehicles, disposava de diversos locals on es construïen i es muntaven els cotxes.\nAl 2013, cent anys després de la creació de la mítica marca catalana d'automoció Abadal i Cª i setanta anys després de la desaparició del seu promotor, Paco Abadal, un nucli dels descendents han constituït l'Associació Cultural que porta el seu nom, per retre tribut al pioner del ciclisme, motociclisme i automobilisme espanyols.\nMés informació a http://www.pacoabadal.com/


El pessigolleig de l'emoció i la impaciència sura en l'ambient. Oriol Junqueras, Jordi Sànchez, Jordi Cuixart, Joaquim Forn, Raül Romeva, Josep Rull i Jordi Turull caminen per última vegada pels passadissos del centre penitenciari de Lledoners, instants abans de sortir per recuperar la llibertat després de la concessió dels indults per part del govern espanyol. Entre el murmuri dels set destaca l'ànim de Cuixart, que, a les imatges de la gravació, crida davant la porta de vidre: "Victòria, victòria!" Tot i que per darrere se sent Junqueras dir "No, no, que sembla que ens alegrem que hi hagi molts represaliats" i algú altre que diu "Però no cal que corris, no corris, no corris".\nSón els segons previs a la icònica imatge que es produirà quan tots set surtin de l'edifici exhibint una bandera amb el lema Freedom for Catalonia mentre el president d'Òmnium fa el gest de la victòria amb els dits. En paral·lel, a Puig de les Basses i a Wad-Rass també sortiran l'exconsellera Dolors Bassa i l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell.\nAquest dimecres es posava fi a les més de mil nits de presó dels líders independentistes, que malgrat la concessió de la mesura de gràcia reclamen l'amnistia i es mantenen ferms en els seus ideals. “No hem canviat d’opinió, continuarem pensant el mateix i lluitant per la independència”, refermava Joaquim Forn dimecres a les portes de Lledoners.\npresos polítics sortida Lledoners


Hamilton es passeja a casa de Ferrari i s�embala cap al t�tol - Empordà\nHamilton es passeja a casa de Ferrari i s�embala cap al t�tol Nova exhibici� de l'angl�s, que guanya f�cilment i es beneficia de l'abandonament de Rosberg per eixamplar a 53 punts l'avantatge Vettel acaba segon i Fernando Alonso torna a abandonar\nHamilton es passeja a casa de Ferrari i s�embala cap al t�tol daniel balzenaro/efe\nMONZA (IT�LIA)/GIRONA | GERARD VIL�\nNing� fa pessigolles a Lewis Hamilton. La cursa d'ahir a Monza nom�s va tenir emoci� per saber qui pujaria al segon lloc del podi, el primer fa temps que t� amo. Setena vict�ria de Hamilton, que va directe cap al t�tol. Una vict�ria que els comissaris van investigar per una irregularitat als pneum�tics de Hamilton.La cursa comen�ava amb sorpresa. Raikkonen, que sortia segon despr�s d'una classificaci� sorprenent, es quedava aturat a lasortida i passava a l'�ltima posici�. Decepci� entre els milers de "tifosi" que emplenaven les grades de Monza. Tothom esperava que el finland�s amenac�s Hamilton al final de recta, per� el de Mercedes no va tenir oposici� i all� es va acabar la lluita per la primera posici�. L'autoritat del binomi Hamilton-Mercedes �s tan gran que tothom d�na per fet que ser� l'angl�s qui guanyi aquest mundial. En menys de 5 voltes, Hamilton ja havia deixat lluny un Vettel que va ser el millor de la resta.Per� la vict�ria de Hamilton cobra m�s rellev�ncia amb l'abandonament del seu company d'equip i segon classificat al mundial, Nico Rosberg. No ha tingut un bon cap de setmana l'alemany, que es va veure superat en els entrenaments de dissabte pels Ferrari. En la sortida, Rosberg va perdre algunes posicions en haver d'esquivar Raikkonen, i va arribar al primer revolt cinqu� darrera dels dos Williams. L'alemany no podia contra Valtteri Bottas, per la velocitat punta del findland�s i per un problema als frens del seu Mercedes. Per� va ser l'estrat�gia qui va permetre al segon classificat del mundial avan�ar als Williams. Va avan�ar la seva entrada al box, i va rodar dues voltes sense tr�fic i amb millor ritme que Bottas i Massa. Suficient per poder-los avan�ar i situar-se tercer, aix� s�, lluny de Vettel i Hamilton. El podi semblava decidit quan en la volta 51 Rosberg trencava el primer motor de la temporada. Cop de teatre que deixa a Hamilton m�s a prop del t�tol. L'angl�s treu 53 punts a Rosberg a falta de set proves per acabar el mundial. Per la seva banda Fernando Alonso va a tornar a dec�bre en un gran premi on ja va advertir que no podrien competir. Les sancions als Toro Rosso i als Red Bull, deix�ven als McLaren amb opcions, sobretot perqu� els Marussia, que sortien davant seu, s�n presa f�cil per Alonso i Button. La sortida, punt fort de l'asturi�, el va permetre escalar fins la 13ena posici�, per� de seguida es va veure que els cotxes d'Alonso i Button estan encara molt lluny de la majoria que opten a entrar als punts. Les rectes de Monza deixaven en evid�ncia als McLaren que es van veure superats fins i tot pels Sauber. A 6 voltes pel final a m�s, Alonso entrava al box i es retirava. L'asturi� continua confiant en que la temporada vinent ser� la bona, per� la realitat �s que a set curses per acabar no sembla que el McLaren hagi millorat massa des de l'inici de la tempordada. Molta feina per fer doncs a l'escuderia anglesa. Qui tampoc va tenir sort va ser Carlos S�inz. El madrileny sortia darrera d'Alonso i va fer una remuntada espectacular. Tot i aix� el pilot de Toro Rosso va aguantar b� fins que va tenir problemes per seguir el ritme dels Sauber i es va quedar a les portes dels punts, quan Kviyat el va superar. �s el cinqu� gran premi seguit que es queda sense sumar.Despr�s de la visita a Europa, el mundial torna a l'�sia, al circuit de Yas Marina, de Singapur, on de nou, Hamilton tornar� a ser el gran favorit a la vict�ria.


Literatura catalana: 2009\nBé, com a activitat final us proposo el següent. L'activitat té a veure amb el propòsit final de les obres i amb la relació individu-societat.\nRepassem les lectures que hem fet (d'acord amb el programa oficial del Departament d'Ensenyament) i identifiquem-ne què tenen en comú totes elles, quins són els nexes d'unió que atorguen coherència i unitat a aquestes lectures.\n1) Solitud, de Caterina Albert (pseudònim: Víctor Català). Quin és el tema central si ens fixem sobretot en l'evolució de la Mila al llarg de la novel·la.\n2) Allò que tal vegada s'esdevingué, de Joan Oliver. La figura de la dona és un dels grans temes d'aquesta obra de teatre en clau d'humor. Ara bé, ¿com es caracteritzada la dona? D'altra banda, les aspiracions de Caïm i els obstacles a superar.\n3) Maria Rosa, d'Àngel Guimerà. Recordem contra què lluita la Maria Rosa i la seva dimensió d'heroïna que planta cara valenta a la figura despòtica i possessiva de l'home. No trobeu que té molt a veure amb les lectures anteriors?\n4) Bruixa de dol, de Maria-Mercè Marçal. Una col·lecció de poemes de caire reivindicatiu i introspectiu també. Una veu poètica molt íntima amb una projecció social ben clara: l'emancipació de la dona com a gènere i la lluita contra el domini masculí i els condicionants socials (de petita em van foradar les orelles... i des d'aleshores porto arrecades).\nQuè tenen en comú, doncs, tots aquests personatges? Redacta un breu assaig en què posis de relleu els aspectes comuns de totes aquestes lectures. Ho pots plantejar, si vols, a l'entorn del model de parella que ha dominat les diferents èpoques (la família tradicional, els anys seixanta i l'amor lliure, les parelles homosexuals, el model actual en què tots dos membres treballen i tenen poc temps per ocupar-se des fills, si en tenen...), però sense perdre de vista les lectures.\nMaria-Mercè Marçal. Deures: Comentaris\nUs proposo que comenteu els següents poemes:\nDe Tombant: "Avui, vint-i-u de desembre".\nDe Bruixa de dol: "Els teus llavis...".\nUn parell més de poemes, que podeu triar lliurement.\nI, finalment, el poema "Vuit de març".\nEtiquetes Maria-Mercè Marçal\nMiniguia per fer un comentari de poesia\nTema central. Justificació del títol\nDescripció breu i objectiva del contingut, indicant-ne els diferents temes.\nPUNT DE VISTA DE LA VEU POÈTICA\nQuè ens vol dir el poeta, què vol transmetre i com ho fa (amb quins recursos principals aconsegueix transmetre'ns el que vol).\nQui parla? Està en primera persona?\nDe quina manera els temes marquen les diferents parts del poema.\nNombre i distribució dels versos en estrofes.\nRecompte sil·làbic. Rima.\nProporció de substantius, adjectius, verbs, adverbis...\nCamp semàntic al qual pertany el lèxic predominant.\nFigures retòriques. Repeticions, paral·lelismes, imatges, metàfores, personificacions, sinestèsies.\nPeríode de la frase (vers llarg o curt). Sintaxi (simple o complexa). Ritme acompassat, marcat, lent, ràpid...\nQuins aspectes ens han semblat més interessants o remarcables del poema.\nEtiquetes Comentari de text Guia\nMaria-Mercè Marçal, Recital\nRecital de poesia de Maria-Mercè Marçal a càrrec de Montserrat Carulla i Joel Joan durant l'acte celebrat el 20 de juny de 2008 a l'Auditori de Palau de la Generalitat.\nMaria-Mercè Marçal? Qui era. Dades biogràfiques\nFes una fitxa sobre la vida de l'autora. Enumera les principals dades de la vida de Maria-Mercè Marçal, tals com anys i lloc de naixement, infantesa...\nLa Maria-Mercè embarassada de l'Heura.\nL'obra de la poeta Maria-Mercè Marçal pren vida a l'escenari del Col·legi de Teatre on els alumnes interpreten la seva obra i la retraten.\n3. Als anys 60 neix el moviment hippy. Explica què era. Pots consultar aquest vincle i posar fotos.\n4. La música, especialment en el camp de rock, va ser en aquella època un fenomen indestriable de conceptes com revolució i canvi. En aquest sentit el festival de Woodstock va ser molt important: busca informació. Ho pots il·lustrar amb youtubes, imatges, arxius de so, lletres de cançons (alguna de Bob Dylan com "Blowin' in the wind", traduïda al català és "La resposta està en el vent"). Centra't sobretot en: The Doors (Jim Morrison), Jimi Hendrix, The Rolling Stones i, el més paradigmàtic, Bob Dylan.\nEtiquetes Maria-Mercè Marçal, Vídeo (1) Maria-Mercè Marçal\nJa som al 3r trimestre. Recta final\nMaria-Mercè Marçal és l'autora de "Buixa de dol", el llibre e poemes que treballarem al llarg de les pròximes setmanes.\nEspero que hagueu passat unes bones vacances.\nHem acabat de llegir Maria Rosa d'Àngel Guimerà i l'activitat final consistia, com sabeu, a comentar l'escena 10 de l'obra. Aquesta activitat, encara que per temàtica forma part del 2n trimestre, és condició indispensable fer-la per aprovar la tercera avaluació. Ja us he avisat.\nComençarem aquest darrer trimestre del curs amb un altre comentari de text. Us proposo de comentar un conte d'Edgar Allan Poe. Atenció: no hi dedicarem més de tres sessions. Aquesta pràctica ens servirà per consolidar l'`habit de llegir des d'un punt de vista analític i interpretar de manera metòdica un text donat.\nEn acabat el comentari, ens endinsarem en una nova autora (tal com marca el programa del curs), en aquest cas una poeta: Maria-Mercè Marçal i el seu llibre Bruixa de dol (m'imagino que ja el deveu haver comprat...).\nUs aniré proposant activitats, com és habitual, des d'aquest blog, i les anirem fent i comentant a classe.\nMiniguia per fer el comentari de "El cor delator"\n1) Situar el text\n- Dades biogràfiques bàsiques de l'escriptor (lloc i data de naixement i mort, circumstàncies generals de la seva vida).\n- Importància de l'escriptor en el context de la literatura universal.\n- Característiques fonamentals de la seva obra.\n- A quina part de la producció de Poe (quan va ser escrit?) pertany aquest conte?\n- Corrent literari, tendència artística, moviment...\n- Se'l pot relacionar amb altres autors de la seva època (o d'altres èpoques)?\n- Gènere literari? Narració, conte, poesia, novel·la...\n- Idea central.\n- Com es desenvolupa, com s'articula, aquesta idea central?\n- Veu narrativa.\n- Temps verbals.\n- Quins són els personatges principals i secundaris.\n- Personatges interns o externs. Hi ha narrador? Narrador observador o omniscient?\n- Relació que s'estableix entre ells.\n- Caracterització (personatges plans o rodons).\n- Descripció de l'espai.\n- Recursos emprats.\n- Temps històric. Època en què està ambientada l'acció.\n- Temps intern. Temps durant el qual es desenvolupa l'acció.\n- Plantejament, nus, desenllaç. Identificar amb precisió les tres parts narratives.\n- Proporció de diàleg, monòleg, narració, descripció...\n- Tipus de llengua, registre, vocabulari, període de la frase (curt o llarg), ritme (lent o ràpid)...\n- Síntesi i valoracions finals.\n"El cor delator", exercici de comentari de text\nSí!, nerviós, molt, espantosament nerviós he estat i sóc; però, per què diuen que sóc boig? La malaltia ha esmolat els meus sentits, no els ha pas destruïts, no els ha pas esmussats. Sobretot, jo tenia el sentit de l’oïda molt fi. Jo he oït totes les coses del cel i la terra. He oït moltes coses de l’infern. Què, doncs, sóc boig? Atenció! I observeu amb quina bona salut, amb quina calma jo us poc contar tota la història.\nÉs impossible de dir com la idea va entrar primerament dins el meu cervell; però una vegada concebuda, m’obsedí de dia i nit. Objecte, no n’hi havia cap. Passió, no n’hi havia gens. Jo l’estimava, el vellet. No m’havia fet mai cap tort. No m’havia insultat mai. Del seu or, jo no en tenia cap cobejança. Jo crec que era el seu ull! Sí, era això! Tenia l’ ull d’un voltor, un ull blau pàl•lid amb un tel a sobre. Cada vegada que queia damunt meu, les sangs se’m glaçaven; i així, gradualment—molt gradualment—, jo em vaig ficar al cap de llevar la vida al bon vellet i així alliberar-me de l’ull per sempre.\nAra, aquest és el quid. Vosaltres m’imagineu boig. Els boigs no saben res de res. Però caldria que m’haguéssiu vist. Caldria que haguéssiu vist amb quin seny jo procedia, amb quina precaució, amb quina previsió, amb quina dissimulació em vaig posar a l’obra! Jo mai no havia estat tan amable amb el vell com tota la setmana abans de matar-lo. I cada nit, cap a la mitjanit, jo girava la balda de la seva porta i l’obria—oh, tan delicadament! I aleshores, quan ja havia fet una obertura suficient per al meu cap, introduïa una llanterna sorda, ben tancada, ben tancada, que no traslluís gens la llum, i aleshores passava el cap. Oh, hauríeu rigut de veure amb quina traça el passava! El movia a poc a poc, molt, molt a poc a poc, de manera de no torbar el son del vell. M’estava una hora per a passar tot el cap per l’obertura, fins que el podia veure ajagut al seu llit. Ah, ¿un boig hauria estat tan prudent? I aleshores, quan el meu cap ja estava ben bé dins la cambra, obria la llanterna amb precaució—oh!, amb quina precaució (perquè les frontisses grinyolaven)—, l’obria just perquè un fil imperceptible de llum caigués sobre l’ull de voltor. I això jo ho he fet durant set llargues nits—cada nit a mitjanit en punt—, però trobava l’ull sempre clos; perquè no era pas el vell qui em vexava, sinó el seu Mal Ull. I cada matí, quan el dia apuntava, jo entrava ardidament dins la cambra i li enraonava coratjosament, anomenant-lo per nom en un to cordial i informant-me de com havia passat la nit. Així vosaltres veieu que hauria estat un vell ben perspicaç, en veritat, si hagués sospitat que cada nit, a les dotze en punt, jo l’espiava mentre dormia.\nLa vuitena nit, encara vaig ésser més caut en obrir la porta. La minutera d’un rellotge es mou més de pressa que no feia la meva mà. Mai, abans d’aquella nit, jo no havia sentit tota l’extensió de les meves facultats, de la meva sagacitat. Jo podia amb prou feines contenir les meves sensacions de triomf. Pensar que jo era allí, obrint la porta, de mica en mica, i que ell ni somiava les meves accions o els meus pensaments secrets! A aquesta idea vaig amollar una rialleta, i potser em va sentir, perquè es bellugà sobtadament dins el llit com si es despertés. Ara podríeu pensar que jo em vaig fer enrere; doncs no. La seva cambra era negra com la pega amb l’espessa foscor (perquè els finestrons estaven curosament tancats, per por dels lladres) i així, jo sabent que ell no podia veure que s’obria la porta, vaig continuar empenyent-la més i més.\nTenia el cap part endins i ja anava a obrir la llanterna, quan el meu polze relliscà damunt la tanca de llauna, i el vell s’incorporà bruscament en el seu llit cridant: “Qui hi ha aquí?”\nVaig restar completament immòbil i sense dir res. Durant una hora sencera no vaig moure un sol múscul, i mentrestant no vaig sentir que es tornés a ajeure. S’estava sempre assegut al llit, parant l’orella; talment com jo havia fet, nits i nits, escoltant els rellotges de la mort dins la paret.\nPerò vet aquí que vaig sentir un lleu gemec i vaig reconèixer que el gemec d’un terror mortal. No era un gemec de pena o tristesa—oh, no!—, era el so baix i ofegat que puja del fons de tot de l’ànima sobrecarregada d’espant. Jo coneixia bé el so. Més d’una nit, a mitjanit en punt, quan tot el món dormia, havia brollat de dins del meu propi pit, aprofundint, amb el seu eco espaventós, els terrors que em treballaven. Jo dic que el coneixia bé. Coneixia allò que el vell sentia i tenia pietat d’ell, encara que me’n rigués dins el meu cor. Jo sabia que ell havia estat jaient despert des de la primer remor lleu, quan s’havia regirat dins el llit. Les seves pors havien anat creixent des d’aleshores. Havia provat d’imaginar-les sense motiu, però no havia pogut. S’havia dit a si mateix: “—No és res, sinó el vent dins la xemeneia; no és més que un ratolí que travessa el trespol”; o bé: “—És simplement un grill que ha fet un sol xerric”. Sí, ell havia provat de confortar-se amb aquestes suposicions; però totes havien estat inútils. Totes inútils; perquè la Mort, que se li acostava, havia passat davant d’ell amb la seva ombra negra, i embolicat la víctima. I era la fúnebre influència de l’ombra desapercebuda que li feia sentir—encara que no veiés ni oís res—, sentir que la presència del meu cap dins la cambra.\nQuan vaig haver esperat una llarga estona, molt pacientment, sense sentir que s’ajagués, vaig resoldre’m a obrir una petita, una molt, molt petita escletxa a la llanterna. La vaig obrir, doncs—no podeu imaginar que furtivament, furtivament—, fins que, per últim, un sol raig esblaimat, com el fil d’una aranya, es precipità per l’escletxa i caigué de ple damunt l’ull del voltor.\nEstava obert—obert de bat a bat—, i el furor em creixia de mirar-me’l. El veia amb una netedat perfecta, tot ell d’un blau entelat i amb un vel repugnant damunt que em glaçava el moll dins els ossos; però jo no podia veure sinó això de la cara o de la persona del vell; perquè havia apuntat el raig, com per instint, precisament sobre d’indret maleït.\n¿I no us he dit jo que això que malpreneu per bogeria no és sinó una superagudesa dels sentits? Ara, jo us dic, arribà a les meves orelles un so baix, sord, freqüent, com el que un rellotge fa embolicat dins de cotó. Vaig conèixer ben bé aquell so, també. Era el batec del cor del vellet. Això va fer créixer la meva fúria, com el batement d’un timbal exaspera el coratge del soldat.\nPerò em vaig contenir encara i vaig restar quiet. A penes alenava. Tenia la llanterna immòbil. M’esforçava tant com podia a mantenir el raig sobre l’ull. Mentrestant, l’infernal batement del cor creixia. Es feia més i més ràpid, més i més fort a cada instant. El terror del vell devia ésser extrem! Es feia, dic, més i més fort a cada moment! Em seguiu bé? Us he dit que sóc nerviós; així sóc. I ara, a l’hora morta de la nit, enmig de l’espaventós silenci d’aquella vella casa, un soroll estrany va moure dins meu un irresistible terror. Durant uns quants minuts més em vaig refrenar i em vaig estar quieta. Però el batement esdevenia més fort i més fort! Jo pensava que el cor anava a esclatar. I ara una nova angúnia s’apoderà de mi: el so podia ésser sentit per algun veí! L’hora del vell havia arribat. Amb un gran udol vaig obrir bruscament la llanterna i vaig saltar dins la cambra. Ell xisclà una vegada, uns sola vegada. En un instant jo l’havia tirat sobre el trespol i trabucava damunt d’ell la pesantor del llit. Aleshores vaig somriure amb alegria, de trobar la meva obra tan avançada. Però, durant molts minuts, el cor seguia batent amb un so apagat. Això, amb tot, no m’amoïnà; no se sentiria pas a través de la paret. Per últim cessà. El vell era mort. Vaig tornar a aixecar el llit, vaig examinar el cos. Sí, era ert, mort i ert. Vaig posar la mà sobre el cor i la hi vaig mantenir durant uns quants minuts. No hi havia cap pulsació. Era mort i ert. El seu ull ja no em turmentaria més.\nSi encara em creieu boig, ja no m’ho creureu més quan us descriuré les sàvies precaucions que vaig prendre per dissimular el cos. La nit avançava i vaig treballar vivament, però en silenci. Primer de tot vaig desmembrar el cadàver. Vaig tallar el cap, els braços i les cames.\nDesprés vaig aixecar tres postes del trespol de la cambra i ho vaig dipositar tot entre les llates. Després vaig tornar a col•locar les fustes tan hàbilment, tan destrament, que cap ull humà—ni el d’ell—no hi hauria pogut descobrir res mal deixat. No hi havia res a rentar—ni una brutícia de cap mena—ni una taca de sang que fos. Jo havia estat massa llest per a això. Un cubell s’ho havia endut tot, ha!, ha!\nQuan jo havia posat fi a aquests treballs, eren les quatre, encara tan fosc com a mitjanit. Quan la campana tocava l’hora, van trucar a la porta del carrer. Vaig baixar a obrir-la amb el cor lleuger, perquè què havia de témer jo ara? Entraren tres homes, que es presentaren amb una perfecta suavitat, com a inspectors de policia. Un xiscle havia despertat sospites d’algun mal cop; s’havia transmès una denúncia al despatx de la policia, i ells (els inspectors) havien estat delegats per fer l’escorcoll.\nJo vaig somriure, perquè, què havia de témer? Vaig donar la benvinguda a aquells senyors. El xiscle, vaig dir, l’havia fet jo somiant. El vellet, vaig afegir, era de viatge al camp. Vaig acompanyar els visitants per tota la casa. Els vaig invitar a cercar, a cercar bé. Per fi els vaig dur a la seva cambra. Els vaig mostrar els seus tresors, segurs, intactes. En l’entusiasme de la meva confiança, vaig portar cadires a la cambra i els vaig pregar que reposessin allí de llurs fatigues, mentre jo mateix, amb la folla audàcia del meu triomf, posava el meu seient al mateix indret sota el qual reposava el cos de la víctima.\nEls inspectors estaven satisfets. Les meves maneres els havien convençuts. Jo em trobava singularment a pler. Es van asseure i xerraren de coses familiars a les quals jo responia jovialment. Però, al cap de poc, vaig sentir que empal•lidia i desitjava que se n’anessin. El cap em feia mal, i em semblava com si les orelles em fessin cruc-cruc; però encara ells seien i encara xerraven. El cruc-cruc es va fer més distint: persistia i es feia cada vegada més distint; jo enraonava més desimboltament per alliberar-me d’aquella sensació; però ella persistia i guanyava en decisió, fins que, per últim, vaig descobrir que aquell soroll no era dins les meves orelles.\nNo hi ha dubte que llavors em vaig tornar molt pàl•lid; però jo enraonava amb més fluència i aixecant més la veu. El so augmentava sempre, ¿què hi podia jo fer? Era un so baix, sord, freqüent, molt com el que un rellotge fa embolicat dins el cotó. Jo panteixava, però els inspectors no el sentien. Jo enraonava més de pressa, amb més vehemència; però el soroll creixia incessantment. Em vaig aixecar i discutia sobre foteses, en un diapasó molt alt i amb una gesticulació violenta; però el soroll creixia incessantment. Perquè no se’n volien anar? Vaig amidar el trespol d’ací i d’allà a grans gambades, com furiós per les observacions dels meus contradictors; però el soroll creixia incessantment. Oh Déu!, què hi podia jo fer? Jo escumejava, rabiava, renegava! Agitava la cadira en la qual havia estat seient, i la feia carrisquejar damunt el trespol, però el soroll ho dominava tot i creixia contínuament. Es feia més fort, més fort, més fort! I sempre els homes xerraven, feien broma i somreien. Era possible que no ho sentissin? Déu totpoderós! No, no! Ho sentien, sospitaven!, sabien!, feien mofa del meu horror!!, això vaig creure i això crec. Però qualsevol cosa valia més que aquella angúnia! Qualsevol cosa era més tolerable que aquella derisió! Jo ja no podia sofrir més aquells somriures hipòcrites! Vaig sentir que havia de cridar o mori! I ara—encara!—escolten!, més fort, més fort!, més fort!\n“Miserables!”, vaig vociferar, “no dissimuleu més” Confesso el fet! Arranqueu aquestes posts! Aquí, aquí! És el batec del seu cor repugnant!”\nNota del professor: De seguida que pugui us indicaré els aspectes del conte sobre els que us heu de fixar més de cara al comentari.\nDues representacions de Víctor Català al Romea\n"La infanticida" i "Germana Pau"\nPrecisament, ara es representen al teatre Romea unes obres de la Víctor Català. Les actrius Emma Vilarasau i Àngels Gonyalons ens parlen de l'obra que representen, "La infanticida" i "Germana Pau", dos monòlegs que es poden gaudir al Teatre Romea de Barcelona.\nEn cas que no es pugui veure el vídeo, aquí teniu l'enllaç.\nEtiquetes Víctor Català\nGuia per fer un comentari de text\nCom a exercici acadèmic, el redactor ha de precisar el contingut i ha d'il·lustrar la manera com es desenvolupa, tant en la forma com en el fons.\nÉs clar que en el comentari de text hi intervé tant la comprensió del text com la capacitat d'analitzar i interpretar la lectura.\nEn el comentari:\n-No cal parafrasejar el text. No convé dir el mateix amb unes altres paraules.\n-Cal diferenciar el tipus de comentari. No és el mateix comentar obres literàries que notícies o articles d'actualitat.\nEl contingut d'un comentari ha de seguir, en general, els aspectes següents:\nSituar el text\nSituar el text és explicitar la informació que es pot aportar sobre l'autor, l'època, el moviment, la localització del text o de l'obra, la finalitat, etc. Amb l'objectiu de saber extreure informació sobre aquest apartat, es proposen unes preguntes orientatives.\n-Què es pot dir del tema del text?\n-Qui n'és l'autor o autora?\n-De quina època és?\n-Quina és la data de publicació del text?\n-S'identifica l'autor amb algun corrent, moviment o tendència artística, ideològica, estètica...?\n-Es pot relacionar l'autor amb altres autors coetanis? Hi mantenia cap mena de relació? Se'n pot extreure cap conclusió?\n-El text té unitat? És un text complet? És un fragment?\n-Quina rellevància té en el conjunt de l'obra?\n-En quin mitjà s'ha publicat? En un diari? En un llibre? En una revista?\n-Pot identificar-se el text amb cap gènere?: periodístic, científic, literari\n-Si és literari, pot adscriure's a cap gènere?: poesia, narrativa, teatre, assaig\nSovint, sol confondre's la definició del tema amb l'argument de l'obra. Si el tema és l'assumpte o el motiu del text, l'argument es correspon amb el seu desenvolupament.\n-De quin tema tracta?\n-Quina és la idea central o tema del text?\n-De quina manera l'autor suporta la idea central?\n-Com es genera el tema? A partir d'un exemple, una anècdota, una opinió, una situació de comunicació...?\n-La manera de tractar el tema, és temporal o atemporal?\n-Quina mena de final té? Obert? Tancat?\nQualsevol text organitza la informació d'una determinada manera. Fer evident aquesta organització és un dels objectius d'aquest apartat.\n-Quins apartats té el text? Són iguals en extensió?\n-Pot identificar-se amb facilitat la presentació, el nus i el desenllaç?\n-La informació segueix un ordre ascendent (del concret al general) o descendent (del general al concret?\n-Quina mena d'informació es vehicula? Concreta? Abstracta?\n-Quins recursos utilitza l'autor per introduir les seves idees? Exemples, anècdotes, experiències personals?...\n-Quin tipus d'informació pesa més en el text?\n-Fa servir recursos estilístics com ara la metàfora, l'exageració, l'analogia....?\nD'altra banda, i des d'un punt de vista més lingüístic, pot distingir-se l'anàlisi des dels diferents plans de la llengua: dialectal, morfosintàctic i lexicosemàntic.\nDialectal i registre\n-antiguitat del text segons la grafia\n-construcció de la frase\n-signes de puntuació\n-sinònims, antònims, hiperònims, repeticions, cacofonies, sentits figurats...\nAtenent els objectius d'un comentari, el redactor ha de tancar l'escrit amb la presentació de les conclusions del comentari. Això vol dir que la informació que s'ha detallat i desenvolupat en el comentari ha de desembocar en unes reflexions finals.\n-Què aporta de nou el text?\n-Quina rellevància o significat té el text en el conjunt de l'obra de l'autor, si s'escau?\n-El text acompleix amb eficàcia el propòsit o la finalitat?\n-Pot extreure-se'n cap tipus de valoració?\n-Hi ha cap moralitat que sigui explícita o implícita en el text?\n-El text que s'ha comentat provoca cap reflexió final?\n-Hi ha punts foscos en el text que no s'han sabut aclarir?\nAdaptació de Font\nMaria Rosa i La llegenda del cor menjat\nMARIA ROSA (acostant-se an en Badori): aquest vi és de la cupada que va trepitjar l'Andreu, i es va punxar trepitjant-la, eh?\nGEPA: Just. I tu li vas treure l'agulla...\nMARIA ROSA: Posa'm vi, Badori.\nLa vida del trobador Guillem de Cabestany, principis del segle XIII, (la llegenda del cor menjat)\nGuillem de Cabestany fou un cavaller de la comarca del Rosselló, que confina amb Catalunya i amb el Narbonès. Fou un home molt agradable en la persona, i molt famós en armes, cortesia i servei. I hi havia en la seva comarca una dama que s’anomenava missenyora Saurimonda, esposa de Ramon de Castell Rosselló, que era molt noble i ric, dolent, brau, fer i orgullós.\nI Guillem de Cabestany amava la dama per amor i sobre ella cantava i feia les seves cançons. I la dama, que era jove, alegre, gentil i formosa, l’estimava més que res al món. I això fou dit a Ramon de Castell Rosselló; i ell, com a home iracund i gelós, va inquirir el fet i va saber que era veritat, i féu guardar a la seva dona.\nI cert dia Ramon de Castell Rosselló es va trobar passejant amb Guillem de Cabestany, que anava sense gran acompanyament, i el va matar; li va fer extreure el cor del cos i li féu tallar el cap; i féu portar el cor a casa seva, i així mateix el cap; i féu rostir el cor i condimentar-lo amb pebre, i el féu donar a menjar a la seva esposa. I quan la dama l’hagué menjat, Ramon de Castell Rosselló li digué: “Sabeu què és el que heu menjat?” I ella digué: “No, sinó que era una vianda molt bona i saborosa.” I ell va dir que era el cor de Guillem de Cabestany allò que ella havia menjat; i, perquè ho cregués millor, féu portar el cap davant d’ella. I quan la dama va veure i va sentir això, va perdre la vista i l’oïda. I quan tornà en si, digué: “Senyor, m’heu donat tan bon menjar que mai més en menjaré cap altre.” I quan ell ho sentí, va córrer amb la seva espasa i va voler donar-li al cap; i ella va córrer cap al balcó i es va deixar caure daltabaix, i així va morir.\nI pel Rosselló i per tota Catalunya va córrer la notícia que Guillem de Cabestany i la dama havien mort tan traïdorament i que Ramon de Castell Rosselló havia donat a menjar a la dama el cor de Guillem de Cabestany. Va haver-hi gran tristesa per totes les comarques; i la queixa va arribar davant del rei d’Aragó, que era senyor de Ramon de Castell Rosselló i de Guillem de Cabestany. I anà a Perpinyà, al Rosselló, el féu prendre i li va treure tots els seus castells i els féu enderrocar, i li prengué tot quant tenia, i el ficà a presó. I aleshores féu recollir Guillem de Cabestany i la dama, i els féu portar a Perpinyà i posar en un monument davant la porta de l’església; i féu dibuixar sobre el monument com havien estat morts; i ordenà que per tot el comtat de Rosselló tots els cavallers i les dames els celebressin aniversari cada any. I Ramon de Castell Rosselló morí a la presó del rei.\n1. Un cop ja heu acabat l'obra, trobeu el punt o punts de connexió que lligaria la llegenda medieval amb Maria Rosa d'Àngel Guimerà (escena 9, acte 3), concretament l'escena del banquet de noces.\nEtiquetes Angel Guimerà, llegenda del cor menjat i "Maria Rosa" d'Àngel Guimerà, Maria Rosa d'Àngel Guimerà\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (12)\nFinal de l'obra\nActe 3 (escenes 7, 8, 9 i 10)\nTot són presses i enrenou amb el casament. Van tots cap a l'església. Abans, però, la Maria Rosa, estrenyent la camisa de l'Andreu sobre el seu cor, li diu l'últim adéu.\n"Andreu: adéu, adéu per sempre!"\nPreparatius per l'àpat de celebració. En Badori en té una de pensada amb el vi que porta... Es tracta, com és habitual, d'una anticipació: "...Ja els faré enrabiar, ja, amb aquest vi! Tant ell com ella s'enrabiaran! I força!"\nAl Badori, malgrat que aparenti molt bé que està alegre i gens emmurriat, li va la precessó per dintre.\nJa són casats i tots reunits a punt de començar l'àpat.\n1. Assenyaleu i comenteu el moment en què el Marçal pretén humiliar en Badori.\n2. Interpreta aquestes paraules del Badori, just després de felicitar la parella de casats: "Ah! I que duri [la felicitat] fins... fins al dia del judici."\nComencen a veure vi i el porró va de boca en boca sense parar... Tant en Gepa com en Badori esperonen el Marçal perquè en begui més. Fins que en Quirze fa la pregunta clau:\n"Però d'on l'has tret, aquest vi?"\n3. Explica l'origen i la història d'aquest vi. Amb quina escena anterior de l'obra connecta o es relaciona?\nÉs ben cert que quan el Marçal coneix d'on ve el vi que estan bevent, queda aterrit, paralitzat, tots els remordiments se li desperten i el torturen. Aquest Marçal recorda molt a aquell altre personatge torturat pels seus crims, el Macbeth, d'un altre gran dramaturg, William Shakespeare. Hi ha una escena en la qual al rei Macbeth, durant un àpat amb tots els membres de la seva cort, comença a tenir deliris i visions producte de la seva mala consciència de criminal. En Marçal també començarà a delirar a causa dels efectes de l'alcohol i acabarà delatant-se ell mateix en una escena final memorable. Si teniu oportunitat, llegiu el Macbeth de Shakespeare i també El cor delator de Poe, dos històries que il·lustren aquella màxima que diu "tal fas, tal trobaràs".\nFets fora els convidats, la Maria Rosa i el Marçal, borratxo, resten sols.\n4. Explica de quina manera la Maria Rosa li arrenca la veritat al Marçal.\nUn dels moments culminants d'aquesta escena és quan la luxúria del Marçal i l'odi de la Maria Rosa assoleixen el grau més alt d'intensitat i s'enfronten l'un a l'altre. És un moment de clímax brutal.\n5. Assenya-la aquest moment concret tot copiant-ne el breu fragment.\nFinal tràgic i teló.\nEtiquetes Angel Guimerà, Maria Rosa d'Àngel Guimerà\nÀngel Guimerà, "Maria Rosa". Lectura (11)\nActe 3 (escenes 4, 5 i 6)\nVeiem ja al començament un Marçal orgullós, vanitós i, d'altra banda, un Badori que se li sotmet, empetitit al seu costat i que li rendeix el màxim respecte. El conformisme del Badori es manifesta en frases com aquesta: "Ella t'ha volgut a tu? (referint-se al Marçal) Doncs llestos." En el fons en Badori se sent, com és natural, ferit i derrotat, però ho dissimula molt bé.\nFixeu-vos en com n'arriba de ser, de traïdor, el Marçal, que es permet ara el luxe d'enorgullir-se de la seva "conquesta" i de comportar-se amb odiosa supèrbia davant els seus companys, quan en realitat té les mans tacades de sang, de la sang del que, diu, era el seu millor amic. Està fet un bona peça, aquest Marçal!\nPerò els companys sembla que se'n malfien i li fan preguntes i observacions amb una certa intenció.\n1. En aquesta escena el Marçal es mostra segur d'ell mateix i desafiant. Hi ha un moment, però, que aquesta solidesa de caràcter trontolla, un moment en què la seva aparent autoritat comença a esquerdar-se, un moment, en definitiva, de feblesa. Assenyala'l.\n2. Àngel Guimerà, un mestre de la representació escènica, fa parlar el Marçal en un doble llenguatge ple de connotacions eròtiques. Assenyala-ho.\nCom aquell famós conte d'Edgar Allan Poe, "El cor delator", a mesura que el Marçal es creix i agafa confiança es va delatant ell sol sense voler-ho.\n1. Assenyala el fragment en què les primeres desconfiances es fan explícites.\n2. Fixeu-vos en aquestes paraules de la Maria Rosa:\n"... m'ha semblat que l'Andreu era al meu davant reptant-me de mala dona! I he arrencat a córrer fugint d'aquella casa i d'ell, que em perseguia!"\nNo trobeu que és com si el seu inconscient li estigués parlant, donant senyals...?, com si l'esperit de l'Andreu desitgés venjar-se del Marçal? La Maria Rosa té intuïcions que no acaba d'entendre encara i que es manifesten en forma de records i d'imatges.\nNomés el Marçal (i nosaltres/el públic!) pot entendre de què es pot arribar a sentir culpable la Maria Rosa. Hi ha una mena de força sobrenatural (l'esperit traït del Marçal, potser?) que neguiteja la Maria Rosa.\n3. Davant de l'estat nerviós de la Maria Rosa, ¿com reacciona en Marçal? Exemplifica-ho.\n4. ¿Creus que la Maria Rosa s'estima al Marçal? Què diu exactament ella? ¿Creus que l'importa al Marçal els sentiments de la Maria Rosa? Comenta-ho i posa-hi l'exemple més adequat.\n5. Darrera d'aquestes paraules del Marçal, ¿què creus que s'hi amaga?:\n"Per arribar fins a tu he passat per sobre de tot, de tot! No em perdones tu tot lo que he fet perquè fossis la meva dona?..."\n6. I, finalment, ¿de quina manera s'evidencia el pes social de l'església en aquesta escena?\nEl record de l'Andreu continua ben present. Ara, aquesta mena de presència incorpòria, es manifesta en un objecte que atrau irresistiblement l'atenció de la pobra Maria Rosa, que al capdavall es casa a contracor.\n1. ¿De quin objecte estem parlant? ¿Quins sentiments desperta aquesta troballa (casual?) en la Maria Rosa?\nÀngel Guimerà, "Maria Rosa". Lectura (10)\nActe 3 (escenes 1, 2 i 3)\nJa han cobrat, finalment, i ho celebren comptant els diners. Han acabat la carretera i els queda una mica de nostàlgia. La Maria Rosa i en Marçal es casen i la Tomasa està atrafegada preparant l'apat del casament.\nÉs una escena curtíssima i comenten (el Quirze, el Gepa, el Calau...) coses de la feina i de l'imminent casament.\nTothom està content i es respira un ambient de celebració. Fins i tot en Badori, abans enamorat de la Maria Rosa i principal rival del Marçal, accepta la situació i es mostra content, festiu i sense recança: "Jo el que vull és que siguin ben feliços; que ja ho sap en Marçal, que no li tinc cap malícia."\nConsideracions sobre el conflicte amorós de la Maria Rosa\nEl final de l'acte 2 acaba de manera accidentada i conflictiva. En Marçal que entra amb enganys a casa de la Maria Rosa, aquesta que se li declara apassionadament, en Marçal que aprofita un aparent moment de flaquesa de la Maria Rosa per comprometre-la davant de tothom per tal d'acabar casant-s'hi.\nÉs cert que la Maria Rosa ens sembla vacil.lant i insegura en els seus sentiments, de vegades fins i tot desconcertant, però potser podem fer un esforç per mirar d'entendre-la. Pensem que la Maria Rosa perd el seu home estant-ne tots dos perdudament enamorats i el perd de forma sobtada, per unes causes fosques i incertes, i, sobretot, sense possibilitat d'acomiadar-se'n o de comunicar-s'hi. Per tant, és lògic que la nostra protagonista no acabi d'assimilar la mort del seu home i que li romangui fidel fins al derrer moment.\nD'altra banda, la necessitat d'estimar i sentir-se estimada fa que una part d'ella mateixa s'inclini vers el Marçal que, no ho oblidem, figura com el millor amic que va tenir l'Andreu. En Maria Rosa podem trobar dos tipus d'amor: l'espiritual (el que sent pel seu marit mort) i el sentimental (l'afecte que pot arribar a sentir pel Marçal i la necessitat ben humana de sentir-se consolada i acompanyada).\nPoden haver-hi més raons que justifiquin el casori, com per exemple la pressió del grup. Com diu la Tomasa:\n"Saps qui ha xerrat? Doncs tothom, ha xerrat! I encara et diré que si no hagués sigut tot aquest bum-bum, la Maria Rosa no s'hi casa aquest vespre." (Escena 1, acte 2)\nD'altra banda, també és possible que Àngel Guimerà es vegi obligat a forçar la trama (el curs dels esdevenimentts no sempre segueix una lògica previsible) per arribar al casament de la Maria Rosa amb en Marçal i, a partir d'aquí, resoldre el conflicte o finalitzar l'obra amb un desenllaç que es preveu emocionant.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (9)\nEscenes 14 i 15 (final acte 2)\nEn Marçal fingeix estar ferit per entrar a casa de la Maria Rosa. Aquesta, sensibilitzada, fa una cosa que ens deixa -en la meva opinió- desconcertats: li diu al Marçal que l'estima:\n"Sí, jo t'estimo! Que estic fora de mi! Que t'estimo com si mai hagués estimat a cap home!"\nPerò en la Maria Rosa el record de l'Andreu està arrelat amb tanta força que impedeix que s'entregui al Marçal i això, aquestes dues forces oposades i irreconciliables, li causen un enorme conflicte intern i la fan patir cosa de no dir.\nEl joc de sentiments confrontats és tumultuós i desfermat en aquesta escena. La Maria Rosa arriba a acusar el Marçal d'assassí, sense conèixer encara que, efectivament, l'assassí de l'Andreu és el mateix Marçal.\n1. D'aquesta escena només se't demana que ressaltis l'aspecte que més et cridi l'atenció.\nEscena 15 (final acte 2)\nEls personatges més propers a la Maria Rosa acudeixen alarmats perquè han sentit la veu del Marçal. Aquest es mostra desafiant i proclama que la Maria Rosa l'estima, tot i que aquesta ho nega...\nEl triomfador de l'escena esdevé finalment el Marçal. Tots l'acaben aplaudint.\n1. No trobeu estranya la reacció del Quirze, germà de la Maria Rosa? Penseu-hi i proposeu un altre curs dels esdeveniments o una altra reacció del Quirze que resulti potser més versemblant.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (8)\nEscenes 10 a 13\n1. En Badori s'atreveix a provocar en Marçal. De quina manera ho fa? Explica-ho i copia el fragment.\n2. En Marçal, a més de possessiu, es comporta de forma autoritària. Exemplifica-ho.\n3. Aquesta escena reprodueix una situació de tensió creixent entre en Badori i en Marçal que desemboca en...?\n1. En un moment de tensió màxima entre la Maria Rosa i en Marçal, l'acció apunta clarament una resolució del conflicte tràgica, tot i que encara indefinida per tal de mantenir la incertesa i el suspens. Reprodueix-ne el fragment.\n1. Què sembla que li amagui la Maria Rosa al Marçal...?\nMonòleg curt de la Maria Rosa.\n1. De què se sent culpable la Maria Rosa? Creus que té raons per sentir-s'hi? Justifica la resposta.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (7)\nL'escena 6 s'inicia amb un monòleg d'en Marçal. No paeix la negativa de la Maria Rosa i, a més, li té una ràbia irreprimible al Badori que s'acosta a la Maria Rosa "rialler, sense corcor aquí dindre".\n1. En Marçal té remordiments. Copia el fragment que ho il·lustra.\n2. Hi ha més d'un motiu per pensar que en Marçal és una persona possessiva i, fins i tot, violenta. Copia el fragment on aquest aspecte es manifesta amb especial virulència.\nEscena VII. La Maria Rosa decideix finalment marxar del poble.\n1. En Quirze, el germà de la Maria Rosa, assenyala que hi ha un punt en comú entre la Maria Rosa i la seva mare. A què es refereix? Copia'n el fragment. Potser això ens dóna pistes per entendre millor com es desenvoluparà la trama.\nEscena VIII. Trobem una Maria Rosa eufòrica, alliberada, "com si em vegés curada d'una malaltia", fent la maleta per començar de nou i, sobretot, fugir d'en Marçal a qui no vol veure mai més.\nEscena IX. Escena de transició. S'explicita l'odi que en Marçal li té al Badori: "Me té una malícia que em mataria, creu-me", diu en Badori, anticipant fets imminents.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (6)\nEscenes 1 a 5\nTot i que han passat quinze mesos de la mort de l'Andreu, la Maria Rosa li segueix fidel: no vol renunciar per res del món al seu amor per l'Andreu. D'altra banda la Maria Rosa és un niu de contradiccions: estranyament no pot treure's del cap la possibilitat de casar-se amb en Marçal, el seu principal pretendent. Però aquest pensament que no pot evitar li provoca repulsió i rebuig visceral. Per això se'n vol anar lluny i començar una nova vida.\nEscena 3. En Badori també empaita la Maria Rosa, però que no li faci cas no l'amoïna més del compte.\nEls treballadors es reuneixen per discutir de quina manera reclamaran les quinzenes endarrerides. Resolen fer-ho mitjançant una carta de reclamació. La Maria Rosa, única treballadora alfabetitzada, serà l'encarregada d'escriure-la.\nEscena 4. Quan es l'hora de redactar la carta, en Marçal se les enginya per quedar-se sol amb la Maria Rosa. És a l'escena 5 on en Marçal se li declara amb exigències. El rebuig de la Maria Rosa és immediat. Amb tot, hi ha alguna cosa que fa que se senti atreta pel Marçal i això fa que se senti culpable.\n1. Podríeu explicar o justificar d'alguna manera els contradictoris sentiments de la Maria Rosa?\n2. Podríeu justificar el comportament d'en Marçal? Deixant de banda que no ha jugat net... Creieu que l'amor ho justifica tot? Potser l'amor té un punt d'irracionalitat i de bogeria que es fa difícil de controlar? Com veieu el comportament d'en Marçal especialment a l'escena 5?\n3. I, com sempre, no oblideu de trobar algun aspecte a comentar, algun detall a ressaltar de cada escena per insignificant que sembli.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (5)\nEscenes 13 i 14 (final de l'acte I)\nDiscuteixen qui llegirà la carta. Tenen por de fer-la llegir a la Maria Rosa, l'única que "sap de lletra", pel cas que la carta portés males notícies de l'Andreu. En Marçal està visiblement inquiet, més encara que els altres.\nLa Maria Rosa s'assabenta de la fatal notícia. Tots queden commoguts al voltant d'una Maria Rosa destrossada i sense esperança ja.\nSe sent soroll de diners: el capatàs ha començat per fi a repartir la quinzena. La multitud surt d'escena per rebre la paga.\nMaria Rosa plora desconsolada mentre s'abaixa el teló del primer acte.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (4)\nEscenes 10, 11 i 12\nLa Maria Rosa explica al Badori, tota divertida, com va conèixer l'Andreu. Records entranyables que es trenquen de cop quan s'adona de la crua realitat present. És una escena on el caràcter rialler, juganer i extrovertit de la Maria Rosa queda ben palès. El llenguatge de la Maria Rosa, aquí ho veiem esplèndidament, és desimbolt i viu, ple de modismes i girs col·loquials que avui costa de sentir en la parla del carrer, especialment als nuclis urbans. Es tracta sens dubte d'un llenguatge ric, encara que estigui esquitxat de castellanismes (ditxaratxero, guapàs, assessino...), que a la nostra edició estan marcats en cursiva.\n1. La Maria Rosa fa referència a la verema, però... què és la verema?\nFan els preparatius a corre-cuita per anar a treballar "a la muntanya". Continua la incertesa pel pagament de la quinzena.\n1. D'aquesta escena, ¿què podem deduir de la relació entre el capatàs i els treballadors?\n1. Arriba una carta. Tots els treballadors es concentren al voltant del Quirze que s'esforça per obrir-la, però sembla que no se'n surt... La carta passa de mà en mà, però no acaba de ser llegida, creix l'expectació... ¿Què en podem deduir sobre la formació dels treballadors?\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (3)\nEscenes 7, 8 i 9\nMonòleg d'en Marçal. Es declara perdudament enamorat de la Maria Rosa. Mira de dissimular-ho, però li costa i pateix. Sap que la Maria Rosa només pensa en el seu home, que és a la presó de Ceuta acusat d'haver matat el capatàs. Ara sabem que és pres de forma injusta: el Marçal es confessa com a l'únic culpable de la mort del capatàs, tot i carregar-li les culpes a l'Andreu. Ho fa per amor, potser? La veritat és que el Marçal no només ha matat el capatàs a sang calenta, sinó que amb tota la premeditació ha deixat el ganivet ensangonat per sota la porta de la casa de la Maria Rosa i de l'Andreu, perquè tota la culpa caigués sobre el "seu millor amic". Però ara el Marçal només pensa en fer-se seva la Maria Rosa.\nGraciós diàleg entre Badori i Calau, que estalvia sense presses per poder "triar dona". Potser en Calau també voldrà casar-se amb la Maria Rosa...?\nEscena molt breu, de transició. Intervenen Calau, Badori i Gepa.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (2)\nEscenes 4, 5 i 6\nContinuem fent sistemàticament el resum (breu) de totes les escenes i assenyalant aspectes que mereixin una atenció especial. Al mateix temps, responeu també aquestes qüestions:\n1. Amb quins arguments Maria Rosa defensa la innocència del seu marit Andreu?\n2. Destaca el moment de l'escena que et resulti més dramàtic i comenta'l.\n3. Per què totes les sospites recauen sobre l'Andreu? Creus que va ser efectivament ell l'assassí del capatàs?\n4. Al final de l'escena hi ha una anticipació dels fets, com un avançament d'esdeveniments futurs. Indica-ho i comenta-ho.\n1. Quin personatge apareix en aquesta escena i quina és la seva funció?\n1. En aquesta escena assistim al diàleg entre la Maria Rosa i en Marçal. En Marçal és un dels amics més propers de l'Andreu. Quina actitud adopta l'Andreu davant la desesperació de la Maria Rosa?\n2. Trobes que hi ha alguna cosa (actitud, comportament, paraules...) en l'Andreu que ens doni a entendre que potser sent "alguna cosa més" per la Maria Rosa. Assenyala-ho i comenta-ho.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa". Lectura (1)\nComencem la lectura d'aquesta obra del gran Àngel Guimerà.\nProcedirem de manera sistemàtica abordant cada escena d'acord amb el pla següent:\n1. Escenari i marc temporal\n2. Personatges que hi intervenen i caracterització\n3. Resum (breu)\n4. Aspectes a destacar. Aspectes que, lliurement, us cridin l'atenció de la trama, de la relació entre personatges, del tractament que l'autor fa dels continguts de l'obra, etc. En aquest punt el professor podrà proposar temes que resultin interessants per copsar el sentit complet de l'obra.\nÀngel Guimerà. "Maria Rosa" (1)\nLa Maria Rosa és una noia del proletariat que viu amb una gran amargor perquè han detingut el seu marit, l'Andreu, per l'assassinat del capatàs. Aprofitant l'absència de l'Andreu, en Marçal malda per guanyar-se la Maria Rosa. Es tracta de la història d'un triangle amorós, de rivalitats amoroses a l'entorn de la dona, que desemboca en tragèdia. La trama, ja ho veureu, ens reserva no poques sorpreses.\nEn Marçal expressa aquest desig eròtic tan present en l'obra:\n“Marçal: [...] Jo me la mirava ficant-me per un brut d'esbarzers i de gatoses: me punxava tot jo; però hi era a propet! I ella al torrent, arremengada de braços, agafava la meva brusa, la meva samarreta...tot; i ho rebregava, i rebregat ho ficava a l'aigua que corria, i ho tornava a treure posant-hi el sabó, cobrint-ho amanyagant-ho, sense adonar-se'n, com si fes postures. I jo, què bèstia, eh? Hi gosava com si fos dintre.”\nPerò la història no només se centra en el tema amorós, també hi ha un fort component sociològic. Com a obra realista amb elements naturalistes, trobem els conflictes socials de l'època, com la lluita de classes entre treballadors i patró o les precàries condicions laborals. L'analfabetisme és un altre gran problema de l'època, que afecta la població obrera.\nL'obra és interessant també com a document dels costums socials d'una època: les formes de lleure, la verema, el festeig, etc.\nUn altre tema sobre el qual ens haurem de fixar és el de la situació de desigualtat de la dona envers l'home. Per exemple, una dona està obligada a casar-se per no ser considerada com un ésser incomplet. Amb tot, la Maria Rosa és una dona forta i amb un caràcter prou independent.\nÀngel Guimerà. Biografia i obra\nÀngel Guimerà és una de les figures cabdals del teatre català del XIX. Les seves obres barregen elements romàntics, realistes i naturalistes (Naturalisme francès).\nVíctor Hugo és l'ascendent romàntic de més pes en l'obra de Guimerà, d'ell va adoptar la tendència a l'universalisme (els grans temes que han afectat de sempre la Humanitat).\nÀngel Guimerà i Jorge va néixer el 1845 a Santa Cruz de Tenerife i va morir a Barcelona el 1924. Fill de mare canària i pare català. La família s'instal·la al Vendrell quan el fill era petit.\nA finals dels anys 60, Guimerà era un intel·lectual molt actiu, escrivia poesia i publicava en la premsa catalanista. L'any 1871 és un dels fundadors del diari La Renaixença, posteriorment en fou director, i destacà pel caràcter encès dels seus articles.\nEl 1877 obté tres premis als Jocs Florals (certamen literari de gran prestigi), fet que el col·loca, juntament amb Verdaguer, en un lloc de privilegi entre els escriptors de l'època.\nGuimerà va recórrer les terres catalanes i prengué consciència del sistema caciquista que la política del moment no combatia. Per això va prendre una postura activa socialment.\nCaracterístiques principals: fons religiós clarament catòlic i idealització del món rural, com a representació de seu ideal de catalanitat.\nEls arguments de les seves obres solen ser lineals i els personatges tendeixen a l'arquetip, és a dir, no adquireixen massa complexitat psicològica.\nLingüísticament proposa un model de llengua col·loquial però acurat, tot evitant arcaismes i cultismes.\nPrimera etapa (1879-1890). Consta de sis tragèdies romàntiques, escrites en vers i amb personatges aristocràtics, que extreu de les fonts bíbliques i medievals.\nD'aquesta època és Mar i cel.\nSegona etapa (1890-1900). Els drames realistes. Consta de catorze obres, essent-ne una de les més reeixides La filla del mar (1900). Passa del vers a la prosa, s'apropa a la realitat contemporània i accentua la crítica social i política. Les obres d'aquesta etapa tenen totes un final tràgic, relacionat amb la mort o l'homicidi.\nD'aquesta etapa és Terra baixa, l'obra de Guimerà potser més coneguda, i també Maria Rosa. Maria Rosa presenta una trama protagonitzada per la muller d'un obrer acusat d'homicidi que és empresonat i...\nGuimerà va ser un escriptor i dramaturg amb una forta repercussió social i amb un enorme èxit popular, una de les figures més emblemàtiques del catalanisme militant. Va ser candidat al Nobel de literatura el 1913. No l'aconseguí, però no es pot negar la repercussió internacional que va assolir. La seva obra ha estat traduïda a totes les llengües occidentals i se'l contempla com un dramaturg universal. Podem dir que va ser l'autor més important del teatre, no sols a Catalunya sinó a tota la Península, en el seu temps.\nFàbregas, X. (1984), "Teatre del segle XIX", dins Història de la literatura catalana. Barcelona, Ed. 62, vol. 1.\n1. (Internet). Explica breument els moviments literaris del Romanticisme, Realisme i Naturalisme. Penseu que només tenint clars els conceptes a l'entorn de la vida i de la naturalesa humana que proposen aquests moviments podrem entendre i analitzar amb encert l'obra del nostre autor i en concret Maria Rosa.\n2. Quin és el sistema econòmic que acaba triomfant al segle XIX?\n3. Explica què entens per capitalisme, sense haver-ho de consultar enlloc.\n4. Fes una llista de paraules que evoquin la idea de romanticisme.\n5. Què és la Renaixença i quin és el seu principal objectiu cultural?\n6. Quines dues línies temàtiques fonamentals segueix el teatre del XIX?\n7. Data i lloc de naixement d'Àngel Guimerà?\n8. Segur que has llegit alguna obra de l'autor. Comenta-la breument i digues què t'ha semblat.\n9. De quin diari va arribar a ser director Guimerà?\n10. Per quina problemàtica social Guimerà se sentia especialment sensibilitzat?\n11. Esmenta els principals trets definidors de la seva obra.\nEtiquetes Angel Guimerà, biografia d'Àngel Guimerà, obra d'Àngel Guimerà\nÀngel Guimerà. El teatre al s. XIX\nTercera lectura del curs, una altra obra de teatre, aquesta vegada teatre de caire romàntico-realista del segle XIX: Maria Rosa, d'Àngel Guimerà.\nEl segle XIX s'inicia sota l'influx de les revolucions burgeses: Revolució Industrial i Revolució Francesa. La burgesia pren le regnes del poder i suplanta l'aristocràcia, el capitalisme s'implanta com a sistema econòmic de la vella Europa.\nEl corrent artístic que acompanya aquests canvis socioeconòmics és el Romanticisme, moviment antiracionalista, que exalta els sentiments i la imaginació sobre la raó, l'ordre i el seny. Llibertat i individualitat seran valors definidors del Romanticisme.\nEl Romanticisme britànic i europeu propiciarà el naixement de la Renaixença en terres catalanes. La Renaixença és el moviment cultural que restableix la cultura catalana després de tres segles d'abandonament dels usos cultes de la llengua. La Renaixença reivindicarà la consciència nacionalista i té com a principal objectiu la recuperació dels signes identitaris catalans.\nEL TEATRE ROMÀNTIC\nEn el teatre de tipus romàntic trobem uns herois que no obeeixen cap llei que no sigui la de llurs passions. Un dels grans dramaturgs del teatre romàntic és Víctor Hugo.\nIl·lustració: Víctor Hugo\nA Catalunya, a principis del XIX, es dóna una gran activitat escènica i es representen moltes obres. El teatre, el drama i la comèdia, té una molt bona acollida entre les classes populars.\nEL TEATRE DE LA RENAIXENÇA\nDes de mitjans del XIX el teatre català comença a prendre volada i esdevé una eina fonamental en la consolidació de la Renaixença. Entre 1850 i 1870 s'inauguren nombrosos teatres a Catalunya com l'Olimpi, l'Odeon o el Romea. L'afició al teatre i el públic anaven en augment i es pot parlar del teatre com d'un gènere de gran influència social, tant des del vessant lúdic com polític o d'idees.\nPel que fa a les tendències, el teatre del XIX estarà marcat per dues línies temàtiques i estilístiques:\n- la línia popular i còmica\n- la línia culta (drames històrico-romàntics)\nIl·lustració: Frederic Soler va ser un dels grans dramaturgs catalans del XIX, juntament amb Àngel Guimerà\nPer saber-ne més: Renaixença i teatre vuitcentista / Àngel Guimerà\nEtiquetes Angel Guimerà, Teatre XIX\nJoan Oliver, "Allò que tal vegada...". Exercici de comparació (3)\nVan Gogh, "Bíblia oberta",1885.\nCaïm mata el seu germà Abel.\nQuè hi diu la Bíblia? Per quins motius Caïm consuma el fraticidi segons les Sagrades escriptures? Pots consultar-ho > aquí.\nI què hi diu la versió de Joan Oliver en Allò que tal vegada s'esdevingué? Explica quines són les circumstàncies que impulsen Caïm a matar el seu germà Abel.\nVeuràs, de nou, que la Bíblia hi diu ben poca cosa i les raons profundes i complexes que mouen els personatges a actuar d'una manera o altra són força obscures de vegades. Per la seva banda, Oliver, en la seva fàbula, fa una recreació del mite bíblic i hi aboca tot un doll d'imaginació i d'humor per, al capdavall, donar un nou sentit a la Bíblia i als seus mites. No cal dir que la Bíblia és un llibre fonamental per entendre la nostra civilització occidental, la seva moral i el seu codi ètic.\nEtiquetes Allò que tal vegada s'esdevingué, Joan Oliver\nJoan Oliver, "Allò que tal vegada..." + ACTIVITATS\nTot i que encara no hem acabat la lectura del llibre, ja podem començar a treballar els aspectes de l'obra que aquí us proposo.\n1. Cerca a la Viquièdia ( http://ca.wikipedia.org ) "Grup de Sabadell" i respon les qüestions següents:\nQuan i on es va fundar?\nQui formava aquesta colla?\nQuines accions van dur a terme?\nExplica breument qui eren Francesc Trabal i Armand Obiols (adjunta-hi alguna foto dels personatges).\n2. Allò que tal vegada s'esdevingué respon al gènere teatral de comèdia. Però, ¿què és una comèdia? Busca "comedia" a es.wikipedia.org i resumeix-ne el contingut. ¿Trobes que podem aplicar la definició de comèdia a Allò que tal vegada s'esdevingué? Justifica la resposta.\n3. Descriu els trets físics i de caràcter dels personatges: Adam i Eva, Caïm i Abel, el Querub, Nara i Jahvè.\n4. Comenta, posant com sempre exemples, quines actituds davant la vida representen els personatges d'Adam, Caïm i Abel.\n5. Elaboreu un resum de l'obra tot dividint-la en tres parts: plantejament, nus i desenllaç.\n6. En acabar l'obra, Caïm es converteix en l'iniciador d'un món nou. Expliqueu els criteris i els elements en què es basarà aquest món que Caïm vol crear amb Nara.\n7. Creieu que els personatges femenins responen a tòpics sexistes? Posa'n exemples.\n8. Dibuixeu els personatges de l'obra tal com us els imagineu, escanegeu els dibuixos i pengeu-los al vostre blog. Podeu acompanyar cada personatge amb una frase representativa que hagi dit a l'obra.\n9. Feu una valoració final d'Allò que tal vegada s'esdevingué.\n10. Els personatges usen un llenguatge clar i entenedor. Els diàlegs són vius i ràpids, amb predomini de frases curtes, d'exclamacions i preguntes. Tot això combinat amb elements que donen un cert to popular a l'obra. El que hauràs de fer ara és: elaborar un recull d'expressions o frases fetes pròpies del registre col·loquial, d'exclamacions i d'insults presenta a l'obra, tot indicant en boca de quin personatge han estat posades.\nUs pot ser útil consultar l'entrada Allò que tal vegada s'esdevingué a la > Viquipèdia.\nFinalment, també us recomano que llegiu aquesta auca dedicada a Joan Oliver.\nJoan Oliver, "Allò que tal vegada...". Exercici de...


Termes legals | Ajuda | Hipercor\n12 temes en esta secció\nTermes legals relatius a la compra\nEl Corte Inglés, SA, amb NIF A-28017895 (inscrita en el Registre Mercantil de Madrid, Tomo 519, Folio 1, Secc. 8ª, Hoja M-9880, inscripción 197ª), realitza la venda i distribució dels productes oferits en este servici.\nEl sistema de compra se sotmet a la legislació vigent a Espanya. Per tant, les operacions de venda s’entendran realitzades al domicili d’El Corte Inglés, SA, carrer Hermosilla, 112, 28009 Madrid.\nLes realitzades en l’àmbit geogràfic canari s’entendran celebrades al carrer Manuel Verdugo, 1 - Polígon Industrial El Goro - 35219 - Telde - Las Palmas, com a comerciant detallista.\nLa compra de cert tipus d’articles està subjecta a algunes condicions especials (sistemes d’emissió per a pel·lícules i videojocs, restriccions a la venda de begudes alcohòliques, prevendes...). Si les vols conéixer en més detall, polsa ací.\nLa nostra tenda en línia oferix una àmplia selecció de productes que es poden enviar a més de 100 països de tot el món. Lamentem no poder realitzar enviaments internacionals de certs articles ja que alguns no són exportables (perfums, joies –excepte bijuteria–, perles, metalls o pedres precioses). També és aconsellable consultar les restriccions del país de destinació per a cert tipus de mercaderia.\nEls productes oferits en este servici estan dirigits a consumidors finals en els termes i condicions previstos per la Llei de Comerç al Detall. En este sentit, qualsevol petició de compra, aliena als paràmetres d’un consumidor mitjà i/o peticions massives de comandes d’un mateix comprador i/o destinatari, podran no ser ateses.\nLloc de celebració de les operacions de venda\nEl sistema de compra se sotmet a la legislació vigent a Espanya. Per tant, les operacions de venda s’entendran fetes en el domicili d’El Corte Inglés, SA, carrer Hermosilla, 112 de Madrid (28009), excepte les fetes en l’àmbit geogràfic canari, que s’entendran fetes en el c/ Manuel Verdugo, 1, Polígon Industrial El Goro de Telde (35219), Las Palmas, com a comerciant detallista.\nArticles subjectes a condicions especials i restriccions d’enviament:\nLa compra de cert tipus d’articles està subjecta a algunes condicions especials (sistemes d’emissió per a pel·lícules i videojocs, restriccions a la venda de begudes alcohòliques, prevendes...). Si les vols conéixer en més detall, polsa ací\nLa nostra tenda en línia oferix una àmplia selecció de productes que es poden enviar a més de 100 països de tot el món. Lamentem no poder realitzar enviaments internacionals de certs articles ja que alguns no són exportables (perfums, joies –excepte bijuteria–, perles, metalls o pedres precioses). També és aconsellable consultar les restriccions del país de destinació per a cert tipus de mercaderia. Si les vols conéixer en més detall, polsa ací\nPer obtenir més informació, pots consultar la nostra política de privacitat fent clic ací.\nTant el contingut com les imatges que figuren a la pàgina web d’EL CORTE INGLÉS, és a dir, tot text, dissenys gràfics, marques, dissenys, logotips, icones, fotografies o imatges, reproduccions d’àudio i/o recopilacions de dades, etc., són titularitat d’EL CORTE INGLÉS, SA o dels seus diferents proveïdors de productes, servicis o de contingut, i estan protegits d’acord amb les diverses legislacions nacionals i internacionals sobre drets de propietat industrial i intel·lectual.\nNo està autoritzada la reproducció, transformació, comunicació pública i/o utilització, ja siga total o parcial, del contingut de les pàgines web d’EL CORTE INGLÉS, SA i que es realitzen amb finalitats diferents de la mera selecció de compra dels productes o servicis oferits a les pàgines web, llevat que es dispose del previ consentiment emés per escrit per part de la societat titular de la pàgina web. Així mateix, no està permés l’ús de ferramentes o tecnologia que permeta la cerca i/o l’obtenció de dades o la formació de base de dades (p. ex. llista de productes i preus) i que es realitze: (i) amb finalitat diferent de la mera operació de compra de productes o servicis a la pàgina web, (ii) per a la seua posterior explotació o benefici comercial d’eixa informació per part de tercer. Tot això llevat que es dispose de l’autorització prèvia d’EL CORTE INGLÉS, SA.\nL’ús no autoritzat del contingut, imatges, marques, dades o informació que es contenen a les pàgines web d’EL CORTE INGLÉS, SA i que comporten la infracció dels seus drets de propietat industrial, intel·lectual, secrets industrials, etc. serà perseguit davant dels tribunals competents.\nÚs i accés a la pàgina web\nSempre que l’usuari de la pàgina web complisca estes Condicions d’ús, EL CORTE INGLÉS o els seus proveïdors de continguts concedixen a l’usuari una llicència limitada no exclusiva, no transferible ni subllicenciable, d’accés i ús de la pàgina web, per a ser utilitzada únicament amb finalitats privades i no mai comercials. Eixa llicència d’ús no atorga cap dret per a la revenda ni ús comercial dels servicis o productes de la pàgina web d’EL CORTE INGLÉS ni dels seus continguts, ni autoritza la compilació, ni la utilització de llista de productes o servicis, preus o descripcions dels mateixos. La llicència d’ús no inclou el dret a fer cap ús derivat de la pàgina web d’EL CORTE INGLÉS, SA ni dels seus continguts, ni a baixar o copiar informació per al benefici d’una altra empresa, ni l’ús de ferramentes o robots de cerca i/o extracció de dades.\nNo està permés utilitzar tècniques d’entramat ni l’ús de metaetiquetes (meta tags) ni de cap altre “text ocult” que utilitze els noms o marques d’EL CORTE INGLÉS, sense l’autorització prèvia i per escrit del titular de la pàgina.\nQualsevol incompliment d’estes Condicions d’ús suposarà l’anul·lació de la llicència d’ús atorgada per EL CORTE INGLÉS i, si escau, a l’inici de les accions en defensa dels seus drets.\nEls usuaris de la pàgina web podran comunicar les opinions i comentaris que consideren oportuns sobre el producte adquirit, així com remetre idees, suggeriments, preguntes o una altra informació, que guarden relació amb el producte adquirit, sempre que el seu contingut siga lícit, no siga contrari als bons costums, no supose amenaces o difamació contra tercers, envaïsca la privacitat de tercers ni supose una infracció dels drets de propietat intel·lectual. Eixes comunicacions no podran contindre virus informàtics, ni consistir en propaganda política o contingut publicitari, correus en cadena, enviament massiu de correus o constituïsca qualsevol altre tipus de “spam”. Tampoc no està permés l’ús d’adreces de correu incorrectes, ni actes que puguen suplantar la personalitat d’altres persones.\nEL CORTE INGLÉS, SA durà a terme els controls necessaris per a evitar que es puguen cometre alguns dels actes establerts al paràgraf anterior, i es reserva el dret a suprimir-ne o alterar-ne el contingut.\nPel fet de comunicar a EL CORTE INGLÉS qualsevol comentari, contingut o presentació, l’usuari atorga i cedix a EL CORTE INGLÉS: (a) el dret no exclusiu, gratuït, pel temps màxim permés per la llei, a escala mundial i susceptible de plena cessió i transmissió a favor de tercer, per a la reproducció, l’alteració, la comunicació pública de qualsevol text, imatge o dibuix, mitjançant qualsevol mitjà i per qualsevol suport publicitari; i (b) el dret a utilitzar el nom que ens ha sigut facilitat en relació amb eixe contingut.\nEl client, en facilitar el contingut i/o comentari, garantix que és el titular dels drets de propietat intel·lectual sobre els mateixos, i que no vulnera els drets de propietat industrial o intel·lectual de qualsevol tercer, i deixa totalment indemne EL CORTE INGLÉS en cas de qualsevol tipus de reclamació que puga rebre, com a conseqüència de la reproducció i/o comunicació pública d’eixe contingut.\nResponsabilitat per l’ús de la pàgina web\nEL CORTE INGLÉS, SA fa i farà els seus millors esforços per a garantir que l’ús temporal de la pàgina web siga el major possible, així com l’absència d’errors en qualsevol transmissió d’informació que poguera tindre lloc, però com que eixe servici depén d’altres tercers, com les companyies telefòniques, servidors d’Internet, etc. o a la necessitat de realitzar treballs propis de reparació o manteniment que es realitzaran en el menor temps possible, no es pot garantir un ús ininterromput de la pàgina web.\nEL CORTE INGLÉS no serà responsable de (i) qualssevol pèrdues que no foren atribuïbles a cap incompliment per la seua part, (ii) pèrdues empresarials (incloent-hi lucre cessant, d’ingressos, de contractes, d’estalvis previstos, de dades, pèrdua del fons de comerç o gastos innecessaris incorreguts), ni de (iii) qualssevol pèrdues indirectes o de caràcter conseqüencial que no foren raonablement previsibles per ambdós parts en el moment en què l’usuari haguera començat a utilitzar la pàgina web d’EL CORTE INGLÉS.\nEL CORTE INGLÉS no serà responsable pels retards o l’incompliment de les seues obligacions assumides conforme a estes condicions, si eixos retards o incompliment foren deguts a causes de força major o atribuïbles a circumstàncies alienes a EL CORTE INGLÉS, sense perjuí del dret de l’usuari a rebre el producte o la prestació del servici en un termini raonable, o a rebre el reembossament de la compra en cas que no es pogueren entregar els productes o servicis sol·licitats en un termini raonable.\nModificació del servici o variació de les condicions\nEL CORTE INGLÉS, SA es reserva el dret, en qualsevol moment, a introduir modificacions en les seues pàgines web, així com en els termes d’estes Condicions generals d’ús. Es considerarà que l’usuari accepta eixes modificacions si utilitza la pàgina web en qüestió després d’eixes modificacions. Si alguna d’estes Condicions d’ús fóra declarada nul·la o ineficaç, la condició en qüestió s’entendrà exclosa sense que la declaració esmentada puga afectar la validesa ni l’exigibilitat de la resta de condicions.\nEl fet que EL CORTE INGLÉS no exercite els seus drets en un moment concret, en cas d’incompliment d’estes condicions o infracció dels seus drets per part dels usuaris de la seua pàgina web, no suposa que hi renuncie, i els pot exercir en el moment que ho considere oportú.\nNomés poden ser usuaris de les pàgines web els majors d’edat. Els productes o servicis que van dirigits a menors d’edat només poden ser adquirits pels seus pares o tutors.\nGarantia de seguretat i confidencialitat\nPer obtenir més informació, pots consultar la nostra política de privacitat.\nPer obtenir més informació, pots consultar Financiera El Corte Inglés.\nTemes d'ajuda: Termes legals


Doria Beachfront Apartment Bodrum Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1317 Sk., Bitez, Bodrum, Turquia, 48400 - Veure al mapa\nMés informació sobre Doria Beachfront Apartment\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Doria Beachfront Apartment és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bodrum. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Doria Beachfront Apartment asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, restaurant, bar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent spa, massatge, jardí, sauna, esports d'aigua (no motoritzats). Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Doria Beachfront Apartment no troba competidors en cap categoria.


Dia de l’arbre – Colegio Santa Cruz\nPlantar un arbre és una de les accions més importants que podem dur a terme per a frenar l’augment del diòxid de carboni en l’atmosfera, a més de col·laborar per a reforestar i recuperar espais naturals degradats o devastats.\nAmb motiu de la celebració del Dia de l’Arbre a la Comunitat i el Dia Internacional dels Boscos, l’alumnat de primer i segon de Primària ha anat a plantar un arbre, en el C/ de la Cruz Roja (davant del Centre Social La Fàbrica), contribuint a millorar l’entorn natural de la zona. D’aquesta manera, les xiquetes i xiquets podran anar amb les seues famílies a veure i cuidar l’arbre plantat col·lectivament cada vegada que consideren.\nHem gaudit d’una estona molt interessant i divertida. Participant en aquesta activitat promoguda per l’Ajuntament de Mislata i Nemasa, remarquem la importància d’educar en valors respectuosos amb el medi ambient des de l’escola.\nA més, hem participat en el concurs de microrelats il·lustrats: “Allò que conten les fulles” i l’alumnat de 1r de Primària de l’escola ha sigut un dels tres guanyadors entre tots els col·legis participants. El dimarts 12 d’abril, representants de la Regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament de Mislata i de Nemasa han passat per classe per a fer lliurament del premi.


Acte en record a Olot del maquis llibertari a Catalunya (1939-1963) – elgarrotxi.cat\nActe en record a Olot del maquis llibertari a Catalunya (1939-1963)\n18 de Juny de 2019 Redacció GARROTXA 0\nLa CNT Olot organitza aquest homenatge el proper 22 de juny, a les 17.00h, a la sala d’actes de l’Arxiu Municipal de la Garrotxa.\nEs tracta d’un acte commemoratiu per retre homenatge a tots els guerrillers llibertaris que, des del mateix 1939, en què Catalunya va ser ocupada per les tropes franquistes, van iniciar una llarga i aferrissada lluita contra la dictadura fins al 1963, en què va ser mort en combat l’últim maqui, Ramon Vila Capdevila ‘Caracremada’.\nVa ser una lluita desigual en què van deixar la vida centenars d’homes i de dones que no van acceptar la total negació de llibertats de la dictadura i van continuar lluitant fins al final per la llibertat. Ha estat una lluita de resistència de més de vint anys que ha estat negada i silenciada pels pactes de la transició i pel règim del 1978, i que es vol recuperar de l’oblit.\nL’acte serà presentat per Ricard de Vargas-Golarons, que constarà de la declaració de la Marxa del Maquis, la projecció de l’audiovisual “24 anys de guerrilla llibertària a Catalunya (1939-63)” i de la lectura de les cartes dels exguerrillers residents a França, Joan Busquets “El Senzill”, i Àngel Fernández.\nLa clausura de l’acte serà una actuació musical a càrrec de Joanjo Bosk.\nAquest dimecres, es tallarà la circulació al túnel de Sant Esteve d’en Bas per manteniment\nL’olotí Martí Vayreda ha estat convocat per anar al Campionat d’Espanya


(01.06.14) Sortida: Apropem-nos al Baix Ter. Descobrim Foixà amb l'acompanyament de Joan Badia :: Torroella de Montgrí - l'Estartit Documento sin título\n(01.06.14) Sortida: Apropem-nos al Baix Ter. Descobrim Foixà amb l'acompanyament de Joan Badia\ndt 27 maig de 2014 a les 12:17:42 [Informació Municipal: Agenda] 353 lectures\nDiumenge, 1 de maig de 2014\nHora: punt de sortida a Torroella de Montgrí, a les 9.30h al Museu de la Mediterrània (el desplaç...\nHora: punt de sortida a Torroella de Montgrí, a les 9.30h al Museu de la Mediterrània (el desplaçament es realitzarà amb vehicles particulars)\nHora: punt de trobada a Foixà: 10 h (esglèsia de Sant Llorenç de les Arenes)\nOrganitza: Museu de la Mediterrània (http://museudelamediterrania.cat/museu-de-la-mediterrania/1-noticies-museu/537-sortida-apropem-nos-al-baix-ter.html)\nActivitat gratuïta - No cal realitzar inscripcions\nDins el cicle de sortides APROPEM-NOS AL BAIX TER, que organitza el Museu de la Mediterrània, us proposem pel diumenge 1 de juny una sortida per conèixer l'església de Sant Llorenç de les Arenes i la vila de Foixà.\nDe la mà de Joan Badia us proposem una sortida de descoberta de poblacions del Baix Ter, concretament visitarem el veïnat de Sant Llorenç de les Arenes, que forma part del municipi de Foixà, per veure la seva important i singular església romànica i llavors ens desplaçarem fins a la vila de Foixà i coneixerem la seva història.\nLa visita té l'interès que gaudirem de les explicacions de l'historiador Joan Badia, expert en l'època medieval i l'art romànic, i gran coneixedor del patrimoni de la nostra comarca. Podrem accedir a l'interior de l'església de Sant Llorenç de les Arenes. Aquesta visita i la seva història no us deixarà indiferents!


Bentos - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Organismes bentònics)\nEls bentos, organismes bentònics són aquells organismes demersals que viuen als fons marins, també anomenat la zona bèntica o simplement el bentos. N'hi ha que són fixos, d'altres que efectuen desplaçaments curts i d'altres que recorren distàncies llargues.\nLes algues marrons, vermelles i verdes són unes de les components més importants del bentos. Les formes i coloracions d'aquestes són molt variades, així com la seva consistència. A més de les algues, al mar mediterrani té una importància especial una planta fanerògama marina anomenada posidònia que forma grans praderies submarines, les anomenades "cintes".\nEls mol·luscs bivalves, com el musclo, la cloïssa, l'ostra, la navalla recta, etc. també són bentònics. Les larves d'aquests éssers vius són sempre plantòniques. Els mol·luscs són el grup d'organismes bentònics que té una gamma més variada de coloracions vives. També es poden trobar diversos tipus de cucs, que de vegades presenten plomalls branquials molt vistosos. Els eriçons de mar i les estrelles de mar són altres components importants dels bentos. Tot i que poden semblar immòbils, realitzen lents desplaçaments i són excel·lents depredadors. Les esponges i coralls són dos grups d'organismes filtradors propis del bentos. El corall vermell és un animal que està especialment protegit i que és molt preuat per les seves aplicacions en joieria. Té un creixement molt lent. Són famoses les estructures coral·lines de les Illes Medes. Molts crustacis d'interès pesquer són bentònics: llagostes, gambes, llagostins, escamarlans, llamàntols, galeres, crancs, etc. Molts d'ells mantenen el cos amagat a la sorra o en forats.\nEls peixos bentònics comprenen una part important de les espècies més valorades per a l'alimentació humana (lluç, moll de fang, moll de roca, llenguado, rèmol, rap, lluerna rossa, escatós, aranya blanca, etc.) i per a la pesca esportiva (com ara l'anfós bord i el dot). Les morenes i els congres són peixos carnívors que s'amaguen dins els forats. Altres peixos bentònics són l'ase mossegaire, l'escolà, el verat volador, el cabot de roca, etc.\n↑ «Bentos». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bentos\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bentos&oldid=25241014»\nDarrera modificació: 15 oct 2020 a les 19:04\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 oct 2020 a les 19:04.


El Mercat de la Plaça de Cuba celebra la 3a Nit de Tapes - Ajuntament de Mataró\nEl Mercat de la Plaça de Cuba celebra la 3a Nit de Tapes\nTindrà lloc dissabte 16 de juliol a les 20h\nEl Mercat de la Plaça de Cuba obrirà les seves portes a la ciutadania el dissabte 16 de juliol, a partir de les 20.00h, per celebrar la 3a Nit de Tapes. Aquesta acció de dinamització comercial es va celebrar per primera vegada fa un any, concretament el 15 de juliol de 2015, i la segona edició va ser al novembre del 2015. Amb aquesta 3a Nit de Tapes, els venedors de la Plaça de Cuba volen donar la benvinguda a la Festa Major de Les Santes amb el mateix èxit de públic que es va aconseguir en les darreres edicions.\nEls venedors del Mercat de la Plaça de Cuba oferiran tapes elaborades amb ingredients que habitualment tenen en venda a les seves parades. Una de les novetats d’aquesta edició és que hi haurà una barra central on es podran comprar begudes: aigües, refrescos i cerveses. Algunes parades també oferiran degustacions de vi negre i blanc.\nLes tapes es podran comprar directament a cada parada, sense necessitat de comprar abans cap tiquet per evitar cues. El preu de les tapes serà d’entre 2, 3 i 4 euros i estaran elaborades a base de peix, carn i verdures, entre d’altres productes. Per una nit, els venedors ofereixen els seus productes però en forma de tapa.


Elkton (Minnesota) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 39′ 46″ N, 92° 42′ 31″ O / 43.662777777778°N,92.708611111111°O / 43.662777777778; -92.708611111111\nElkton és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia una població de 149 habitants.\nSegons el cens del 2000, Elkton tenia 149 habitants, 52 habitatges, i 37 famílies. La densitat de població era de 43,9 habitants per km².\nDels 52 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,5% hi vivien parelles casades, en un 1,9% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 26,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,54.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 35,6% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 32.813 $ i la renda mediana per família de 43.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 29.688 $. La renda per capita de la població era de 14.950 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nBrownsdale (16 km)\nDexter (6 km)\nGrand Meadow (12 km)\nRose Creek (12 km)\nTaopi (13 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Elkton_(Minnesota)&oldid=19033600»