Liudmila Pavlichenko: la franctiradora d’Stalin |\n21 Desembre 2020 by Biblioteca\t6 comentaris\nAquest trimestre ha estat col·laborant amb nosaltres a Miquel Casellas, estudiant del Màster d’Humanitats Digitals de la Facultat d’Informació i Mitjans Audiovisuals de la Universitat de Barcelona.\nA punt d’acabar les seves pràctiques, en Miquel s’ha volgut acomiadar del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República escrivint un post al nostre blog. Ha escollit la història d’una dona, una franctiradora rusa, que va lluitar amb l’exercit roig durant la Segona Guerra Mundial.\nSi no la coneixeu, llegiu el relat del Miquel, segur us interessarà.\nLa figura del franctirador, actualment clau als conflictes armat, és relativament nova i va tenir el seu esplendor al segle XX, deixant noms il·lustres com Simo “Simuna” Häyhä, franctirador finès que va abatre 505 soldats soviètics durant l’anomenada Guerra d’Hivern (de novembre de 1939 a març de 1940), convertint-se en el franctirador amb més baixes de la història. Un altra nom important és Vasili Záitsev, franctirador soviètic que va abatre 242 nazis durant la batalla d’Stalingrad, que oferia un context propici per als tiradors de precisió.\nLiudmila Mijailivna Pavlichenko va néixer el 12 de juny de 1916 a Bila Tserkva, localitat de l’aleshores Imperi Rus, actualment Ucraïna. Als 14 anys va mudar-se a Kiev, on va començar a treballar a una fàbrica d’armament i a participar a un club de tir, on va començar a destacar. Als 16 anys va casar-se amb Alexei Pavlichenko, amb qui va tenir un fill, però es van divorciar al cap de pocs anys i no van seguir en contacte. Per aquella època va iniciar els seus estudis d’Història a la Universitat de Kiev. A les seves memòries, escriu:\n“A tots ens interessava molt la política i, per exemple, ens solidaritzàvem amb la causa dels republicans a Espanya, que des de 1936 havien entrat en conflicte armat amb els feixistes i els monàrquics. Els feixistes rebien ajuda d’Itàlia i Alemanya, i els republicans, de la Unió Soviètica. Els diaris informaven amb freqüència i detall del curs dels esdeveniments en aquest llunyà país meridional.”\nVa ser el diumenge 22 de juny de 1941, sobre les 3:15 de la matinada, quan uns 4 milions de soldats alemanys i aliats, amb uns 4.400 tancs i 4.000 avions, van avançar sobre territori soviètic: havia començat l’Operació Barbarroja, que trencava el pacte Ribbentrop – Molotov de no agressió entre Alemanya i la URSS. Els soviètics havien promogut un front comú en contra del nazisme, però davant del silenci de països com França i el Regne Unit, van decidir firmar aquest pacte de no-agressió amb l’objectiu de guanyar temps per poder afrontar la guerra.\nEn aquella època, Liudmila es trobava a Odessa (al sud d’Ucraïna) perquè la direcció de la Biblioteca Estatal de Història de Kiev li havia ofert un trasllat com a ajudant en cap de investigació per assistir al personal investigador local. En aquell viatge deixava la seva família per primera vegada, inclòs el seu fill Rotislav. Quan Pavlichenko rep la informació de la invasió alemanya, es dirigeix al comissariat militar del districte de transport marítim d’Odessa, on troba una cua de dues hores de voluntaris que, com ella, volien oposar resistència al nazisme. Malgrat el funcionari la volia incorporar al personal mèdic com a infermera per la seva condició de dona, després d’una discussió va acabar cedint i Pavlichenko va poder defensar el seu país de la manera que volia.\nEls soviètics van haver d’organitzar la defensa en temps rècord, fet pel qual, durant les primeres setmanes, el material era molt escàs, i l’armament de Pavlichenko només consistia en una granada de mà; quan un company seu va ser ferit, li va cedir la seva arma i va començar la seva història com a franctiradora. Les seves dues primeres baixes van ser dos soldats romanesos, aliats de Hitler, quan patrullaven per Belyayevka (fer mapa).\nDurant la defensa d’Odessa, Liudmila va abatre 187 soldats alemanys i romanesos, va ser ferida tres vegades per una granada de morter i va ser promoguda, primer a caporal i després a sergent. La última de les tres ferides se la va fer a la batalla de Tatarka (barri d’Odessa) i va ser especialment greu. Finalment, la ciutat va caure, i el 14 d’octubre de 1941 van començar les evacuacions a Sebastopol, a la península de Crimea, ciutat que també va ser víctima del setge nazi i va ser derrotada el 29 de juny de 1942. Va ser durant aquest juny en que Pavlichenko va ser ferida per la metralla d’un projectil de morter. Va ser retirada del front per recuperar-se i es va començar a difondre la seva història, convertint-la en una heroïna antifeixista. Durant la defensa de Sebastopol va conèixer Aleksei Kitsenko, també militar, que va demanar que el tractament de Pavlichenko es fes a la pròpia Sebastopol i va promoure que els soldats de l’Exèrcit Roig donessin sang per trasplantar-la a la ferida. Es van casar durant aquesta època; com a curiositat, Liudmila no va voler anomenar-lo Aleksei, perquè era el nom del seu antic marit, i sempre el va anomenar Lionia. Poc temps després, el seu recent marit és ferit i mort, fet que va devastar a Pavlichenko.\nLiudmila explica, a les seves memòries, una anècdota ocorreguda als carrers de Sebastopol, durant la seva recuperació:\n“Quan passejava pels carrers de Sebastopol, els nens m’aturaven i em preguntaven seriosament: <Quants vas matar, ahir?>\nEls parlava de les meves missions com a franctiradora amb tot detall. Una vegada em vaig veure obligada a dir-los que, desgraciadament, no havia disparat a l’enemic en varis dies.\n<Això no està bé>, van dir els nens.\nUn d’ells el més baix, va afegir amb preocupació: <Està molt malament. S’ha de matar nazis cada dia>.\nAquell petit ciutadà de Sebastopol tenia raó. Des del fatídic dia en que els matons nazis van irrompre al meu país, no ha passat un moment de la meva vida en que no hagi pensat, no hagi desitjat matar l’enemic.”\nEl fet de viure separada de la seva família, i en especial del seu fill, no sembla que l’afectés gaire. Potser simplement no creia que fos un tema d’interès públic o potser el seu sentit del deure de protegir la pàtria era major; sigui com sigui, tot i que explica que s’intercanviaven cartes regularment, a les seves memòries no ho explica com un fet traumàtic.\nVa ser promoguda a tinent i se li va atorgar l’Ordre de Lenin, i des d’aquell moment es va dedicar a missions propagandístiques a països com Anglaterra i Canadà, però especialment als Estats Units d’Amèrica. Pavlichenko i la resta de components de les missions relataven els horrors de la guerra i reclamaven la intervenció d’aquests països per aturar l’expansió nazi. Ella va ser el primer soviètic en ser rebuda pel president dels EUA a la Casa Blanca. Mai va tornar a combatre, però va instruir a centenars de franctiradors soviètics que van lluitar contra Hitler. Va aconseguir 309 baixes confirmades, nombre que la situa entre els millors franctiradors de la història.\nL’any 1943 va rebre l’Estrella d’Or, amb la condecoració d’Heroïna de la Unió soviètica, honor reservat a pocs il·lustres ciutadans. A l’acabar la guerra, va tornar a estudiar Història a la Universitat de Kiev, on va ser també professora. Entre 1943 i 1953 va ser ajudant a la Caserna General Principal de l’Armada Soviètica i posteriorment va ser membre del Comité Soviètic de Veterans de Guerra. El 10 d’octubre de 1974, Liudmila Mijailivna Pavlichenko va morir a l’edat de 58 anys a Moscú i va ser enterrada al cementiri de Novodevichye.\nFonts utilitzades per redactar aquest post:\nCategories: Notícies d’actualitat, Sovietisme | Tags: Segona Guerra Mundial | Permalink.\n6 thoughts on “Liudmila Pavlichenko: la franctiradora d’Stalin”\n21 Desembre 2020 a les 10:42\nSobre l’importantíssim paper de les dones a l’exèrcit roig durant la Segona Guerra Mundial, hi ha un llibre meravellós d’Svetlana Aleksiévitx, La guerra no té cara de dona, editat en català per Raig Verd. Recull els testimonis de moltes de les implicades, molt més enllà de metges i infermeres: franctiradores, membres de les divisions cuirassades, pilots..\n21 Desembre 2020 a les 10:49\n21 Desembre 2020 a les 11:33\nMolt interessant!. Felicitats ala autor i a la Biblioteca per la seva tasca de formació i divulgativa\n21 Desembre 2020 a les 11:36\nMolt interesant! Felicitats a l’autor, i a la Biblioteca per la seva tasca formativa i divulgativa\n21 Desembre 2020 a les 11:39\nMoltes gràcies Teresa! Aprofitem per desitjar-te Bones Festes!\nRetroenllaç: Pràctiques al CRAI Pavelló de la República: el cas d’en Miquel Casellas. |\n📍Els companys de la @crai_bima ens informen que tenen una nova #col·lecció al @DD_UB que ens ha semblat molt intere… twitter.com/i/web/status/1… 15 minutes ago


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Es pot estabilitzar el professorat precari de la UAB sense acomiadaments ni sobrecàrrega de la plantilla? T’expliquem com generar noves places de professorat sense acomiadaments ni augmentar la càrrega docent ￼ – Anarquia Catalunya 🏴\nPer aquesta raó, reclamem a l’Equip de Govern de la UAB a frenar l’aprovació exprés de la reforma del MDA que planteja, amb l’augment de la dedicació docent i els acomiadaments de professorat associat que implicarà, retirant-la de l’ordre del dia del proper Consell de Govern de l’1 de desembre\n25 de maig plaÇa cÍvica 13:15. temporalitat, precarietat, sobrecÀrrega docent…aquesta És la uab quÈ volem? Es registren quinze persones mortes per coronavirus-19 en plena setmana de vacances de pasqua a la regió de Girona les darreres hores mentre les hospitalitzades tornen a augmentar i ja hi ha 167 noves persones ingressades La uab utilitza de forma fraudelenta els contractes de professorat associat Els pagesos alerten que Agbar els pot deixar sense aigua Tal dia com avui de 1978, l’Associació de Veïns de Sant Cosme es manifestava pel precari estat dels habitatges. “És ingenu pensar que policia i presons són la millor forma de generar seguretat” Sobre els talls de llum al Raval. Endesa responsable: eliminar costos i augmentar beneficis a costa del servei i de la salut de la gent (cat/cas) L’Assemblea d’Artistes de la Garrotxa presenta la trenta-dosena Sobrecàrrega Una nova entrega de la ‘Sobrecàrrega’ a Olot Torna a augmentar la pressió assistèncial a la Regió Sanitària de Girona, hi ha 159 persones ingressades (+7) 65 a la UCI (+8) i ha mort una persona de les pacients per covid-19 La càrrega que arrosseguen les víctimes Pobresa, càrrega de cures i mala salut, les pandèmies amb rostre de dona que deixa la COVID-19


Inicio > Consejer�a de Agricultura, Medio Ambiente y Territorio > Direcci�n General de Medio Rural y Marino > Tr�mites > Mesures preventives obligat�ries per evitar la difusi� de l'insecte anomenat �becut vermell de la palmera� (Rhynchophorus ferrugineus)\nMESURES FITOSANIT�RIES PREVENTIVES OBLIGAT�RIES GENERALS\n1. Els productors, comerciants i propietaris de palmeres, aix� com les corporacions locals, hauran de vigilar la pres�ncia del Rhynchophorus ferrugineus a les palmeres produ�des, comercialitzades o plantades, i comunicaran a la Direcci� General d'Agricultura la detecci� de palmeres afectades per la plaga o amb s�mptomes sospitosos de la seva pres�ncia. 2. Les persones f�siques i jur�diques que produeixin, comercialitzin, importin palmeres o altres vegetals hauran d'inscriure's obligat�riament en el Registre Oficial de Productors, Comerciants i Importadors de Vegetals (ROPCIV) de la Conselleria d'Agricultura i Pesca. 3. Les persones inscrites en el ROPCIV hauran de complir obligat�riament les mesures preventives i de lluita que estableix aqu�, i les que en cada cas determini la Conselleria d'Agricultura i Pesca. 4. Queda prohibida la comercialitzaci� i el moviment de palmeres amb s�mptomes de la pres�ncia de Rhynchophorus ferrugineus. 5. Les persones f�siques o jur�diques que introdueixin palm�cies a les Illes Balears, hauran de comunicar-ho per escrit a la Direcci� General d'Agricultura, en temps suficient per efectuar les inspeccions oportunes, i validar l'abs�ncia de la plaga. S'haur� d'indicar l'esp�cie, el nombre d'exemplars, l'al�ada o di�metre mitj�, la proced�ncia, la data d'entrada i el lloc de dest� dins l'illa. Si les relacions comercials s�n amb pa�sos tercers, s'haur� d'adre�ar als llocs d'inspecci� fronterers del MAPA a les Illes Balears. 6. Totes les palmeres que circulin dins l'�mbit de les Illes Balears d'un di�metre superior a 5 cm (a la base del tronc sense pelar), destinades a la plantaci� o comercialitzaci� hauran d'anar acompanyades del passaport fitosanitari CE que garanteixi que no es troben afectades pel Rhynchophorus ferrugineus. 7. Les persones propiet�ries dels jardins amb pres�ncia de palmeres hauran de permetre l'acc�s dels funcionaris o personal oficialment autoritzat per realitzar les tasques d'inspecci� i, si n'�s el cas, tala i destrucci� de les palmeres afectades pel Rhynchophorus ferrugineus o amb s�mptomes sospitosos de la seva pres�ncia, aix� com d'altres mesures de prevenci� i lluita. 8. Es obligatori destruir qualsevol forma viva de l'insecte. No obstant aix�, la Direcci� General d'Agricultura pot autoritzar, en determinats sup�sits, que l'insecte no sigui destru�t, amb la finalitat que es puguin realitzar activitats divulgadores i d'assaig cient�fic sempre que, a m�s, el sol�licitant garanteixi que adoptar� les mesures de confinament de quarantena als llocs on es realitzin aquestes activitats. MESURES FITOSANIT�RIES PREVENTIVES OBLIGAT�RIES PER ALS PRODUCTORS I COMERCIANTS (INCLOSOS ELS IMPORTADORS) DE VEGETALS QUE PERTANYEN A LA FAM�LIA DE LES PALM�CIES\n1 Els inclosos dins d'aquests apartats han d'adoptar obligat�riament, a m�s de les mesures establertes en els par�grafs anteriors, les seg�ents: a) Estar inscrits en el Registre Oficial de Productors, Comerciants i Importadors de Vegetals (ROPCIV) de la Conselleria d'Agricultura i Pesca. b) Dur el registre de moviment de palm�cies susceptibles d'estar afectades i d'aquells de m�s de 5 cm de di�metre en la base del tronc (sense pelar). c) Fer un tractament fitosanitari mensual entre el mesos d'abril i novembre amb productes autoritzats, i deixar const�ncia que s'ha fet aquest tractament i, concretament, de la data, de les esp�cies tractades, dels productes utilitzats i de les dosis emprades. d) Conservar durant cinc anys els registres d'adquisici� i de moviments d'exemplars de palm�cies i, en tot cas, acreditar-ne la proced�ncia i la destinaci�. 2 Aquestes mesures fitosanit�ries les han d'executar les persones interessades, amb les despeses a c�rrec seu. En cas que no ho facin, en la Direcci� General d'Agricultura les executar� subsidi�riament i hi far� repercutir les despeses que en resultin.\nMESURES FITOSANIT�RIES OBLIGAT�RIES GENERALS DAVANT LA DETECCI� D'UN FOCUS INFESTAT PER RHYNCHOPHORUS FERRUGINEUS\n1. Quan es detectin palmeres afectades pel Rhynchophorus ferrugineus, la Direcci� General d'Agricultura crear� un cercle de vigil�ncia intensiva d'un quil�metre de radi des del focus, i establir� una zona de protecci� de 5 km de radi, on tindr� lloc una prospecci� de tots els exemplars de palmeres existents. Aquesta prospecci� es far� amb nivells d'intensitat diferents, en funci� de la proximitat al centre del focus i de la esp�cie de palmera, seguint el pla de control i vigil�ncia establerts. 2. Tamb� establir� una �rea de seguretat circumdant amb un radi de 10 km amb el lloc de detecci� com a centre. 3. Es prohibiran tots els moviments de palm�cies dins de l'�rea de seguretat establerta, sense l'autoritzaci� pr�via de la Direcci� General d'Agricultura. 4. Es realitzaran dos tractaments fitosanitaris preventius amb periodicitat quinzenal a totes les palm�cies de la zona de vigil�ncia i a les susceptibles d'estar afectades que es trobin en l'�rea de seguretat. 5. Els tractaments es realitzaran mitjan�ant polvoritzaci� als ulls i fillols, banyant b� la base de les fulles, garantint que el producte arribi a tota la corona de la planta. 6. Ser� obligat�ria, la tala i la posterior destrucci� de les palmeres i restes vegetals afectats pel Rhynchophorus ferrugineus aix� com els que determini la Direcci� General d'Agricultura, previ informe t�cnic, per constituir un greu perill de difusi�. Aquesta destrucci� s'efectuar� immediatament i seguint les directrius t�cniques que indiqui el Servei d'Agricultura. Es tallaran totes les fulles, es tractaran amb un insecticida autoritzat i s'embolicaran amb material pl�stic. Es procedir� d'igual manera amb el cap de la palmera. Es talar� la palmera i es troncar� en funci� de la seva altura i situaci�. Es traslladar� en un cami� amb la caixa coberta fins al lloc de destrucci� on s'haur� d'incinerar, triturar o enterrar a m�s de 2 metres de fond�ria de manera que en qualsevol cas es garanteixi la destrucci� total de l'organisme nociu. 7. Queden paralitzades les podes de palm�cies a la zona de protecci�, excepte aquells casos autoritzats per la Direcci� General d'Agricultura. 8. Com a mesura cautelar, per tal d'evitar la difusi� del Rhynchophorus ferrugineus, la Direcci� General d'Agricultura podr� determinar altres actuacions a les palmeres de les zones de seguretat. 9. Les corporacions locals col�laboraran en les activitats de prospecci� en el seu municipi i en les de tala i destrucci� de les palmeres afectades aportant els mitjans necessaris per a l'acompliment de les mesures fitosanit�ries.\nResoluci�n de la consejera de Agricultura y Pesca de 13 de diciembre de 2007, por la que se declara la existencia de la plaga provocada por el insecto denominado curculi�nido ferruginoso de la palmera, rhynchopohorus ferrugineus (Olivier 1790) en las islas de Mallorca y de Ibiza, y se establecen las medidas para combatirla.


Ruta circular de les fonts d'Argentona - senderisme autoguiat\nRuta circular de les fonts d'Argentona\nLes fonts del torrent de Burriac\nSense dubte aquesta és una de les rutes més atractives i completes que es poden fer entorn del Castell de Burriac.\nAquesta interessant excursió ens portarà a conèixer gran nombre de fonts al torrent de Burriac. Boscos diàfans de pi pinyoner esquitxats de formacions granítiques arrodonides, vistes al litoral maresmenc i boscos ombrívols d’alzinar humit, acabaran d’arrodonir aquesta excepcional proposta.\nATENCIÓ: Recomanem guardar la ruta off-line i navegar-la des de l'apartat de "rutes guardades" per evitar problemes de cobertura en alguns trams del recorregut.\nIniciem la ruta a l’aparcament habilitat a sobre de la font Picant de Cabrera de Mar. Farem l’ascens fins al monòlit de Burriac, per l’empinat camí vell del castell de Burriac. Arribats al monòlit, baixarem per una pista ampla fins al collet de Burriac, punt en que ens desviarem en direcció al turó dels Oriols, caminant ara per un preciós bosc de pins pinyers decorat per nombroses formacions rocoses arrodonides.\nPassarem per les roques encantades i sempre en descens i rodejats de pins, ens anirem apropant a la font Picant d’Argentona, a on podrem gaudir de la seva aigua, recuperar forces i aturar-nos a fer un mos.\nEn dirigirem ara, per l’avinguda de Burriac, fins a la font del Mig, primera d’un conjunt de fonts que visitarem al torrent de Burriac. Per un ambient fresc i ombrívol anirem visitant les nombroses fonts d’aquest meravellós racó: la font de les Sureres, la de l’Esquirol, la del Grup i la font del Ferro.\nDesprés de la font del Ferro seguirem encara uns metres caminant per dins del torrent però aviat el deixarem, per anar a buscar un camí planer que ens portarà de nou fins al Collet de Burriac.\nA partir d’aquest punt, tornarem a trobar la pista principal que va d’Argentona al Castell de Burriac. La qual seguirem sense dificultat fins al punt de partida.\nTrobareu forts desnivells a l’inici de la ruta, al camí Vell del castell de Burriac, i a la sortida del torrent de Burriac.\nTransitareu la major part de la ruta per corriols.\nTrobareu aigua a les fonts del principi de la ruta i també a la font Picant, al final de la ruta.\nNo passeu pel mig dels torrents en cas de pluja forta.\nRecomanem no fer la ruta amb pluges fortes, recordeu que en algun tram passeu pel torrent de Burriac.\nEl terra rellisca en determinats trams, sobretot al tram inicial de la ruta i després de sortir del torrent de Burriac.\nTrobareu lloc per seure i taules a la majoria de les fonts.\nA la font Picant d’Argentona també podreu gaudir d'una esplanada on podran jugar els nens.\nQuè veure a: Ruta circular de les fonts d'Argentona\nLes zones obagues i properes als torrents, com és el cas d’aquest petit torrent, afavoreixen l'alzinar, però una mica més amunt començaran a aparèixer aquí i allà exemplars de pi pinyer, els quals\nAquest tipus de bosc és típic de tota la franja mediterrània. El pi pinyer (Pinus pinea) resisteix molt bé la sequera i els incendis pel fet de tenir una escorça gruixuda i una capçada allunyada del\nLa seva història es remunta molts anys enrere. Segons la tradició, la font es va descobrir per accident: un nen va caure a un pou i la seva mare va baixar a rescatar-lo però, quan va tornar a la\nEn aquell temps en què la gent anava a buscar aigua a les fonts, en aquesta zona n'hi havia tres d’aigua mineromedicinals: la font Picant o de Baix, la font de Dalt o de Ferro i aquesta, la font del\nLa font de les Sureres rep el seu nom en honor a les dues impressionants alzines sureres que podem observar al seu davant.\nLes sureres (Quercus suber) són arbres típics de la Mediterrània,\nQuan es construïa aquesta font i encara no tenia nom, els membres del Grup de Fonts d'Argentona van veure com un esquirol juganer els espiava, saltant de branca en branca. A partir d'aquesta anècdota,\nEmmarcada per un bosc de pins i alzines amb un avellaner al costat, aquesta font va ser construïda aprofitant l’aigua provinent d’una antiga mina, l’any 1993, pel Grup de Fonts d’Argentona. De fet, el\nDe la font original s’ha conservat la seva façana modernista. La font té dos brocs: el de l’esquerra és d’aigua ferruginosa i l’altre és d’aigua bicarbonatada, i tots dos provenen de mines diferents.\nCanvi de vegetació\nHem deixat el torrent de Burriac, on la vegetació predominant era el bosc d'alzinar humit, força espès i dominat per l'arítjol, l'heura, el marfull i el galzeran (aquestes són algunes de les poques\nDebería poder descargarse la ruta en el Maps para poder seguirla con seguridad.\nConstruït durant la segona meitat del segle XIX per acollir els difunts de l’antic fossar, el conjunt és un bon exemple d’arquitectura neoclàssica. La imponent portalada d’accés al recinte s’obre a la...\nCan Modolell, l’antic can Lledó, és una masia situada al nord de Cabrera, al camí de can Segarra. En les seves terres, molt a la vora del mas, tocant al camí, hi ha el ja...\nQuè fer: Ruta circular de les fonts d'Argentona\nRestaurant Castell Can Rodón


TOM GATES: EXCUSES PERFECTES (I ALTRES GENIALITATS). PICHON, LIZ. 9788499064055 Llibreria Al·lots\nEm dic Tom Gates i m?he proposat aconseguir més ESTRELLES que ningú al quadre de punts del meu profesor, el senyor Fullerman, però no ho tinc GENS fàcil!\nAixò és per tres motius:\n1. El Marcus és un trampós que sempre em busca les pessigolles.\n2. El queixal em fa TANT de mal que NO puc concentrar-me ni per fer gargots durant la classe.\n3. Tinc altres coses importants que fer, com ara NEDAR, caçar cuques i, sobretot, empipar la meva germana DÈLIA, que és una cosa que sempre m?anima.


Estat Major de la Unió Europea - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEstat Major de la Unió Europea\nL'Estat Major de la Unió Europea (EMUE) és un departament de la Unió Europea (UE) amb la seu a Brussel·les, responsable de supervisar les operacions a l'àmbit de la Seguretat Comuna i Política de Defensa. Depèn directament del gabinet de l'Alt representant de la Unió Europea per a Afers exteriors i Política de Seguretat, (Catherine Ashton), i és formalment part de la Secretaria General del Consell de la Unió Europea.\nAquest departament s'ocupa de l'alerta primerenca, l'avaluació de la situació i el planejament estratègic de les missions Petersberg (ajuda humanitària, manteniment de la pau, gestió de crisi) i de totes les operacions dirigides per la UE.\nLa cèl·lula civil i militar, que a l'EMUE s'encarrega des de 2004 de tasques com el planejament estratègic de la reacció a una crisi a la perspectiva d'operacions civils i militars conjuntes. Aquesta cèl·lula constituirà el nucli permanent clau del centre d'operacions de la UE.\n1.1 EUFOR Althea\n1.2 EUFOR República democràtica del Congo\n1.3 EUFOR Txad/RCA\nDurant la cimera de Hèlsinki de desembre de 1999, el Consell Europeu va aprovar la creació de nous òrgans polítics i militars permanents com l'EMUE.\nL'Estat Major ha dirigit una sèrie de desplegaments des de la seva creació. El terme EUFOR o 'Força de la Unió Europea' ha estat utilitzat per descriure una sèrie de desplegaments militars, i s'ha utilitzat quatre vegades fins ara: a la República de Macedònia des de març 2003 a desembre de 2003 (EUFOR Concòrdia), a Bòsnia a partir de 2004 (EUFOR Althea), a la República Democràtica del Congo el 2006, i a el Txad i la República Centreafricana des de 2007. EUFOR, és un desplegament temporal militar, no una força militar permanent, i no ha de ser confós amb l'Objectiu Principal de Hèlsinki, en algun moment erròniament conegut com a Força de Reacció Ràpida europea.\nA Bòsnia i Hercegovina, EUFOR supervisa militarment el compliment dels acords de Dayton (pel que es proclamava la fi de la Guerra a Iugoslàvia), en relleu de la força de l'OTAN, SFOR, el 2004.\nAlthea la componen prop d'unes 7.000 persones de 33 països, la gran majoria de països de la Unió Europea, encara que soldats canadencs van actuar també. Actualment hi ha 5.093 soldats pertanyents a la Unió Europea, dels quals: 882 pertanyen a Itàlia, 819 a Alemanya, 590 a Gran Bretanya, 524 a França, 495 a Espanya, 298 als Països Baixos, 287 a Àustria, 195 a Polònia, 193 a Portugal, 177 a Finlàndia, 144 a Hongria i els 489 restants a altres països.\nLa EUFOR, assumirà tots els papers que exercia la SFOR, però també es dedica a cercar criminals de guerra. També tindrà una missió característica com a policia, a la lluita contra el crim organitzat que es creu que està enllaçat amb els criminals de guerra. La EUFOR col·laborarà amb la missió de la policia europea a Bòsnia (EUPM) i amb la policia bosniana.\nEUFOR República democràtica del Congo[modifica]\nAjudar a la MONUC a estabilitzar una situació donada.\nContribuir a la protecció dels civils.\nContribuir a la protecció de l'aeroport de Kinshasa.\nExecutar operacions per posar fora de perill als qui estiguin en perill.\nGarantir la seguretat i la llibertat de circulació del personal, així com la protecció de les instal·lacions de l'EUFOR RD Congo.\nLa Segona Guerra del Congo va causar al voltant de quatre milions de morts entre 1998 i 2005, implicant vuit països de la regió, malgrat la culminació del procés de pau entre 2002 i 2003 que va conduir la formació d'un Govern de transició. Més de dos milions de persones van ser desplaçades a conseqüència de la violència.\nEl desembre de 2005 l'Organització de les Nacions Unides (ONU) va sol·licitar a la UE la posada a disposició d'efectius militars en suport de la Missió de les Nacions Unides en la República Democràtica del Congo (MONUC) durant el període corresponent a la celebració de les eleccions.\nEn aquest context el CUE va aprovar el 27 d'abril de 2006 l'establiment d'aquesta operació militar, el mandat de la qual ve estipulat per resolució del Consell de Seguretat de Nacions Unides.\nEUFOR RD Congo, estava composta per 1.450 militars de 16 països, encara que Alemanya i França van aportar els nombre més gran. Les casernes operacionals centrals estaven en Potsdam. La missió va finalitzar mesos després de la primera volta de les eleccions presidencials i legislatives, que es van celebrar el 30 de juliol de 2006.\nEUFOR es refereix també a la missió de la UE sota els auspicis i en el marc de la MINURCAT a Txad i la República Centrefricana, des de finals de 2007 en endavant.\nPolítica comuna de seguretat i defensa de la Unió Europea\nComitè Polític i de Seguretat de la Unió Europea\nComitè Militar de la Unió Europea\nInstitut d'Estudis de Seguretat de la Unió Europea\n↑ 1,0 1,1 1,2 «Estado Mayor de la Unión Europea (EMUE)» (en castellà). Comissió Europea. [Consulta: 9 març 2013].\n↑ «EU council adopts military action in Chad, Central African Republic - People's Daily Online» (en anglès). [Consulta: 9 març 2013].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Estat Major de la Unió Europea\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estat_Major_de_la_Unió_Europea&oldid=28100334»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 ago 2021 a les 21:18.


El carrer Finlàndia celebra els seus quaranta anys d’història amb un acte d’aniversari i un gran vermut - EL3\nEl carrer Finlàndia celebra els seus quaranta anys d’història amb un acte d’aniversari i un gran vermut\nEl veïnat ha pogut celebrar les seves quatre dècades d’història amb un vermut, amb taules separades i que ha anat acompanyat de parlaments, entrega d’obsequis i un pastís final. [[Vegeu reportatge fotogràfic i escolteu l'acte sencer]]\nDissabte, 28 d'agost de 2021 - 10:00h\nEl carrer Finlàndia ha celebrat el seu quaranta aniversari organitzant un vermut amb el veïnat que ha anat acompanyat de parlaments, entrega d’obsequis i un pastís final. La comissió de festes del carrer Finlàndia ha pogut celebrar les seves quatre dècades d’història malgrat les restriccions de la pandèmia, i és que des del carrer Finlàndia s’ha volgut viure una festa basada en el record de tots aquests anys amb les samarretes antigues decorat el guarnit del sostre.\nPrimer hi ha hagut un vermut acompanyat d’una actuació musical, en aquest vermut, veïnes, veïns i diferents personalitats han pogut gaudir d’un menú força variat, des de gambes, ensaladilla russa, sèpia... l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha sigut una de les assistents de l’acte i ha remarcat que “la comissió ha fet un nivell d’aperitiu molt per sobre de la mitjana, és evident que estan d’aniversari i ho volen celebrar”.\nLa comissió ha preparat diferents taules separades per poder dividir els assistents respectant les mesures de seguretat sanitàries. En aquest sentit l’alcaldessa ha volgut remarcar la importància d’haver organitzat la festa d’enguany i és que “no hi ha més qualitat de vida que es coneixen i s’ajunten, és preciós. Veig que la gent ha fet un esforç enorme...” explicava Colau.\nUna vegada acabat aquest vermut han començat els parlaments que han estat introduïts pel president de la comissió de festes del carrer Finlàndia, Nèstor Romero. La primera a pujar a l’escenari del carrer ha sigut Ada Colau que ha dedicat unes paraules a la comissió, seguidament el regidor del Districte de Sants-Montjuïc, Marc Serra, ha comentat que des del Districte faran tot el possible perquè “la cultura popular, la cultura tradicional i la cultura de barri sigui una cultura segura” i ha remarcat que poden comptar amb ells.\nPel que fa a la Federació de carrers de la Festa Major de Sants, el vicepresident, Pol Bridgewater, ha comentat que “el més important de la Festa Major són els carrers i que aquests actes ho demostren”. Bridgewater ha aprofitat per explicar que precisament aquest és el motiu pel qual decideixen any rere any treballar el mes d’agost per fer les festes.\nDes del Secretariat d’Entitats de Sants, Hostafrancs i la Bordeta, Lluïsa Erill, han aprofitat per donar l’enhorabona a la Comissió del carrer Finlàndia i la feina feta. Una feina incasable per part dels seus membres, com és el cas de la Pilar que ha tingut també un record pel seu marit i ha comentat que “volia arribar als cent”.\nUna vegada finalitzats els parlaments i l’entrega dels obsequis per part de les entitats i les comissions dels carrers de la Festa Major al carrer Finlàndia, Joan Galimany, el pregoner d’enguany, va repartir pastissets per a tots els assistents i es van encendre unes bengales simulant les veles de l’aniversari.\nClicant al reproductor d’audio podeu escoltar la retransmissió de l’acte d’aniversari (Sants 3 Ràdio).


La bibliotecaAdreça i horarisOn som?EspaisHistòriaCatàleg bibliotecaFons EspecialsFons Josep CastroFons d'aeronàuticaFons Medi ambientActivitatsActivitatsServeisCarnet de bibliotequesPréstecAccés a InternetPréstec PortàtilsSala @ticInformacióAltres serveisSala InfantilActivitats del mesSala infantilCada mes la Biblio fa tallersClub de lectura InfantilL'Hora del ConteL'Hora dels nadonsLes mil i una nitsSetmana TemàticaStorytime - Contes en anglèsTaller de poesia Pla de Foment de la lecturaDefinicióProjecte -2012Jornada de Foment de la LecturaEl Prat, ciutat de clubs de lecturaDefinicióLlistat de clubsGuiesRecursos per a moderadorsSortida literàriaAgendaGuies de lecturaNotíciesVideotecaBiblioteca (20)Conferències (8)Exposicions (2)Presentacions (8)Altres Activitats (9)RàdioRadiotecaEL PRAT ANY 2355 - Jam d'escripturaSetmana temàtica 2012Setmana temàtica 2013Un març de poesiaNovetatsGuies dels clubs de lecturaCafè amb lletresEnjoy Reading (club en anglès)Parlons livre (club en francès)Imaginació infinita (Club infantil)Zen lletresGuies temàtiquesSala d'adultsSala infantilExposicions a la BibliotecaLa Biblioteca recomanaPratilletresPratilletres contingutFototecaPiuladesGuiateca\tdimecres 19.06.2013\n"La ciutat invisible", d'Emili RosalesJuny 2013 La Ciutat Invisible és una novel·la d'aventura personal i de misteri històric. Té com a rerefons una inconfessable història d'amor i com a desencadenant l'avidesa que provoca la suposada existència d'un quadre perdut de l'últim gran mestre de la pintura italiana, Giambattista Tiepolo. Tant un motiu com l'altre ens duen del present més rabiós al segle xviii, rere la pista dels plans avui oblidats i quasi secrets del rei Carles III de crear una gran ciutat al delta de l'Ebre, a imatge de Sant Petersburg –la ciutat ideal erigida a la desembocadura del Neva–, sota l'emmirallament de Nàpols i la seva badia, potser de Venècia i els seus canals, i en el context d'una cort il·lustrada, que va atreure músics, arquitectes i pintors de tot Europa.\n"La Mennulara", de Simonetta AgnelloMaig 2013 Aquesta novel·la típicament siciliana és el retrat de Maria Rosalia Inzerillo, coneguda com a "La Mennulara", una dona estimada i alhora odiada, de forta personalitat, aparentment ignorant, però en realitat sensual i molt intel·ligent. És el 25 de setembre de 1963. La Mennulara acaba de morir i tot el poble de Roccacolomba es pregunta qui va ser de debò. Una aprofitada? Una peça de l’engranatge de la màfia local? Una seductora? La serventa de la família Alfallipe i alhora administradora del seu patrimoni? Una botxina o una víctima? Com va ser possible que acumulés un patrimoni tan ingent?\n"La col·laboradora", d'Empar MolinerAbril 2013“Quan dic de què faig (quan ho dic fora del sector editorial) és com si digués"detectiu privat"o"forense". Tothom exclama"Ah, sí?"amb interès molt sincer. Si ho dic a algú del sector editorial (un editor, un escriptor que no publiqui a la multinacional on treballo en règim dautònoma) em miren amb menyspreu. Sóc una mena de negra. No una negra amb aurèola, no la negra dun novel·lista famós, no la negra que fa els discursos dun polític. No, no. Fer això, dalguna manera, ara tothom ho troba romàntic. Fins i tot sé d’algun escriptor jove d’aquests amb patilles i cara de desolació (d’aquests que escriuen llibres que duen per títol el nom i el cognom d’una dona) que serien feliços fent-ho i sobretot explicant-ho a les entrevistes.”\n"L’últim patriarca", de Najat El HachmiMarç 2013 “El patriarca” és un home del Marroc, consentit des de petit, que arriba a Catalunya quan encara no hi ha gaire immigració, i que més tard, fa venir la família. La cultura, els valors diferents de la societat on viu, fan que s’enfronti, sobretot, a la filla, que s’hi ha adaptat del tot.\nLa novel·la és una crítica als prejudicis i la ignorància, tant de la societat d’origen com de la de recepció.\n" El carreró dels miracles", de Naguib MahfuzFebrer 2013D’entre la gran producció de Mahfuz, aquesta novel·la és una de les més populars.\nAmbientada als darrers anys de la Segona Guerra Mundial, l’acció se situa en un barri pobre del Caire, al carreró Midaq. Aquí, hi viuen o malviuen una sèrie de personatges de les classes populars i de la petita burgesia. Tots busquen la felicitat, ja sigui al barri o marxant-ne lluny. De fons, els problemes socials i econòmics, una societat que canvia i la presència de l’exèrcit britànic.\n"La pell de la revolta", de Jaume Sierra i FabraGener 2013 El 23 de febrer de 1905 un nen d'11 anys pateix un greu accident a la fàbrica de la Colònia Güell. Entre la vida i la mort, el capellà de la colònia, els dos fills de l'amo i un grapat d'obrers ofereixen la seva pell per salvar el nen, en un fet històric que el temps ha anat esborrant quasi fins a l'oblit. Per primera vegada, obrers, amos i Església unien forces per a un acte singular que va ser conegut a l'època com "el fet de la pell" i va tenir i va tenir una àmplia repercussió als mitjans de comunicació.\n"Júlia", de Isabel Clara-SimóDesembre 2012Inspirada en personatges i fets reals de la història, la novel·la està ambientada en l’anomenada Revolució del Petroli, insurrecció popular esdevinguda a Alcoi l’any 1873.\nLa protagonista, Júlia, és una obrera que treballa a la indústria tèxtil. Dona forta i ambiciosa, no es resigna a dur una vida de misèria i aconseguirà arribar a ser una respectada senyora de la burgesia.\nS’han fet més de trenta edicions de la novel·la i és un dels llibres més venuts de la literatura catalana contemporània. Se la considera l’obra més emblemàtica de l’autora.\n"Nada", de Carmen LaforetNovembre 2012Publicada el 1944, Carmen Laforet guanya la primera edició del Premi Nadal amb la seva primera novel·la Nada, que es converteix en un èxit de crítica i de públic.\nNada és una novel·la pessimista que reflecteix la realitat d’uns personatges desesperançats pels efectes desastrosos que la guerra ha deixat en ells.\nLa falta de perspectiva, les frustracions, l’angoixa, la tristor són presents al llarg de la narració, que s’esdevé durant els anys 1949 i 1950, a Barcelona.\nSense ser una novel·la autobiogràfica, té força elements de la vida de l’autora.\n"La dona justa", de Sándor MáraiOctubre 2012 És la novel·la més complexa de Marai. Narra la mateixa història des de l'experiència dels seus tres protagonistes, tres persones que han estimat i han sofert. És una novel·la densa, psicològica, amb reflexions més que acció, on els protagonistes parlen lúcidament dels seus sentiments i dels altres. El marc és l'Europa d'entreguerres: un elegant cafè de Budapest i un senzill hotel de Roma.\n"La teranyina", de Jaume CabréJuny 2012 L'acció es desenvolupa a la ciutat de Feixes/Terrassa, durant els esdeveniments de la Setmana Tràgica. Aprofitant la mort del Francesc Rigau, el seu germà Julià, amo de la fàbrica tèxtil, accepta un encàrrec polèmic: la confecció de roba per equipar els soldats de la campanya del Marroc. Les lluites internes per aconseguir el control desembocaran en un final tràgic.\n"El curiós incident del gos a mitjanit", de Mark HaddonMaig 2012 És una novel·la que no s'assembla a cap altra. El narrador, Cristopher, té quinze anys i pateix una forma lleu d'autisme. Sap molt de matemàtiques i poc sobre els éssers humans. Li agraden les llistes, els sistemes, la veritat... Odia el color groc, el marró o que el toquin. Mai ha anat sol més enllà de la botiga de la cantonada, però quan descobreix que algú ha matat el gos d'una veïna, decideix iniciar una investigació. "Olor de colònia", de Sílvia AlcàntaraAbril 2012Evoca la vida d'una colònia tèxtil i les enverinades relacions socials, la combinació de despotisme i condescendència que, cap als anys 50, regeix la seva vida. Néixer, viure, reproduir-se i morir entre les parets d'una fàbrica. Una gran fàbrica que va més enllà dels llocs de treball, que és també l'escola per als fills, l'església, les botigues i les cases per viure-hi. "Rebels, ni putes ni submises", de Gemma Lienas.Març 2012El llibre reuneix les cròniques que l'autora va escriure a finals del 2004 per llegir-les a Catalunya Cultura, dins l'espai "Amb ulls de dona". Amb el suport de l'Institut Català de la Dona, cada crònica analitzava una notícia d'actualitat.\nEl títol del llibre pren el nom d'una organització francesa (Ni Putes ni Soumisses) nascuda el 2002 a la perifèria de París per lluitar pels drets de les dones. El títol, però, va més enllà, ja que afirma que la rebel·lió és la única forma que tenen les dones de lluitar pel seus drets i la seva dignitat. "El viatge de l'elefant", de José SaramagoFebrer 2012 És una novel·la de l'escriptor portuguès i guanyador del premi Nobel José Saramago. La novel·la parteix d'un fet històric, el regal que Joan III de Portugal va fer a l'arxiduc Maximilià d'Àustria amb motiu del seu casament amb Maria d'Àustria, filla de l'emperador Carles V. Aquest regal consistia en un elefant, de nom Salomó (que després serà canviat a Solimà, per ordre de l'arxiduc) i fou fet el 1551. En la novel·la se'ns explica com el rei de Portugal decideix fer aquest regal i com organitza una comitiva per enviar-lo a Valladolid, on Maximilià i la seva muller exerceixen de virreis de Castella.\n"Orgull i perjudici", de Jane AustenGener 2012 La gran casa de Netherfield Park té un nou llogater: el senyor Bingley, un jove atractiu, ric i... solter. La senyora Bennet n'està encantada, ja que el seu desig més fervent és trobar un bon partit per a les seves cinc filles. Però a l'Elisabeth, la més rebel de les germanes, qui de debò li interessa és el senyor Darcy, un jove arrogant i misteriós.\n"El gattopardo", de Tomasi Di LampedusaDesembre 2011 L'acció se situa entre el 1860 i el 1910, dècades de grans canvis socials i polítics. Garibaldi acaba de desembarcar a Sicília, Itàlia es convertirà en regne, deixarà enrere el domini borbònic i començarà la monarquia parlamentària de Víctor Manuel II. Apareguda pòstumament, Il Gattopardo, li ha valgut la fama a tot el món. El 1963, Luchino Visconti en va fer una pel·lícula memorable.\n"Les portes del paradís", de Yiyun LiNovembre 2011La novel·la neix d'un fet real que va passar després de la Primavera de Pequín (1977-1978). Dues dones van ser executades per haver criticat el règim comunista.\nAmbientada l'any 1979, tres després de la mort de Mao, recull episodis de l'adolescència de l'autora. En una petita població xinesa, les històries dels personatges es van creuant i formen un fresc del dia a dia d'una Xina totalitària, en procés de canvi, i de la Història en majúscules.\n"Una història d'amor i censura a l'Iran", de Shahriar Mandanipour.Octubre 2011 La novel·la segueix els passos d'un escriptor iranià perseguit per la censura del règim, a la qual ha de sotmetre la gran història d'amor que està escrivint. El narrador, Shahriar, ja fa temps que coneix el seu censor i en pot anticipar les objeccions. El llibre explora la relació sentimental i eròtica de dos joves en un país que prohibeix tota interacció en públic entre homes i dones.\n"La tía Julia y el escribidor", de Mario Vargas LlosaMaig 2011La relació amorosa del jove escriptor Varguitas amb una dona de la seva família més gran que ell, la tia Julia, i la presència del folletinista Pedro Camacho en l'emissora de ràdio on treballa Varguitas vertebren les dues històries de "La tía Julia y el escribidor". El seu autor, el peruà Mario Vargas Llosa va rebre el Premi Nobel de Literatura l'any 2010. "Mort de dama", Llorenç de VillalongaAbril 2011 "Tenia vint anys, quan vaig escriure Mort de Dama2, va dir Llorenç de Villalonga, l'autor. En el moment de publicar la novel·la (any 1931), va rebre moltes crítiques. Van haver de passar ben bé trenta anys fins que rebés la consideració que es mereix. Avui dia, és un clàssic de la literatura catalana contemporània.\nAmb un sentit d'humor i de la sàtira, Villalonga hi descriu el seu món, el món tancat de la Mallorca dels anys vint. Un món que, com Dona Obdúlia, la inoblidable protagonista, està agonitzant.


Delphinus (el dofí) ostenta el lloc 69è en extensió de les 88 constel·lacions. És una constel·lació de l’hemisferi nord molt a prop de l’equador celestial. La seva estrella més brillant és Rotanev (β Delphini), que és una estrella múltiple de cinc components, encara que només dues d’elles estan físicament relacionades. Té una magnitud de 3,6 i es troba a 97 anys llum. Els objectes astronòmics de major rellevància en la constel·lació són: dos cúmuls globulars, NGC 6934 i NGC 7006; i dues nebuloses planetàries NGC 6891 i NGC 6905.\nEn la mitologia grega, la cèlebre nereida Anfítrite, va accedir a casar-se amb Posidó (de qui havia intentat amagar-se) una vegada que va ser trobada entre les illes de l’Atlàntida per cert dofí enviat per aquest. Posidó en agraïment va decidir situar-lo entre les estrelles.


Publicado por bolsavida en viernes, agosto 31, 2012 No hay comentarios:\nCaure i tornar a començar\nHi ha qüestions que escapen al nostre control, hi ha coses que ocorren perquè sí i no cal buscar cap explicació. Hi ha dies que tot rutlla al revés i et sents fotut, abatut, decebut amb el món sencer. Hi ha dies de boira al cel i núvols negres al pensament. Hi ha nits amb pluja de malsons o idees irracionals que mullen l’ànima amb el xarop de la por i la desesperança. Tanmateix hi ha dues maneres de reaccionar: caure i deixar-se empentar, o caure i tornar a començar.\nD’acord, les circumstàncies no són sempre favorables al nostre interés, de vegades hi ha pedres al camí que ens compliquen la tasca de caminar, fins i tot podem trobar obstacles massa grans que ens faran parar i buscar una alternativa. El vent quasi mai bufa en la nostra direcció, però hem d’aprendre a lluitar sense por i resistir en peus enmig la tempesta. Voluntat i paciència, no cal res més per a superar els contratemps. Així doncs, hi ha qüestions que necessiten el seu temps i llavors cal descansar i refugiar-se per a calmar el dolor. No cal córrer més que el temps. Ja ho diu un proverbi alemany: ¿Qué sentido tiene correr cuando estamos en la carretera equivocada? Per això no cal avançar-se a les conseqüències, perquè avançar-se als fets només és especular què passarà. Però ningú sap allò que va a vindre fins que no ho té al davant.\nSegurament tothom ha viscut un episodi desagradable, un instant en el qual ho haguera tirat tot al fem i haguera desitjat desaparéixer, deixar de patir, deixar de lluitar contra les adversitats de cada dia. Potser hi ha persones que estan millor adaptades als canvis, eixa gent patirà menys però tampoc escaparà a viure alguna experiència negativa. Pretendre que tot a la nostra vida siga positiu és una utopia, però no estaria gens malament buscar coses positives que ens alleugeren el pes del cap sobre els muscles. Les coses importants no són tan difícils de trobar. Què hi ha més agradable que un somriure vertader? Què hi ha més important que estimar a algú o que algú t’estime? Què podem fer després de caure en l’abisme de la melancolia? Només ens queda l’opció d’aixecar-nos i tornar a començar.\nDoncs la clau de la felicitat és senzilla: deixar el passat a una banda, viure el present i no tenir por al futur. És a dir, cal seguir avant sense mirar enrere, no podem renunciar al passat però tampoc cal recordar les experiències negatives, només hem de tornar al passat per a no cometre el mateix error, recordar per a no entropessar amb la mateixa pedra, superar el passat per a arribar a un present ple de llum i energia positiva. Viure cada instant i gaudir de les petites alegries, sentir que ara i ací podem cridar que som lliures per a elegir el nostre caminar. Avançar cap al futur més immediat sense planificar accions a llarg termini, tenir il·lusió però no carregar la ment d’espectatives massa grans... I no oblides que les xicotetes fites són les més gratificants.\nPublicado por bolsavida en domingo, agosto 05, 2012 No hay comentarios:


Els Pressupostos Participatius 2020 ja s'han presentat als ciutadans | RubiTV.cat\nEls Pressupostos Participatius 2020 ja s'han presentat als ciutadans\nRepresentants de diverses entitats rubinenques han participat a la jornada tècnica celebrada aquest dimecres\nper RubiTV.cat, 12 d'abril de 2019 a les 10:00 |\nAquest dimecres a la tarda s'han presentat els Pressupostos Participatius 2020 en societat durant una jornada tècnica celebrada al Castell. La trobada ha servit per informar de les novetats d'aquesta edició, ja que s'ha incrementat la quantitat en 100.000 euros, fins a assolir els 300.000 euros en total. D'aquests, 250.000 euros es destinen a la partida que decidiran els majors de 16 anys. El límit econòmic per a cada proposta s'ha situat en 125.000 euros. D'aquesta manera, es garanteix que, com a mínim, es puguin dur a terme dues propostes.\nEls 50.000 euros restants es destinen a les accions que decideixin els infants i adolescents, amb la intenció d'estimular el procés d'aprenentatge en els nens i nenes que suposa la participació, el debat i presa de decisions.\nA més, s'han implantat diferents mesures tècniques per facilitar la participació ciutadana millorant diversos aspectes tècnics de la plataforma Participa Rubí i altres mesures per potenciar la participació presencial.\nLa trobada també ha servit per donar comptes de l'estat d'execució dels pressupostos participatius anteriors.\nSocietat, Pressupostos participatius 2020, Presentació, Castell, Entitats, Associacions, Ajuntament de Rubí


Espai de Vicent Forment: EL NOU PGOU I LA WEB MUNICIPAL\nEL NOU PGOU I LA WEB MUNICIPAL\nEl passat 28 de febrer el plenari municipal aprovà per unanimitat del PSOE i el PP el nou Pla General per al nostre poble. Ha passat més d’un mes i el mencionat Pla General encara no ha estat publicat al DOGV, segons informació de tècnics municipals es farà a mitat d’este mes d’abril.\nEl temps passa i encara no tenim cap informació sobre allò que contempla el PGOU, mes enllà de determinades informacions periodístiques, una vegada publicat començarà el període d’al·legacions, esperem que prenguen bona nota d’altres ajuntaments pròxims, com el de València o Xirivella i utilitzen la web municipal que tant agrada al Sr Regidor de Modernització de l’Administració per a que aquest procés siga realment participatiu.\nSeria curiós que fora més obert i participatiu el procés de revisió dut a terme per la Sr. Barberà que el realitzat pel Sr. Alarte.\nParlem de PARTICIPACIÓ, SOCIETAT DE LA INFORMACIÓ, URBANISME\nDesde hui dijous 17 d'abril ja està disponible a la web municipal la documtació sobre el nou PGOU.


“A la recerca del temps perdut”. Visita a l’espai museitzat. L’alcova-cambra (23) (2) | una mica de tot arreu\n“A la recerca del temps perdut”. Visita a l’espai museitzat. L’alcova-cambra (23) (2)\nSeguim fent el recorregut per aquest primer espai que forma part de l’alcova-cambra. A més de tot l’explicat en l’anterior post aquí també hi ha altres coses que cal tenir en compte, com és el cas de les cortines. En aquest lloc es veu molt bé les diferents èpoques a que pertanyen cadascuna d’elles. Les que podeu veure a continució embelleixen una finestra interior i deuen tenir uns setanta anys. Llueixen aplicacions de flors brodades damunt el teixit.\nAquí es poden veure els treballs de brodat amb més detall.\nLa que decora el balcó és la més moderna. Deu tenir entre trenta-cinc i quaranta anys.\nLa que està a dins de l’alcova és la joia de la corona ja que deu tenir més de cent anys. Se’ls hi deia “estor” a aquesta classe de peces que embellien finestres i balcons.\nDamunt aquestes cadires d’època s’hi podien veure uns quants coixins molt treballats. Els havien fet les dues cosines germanes que van entomar el saber cosir de les seves mares: Basilia Boquet Estela i la seva cosina germana Ramoneta Bonet Estela.\nEn aquesta primera fotografia Basilia Boquet Estela. Ella no va seguir el camí del cosir de blanc, sinó que es va dedicar tota la vida a fer de modista, treballant amb roba de color.\nLa seva cosina germana, Ramoneta Bonet Estela. Són les que van fer aquests coixins i eren ben jovenetes quan els van enllestir.\nEls tocadors eren peces de mobliari que es trobaven a les habitacions. Al de l’habitació dels meus pares, sempre parlant del primer pis, el de la família, tota la vida s’hi han vist aquestes dues fotografies dedicades i el platet, amb l’ampolla i el vas, que tot plegat feien un joc molt de l’època que, en teoria servia per beure aigua però, que més aviat funcionava com un element decoratiu.\nUn antic quinqué, molt bonic, il·lumina el moblet. Hi destaca un joc de tocador, mirall i raspall, que també eren peces clàssiques que es podien veure a les habitacions de moltes llars. Un parell de gerros de vidre completen la decoració. Al calaix del mig s’hi exposaven una col·lecció d’ulleres. La majoria per millorar la visió i, algunes, de sol.\nAquestes properes fotografies mostren una petita mostra de bijuteria que, com podeu veure, tenen un aire d’una altra època. El monaderet de plata també és un clàssic. N’hi havia de diferents mides i estaven fets amb una malla molt tupida.\nLes dues bossetes de pell servien per guardar escapularis o alguna altra peça de tipus religiós.\nFa uns cinquanta anys es portava molt fer targetes, impresses o escrites a mà, que s’enviaven, via correu, a la família i als amics per comunicar el naixament d’un bebé.\nAquest supercotxet és el que em pasejaven a mi quan era petita. Recordo haver-lo vist moltes vegades en aquest segon pis però, tenint en compte que era molt gran i devia fer la seva nosa, el van donar. M’agradaria haver-lo conservat però amb tant embalum la feina es encabir-ho.\nAquest billet de 50 pessetes té la seva història. Les dues cosines germanes, Miquela Boquet Estela i Ramoneta Bonet Estela treballaven cosint de blanc a un taller que hi havia al Passeig de l’Estació a la casa anomenada “cal Cirera”. Doncs resulta que la Miquela va tenir cura d’un encàrrec molt delicat i laboriós i li van pagar aquestes cinquanta pessetes. Es va impressionar tant que va dir que mai les gastaria i així va ser. Les guarda la seva família de record. Hi ha la data escrita: setembre de 1934.\nAquesta peça que veieu completa, que és de la familia, es desconeix si ningú n’ha fet mai ús. És un objecte sorprenent i desconegut. Però té nom: “cilici”. Era un estri que es feia servir com a penitència o sacrifici.\nCosit a la tela hi ha una malla de ferro de la que hi suten un conjunt de burxes ben punxegudes que, en lligar-ho i apretar damunt la pell, forçosament havia de produïr força dolor i, fins i tot ferides.\nper unamicadetotarreu a Novembre 21, 2021\n← “A la recerca del temps perdut”. Visita a l’espai museitzat. L’alcova-cambra (22) (1)\n“A la recerca del temps perdut”. Visita a l’espai museitzat. L’alcova-cambra (24) (3) →


Set dies d’octubre: Epíleg (David Miró)\n9 min. Barcelona 29/04/2018 22:36\n987x555 El president Puigdemont després de sortir de la presó de Neumünster el 6 d’abril.\nEl president Puigdemont després de sortir de la presó de Neumünster el 6 d’abril. / FOCKE STRANGMANN /EFE CRISTINA CALDERER JUAN C. HIDALGO / EFE\n“Les coses es van fer molt malament el dia 27 i el cap de setmana posterior. La comunicació va ser nefasta i vam deixar la gent en el desconcert més absolut. Hem d’aprendre la lliçó”. Aquesta frase és d’un important dirigent d’ERC, però la repeteixen gairebé amb les mateixes paraules dirigents del PDECat, de JxCat, de la CUP, de l’ANC i d’Òmnium.\nEl consens que la gestió d’aquells dies clau va ser deficient és pràcticament unànime, dins i fora de l’independentisme. De la mateixa manera que tothom admet que la reacció furibunda de l’Estat i el seu aparell de justícia ha servit per cohesionar el moviment sobiranista i per crear un front més ampli antirepressiu. Sis mesos després, la partida continua viva, els presos i exiliats ocupen el centre del tauler, el Procés s’ha internacionalitzat i a banda i banda hi ha importants diferències estratègiques sobre quin és el camí a seguir. Vegem-ho.\nLa internacionalització definitiva del procés català\nSis mesos després de la presentació de la querella per rebel·lió contra tot el Govern Puigdemont, la combinació de presos i exiliats s’ha demostrat l’arma més efectiva per internacionalitzar el conflicte català. Des de llavors, les victòries més grans de l’independentisme han vingut pel cantó de la justícia internacional. La principal, el 5 d’abril, quan el tribunal de l’estat alemany de Schleswig-Holstein va rebutjar la demanda d’extradició per rebel·lió de Puigdemont perquè no hi veia l’element clau de la violència. Aquella decisió va caure dins les estructures de l’estat espanyol (govern, partits, judicatura, alt funcionariat i mitjans de comunicació) com una autèntica bomba, fins al punt que va despertar els instints més antieuropeus del nacionalisme espanyol i es va estar a un pam d’una crisi diplomàtica amb Alemanya a causa de les declaracions de la seva ministra de Justícia a favor de la decisió del tribunal. Des de llavors, la causa que instrueix el jutge del Suprem Pablo Llarena contra la plana major de l’independentisme català està sota sospita, i influents mitjans de comunicació com el Times oel New York Times han criticat l’estratègia judicial del govern de Rajoy.\nAra bé, això no impedeix el profund impacte que han tingut els empresonaments a l’interior de Catalunya. Quan el dijous 2 de novembre es decreta la presó per a Junqueras i set consellers més, la commoció s’apodera del moviment independentista, que suma un total de deu empresonats, comptant Jordi Sànchez i Jordi Cuixart. Mai en democràcia s’havia vist res igual. I en el cas concret de Catalunya calia remuntar-se al 1934 i l’empresonament de tot el Govern Companys per trobar un antecedent històric. A partir d’aquell moment els cartells de “Llibertat presos polítics” i els llaços grocs posats en circulació des del 16 d’octubre es fan visibles en tot l’espai públic. La ràbia i la frustració són la tònica general entre els partidaris de trencar amb el règim del 78. Però curiosament aquest sentiment compartit d’injustícia serà la millor argamassa per a un moviment independentista que comença a tenir importants discrepàncies estratègiques de fons.\nL’arma del 155\nLa intervenció de l’autogovern paralitza la Generalitat\n“El primer impuls va ser dimitir, però després vam veure que la millor opció era quedar-nos per minimitzar els efectes del 155”. Un alt càrrec de la Generalitat resumeix així un sentiment que és bastant comú entre els dirigents que no són cessats. Són els encarregats de vetllar perquè la maquinària interna de l’administració catalana funcioni amb normalitat. Però aquesta normalitat, òbviament, no existeix. Sense consellers als despatxos, totes les decisions han de ser autoritzades per Madrid. La paperassa s’ha de traduir al castellà i enviar al despatx corresponent i creuar els dits perquè algú hi doni el vistiplau. Tot s’alenteix; moltes coses, com ara projectes, subvencions i ajudes, queden encallades. El tercer sector social és dels més afectats.\nEs crea, a més, una situació de vulnerabilitat jurídica en què la Generalitat no pot defensar-se en els plets que l’enfronten a altres comunitats o a l’Estat. La imatge que millor ho simbolitza és el trasllat forçós d’obres d’art del Museu de Lleida cap al monestir de Sixena. El ministre d’Educació i Cultura, Íñigo Méndez de Vigo, obliga la Generalitat a retirar un recurs contra la decisió.\nEl moment més crític del 155 va ser quan el govern espanyol va anunciar la possibilitat d’incloure una casella en el full de matrícula escolar perquè els pares poguessin marcar-hi en quina llengua volien escolaritzar els seus fills. Finalment, els serveis jurídics de l’Estat ho van descartar perquè per fer-ho caldria modificar la llei d’educació de Catalunya. Un grup de funcionaris, agrupats a la plataforma Servidors.cat, actualitza de forma periòdica el balanç de danys del 155.\nL’abast i la importància de la intervenció de l’autonomia també provoca debat intern a l’independentisme: des dels que hi treuen ferro, com la presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, en una entrevista a l’ARA, fins als que consideren una absoluta prioritat recuperar les institucions d’autogovern per evitar mals majors i muscular l’acció de govern, com defensa ERC.\nL’impacte a l’economia\nDe l’anunci de la debacle a la rectificació massiva de previsions\nUn altre àmbit on aquests sis mesos s’ha jugat part de la partida ha sigut l’econòmic. En un primer moment els diferents organismes econòmics, tant espanyols com internacionals, es van afanyar a fer unes previsions molt pessimistes sobre l’impacte del Procés. Per exemple l’Airef, l’Autoritat Independent de Responsabilitat Fiscal, va arribar a dir que en el pitjor dels casos el PIB de Catalunya podria arribar a perdre 2,7 punts el 2018 en l’escenari més pessimista, i només 7 dècimes en el més optimista, mentre que en el conjunt espanyol l’impacte seria d’entre 4 dècimes i 1,2 punts. Però al mes d’abril aquest mateix organisme va rebaixar l’impacte a una sola dècima en el conjunt espanyol. El mateix exercici de rectificació l’han hagut de fer el Banc d’Espanya i el BBVA. El president de CaixaBank, Jordi Gual, va admetre en una entrevista a la CNBC el 13 d’abril que havien sigut massa pessimistes: “Després dels fets d’octubre, les coses ràpidament van tornar a la normalitat i, de fet, inicialment vam pensar que hi podia haver alguna desacceleració en el creixement econòmic a Catalunya i al conjunt d’Espanya, però no veiem que estigui passant”, va assegurar Gual.\n¿Es van magnificar les conseqüències econòmiques de la inestabilitat política del mes d’octubre amb finalitats polítiques? Aquí hi ha opinions per a tots els gustos. Per a alguns experts independentistes, clarament sí, i assenyalen tant les pressions perquè algunes empreses traslladessin la seu fora de Catalunya com algunes prediccions que es van fer sense fonament. Per a d’altres, la tornada a la normalitat és conseqüència de l’aplicació de l’article 155 i, per tant, mèrit de l’executiu de Rajoy. Sigui com sigui, els núvols negres que s’havien pintat sobre l’economia catalana han desaparegut, tot i que el creixement és ara inferior a l’espanyol. La cirereta del pastís va ser quan, dijous d’aquesta setmana, les dades de l’EPA van oferir un resultat sorprenent: l’atur es reduïa a Catalunya i pujava a l’Estat.\nDe la majoria independentista a les dificultats per a la investidura\nLes eleccions del 21 de desembre es van celebrar enmig d’una elevada tensió política, amb un cap de llista a la presó, Oriol Junqueras, i un altre a l’exili, Carles Puigdemont, que almenys va poder participar en la campanya de manera virtual. El missatge de restitució del Govern legítim va atorgar la victòria per un estret marge a JxCat (34 escons) per sobre d’ERC (32), tot i que les dues formacions van quedar darrere de Ciutadans (36), que es va erigir com a guanyadora la nit electoral; amb tot, els independentistes retenien la majoria absoluta al Parlament amb 70 diputats (47,5% dels vots). A les eleccions es va veure per primer cop el gir pragmàtic d’ERC, que se centra en la necessitat de recuperar el Govern i eixamplar la base, enfront dels legitimistes de Puigdemont, que advoquen per mantenir el xoc amb l’Estat. Aquesta clivella es reproduirà després en les diferents estratègies de cara a la investidura dels uns i els altres. Però al final sembla que es camina cap a una investidura a l’últim moment per evitar la repetició d’eleccions.\nEl front espanyol\nDe l’auge de Ciutadans a la negociació dels pressupostos amb el PNB\nLa jugada del 155 no li ha acabat de sortir bé al PP, que ha vist com qui en treia rèdit a les eleccions catalanes i a les enquestes no eren ells sinó Ciutadans. De fet, el PP va treure a Catalunya els seus pitjors resultats: només 4 diputats. Per acabar-ho d’adobar, l’estratègia de JxCat de dilatar l’elecció del president ha complicat a Rajoy l’aprovació dels pressupostos, ja que el PNB ha posat com a condició per votar-los que s’aixequi la intervenció de l’autonomia catalana. Tot plegat ha provocat un fort desgast intern de Rajoy, que és acusat per Cs i una part del seu electorat d’haver sigut tou amb Catalunya (per exemple no va intervenir TV3 i no s’ha atrevit amb la immersió), mentre que d’altra banda Europa li reclama l’aprovació d’uns pressupostos que només pot tirar endavant amb el suport dels nacionalistes bascos.\nTot plegat dibuixa un escenari paradoxal en què Rajoy és el primer interessat que es nomeni un president a Catalunya per aixecar el 155 i poder aprovar els pressupostos. Si ho aconsegueix haurà obtingut oxigen per acabar la legislatura i encarar en millors condicions les eleccions municipals i autonòmiques de l’any que ve. A la Moncloa consideren que si baixa la tensió a Catalunya i es percep una millora de l’economia el globus de Ciutadans punxarà. Quin és el problema? Que la gestió del conflicte català ja no és a les seves mans sinó a les de la judicatura, amb una majoria de jutges ultraconservadors. El judici, previst per a la tardor, serà una nova fita històrica. I marcarà si el conflicte entra en vies de solució o s’enquista definitivament.


Certificat Universitari Advanced Clinical Training Program | Universitat de Valencia - ADEIT\nInicio > Àrea de Salut > Certificat Universitari Advanced Clinical Training Program\nCertificat Universitari Advanced Clinical Training Program\n1a Edició - Codi 20714912\nL'objectiu del curs avançat se centra en l'adquisició d'habilitats entorn del diagnòstic tractament i seguiment dels pacients amb patologies que afecten els diferents òrgans i sistemes. L'activitat formativa contempla en el seu programa un l'examen previ tant físic com mental que permeta elaborar un judici o sospita diagnòstica inicial, seleccionar les proves, algorismes i protocols clínics d'exploració per a establir un tractament d'elecció raonat i la pauta de seguiment de la malaltia finalment diagnosticada.\nEs revisaran els procediments de diagnòstic, pronòstic i tractament sobre la base dels conceptes, les guies clíniques i l'evidència científica, que garantisca l'adequada sol·licitud de proves diagnòstiques, tractaments d'elecció i altres recursos del sistema sanitari.\nPer a això és imprescindible adquirir els coneixements i aptituds necessàries per a la consecució d'aquest objectiu a través de l'atenció, l'obtenció de la informació necessària sobre els problemes de salut de la persona afecta.\nAquests coneixements es plasmaran en les següents activitats:\n-Elaboració d'històries clíniques\n-Comunicació efectiva de manera oral i escrita amb pacients, familiars i altres professionals sanitaris.\n-Planificació de les tasques assistencials\n-Desenvolupament de la capacitat crítica i autocrítica.\n-Adquirir l'habilitat per a comunicar resultats en els diferents fòrums relacionats amb la professió tant a nivell nacional com internacional.\n-Capacitat per al treball en grup.\n-Assistència a la visita clínica de pacients ingressat o en consultes externes.\n-Realització d'històries clíniques i exploracions clíniques completes.\n-Realitzar una exploració física completa i i identificar les anormalitats relacionades amb la patologia clínica.\n-Interpretació dels estudis i exploracions complementàries.\n-Plantejament dels diagnòstics *sindrómicos corresponents, i identificació i estudi de les tècniques analítiques i instrumentals més comunes, així com la seua valoració crítica i interpretació dels resultats obtinguts.\n-Selecció d'històries clíniques per a revisar, analitzar i elaborar informes mèdics o sessions clíniques.\n-Revisió d'articles científics sobre els aspectes més rellevants, actuals dels quadres clínics i dels pacients.\n- Adquirir els coneixements i habilitats clíniques per a l'exercici bàsic de la medicina.\n- Adquirir les habilitats clíniques per a diagnosticar i tractar les principals patologies en funció de l'edat i el gènere des de la valoració global del malalt i discutir les actituds terapèutiques més raonables i personalitzades en cada cas.


El govern afluixa però l’oposició manté el ritme - SAMFAINA VALLESANA\n13 Històries del Ple,\nEl govern afluixa però l’oposició manté el ritme\nPortem dos plens de baixa activitat, talment com si la ciutat s’hagués aturat més enllà dels efectes del covid. En el ple de gener podia justificar-ho la sortida del període nadalenc, però com s’explica la presència de només sis punts a tractar pel mes de febrer? Una ciutat de l’envergadura de Sabadell pot estar quatre mesos sense tramitar cap dictamen sobre urbanisme? Què passa dins de la Casa Gran? Tot fa pensar que el govern de la ciutat està d’eleccions i la casa sense escombrar.\nLa mateixa alcaldessa des del començament del Ple ha donat entendre que tenia el cap a un altre lloc, només així s’explica la cadena successiva d’equivocacions que ha comés des de l’inici al final del ple. A més, com si parlés amb criatures, insistia constantment en la brevetat de les intervencions, semblava que aquest Ple li venia gros o necessitava acabar-lo immediatament.\nSi el paquet de dictàmens relacionats amb l’activitat del govern estava sota mínims, l’apartat de les mocions polítiques era més extens de l’habitual, segurament també per l’efecte electoral. Una prova la tenim amb la moció de Ciutadans sobre l’obertura del consultori de Poblenou que ha estat el pretext per carregar contra la Generalitat (o sigui ERC) en matèria de sanitat i ha quedat aprovada amb l’abstenció d’ERC.\nPerò l’interès electoral encara s’ha fet més evident amb la moció presentada pel PSC (el govern si que té temps per fer mocions) on es reclamava a la Generalitat (o sigui a ERC) el compliment del lliurament d’ordinadors a les escoles. Moció que tant la Marta Morell de Podemos com el Joaquim Carner de Junts per Sabadell han fet servir sense cap impudícia per fer una crida d’atenció sobre a qui calia votar 14 de febrer, i finalment aprovada per unanimitat.\nI com si es volgués apaivagar la inactivitat del govern, dues mocions han estat defensades per entitats. La primera de la mà del president del Sabadell Sardanista, Francesc Manaut perquè es doni suport a la candidatura de la sardana a la Llista Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat de la UNESCO. Ha estat aprovada per unanimitat.\nLa segona presentada per ERC i la Crida per Sabadell en nom de la Campanya Contra el Quart Cinturó, defensada pel Joan Cuscó i Joan Carles Sallas, president i soci de l’ADENC respectivament, perquè es demani al Ministerio de Transición Ecológica la caducitat de l’expedient, que ho notifiqui a la Dirección General de Carreteras i que l’informi que s’ha de tornar a fer el tràmit de l’avaluació ambiental ja que ha expirat amb escreix el termini de validesa. Proposta aprovada amb el vot en contra de Ciutadans i del PSC.\nLa moció de Junts per Sabadell on es demanava regular l’activitat de les empreses de repartiment a domicili perquè disposin d’espais adients per tal d’evitar que les persones contractades no hagin de fer vida al carrer durant els períodes d’espera, només ha comptat amb el suport de la Crida per Sabadell. La resta de grups, adduint que això era posar traves a l’activitat l’han rebutjada i ERC s’ha abstingut.\nLa moció de la Crida per Sabadell defensada per la Nani Valero, proposava encetar el debat, a través de la participació ciutadana, per fer créixer en els propers dos anys la presència de les dones en l’espai públic considerant les possibilitats dels noms de carrers, equipaments, elements artístics, itineraris, etc. Ha insistit en la proposta d’un procés de participació per tal que els resultats fossin fruit d’un apoderament de la ciutadania i un avanç conscient cap un espai públic igualitari i inclusiu.\nLa Marta Morell, amb la veu exaltada i un to acusatori li ha retret que no haguessin fet això quan la Crida governava, i sí derogar el model de la Participació Ciutadana sense res per a substituir-lo, obviant que la revocació va ser un acord del Ple per unanimitat. El to ha estat tan agre que evidencia que s’hi veu un bull per elaborar una proposta de participació ciutadana efectiva.\nNomés la flegma mostrada per la portaveu de la Crida, al defugir de la infantil provocació, ha evitat que el debat es convertís en una picabaralla de “pati d’escola” i avancés de forma raonada cap una decisió majoritària. Els arguments i exemples exposats han acabat per fer canviar la d’abstenció inicial de Junts per Sabadell i la moció ha estat aprovada amb els vots de la Crida, ERC i Junts sense cap vot en contra. Veurem ara la capacitat de la Marta Morell per a gestionar-la i si la seva concepció democràtica arriba fins el punt d’impulsar allò que li surt a contracor.\nAbastament és coneguda la polèmica oberta amb les declaracions que va fer dies endarrere el líder de Podemos, Pablo Iglesias. Per a reforçar aquestes declaracions Junts per Sabadell, ERC i la Crida per Sabadell han demanat al Ple el reconeixement d’exiliats i empresonats per motius polítics a qui tots i totes coneixem. No cal dir que la flama unionista ha sorgit com una erupció i alhora hem descobert que aquest espai políticament centralitzador a Sabadell és una miqueta més ampli perquè incorpora a Podemos.\nLa Marta Morell, mentre manté el mateix to d’enfadada es diu víctima d’una moció que suposa premeditada contra ella (quina il·lusió!). Es dol que l’oposició presenti mocions les quals no pot votar i no tingui en compte el seu vot decisori. Com si algú li hagués demanat una declaració de principis explicita la seva definició d’exiliat polític, plenament contradictòria amb la reflexió que va fer el seu cap polític Pablo Iglesias.\nLa votació en contra de PSC i Ciutadans amb l’abstenció de Podemos, tal com estava previst, ha propiciat un empat que s’ha dirimit amb el vot de qualitat de l’alcaldessa. Així doncs la moció ha estat rebutjada i a Podemos, una vegada més, se li ha vist el llautó. Molt parloteig democràtic i molt voler donar lliçons des de la tribuna d’un sol escó però quan es troben entre l’espasa i la paret acaben facilitant un resultat unionista, si més no a Sabadell.


El Llagostera, campió de la Copa Federació - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl club del Gironès aixeca el primer títol de la seva història en superar el Las Rozas (1-2) amb un golàs de Sergio Cortés en l'últim instant de la pròrroga\nLluís Cervelló 02/12/2020 - 22.45 Actualitzat 02/12/2020 - 22.46\nDia històric per a la Unió Esportiva Llagostera. L'equip gironí, ara a la Segona B, ha aixecat el primer títol de la seva història. Aquest vespre ha guanyat la Copa Federació després d'imposar-se al Las Rozas per 1 a 2 en territori madrileny. Youssef i Sergio Cortés han marcat els gols del conjunt català.\nLa final entre el Llagostera i el Las Rozas ha arrencat amb molta igualtat entre els dos aspirants al títol. En el primer quart d'hora, pràcticament no hi ha hagut arribades a les àrees. Han estat uns 15 minuts de tempteig, amb un lleuger domini de l'equip català.\nAl minut 20, però, un penal comès per Cristian Dieste ha donat al Las Rozas l'oportunitat d'avançar-se. El llançament l'ha fet Indiano i el porter del Llagostera, Marcos, ha endevinat la seva intenció i ha desviat la pilota.\nS'ha arribat al descans amb el resultat inicial d'empat a 0. Primera meitat de domini altern en què el perill local ha arribat en les accions de pilota aturada, mentre al Llagostera li ha faltat capacitat de fer mal en l'últim terç del camp.\nAls quatre minuts de la represa, bon ensurt per als llagosterencs. Marcos ha hagut de tornar a aparèixer per salvar, sobre la línia de gol, una rematada perillosíssima de Losada. En aquesta segona part, més domini i arribades del Las Rozas, mentre que el Llagostera, cansat per l'acumulació de partits, no trobava la manera de generar perill sobre la posició del porter local, Yelco.\nAmb més voluntat que bon futbol ni ocasions, s'ha arribat al minut 90 sense gols. Un resultat lògic pel que s'ha vist sobre el camp i que ha fet irremeiable la pròrroga.\nDurant els primers 15 minuts d'afegit, els d'Oriol Alsina han mirat de fer un pas endavant. Una rematada desviada d'Èric Jiménez ha suposat el segon xut del Llagostera en el partit. A l'altre costat, el porter Marcos ha estat molt tranquil.\nJust al començament del segon temps de la pròrroga (min.106), Youssef ha aprofitat una greu errada defensiva local per robar una pilota i marcar el 0-1. L'alegria ha durat poc, ja que al minut 113 Indiano ha empatat amb un xut des de fora de l'àrea.\nSemblava que la final es decidiria als penals, però en l'última acció del partit, en una falta directa, Sergio Cortés ha col·locat la pilota a l'escaire per establir l'1 a 2. Un golàs per a la història.\nKoeman deixa Dembélé fora de la llista del Rayo-Barça\nResum del Llagostera-Las Rozas (2-1)\nEl gol de la victòria del Llagostera a la Copa Federació\nL'Espanyol vol sumar davant l'Athletic el quart triomf seguit a casa


L’Associació Cultural Can Feu presenta el llibre històric definitiu sobre els desapareguts jardins de la Torre d’en Feu | elsot.cat\nCan Feu i els jardins romàntics és el tercer projecte de l’Associació Cultural Can Feu. En aquesta entrega, s’ha fet un estudi exhaustiu botànic del que havien sigut els jardins de la Torre d’en Feu. El llibre inclou informació fins ara desconeguda i inèdita: crònica dels viver originals de Barcelona i Sabadell, explicació de totes les plantes i arbres que hi havia plantades, la història de l’edifici, un plànol mida A3 dels jardins i també 6 postals antigues de l’indret.\nEls jardins romàntics del castell de Can Feu són una de les principals reivindicacions de l’Associació Cultural d’aquest barri, encapçalada per Aleix González. Una exposició fotogràfica i un llibre especialitzat en la botànica dels jardins són les dues últimes accions que el sabadellenc, amb el suport de diferents entitats, ha dut a terme per visibilitzar el seu reclam.


El gras immoral de Megaupload | El bloc personal de Pilar Lahora\n24 gener 2012 · 6:01 pm\nEl gras immoral de Megaupload\nArticle escrit en resposta a El simpático Dotcom, publicat a La Vanguardia el 24 de gener de 2012 (i amb un record especial a ¡Sexo! ¡Drogas! ¡Ordenadores! La escandalosa vida del Gordo de Megaupload al descubierto, publicat el 23 de gener a El Jueves; cap al final, no l’he entès massa bé, però l’important ja s’entén).\nAh, amigues, avui m’he pogut dedicar a un tema que, com deveu imaginar, m’apassiona: l‘internet. O més ben dit, dos: l‘internet i el relativisme del tot s’hi val. Perquè, què és això de confondre el robatori de drets d’autor amb la LLIBERTAT… no us sembla que fa pudor de confondre LLIBERTAT i llibertinatge? Eh? Eh? EH?\nPerdoneu, companyes, però és que el relativisme pot amb mi… Menys mal que algunes encara conservem clara la noció del que és la LLIBERTAT i no permetrem que s’embruti aquest bell mot per defensar absurditats com el GRATIS TOTAL. Perquè, és això el que volen, no? El gratis total, el somni dels dropos, dels que es lleven a les 10, dels que mai han hagut de suar per treballar, dels nens mimats, dels que viuen dels papàs. En definitiva, de tots aquells que, amb la seva irresponsabilitat, obliguen el ciutadà normal a pagar els seus capricis. De tots aquells que, vivint així, amenacen la LLIBERTAT de tots els que paguem impostos i paguem per les cançons que ens descarreguem i, així, donem vida a tots aquests autors que només tindran futur si, a través d’una major, poden publicar les seves obres.\nAixí que, si per defensar la LLIBERTAT hem de caure en la demagògia baratai recordar que el senyor Kim Schmitz és un gordo immoral, que té molts Mercedes, que corre en curses il·legals i que va intentar subornar els (nostres!) Mossos d’Esquadra (i dic jo, si la seva voracitat no té fronteres, perquè n’ha de tenir l’FBI?), doncs, apa, som-hi! Atiar l’odi de classe no pot servir per atacar banquers, magnats ni polítics (aquests homes que, com Duran i Lleida, el Conde o el senyor Fainé fan progressar el país), però sí per defensar la LLIBERTAT. A vegades, cal embrutar-se les mans, i a mi ningú no em podrà dir mai que no m’he arremangat pels valors de la civilització!\nPerquè, amigues, estar a favor del gratis total, del llibertinatge i de l‘internet descontrolat és estar a favor del senyor Schmitz (això ho sé jo i no crec que admeti discussió), i això és estar en contra d’occident. Estar en contra que el govern americà s’arrogui el control sobre una xarxa que conté informació de gent de tot el món és estar a favor d’aquest senyor malvat. Aquest senyor que s’ha engreixat durant anys amb els diners que, d’altra manera haguessin anat a parar a les butxaques d’artistes desnerits (o és que us penseu que els Manel i els Amics de les Arts estarien tan prims si no fos per les descàrregues il·legals? Ja veureu com es posen, ara que han tancat Megaupload, ja veureu…). Perquè, no sé vosaltres, però jo només he sentit dir coses bones sobre les discogràfiques i les productores de cine. Penseu que, sense elles, no tindríem els Beatles, ni James Bond, ni Mark Knopfler ni, vaja, tots els bons, que són els que són i tots sabem qui són.\nI en fi, que ara ens vindran tots aquests pretesos intel·lectuals a dir-nos que els models culturals estan variant, que l‘internet lliure permet atacar els fonaments de la cultura vertical o que els drets d’autor entesos com fins ara són prebendes de grans corporacions per seguir ingressant diners a canvi de res. Però, amigues, nosaltres sabem que tot això és pura diarrea verbal proferida per no deixar-nos veure el que hi ha darrera de tot: un nou intent dels enemics de la civilització per enterrar-nos. Un nou assalt a la LLIBERTAT. Qui vulgui música que la pagui. Qui vulgui que escrigui que em pagui. I si no, és amic del gordo de Megaupload.\n(perdoneu per tanta majúscula i tanta negreta, però és que hi ha dies que la meva ira vessa sobre el teclat).


Un 6,1% menys d'assalts violents a domicilis - Empordà\n5,3% més de lladres detinguts aquest 2013\nUn 6,1% menys d'assalts violents a domicilis\nInterior medita pagar entre un 60 i 80% del cost de cada armilla antibala lleugera\nPATRICIA MATEOS / GUILLEM SÀNCHEZ | ACN 21.08.2013 | 11:46\nPer al conseller d'Interior, Ramon Espadaler, la resposta policial contra els assalts violents s'està demostrant eficaç. Els delictes han baixat un 6,1% entre l'1 de gener i el 31 de juliol de 2013, en comparació amb el mateix període de l'any anterior, i, al mateix temps, les detencions d'assaltants han pujat un 5,3%. La tendència és "positiva" però no "suficient", subratlla Espadaler, que creu que la visió del fenomen en el conjunt del país "està distorsionada" pel "punt mediàtic" d'aquestes agressions. En una entrevista amb l'ACN, el conseller també ha avançat que la seva intenció és pagar entre un 60 i un 80% del cost de cada armilla antibala lleugera per als Mossos d'Esquadra.\nEls assalts violents preocupen a la ciutadania "i ocupen" al Departament d'Interior. Però les xifres registrades entre l'1 de gener i el 31 de juliol de 2013, si es comparen amb el mateix període de 2012, mostren una davallada d'un 6,1%.\nDurant aquest període de temps també han crescut les detencions en relació a l'any passat. Concretament s'han incrementat en un 5,3%. Són dues tendències "moderadament positives però no suficients" perquè la xifra d'assalts és encara "massa" elevada, subratlla Espadaler.\nLa gravetat d'aquests delictes, que impliquen una agressió que el ciutadà rep a casa seva, tenen "un punt mediàtic" que provoca que se'n parli més que de la resta. Per això el conseller ha avisat que potser hi ha "en conjunt" una visió "distorsionada" ja que van a la baixa.\nLes dades no entren en contradicció amb les publicades el dilluns pel Ministeri d'Interior que afirma que han pujat a Catalunya un 5,2% els robatoris amb força als domicilis. Aquests delictes es produeixen quan els delinqüents entren a les llars quan estan buides i no agredeixen ni intimiden als seus propietaris. Els anomenats assalts violents, per contra, són aquells que tenen lloc quan els agressors irrompen al domicili i ataquen les persones que troben a dins. Són aquests darrers els que baixen, segons les dades dels Mossos.\nEl model gironí funciona\nEl conseller continua pensant que la resposta policial dissenyada per contenir l'onada d'assalts que van patir les comarques gironines a començaments d'any és "positiva" i dóna fruits.\nEs tracta d'una estratègia fonamentada en tres aspectes: una col·laboració estreta amb les policies locals; augmentar la presència policial -tant uniformada com de paisà-, i incrementar, per part dels ciutadans, les mesures d'autoprotecció. Aquest problema "no està resolt" però els resultats són favorables.\nEspadaler ha admès que la seva voluntat seria la de "sufragar" la totalitat de la despesa de les armilles lleugeres per als Mossos d'Esquadra. "Però no és possible". Però mediten pagar entre un 60% i un 80% del cost de cada peça.\nAl mes de setembre consultaran als agents quants d'aquests estarien disposats "a comprar-ne una" i després prepararan una "compra agregada". Això reduirà molt la despesa i, en funció del preu final, la conselleria decidirà quina part corre de la seva part i quina ha de posar-la de la seva butxaca el policia.\nEspadaler ha admès que no tots els sindicats policials han acceptat aquesta modalitat de pagament 'a mitges' tot i que ha recordat que "el majoritari" (SAP-UGT) no s'ha mostrat contrari. La mesura permet atendre "un mandat parlamentari" i un compromís que ell mateix havia acceptat feia temps.\nLa nova peça, que gràcies a la seva lleugeresa pot anar sota l'uniforme dels agents, pesa uns 1,3 kg i és antibala i antitall. No està considerada un element que formi part de l'equip reglamentari dels policies però es tracta d'una demanda antiga per part dels sindicats.


Discmedi publica una edició especial que amb els dos discos de La Fusa a més de 12 temas extra gravats en una reunió\nDiscMedi publica una edició especial pel 50è aniversari (1970-2020) de l'enregistrament dels emblemàtics discos de Vinicius de Moraes a Argentina, que inclouen gravacions de temes i imatges inèdites de l'artista juntament amb altres icones de la música popular brasilera (MPB).\nLa nova presentació consisteix en una edició doble dels àlbums produïts per Alfredo Radoszynski amb sis mesos de diferència (juliol de 1970 i gener de 1971), i coneguts popularment amb el nom de 'La Fusa', en els que Vinicius va estar acompanyat pel guitarrista Toquinho i les veus de Maria Creuza i Maria Bethânia, respectivament, en un estudio de gravació amb públic convidat.\nA aquests clàssics de la bossanova i la MPB s'hi sumen dotze temes inèdits gravats en una reunió privada a Buenos Aires el 1968, any en el que es van presentar a la ciutat diversos artistes brasilers. A la trobada hi van participar, a més de Vinicius, músics com Dorival Caymmi, el Quarteto em Cy i Oscar Castro Neves; a més d'artistes locals com el Cuarteto Zupay, Astor Piazzolla i Amelita Baltar.\nAquests enregistraments únics ens permeten viatjar fins aquells anys fins endinsar-nos en la intimitat de la reunió, asseient-nos en aquell menjador entre riures, converses i algunes 'imperfeccions' pròpies del so ambient.\nA més dels bonus tracks amb enregistraments casolans, l'edició inclou imatges inèdites del poeta i compositor al costat de diferents personalitats que el van acompanyar en les seves visites a Argentina durant aquella època.\nL'edició Vinicius de Moraes en Argentina es podrà adquirir en format de 2CD i 3LP a les principals botigues de discos a partir del dia 4 de setembre.\nCom a oferta de prevenda especial, totes les compres realitzades abans del 4 de setembre rebran gratis el CD Como dizia el poeta (1971), amb Vinicius de Moraes, Marilia Medalha i Toquinho.


L’osonenca va ser cinquena en la vertical divendres i desena en la individual ahir a la segona copa del món, que es reprèn divendres a l’Alta Savoia.\nQuina ha estat la gran vencedora del Festival BBVA de Cinema de Muntanya de Torelló?\n'Iran: teaching among the nomads', gran vencedora del Festival BBVA de Cinema de Muntanya de Torelló'Iran: teaching among the nomads' guanya el Festival BBVA de Cinema de Muntanya de Torelló. 'Cholitas',...\nConcreten la repatriació de Mingote.\nLa repatriació del cos de l’alpinista català Sergi Mingote mort dissabte passat al K2 es farà aquest cap de setmana. L’expedició agafarà un vol a Islambad el dissabte que arribarà el diumenge...\nEl pilot català afronta la tercera cita de la copa del món amb el propòsit de mantenir la bona ratxa i signar el seu tercer top-20 del curs.\nSURFE DE NEU\nCastellet, ben situada a Laax.\nQueralt Castellet es va classificar en tercera posició en les semifinals de halfpipe de la primera cita de la copa del Món a Laax (Suïssa) i lluitarà demà per la victòria. La catalana, que va obtenirel...\nTurisme de la Diputació de Lleida també reclama al PROCICAT un tracte diferenciat per al Pirineu La vicepresidenta del Patronat de Turismede la Diputació de Lleida, Rosa Pujol, ha destacat que les actuals...


La Fosca - Anem de Colònies\nCarrer de la Fosca, 10 , 17230\nCasa de colònies situada a la Costa Brava, molt a prop del nucli urbà de Palamós i propera a Cales tant boniques com la cala La Fosca (1 km) o la cala del Castell.\nMolt propera al port esportiu i marítim de Palamós\n* Consta de tres plantes d'idèntica distribució\n• Habitacions de 4 i 6 places (en lliteres) totes elles amb bany\n• TV, vídeo i aparell de música\n• Aula-laboratori i sala d'aquaris\n• Pati gran i jardí amb zona de gronxadors\n• Porteries de futbol\n119 Km de Barcelona\n1 Km de Pa\n500 m del poliesportiu municipal.\n1 km de la platja de la Fosca.\nA prop de: Platja d'Aro, Palafrugell, Llafranc i Calella.\nEscola de mar (EINF-CI-CM-CS-ESO)\nLa muntanya més alta del món es troba sota el mar...\nActivitats per a EINF – Cicle Inicial – Cicle Mitjà – Cicle Superior – ESO\n* El port de Palamós\nRecorregut pel moll de pesca per viure l'ambient pesquer: Museu de la pesca, llotja i subhasta del peix.\n* Tots a bord\nEmbarcats en un bot situat a la piscina del centre de colònies, s'inicia una travessa durant la qual cal remar i utilitzar correctament les arts de la pesca, demostrar un bon coneixement del llenguatge mariner i, al mateix temps, conèixer i superar les inclemències meteorològiques que es viuran al llarg de la travessa...(Educació Infantil i Cicle Inicial).\nEspai d'observació en aquaris, de la vida marina dels hàbitats més característics de la zona.\nDes del port de pesca de l'Estartit s'inicia un viatge per les Illes Medes a bord d'un vaixell amb quilla de vidre que permet observar el fons marí d'aquest espai natural.\n* O bé cuiners a bord\nRealització d'un taller de cuina en el mateix port de Palamós, utilitzant productes mediterranis.\n* Conserva del Seitó (EINF i C. Inicial)\nAprofundirem el nostre coneixement sobre els productes del mar, a través de la tècnica tradicional de la conserva del seitó.\n* L'Aventura del Mar\nrealització d'un circuit d'habilitats per a sobreviure a bord d'un vaixell. (Cicle Mitjà, Cicle Superior i ESO).


«És molt complicat enllaçar sis triomfs» - Empordà\n«És molt complicat enllaçar sis triomfs»\nDavid Corominas dóna molt «mèrit» a la ratxa de l'equip i admet que «no m'imaginava que començaríem tan bé»\nDDGPERALADA 01.10.2016 | 06:30\nSi a un futbolista amb l'envejable currículum de David Corominas el sorprèn l'espectacular inici de lliga del Peralada, és que el que està aconseguit l'equip d'Arnau Sala és realment per treure's el barret. El mataroní s'ha fet un tip d'acumular minuts i gols durant onze temporades a la Segona Divisió B, a les que cal unir-li una aventura al Japó. Tot això, abans d'aterrar aquest estiu a Peralada. Va apostar pel club xampanyer tot i tenir els seus dubtes:?la plantilla es va construir des de zero, amb molta joventut i l'únic objectiu de mantenir la categoria. Ara, els 18 punts de 18 possibles dibuixen una realitat ben diferent a la que el propi Coro i segurament la resta del vestidor s'imaginava. «El que estem fent té molt de mèrit», reflexiona el mataroní, qui recorda que «és molt complicat enllaçar sis victòries. Pots ser superior a la resta, però no és gens fàcil fer-ho. Fins i tot al Barça li costa, més ens ha de costar a un equip com el nostre».\nEl «bon treball» de l'entrenador, la «gran feina» d'Ivan Hammouch (secretari tècnic del Girona i arquitecte de la plantilla) i també l'«alt rendiment» dels jugadors en aquesta arrencada expliquen el bon moment del Peralada. «Tenim futbolistes de tota mena. Gent tècnicament molt bona, d'altres que van a la guerra i se saben adaptar a qualsevol situació. Tot això és molt bo i ens ha permès saber jugar en qualsevol camp», diu Coro, qui recorda tot i això que «el nostre objectiu no és fer el play-off, sinó fer la millor temporada possible. Si arribem a l'últim terç del campionat amb uns bons números, ja mirarem a què aspirem». I?afegeix que «amb un equip tan nou i tan jove no m'imaginava pas que les coses anirien així de bé». El maresmenc, això sí, sap que «tard o d'hora» el Peralada encaixarà una derrota i que, quan això passi, «tot continuarà igual». «Algun dia perdrem, però espero que sigui el més tard possible». Coro, el més veterà del vestidor amb 31 anys, diu estar «molt content» i «a gust» al Peralada.


Opinions Restaurant El Racó del Pi, Centelles\nFerran Mas 26/06/2018\nGran restaurant per anar a fer un bon esmorzar de forquilla on la quantitat del plat es perfecte i bo. Els canelons son fantastics. Varem anar recomenats per uns familiars i la veritat esque es dels millors llocs de la zona per fer un bon esmorzar.\nJoaquin Garrido 29/11/2017\nCuina tradicional catalana, bon servei. Els productes de la seva cuina son de primera qualitat. Per cert la crema catalana molt bona. I un cafè boníssim.\nLorena Diaz 30/07/2017\nVam demanar unes mandonguilles amb pèsols que eren excel·lents, el preu molt raonable. Bon servei ambient familiar i molt bona carta, tornarem.\nAlfons tena 22/01/2016\nUs el recomano, descobriment de fa poc, m'hi varen portar uns familiars de la zona i ens va encantar, bons canelons i molt bona carn. Tracte proper i correcte. Un lloc dels de sempre que dona gust descobrir\nServei 8 Menjar 8 Qualitat/Preu 9 Ambient 9\nMr. Pedaladaiteca 08/04/2014\nHi hem esmorzat aquest cap de setmana. Bones galtes de vedella. Estava molt plè. Per el que sembla es un referent de la zona en quant a esmorzars de forquilla es refereix.\nGerard Font Arguelaguer 19/03/2014\nHi hem fet el menú cap de setmana amb la familia i molt bé. Preu molt ajustat i uns plats colló uts per escollir. Molt bona carn a la brasa. Realment qualitat/preu exelent. A millorar la acústica del local ja que es un xic sorolos. Per la resta mereix molt la pena.\nServei 8 Menjar 9 Qualitat/Preu 8 Ambient 6