enero, 2009 « Distrito Fallas\nInicio » 2009 » enero\nA Bétera, la Falla Gran Via del Sud d’esta localitat va presentar els esbossos dels monuments que plantarà d’ací a mes i mig. La falla infantil la realitzarà el parell d’artistes José María Baixauli i Miguel Ángel Royo, mentre que Manolo Martínez Reig serà el responsable de la falla gran. Per cert que esta comissió celebra l’exaltació de la seua fallera major María José Granell hui mateix, sent un dels presentadors […]\nPublicada 31 enero 2009\n‘Cadafal’, nou programa faller de Ràdio 9\nQui no està informat sobre el món faller és perquè no vol, perquè per terra, mar i aire hi ha notícies sobre la nostra festa. Per a facilitar més les coses, l’emissora pública Ràdio 9 ha estrenat el programa Cadafal els dissabtes de 13 a 14 hores. Presentat per Alejandro García, en ell s’analizarà l’actualitat de la festa, i hi haurà entrevistes i col·loquis.\nQuatre-cents mil euros en falles a Torrent\nEls fallers de Torrent gastaran uns 406.000 euros en monuments, emportant-se la major inversió, el 79%, els grans. La Junta Local Fallera ha fet pública esta dada i també la classificació de les 27 comissions de la ciutat en les diferents seccions. Cal destacar la pujada de Falla Lope de Rueda a la màxima categoria.\nPublicada 27 enero 2009\nDins de les seues activitats solidàries, la Falla Cronista Vicent Beguer i Esteve de Torrent va entregar a l’associació ADISTO els 2.100 euros recollits en la seua tómbola solidaria. El dia 23 de gener, després d’un sopar d’entrepans, va realitzar la entrega la presidenta de la comissió, Carla Ibáñez, al president d’ADISTO, José Bernal, qui va agrair l’ajuda als fallers i va anunciar que els diners finançaran un taller de […]\nFalleras mayores y presidentes Pirotecnia e iluminación Temas generales\nMarta Agustín, crida un taxi que a JCF estem en crisi\nA Marta Agustín li ha tocat el trist honor de ser la “fallera major de la crisi”. Segons informa Levante-EMV, tant ella com la seua cort d’honor van haver de buscar-se la vida dimecres passat per anar a la Gala de la Pirotècnica, ja siga en cotxes particulars o en taxi (sense passar després el ticket a Junta Central Fallera). Una vegada acabat l’acte, Félix Crespo, president de l’organisme municipal, […]\nPublicada 23 enero 2009\nMirant la falla invisible al taller\nEls fallers de Mercat de Russafa van anar al taller del seu artista infantil, Juanjo García, a firmar el contracte i a mirar la falla, però segons la foto, poc van vore (recordem que és una falla “invisible”), i això que ja està acabada. El cas és que la comissió va quedar molt contenta amb el treball, i diuen que agradarà a tot el món (sempre que es puga […]\nLes xarrades en curt tenen finalistes\nLa mostra de curts cinematogràfics Xarrades en Curt organitzada per la Falla Lepant-Guillem de Castro, de València, ja té finalistes. Les seues obres audivisuals es projectaran al casal de 9 al 14 de febrer, havent-se’n triat sis per a la secció oficial (obres valencianes) i 16 per a la secció paralel·la (obres convidades de fora de la Comunitat Valenciana). Amb elles, el programa de les xarrades ja és definitiu. Fes […]\nComplicat això de la normativa dels casals…\nSegons la primera reunió de les falles amb el conseller de Governació, legalitzar un casal serà paregut a la medicina, que has d’esbrinar de què estàs malalt per a saber a quin metge has d’anar: per als fallers, segons el tipus de casal, es farà d’una manera o d’altra. La proposta contempla tres tipus de seus socials: les administratives, les tancades als fallers i les obertes al públic.\nPublicada 20 enero 2009


El nostre objectiu: trobar-li o gestionar-li l’habitatge o propietat que busca, tant de venda com de lloguer, amb total garantia.\nGrans professionals al seu servei\nNomés una gran empresa pot confiar en grans professionals.\nGestió integral de propietats i inversions a Andorra\nFinques 3 Cases es va fundar l’any 2000 a Andorra amb el ferm propòsit de cobrir una de les necessitats bàsiques de la nostra societat, la cerca d’habitatge.\nAmb aquest propòsit el Sr. Joan Rafel Socías i el Sr. Narcís Socías, creen una empresa immobiliària amb un segell i estil de treball propis, en el que prima la serietat dels clients i el respecte per l’entorn.\nEn el transcurs d’aquests anys, Finques 3 Cases ha aconseguit una important expansió, trobant al seu camí noves aliances que ens permeten oferir-li un servei immobiliari global.\nHavent aconseguit, després de molts anys de treball, un profund coneixement del mercat immobiliari tant a Andorra com a Catalunya, vam decidir que era hora d’involucrar-nos personalment en un projecte propi.\nD’aquesta manera vam decidir crear Finques 3 Cases, amb el ferm propòsit de donar servei als nostres clients i integrar, en una sola empresa, tota aquella experiència acumulada durant anys i que posteriorment serviria per crear un grup d’empreses.\nAquest grau d’integració al nostre entorn i l’esperit de superació que ens distingeix de la resta d’empreses del nostre sector, ha fet que en pocs anys Finques 3 Cases sigui ja un projecte consolidat amb una marca reconeguda.\nAra, consolidats ja els nostres serveis de gestió immobiliària i gestoria a Andorra, i amb nous objectius oberts de cara al futur, podem afirmar sense cap mena de dubte que hem aconseguit el nostre objectiu d’establir Finques 3 Cases com una empresa sòlida, assentada al mercat i molt compromesa amb la societat.


Bellaguarda és un municipi situat al sud de la comarca de les Garrigues, a l'inici de la serra de la Llena i al costat de la serra del Montsant, amb una altura de 639 msnm. Això fa que presenti un clima suau a l'estiu i fred a l'hivern. El seu nom actual prové de l'època musulmana quan es va erigir una torre de guaita, situada a l'actual carrer Major. Degut a l'elevada altura de l'indret, es podia albirar fins a la plana de Lleida, la zona del Priorat i de l'Ebre, convertint-se en un lloc estratègic. La tradició oral explica que en aquesta torre hi hauria un "guardia" que tenia una muller molt "bella", i d'aquí el nom de Bellaguardia o Bellaguarda. Actualment encara es conserven les espitlleres de la torre al soterrani d'una vivenda.\nBellaguarda és un municipi situat al sud de la comarca de les Garrigues, a l'inici de la serra de la Llena i al costat de la serra del Montsant, amb una altura de 639 msnm. Això fa que presenti un clima suau a l'estiu i fred a l'hivern. El seu nom actual prové de l'època musulmana quan es va erigir una torre de guaita, situada a l'actual carrer Major. Degut a l'elevada altura de l'indret, es podia albirar fins a la plana de Lleida, la zona del Priorat i de l'Ebre, convertint-se en un lloc estratègic. La tradició oral explica que en aquesta torre hi hauria un "guardia" que tenia una muller molt "bella", i d'aquí el nom de Bellaguardia o Bellaguarda. Actualment encara es conserven les espitlleres de la torre al soterrani d'una vivenda. * El seu topònim ha registrat nombrosos canvis al llarg de la història, fet que ha dut a moltes confusions. En documents del s.XVII apareix amb el nom de la Pobla de Bellaguardia, però durant els segles XVIII, XIX i part del XX el nom el trobem amb el de la Pobla de la Granadella, nom amb què es va anomenar fins al 1983, exceptuant el període de la Guerra Civil, quan es recuperà l'antic nom de Bellaguarda, el qual conserva en l'actualitat. * El nucli històric transcorre entre un llarg desnivell. A la zona més alta, el carrer Major, construït damunt d'un single, les cases descansen sobre una roquera visible des del carrer del Ball i Pou. Al final del carrer trobem l'església dedicada a Sant Antoni Abad, de planta basilical divida en tres naus i un absis octogonal. El seu campanar, suportat per una base quadrada, és de cos octogonal dividit en dos pisos amb obertures voltades. A la façana principal hi trobem un nínxol amb la imatge de Sant Antoni coronat per una petita rossassa amb vitrall, i a la part superior un senzill frontó amb òcul. En els murs laterals, unes petites finestres allindallades sobren a la part superior, juntament amb els pesats contraforts. Pel que fa al seu interior està decorat amb estil Neoclàssic i hi destaquen els robustos pilars sobre podi amb capitell d’ordre compost, que separen les naus, i quatre medallons pintats al fresc ubicats a la volta del transsepte. Del seu majestuós Altar Major d'estil Barroc, no se´n conserva res, ja que va ser destruït durant la Guerra Civil. El carrer Ball i Pou, també conformen el nucli antic del poble, amb cases, algunes d'elles de pedra, on hi podem veure escuts del segle XVIII. Aquest últim deu el seu nom al Pou de la Vila, situat a la Vall dels Horts, perfectament conservat i amb arc ogival, al qual arribarem si seguim aquest carrer. Actualment també destaca la Creu del Calvari, la zona esportiva, les piscines municipals i les noves places situades a les dos entrades principals del poble. * Vista del carrer Ball Bellaguarda * La seva economia és eminentment agrícola i destaca pel conreu d'olivera, fruits secs (ametlla), i en menor mesura cereals i vinya. La producció d'oli és una de les principals activitats. Destaca la Cooperativa del Camp de Bellaguarda. un gran edifici construït a l'any 1921. La qualitat indiscutible del seu oli ha estat premiada en nombroses ocasions en fires comarcals i concursos d'àmbit estatal. Les seves marques són Les Trilles i Olis1921 * El seu terme apte per la caça, i amb vistes excepcionals a la serra del Montsant, conserva també diverses construccions de pedra seca, com cabanes de volta. També trobem en el seu terme municipal el Parc Eòlic de les Rotes. * Pel que fa a les comunicacions, el poble està travessat per la carretera C-242 de doble sentit, que uneix Lleida amb Tarragona, situades a 44 i 71 Km respectivament. (ca)\nBellaguarda és un municipi situat al sud de la comarca de les Garrigues, a l'inici de la serra de la Llena i al costat de la serra del Montsant, amb una altura de 639 msnm. Això fa que presenti un clima suau a l'estiu i fred a l'hivern. El seu nom actual prové de l'època musulmana quan es va erigir una torre de guaita, situada a l'actual carrer Major. Degut a l'elevada altura de l'indret, es podia albirar fins a la plana de Lleida, la zona del Priorat i de l'Ebre, convertint-se en un lloc estratègic. La tradició oral explica que en aquesta torre hi hauria un "guardia" que tenia una muller molt "bella", i d'aquí el nom de Bellaguardia o Bellaguarda. Actualment encara es conserven les espitlleres de la torre al soterrani d'una vivenda. (ca)


Arias Advocats - Com ordenar una Herència. El pacte Successori.\nEl pacte successori es troba regulat en els articles 431-1 a 431-17 del Codi Civil de Catalunya; podríem definir-lo com un acord de voluntats (entre dues o més persones) que produeix efectes vinculants. Amb caràcter general direm que el pacte successori és irrevocable (amb excepcions), a diferència del testament. I que, aquest contracte fet en vida no es pot modificar, sinó és amb l'acord de tots els contractants.\n- Cònjuge o futur cònjuge\n- Convivent en unió de parella estable\n- Parents en línia recta sense limitació de grau (pare - fills) o línia col • lateral, fins a quart grau, tant de consanguinitat com afinitat (germans - cosins - oncles - nebots)\n- Parents de consanguinitat en línia directa (sogre) o en línia col • lateral, dins el segon grau, de l'altre cònjuge o convivent (cunyat)\nNo obstant això, el destinatari o beneficiari del pacte successori pot ser o no ser un familiar. Podria, fins i tot, ser una fundació o societat.\nA diferència del testament, que és un acte unilateral, personalíssim i revocable; els pactes successoris són un contracte entre dues o més persones, que regula una successió, de manera que només es podrà modificar i resoldre mitjançant acord dels atorgants; sent irrevocable unilateralment; llevat:\n- Revocació unilateral (431-14 CCCat) per:\no Causes pactades expressament\no Incompliment càrregues imposades a l'afavorit\no Impossibilitat de compliment de la finalitat que va ésser determinant del pacte o d'alguna de les seves disposicions\no Esdeveniment d'un canvi substancial, sobrevingut i imprevisible, de les circumstàncies que van constituir el fonament.\n- Revocació per indignitat successòria (431-13 CCCat).\nEn definitiva en un pacte successori es pot ordenar la successió amb la mateixa extensió que en un testament (431-5 CCCat):\n- Es poden fer heretaments (o pactes d'institució d'hereu),\n- Atribucions particulars (assimilables als llegats del testament),\n- Es poden imposar càrregues (com la cura i atenció d'algun dels atorgants o de tercers),\n- Designar marmessors, administradors i partidors comptadors,\n- Renunciar a determinats drets successoris (amb algunes limitacions).\nAra bé, a diferència del testament, el pacte successori és un negoci formal, ad solemnitatem; per la qual cosa requereix necessàriament que el seu atorgament sigui en escriptura pública, en cas contrari seria nul (art. 431-9.1 CCCat) i invàlid (art. 431-7.1 CCCat). Aquests pactes successoris s'han de fer constar en el Registre General d'Actes d'Última Voluntat. A aquests efectes, el notari que autoritzi l'escriptura ha de practicar la notificació corresponent (Art. 431-8.1 CCCat).\nAixí mateix en vida del causant podrem:\n- Inscriure en el RP els heretaments i atribucions particulars ordenats en pacte successori. (Art. 431-8.2 CCCat).\n- Anotar en els assentaments corresponents del llibre registre d'accions nominatives o del llibre registre de socis les accions nominatives o participacions socials objecte del pacte successori (art. 431-8.3 CCCat).\n- Inscriure en el RM el manteniment i continuïtat de l'empresa familiar atorgada en pacte successori. (431-8.4 CCCat)\nFinalment i no menys important, assenyalar que la crisi matrimonial dels atorgants no afecta el pacte successori, llevat de pacte en contra, o llevat que s'hagi fet una atribució a favor del cònjuge o convivent (o dels seus parents) que no s'hagués fet de no ser per raó de matrimoni o convivència (431-17 CCCat)


Trobat un cadàver en una platja d’Almeria\nPodria ser el jove desaparegut\nL’autòpsia determinarà si es tracta del jove que va desaparèixer dimarts mentre nedava\n30 de de maig del 2021. 17:17\nEl cos sense vida d’un home ha sigut recuperat aquest diumenge a prop de la zona en la qual va desaparèixer dimarts el veí de Níjar (Almeria) de 23 anys quan es trobava al mar davant la platja de San Miguel, a prop de Cabo de Gata-Níjar.\nL’embarcació ‘Salvamar Spica’ de Salvament Marítim ha traslladat al port d’Almeria, cap a les 13.50 hores d’aquest diumenge, el cos sense vida d’un home, segons ha informat la Guàrdia Civil a Europa Press. Segons ha indicat l’esmentada font, s’ha activat el procediment judicial oportú i serà l’autòpsia la que determini les causes i la filiació d’aquesta persona.\nCal recordar que un jove de 23 anys va desaparèixer dimarts passat cap a les 12.30 hores quan es trobava al mar davant la platja de San Miguel, a prop de Cabo de Gata-Níjar, a Almeria, en companyia d’un amic que era a la costa.\nAcompanyat d’un amic\nDesallotgen el Museu Guggenheim de Bilbao i els voltants per un paquet sospitós\nSegons els indicis recopilats en el marc de la investigació, va ser cap a les 12.30 hores quan el jove es trobava al mar després d’haver acudit a la platja amb un amic, qui es trobava a la vora i qui, en un moment donat, el va perdre de vista després d’haver consultat el seu telèfon mòbil.\nEn aquest marc, la família del jove, veí de Níjar, va interposar una denúncia en dependències oficials per la desaparició del noi, del qual consta que tenia experiència nedant al mar.\nAlmeria Província d'Almeria


Pas a Pas: Torreneules (2711 m). La muntanya amagada.\nTorreneules (2711 m). La muntanya amagada.\nAquesta ruta em fa una il·lusió especial per dos motius. En primer lloc perquè aquest any encara no havia trepitjat grans cims dels Pirineus, quedant-me a cims més modestos en altura, tot i que no menys bonics. I en segon lloc perquè assolint el cim dels Torreneules, puc dir que he pujat a tots els cims de l'entorn de Núria.\nEls Torreneules es poden definir com un cim doble. D'una banda tenim el Torreneules Petit amb una alçada de 2711 metres i que es troba a l'extrem sud-est de la Serra de Torreneules. Ofereix una bona panoràmica de la Coma del Freser i de les muntanyes que l'envolten. Per altra banda tenim el Torreneules Gran també conegut amb el nom de Cim de la Coma del Clot amb una alçada de 2726 metres i separat de l'anterior pel Coll de Torreneules. Però dels dos cims, el que té més popularitat i es coneix amb el nom de Torreneules és el petit doncs és el que té una prominència més important.\nLa ruta que exposo és una circular sortint del Santuari de Núria. Vorejarem la Coma del Clot, per on baixa el Torrent de Fontnegra, i arribarem al Coll de Torreneules. Des d'aquí, pujarem al cim del Torreneules Petit i tornarem al coll per encarar el Torreneules Gran o Cim de la Coma del Clot. Continuarem carenant en direcció NW fins al Collet de Fontnegra i pujarem al Puig de Fontnegra. Des d'aquí seguirem la carena de baixada passant pel Pic de la Pala i, finalment el Pic de l'Àliga.\nPunt de sortida: Santuari de Núria (1964 metres)\nPunt d’arribada: Santuari de Núria (1964 metres)\nCims: Torreneules 2711 metres\nCim de la Coma del Clot o Torreneules Gran 2726 metres\nPuig de Fontnegra 2722 metres\nPic de la Pala 2477 metres\nPic de l'Àliga 2428 metres\nDesnivell acumulat: +988 metres\nDificultat: Mitjana, tenint en compte que es tracta d'una successió de cims d'alçades gens menyspreables.\nVeure com arribar al punt d'inici a través de Google Maps. Des de Queralbs agafem el cremallera de Núria (veure horaris).\nArribem a Núria amb el cremallera per estalviar-nos una caminada extra. Una altra possibilitat per pujar a Núria és aparcant el cotxe a Fontalba, però aquesta opció hagués allargat unes 3 hores la nostra ruta i el camí tampoc s'ho val gaire.\nUna vegada som a l'estació del cremallera comencem a pujar en direcció al refugi del Pic de l'Àliga, passant per sota dels telecabines.\nDeixem el Santuari de Núria i tot el seu complex turístic.\nCada vegada es veuen menys les construccions i es van ampliant les vistes del cims que formen l'Olla de Núria.\nDesprés de 10 minuts de pujada arribem al refugi el Pic de l'Àliga.\nEl cim que tenim al davant és el Cim de l'ortigar.\nPassem per davant del refugi i continuem el nostre camí cap al Torreneules.\nA l'extrem E de l'esplanada que hi ha davant del refugi hi arriben molts camins i està marcat amb un indicador. Nosaltres agafarem el que va cap al Torreneules començant a caminar en direcció NE, endinsant-nos a la Coma del Clot.\nEl camí segueix la vessant de la Coma del Clot sense massa desnivell fins al Torrent de Fontnegra.\nCreuem el Torrent de Fontnegra, on encara hi ha restes testimonials de neu.\nA partir d'aquí la pujada s'intensifica. En Xavi va pujant amb el Pic de Finestrelles de fons.\nUna mirada cap les muntanyes que tenim darrere nostre, amb el Puigmal (esquerra) com a protagonista.\nI en aquesta es pot veure el refugi i les muntanyes que envolten la Vall de Núria.\nMirant cap al sud, la Vall de Ribes.\nSeguint el camí es veuen dos dels objectius del dia. A la dreta el Cim de la Coma del Clot (o Torreneules Gran), a l'esquerra el Puig de Fontnegra.\nAviat arribem a un coll bastant ample des d'on es veu per primera vegada el Torreneules (dreta) i el Cim de la Coma del Clot (esquerra) amb el Coll de Torreneules que els separa.\nEl Torreneules, aquest serà el primer objectiu del dia.\nA la dreta tenim la Coma de Gispet.\nColl de Torreneules (2563 metres). Des d'aquí enfilarem el Torreneules per la carena.\nTorreneules (2711 metres). Primer cim del dia aconseguit en 1 hora 45 minuts des de Núria. Les vistes des d'aquí són excel·lents en totes direccions. Mirant al SE el Balandrau (dreta) els Tres Pics i el Fontlletera (esquerra).\nLa carena del Fontlletera fins al Pastuira.\nGra de Fajol i Bastiments.\nLa carena des del Bastiments fins als Pics de la Vaca amb la Coma de Vaca baixant per davant.\nEl Puigmal i la carena que tanca la Vall de Núria.\nI finalment la carena que seguirem fins al Cim de la Coma del Clot i el Fontnegra.\nAbans de marxar del cim, una foto de grup. De dreta a esquerra: Marc, Xavi i Marc.\nTornem al Coll de Torreneules, desfent el camí. El següent objectiu, el Cim de la Coma de Clot, que tenim a davant.\nUna vegada al coll, aprofitem per menjar, ja que al cim no s'hi estava massa bé. També ens protegirem de la pluja perquè comencen a caure gotes. De totes maneres, la cosa no passarà de quatre gotes. I encarem el Cim de la Coma del Clot.\nCim de la Coma del Clot o Torreneules Gran (2726 metres). Aquest cim és el que es veu des de Núria i que molta gent confon amb el Torreneules, que queda amagat. Una mirada cap al Torreneules, on hem estat fa una estona.\nContinuem per la carena, baixant fins al Collet de Fontengra i pujant al Puig de Fontnegra.\nPuig de Fontnegra (2722 metres). En aquest cim hi ha la unió de dues carenes. La que seguíem nosaltres i uneix el Torreneules amb el cim de la Fossa del Gegant, i una altra carena que baixa fins al refugi de Núria passant pel Pic de la Pala i el Pic de l'Àliga. La idea inicial era seguir fins a la Fossa del Gegant i baixar pel Coll de Noucreus però com que el dia no pinta massa bé, decidim baixar pel Pic de l'Àliga.\nLa carena que volíem seguir amb el Cim dels Rocs Blancs i el Cim Alt de les Arques.\nEl Gra de Fajol ja queda mig amagat per una cortina de pluja.\nEls dos cims que hem pujat fa una estona.\nI aquesta és carena per on baixarem.\nI comencem a baixar per la carena ampla i comoda.\nUna mirada enrera cap a la carena que hem seguit abans.\nPer la nostra dreta baixa la Coma de Noucreus.\nNúria ja es veu a sota.\nPic de la Pala (2477 metres).\nDes del Pic de la Pala continuem per la carena fins a l'extrem, on hi ha l'últim cim que pujarem, el Pic de l'Àliga.\nPic de l'Àliga (2428 metres).\nA partir d'aquí, baixarem directes al Santuari de Núria perquè ara sí que comença a ploure i sembla que ho vol fer amb més ganes. Per sort, ens ha deixat gaudir de tots els cims del dia.\nTornem a passar pel refugi del Pic de l'Àliga, tancant la circular. I a partir d'aquí desfem el camí per sota els telecabines fins a Núria.\nLa conclusió del dia és que hem pogut fer una ruta agradable per una part de l'entorn de Núria que queda bastant oblidada, ja que la gent acostuma a tirar més cap al sector del Puigmal. La llàstima ha estat el temps, que no ens ha permès seguir fins a la Fossa del Gegant per poder fer una circular una mica més llarga i entretinguda.\nAndoni-Txauen 28 de maig de 2012 a les 10:38\nBuena vuelta Marc & cia\nÁngel 5 de juny de 2012 a les 18:39\nBonita excursión por una zona totalmente desconocida para mí...Oye, qué poca nieve queda ya!!\nMarc Bota 6 de juny de 2012 a les 11:31\nEsa excursión es del día 26 de mayo y ya ves como estaba de nieve a 2700 metros. Ahora no debe quedar prácticamente nada. Un saludo.\nJordi Parera 15 de setembre de 2014 a les 11:20\nMagnífic reportatge, Marc, tant per les bones fotos com per l'explicació. He fet el mateix recorregut aquest cap de setmana i encara tinc el cap allà dalt..... La boira sempre estava amenaçant, però al final ens va deixar pujar al Torrneules, tot i que no es veia res en absolut de la Vall de Ribes. Llàstima, però l'any passat va ser pitjor perquè l'espessa boira ens va impedir de fer el cim quan ja érem al coll). Gràcies.\nMarc 15 de setembre de 2014 a les 20:18\nGràcies Jordi, el Torreneules és un cim que m'agrada molt, potser perquè queda separat de la resta de l'Olla. Enhorabona!!\nJuan García 13 de juny de 2016 a les 10:18\nruta interesante, estoy buscando opciones pa hacer este finde y esa me la guardo como a tener muy en cuenta, pero una pregunta... hay pasos tecnicos o aereos? saludos\nMarc 14 de juny de 2016 a les 21:34\nHola, no hi ha cap pas tècnic ni aeri. Simplement es tracta d'una ruta circular per muntanya amb desnivell i camins fàcils.\nJuan García 13 de juny de 2016 a les 10:22


Festa blanc-i-blava el 20 de novembre | martorellesport.cat - el web esportiu de referència de Martorell\nFesta blanc-i-blava el 20 de novembre\nLa Penya Blanc-i-Blava de Martorell ja ha trobat nova data per la celebració de la festivitat perica que havia de tenir lloc el passat 12 d’octubre i que la pluja va obligar a suspendre. Aquest esdeveniment, que té l’objectiu de recaptar fons per a la Marató de TV3, se celebrará finalment el diumenge 20 de novembre.\nL’entitat perica organitza una jornada festiva a la que ha anomenat “La Bombolla del Futbol”. Aquest esdeveniment consisteix en un partit de futbol que organitza l’entitat, amb la particularitat que els jugadors participen dins d’unes pilotes de plàstic gegants. Aquesta activitat, anomenada Bubble Football, ha anat guanyant popularitat en els darrers anys, sobretot en festes populars i jornades d’oci i celebració.\nEl preu per poder participar-hi és de sis euros per jugador, els beneficis dels quals aniran a parar una causa solidària, concretament a la Marató de TV3. Tomàs Sánchez, president de la Penya Blanc-i-Blava de Martorell recorda que “l’entitat ha volgut afegir-se a la causa a la que Martorell s’adhereix commemorant els 25 anys de la Marató de TV3”.\nAquest acte tindrà lloc el proper 20 de novembre a partir de les 16.00 hores al Complex Esportiu Torrent de Llops. A banda d’aquest particular partit de futbol, també hi haurà un servei de bar solidari i se celebrarà un sorteig d’articles del RCD Espanyol entre tots aquells pericos que hi participin, entre ells diverses samarretes del primer equip. Tomàs Sánchez ha volgut remarcar la finalitat d’aquesta jornada solidaria. “L’objectiu és passar-s’ho bé entre tota la familia perica de Martorell i celebrar una jornada bonica i festiva”.


Co-llit o no co-llit, el meu regne per un gran llit – Va de pares\nby Ismael | 10-02-2014 | Dia a dia | 3 comments\nSweden from above, cortesia d’Éole wind.\nQualsevol debat sobre nens comença i acaba, irremeiablement, de la mateixa manera. Comença amb sermons vehements sobre el que s’ha de fer sí o sí; i, segons el grau d’integrisme de l’interlocutor, amb amenaces d’anar a l’infern dels neopares i que el nen acabi drogant-se en una cantonada de tan malament que ho vas fer aquell dia amb aquell iogurt. I acaba amb un encongiment d’espatlles que diu, tàcitament o explícita “bé, però no hi ha cap nen igual”.\nAixí que després de barrinar-te les orelles sobre els beneficis del co-llit o que dormi sol o que vagi a una acadèmia militar als 2 anys, et diuen “bé, però no hi ha cap nen igual”. I llavors arribes a casa, et pregunten “què, farem co-llit o no?” i tu te’n vas a buscar tabac i no tornes.\nEl co-llit és com les meigas gallegues: tothom en parla meravelles, però ningú no ho fa. Però tothom acaba reconeixent que bé, alguna nit sí. O unes quantes. Total, el nen de Schrödinger: és al seu llit i al teu al mateix temps i només saps del cert que és al teu quan t’enfonsa una costella o saps que és al seu quan t’has de llevar a dur-li aigua.\nBé, fugim d’estudi: co-llit sí o no?\nÉs que aquí els Vadepares som poc d’integrismes. Amb el que ens va costar triar el nom del blog, no estem per més consensos fins la propera glaciació.\nA casa el tema del co-llit no el vam prendre com una finalitat, sinó com un mitjà.\nQuan la Muriel era petita (llegeixi’s: quan va néixer i vam haver de renunciar a tot en aquesta vida terrenal) teníem una por i una necessitat:\nLa necessitat era donar-li el pit a demanda, nit inclosa, i no morir en l’intent. És a dir, poder descansar perquè un treballava i l’altre tenia la feina de cuidar la criatura a soles tot el dia.\nLa por… el pànic, més aviat, era el tema de la mort sobtada del lactant. Sí, un cop llegeixes sobre el tema ja mai més dorms al 100%: sempre deixes una neurona desperta que va escoltant com respira el cadell (i després diuen que els homes no poden fer dues coses al mateix temps — o potser és que els pares ja no som homes…)\nTant per la necessitat, com per la por, el co-llit va resultar ser fantàstic. La necessitat es va reduir a una mare somnàmbula que era capaç d’alletar pràcticament sense despertar-se (o ni pràcticament! el marsupial trepava al pitram sense ni despentinar-se). Per la por, vam llegir que, sense estar del tot provat ni ser un remei universal, semblava que el co-llit reduïa la probabilitat de la mort sobtada — els estudis acaben atribuint les causes més a factors colaterals o indirectes que no pas als directes, però el cas és que comença a haver-hi consens que, si alguna cosa és, és més aviat bo que no pas dolent.\nEntre els 5 i els 7 mesos aquí el marsupial es va tornar un dimoni de Tasmània i vam acabar convidant-lo a marxar del llit conjugal i a explorar nous horitzons de descans a la seva pròpia habitació (ah, els eufemismes paterns, quina riquesa lèxica). Li costava dormir, no deixava dormir, i la nit era un calvari. Acceptada la invitació a dormir al seu propi llit, vam recobrar la calma i el descans durant molts i molts mesos.\nComplerts dos anys, la pequenyuel va descobrir les pors, milers i milers d’elles. I el co-llit (total o parcial, d’entrada o a partir de mitja nit o de matinada) va tornar a les nostres vides. I, en general, contents. De tant en tant reculls una dent de sota el coixí que no recordaves haver-la-hi posat, o trobes a faltar una vèrtebra, però, en general, divertit quan veus la cara de felicitat absolutíssima de la bella dorment acceptada a l’amuntegament hamsteril familiar. I ho farem durar mentre sigui útil, fins que deixi d’anar-nos bé.\nAra, quan pensem en les filípiques que ens empassàvem (via tradició oral, escrita o audiovisual), quan pensem en les eternes reflexions peripatètiques sobre la qüestió, al final, la cosa s’ha reduït a “ens anirà bé o no?”.\nL’únic secret, crec, creiem, és que en aquest “ens anirà bé”, tinguem en compte que l’ens, el nosaltres, ja no som dos. Sinó tres. O quatre. I, al final, els números més o menys surten.\nI al fisioterapeuta també.\nPilar\ton 10-02-2014 at 23:49\nM’encanta la conclusió de que ho fereu servir mentre us vagi bé. En realitat quasi tot es redueix a això, i pot ser l’unic problema el tenim per a definir què és el que ens va bé.\nM’ha recordat una mica a aquest post que vaig escriure fa uns mesos. No és sobre el collit concretament, però s’hi apropa i la conclusió és similar. Us en deixó l’enllaç, per si li voleu fer una ullada entre sessió i sessió del fisioterapèuta ;)\nanna\ton 11-02-2014 at 10:47\nA nosaltres no només “ens ha anat be” , en el sentit que ens ha permés dormir a tots tres sense plors ni passejades nocturnes ….és que ens encanta….les nits són màgiques ….. La nostra xurumbel-la està a punt de fer els 6 anys !\nAra ja no la fem fora…..més aviat gaudirem de la màgia “hamsteril” el temps que quedi…que calculo que no serà massa.\nLoles\ton 12-02-2014 at 11:55\nÉs com si estiguessis escrivint els meus pensaments, la meva vida. Fins el novembre’13 (que ja tenien 2 anys i mig) van dormir força bé, a la seva cuna, amb aquests canvis rítmics que ja coneixem.\nEn aquesta data, vam canviar al llit de nens grans. Això va ser un festival!, Bernat puja al de la Martina, Martina baixa al del Bernat, tots dos a un, crits, rises….. i no dormir.\nLa Martina trobava el llit massa gran i, la meva conclusió: es trobava desprotegida. Supermami al ataque: mamí aquí amb mi, una miqueta.\nAixí dorm com una reina. Bernat vol dormir-se al llit de mamà…. doncs som-hi. En un tres i no res tots 2 clapats i ja podem relaxar-nos.\nAra, això de la docència té coses bones i dolentes, les bones, aquest semestre tinc casi tot el dia sense classes, la dolenta? les tinc a partir de les 18-19 hores…. fins les 21.30 amb la qual cosa, quan arribo, els 2 bitxos dormen.\nConseqüència: Martina es deperta a mitja nit plorant perquè mamà no hi és. Solució?: mamà al llit amb ella….\nI el que m’agrada fer-ho…..\nCom dius, això ara en va bé, i ho faré fins que deixi de funcionar, malgrat les poderoses veus de l’experiència que et diuen constantment el que has o no has de fer…. (Si us diguès la de “uy això no ho facis” que m’estic menjant jo ara…. pssssttt no ho digueu a ningú)\nLactància paterna, amb pe de pare | Va de pares - […] amb i ambsense lactància). A més, un dels millors complements de la lactància materna és el co-llit, sempre tan…\nRespon a Pilar\tCancel·la les respostes


Ets a: Portada > Estudiants > Assignació Tutorial\nCom es realitza l'assignació d'un tutor?\nL’assignació a un determinat tutor dependrà de l’ensenyament que cursi. Així, estudiants del grau de FIC, ADE i Economia seran assignats respectivament a tutors amb un perfil de Finances i Comptabilitat, Administració d’Empreses o Economia, respectivament.\nQuan s’assigna el tutor?\nL'assignació de tutor es realitza durant el primer quadrimestre d’un determinat curs. Si s'ha formalitzat la matrícula durant el mes de juliol, l’assignació es realitzarà durant les primeres setmanes del mes de setembre, mentre que si la matrícula s'ha realitzat al mes de setembre l'assignació es farà una vegada finalitzat el termini de matrícula.\nCom es comunica l'assignació?\nL'estudiant serà informat de l'assignació del tutor mitjançant un e-mail de la coordinació del Pla d'Acció Tutorial.\nDes que es produeix l'assignació, al campus virtual Moodle apareix l'espai e-tutories en el que els estudiants i el seu tutor poden interactuar:\nTambé podeu adreçar-vos a l’e-mail pat.fee(ELIMINAR)@urv.cat\nL'assignació de tutor varia cada curs?\nL’assignació de tutor es manté fins a la finalització dels estudis. Tanmateix, es contempla la possibilitat de canviar de tutor en cas de prèvia sol•licitud de l’estudiant degudament argumentada. L'assignació canvia si l'estudiant canvia de grau.


Salaris i recuperació econòmica\nEls secretaris generals d’UGT i CCOO i tots els quadres sindicals lleidatans, catalans i espanyols saben que estem en un moment d’especial transcendència en què la majoria social d’aquest país està sortint de la psicosi de la crisi i s’està mobilitzant. Els sindicats no tenen ja en exclusiva el lideratge del carrer i pensionistes, dones i estudiants, al marge de les massives manifestacions polítiques sobiranistes a Catalunya, han plantat cara al Govern central i als jutges i són l’estendard en el qual molts altres col·lectius es basen o imiten. Sabedors d’aquesta pèrdua de protagonisme i embolicats en la polèmica del paper que han jugat o haurien de jugar per al necessari diàleg entre els independentistes catalans i els poders de l’Estat, els sindicats majoritaris es van manifestar ahir en unes 70 ciutats espanyoles advertint l’Executiu i les patronals que les condicions laborals que van quedar minvades per les crisis i la reforma s’han de recuperar. Són moltes les cicatrius que la dècada del retrocés econòmic ha deixat al món laboral i ha arribat el moment de reprendre el camí del benestar. I aquesta millora de les condicions del treball i dels salaris no només és de justícia, igual com acabar amb la bretxa salarial per a les dones i frenar l’alarmant atur juvenil, sinó que és l’única forma que tots els sectors econòmics es recuperin. Amb els salaris de fa una dècada, com va publicar ahir aquest diari, sense conciliació laboral per als pares i mares, amb pensions pírriques o amb una precarietat alarmant, difícilment millorarà el poder adquisitiu indispensable perquè el conjunt de l’economia progressi, des del comerç fins a la investigació i les petites i mitjanes empreses.\nQuant a les particularitats de Lleida, els sindicats van reclamar ahir que s’assegurin les condicions de vida i els sous dels temporers, indispensables per a la recollida de la fruita en un sector vital per a Ponent; aclarir i acabar amb els falsos autònoms, la qual cosa podria afectar uns 3.000 treballadors de les càrnies, o les cotitzacions de les dones que s’han de potenciar perquè després les seues pensions no siguin un 38% més baixes que les dels homes. Molts reptes que els sindicats han d’abordar amb nous i més efectius mètodes.


Neteja a fons per reconstruir l'equip\nEl descens obliga a repensar un projecte que es veurà limitat per les obligacions econòmiques\nMIQUEL RAMIS Palma 03/06/2013 00:00\n260x366 REMODELACIÓ La plantilla del Mallorca patirà una profunda reestructuració amb vista al nou futur de l'equip a la Segona Divisió del futbol de l'Estat. / PERE BOTA REMODELACIÓ La plantilla del Mallorca patirà una profunda reestructuració amb vista al nou futur de l'equip a la Segona Divisió del futbol de l'Estat. / PERE BOTA\nEl descens a l'infern de la Segona Divisió del Mallorca, confirmat en la darrera jornada de la Lliga i que va posar punt final als setze millors anys de la història de la Societat Anònima Esportiva, obliga a repensar tot el projecte esportiu amb el qual va desembarcar Llorenç Serra Ferrer l'estiu del 2010. El futur que es presenta davant una entitat que en el 2016 complirà els cent anys de vida és incert des del punt de vista institucional i econòmic. El compliment del conveni del concurs de creditors ofega la liquiditat d'un club que té una divisió absoluta entre els seus accionistes i consellers. Aquest panorama dificulta encara més la projecció d'un full de ruta consensuat que no posi en perill la seva subsistència. El que és molt clar és que cal una neteja a fons del vestidor vermell per poder tornar a construir un equip adaptat a les exigències de la categoria de plata.\n"Del futur, haurem de parlar-ne", va afirmar Serra Ferrer la matinada de diumenge, després que es consumàs la tragèdia. Ara s'obre un període d'incertesa en el qual les negociacions entre les diferents faccions del consell determinaran la construcció del nou conjunt.\nEl Mallorca patirà una dràstica reducció de les seves entrades amb el descens de categoria. Aquesta reducció vindrà motivada principalment pels ingressos televisius. Dels prop de 22 milions d'euros que fins aquesta temporada percebia en concepte dels drets televisius es passarà a una xifra que rondarà els dos milions d'euros.\nTanmateix, aquesta situació no és la més alarmant. El club es veurà obligat a desprendre's dels seus millors actius per equilibrar els comptes. En aquest sentit, el compliment del conveni del concurs de creditors retallarà les quantitats que es percebin per les vendes que es produiran. Així, el 25% de la xifra que es rebi en concepte de traspassos haurà d'anar destinada al compliment del conveni. De tota manera, s'ha de recordar que no es podrà fer caixa, perquè les quanties que es rebin s'hauran de destinar a equilibrar uns comptes precaris.\nA l'altre costat, s'hi troba l'ajuda que rebrà el club provinent del fons de compensació per descens de la Lliga de Futbol Professional. Gràcies a les setze campanyes que ha encadenat a Primera i als pressupostos que s'han fixat en les progressives temporades, la xifra que el club rebrà en els dos primers cursos rondarà els quinze milions d'euros.\nLa direcció esportiva s'haurà d'adaptar a unes limitacions que determinaran les possibilitats del club a l'hora de refer el planter. En primer lloc, s'haurà de fer una neteja a fons del vestidor vermell. D'aquesta manera, la primera mesura serà definir un nou cos tècnic. Gregorio Manzano només havia acordat renovar en cas d'aconseguir la permanència. Molt haurien de canviar les coses perquè el de Bailén continuàs a la banqueta a Segona Divisió. És més, el club ja ha contactat amb diversos tècnics amb experiència a Segona, com Lluís Carreras, per temptejar una possible incorporació.\nEn segon lloc, el club haurà de desfer-se dels jugadors amb les fitxes més elevades i negociar una rebaixa important dels seus emoluments. Casos com els d'Alejandro Alfaro, Javi Márquez i Giovani dos Santos són els més destacats.\nEl mexicà va disputar el seu darrer partit amb la camiseta vermella davant el Valladolid. Gio no està disposat a jugar a Segona i la seva fitxa no es pot assumir amb les condicions en les quals quedarà l'entitat. El ball ja ha començat perquè equips com el València, la Reial Societat i l'Atlètic de Madrid ja s'han interessat per obtenir els seus serveis.\nUn altre futbolista que previsiblement sortirà de l'entitat és Tomás Pina. El migcampista és un dels actius de l'equip, i el Betis i el València s'han interessat per ell.\nMichael Pereira és un altre jugador amb moltes possibilitats per abandonar el club. Encara que el francès no ha tingut protagonisme aquesta temporada, acaba el contracte el 2014, per la qual cosa si l'entitat en vol treure algun rèdit l'ha de vendre. El cas de Tomer Hemed és el dramàtic. El trencament del tendó d'Aquil·les que es produí al Vicente Calderón fa que desapareguin les opcions d'un traspàs quan era una de les peces més cobdiciades de l'equip gràcies al poder rematador i als onze gols que ha marcat aquest tràgic curs.\nUna de les decisions més importants que haurà de prendre la direcció esportiva és si continua disposant dels tres veterans del vestidor. Dudu Aouate, Pep Lluís Martí i José Carlos Nunes formen el nucli dur del conjunt i tots tres acaben contracte aquest estiu. En principi, la direcció esportiva tenia en ment renovar-los, però el canvi de les condicions que ha suposat el descens pot canviar aquesta determinació.\nD'altra banda, tot indica que Juan Calatayud tampoc no hi continuarà. El porter malagueny ha acabat contracte i davant la presència de Rubén Miño, amb contracte fins al 2016, no tindrà oportunitats.\nAquest curs el Mallorca ha incorporat fins a cinc jugadors cedits que abandonaran la disciplina vermella. L'aportació que han oferit ha estat minsa. Javier Arizmendi, Andreu Fontàs, Fernando Tissone, Alan Hutton i Toni Luna tornaran als seus equips d'origen i alleugeriran també el pes de les nòmines. Previsiblement, la majoria dels jugadors que el Mallorca havia cedit a altres equips no tornaran. Són Marvin Ogunjimi, Gianni Zuiverloon i Akihiro Ienaga. Només tornaria el menorquí Sergi Enrich. El descens a Segona farà canviar radicalment la fisonomia del club.


Redacció 18:54 27/04/21\nUn equip del CTFC, el CREAF i l’InBIO-CIBIO de la Universidad de Santiago de Compostela adverteix que la reforestació massiva que proposa la Unió Europea com a part del Green Deal s’ha de planificar tenint en compte l'augment de connectivitat del bosc, el ràpid creixement d'algunes espècies d'arbres, les resines inflamables de les espècies que es planten i la necessitat d’una gestió forestal adequada. L’article publicat en la revista científica Global Change Biology apel·la a la necessitat de decidir bé on es faran les plantacions d’arbres, amb quines espècies i quina gestió se’n farà a posteriori. En zones amb alt risc d’incendi, caldria estudiar les possibles alternatives, com ara la restauració de zones humides o de pastures.\neuropa forestal augmentar 3000 milions risc\nPla general de l'hàbitat on viu l'espècie de molsa Buxbaumia aphylla.\nEls boscos són grans embornals de carboni i contribueixen en gran mesura a compensar l’augment del diòxid de carboni a l’atmosfera. Per aquest motiu, les polítiques per conservar-los i restaurar-los tenen un ampli suport com a forma eficaç de combatre el canvi climàtic. La Unió Europea, seguint el full de ruta del Green Deal cap a una descarbonització de l’economia, s’ha compromès a restaurar els hàbitats amb més potencial per captar i emmagatzemar carboni. Entre d’altres, ha apostat per la restauració forestal a través de diferents iniciatives, una d’elles plantar 3.000 milions d’arbres fins l’any 2030.\nUn equip investigador format per investigadors i investigadores del CTFC, de l’InBIO/CIBIO - Universidad de Santiago de Compostela i del CREAF adverteixen que la reforestació massiva que planteja el Green Deal pot augmentar el risc d’incendi si no es fa seguint una bona planificació i amb criteris científics. L’article, publicat recentment al Global Change Biology, explica que en l’era dels grans incendis forestals, reforestar pot suposar una arma de doble tall per combatre el canvi climàtic.\nVirgilio Hermoso, investigador del CTFC, puntualitza que “no qüestionem l’ús de les plantacions, però l’hem de planificar correctament per no causar l’efecte contrari al que busquem. L'augment de la connectivitat del bosc, a escala de paisatge, juntament amb l'ús de les espècies que s’utilitzen sovint en les plantacions (de creixement ràpid i amb resines inflamables), pot augmentar el risc d'incendi, especialment si no s’acompanya d’una gestió forestal adequada”.\nEn aquesta nova era conflueixen les sequeres prolongades amb condicions meteorològiques de calor extrema o vent que provoquen un increment d’incendis d’alta intensitat, ja evidents a la conca mediterrània, i cada cop més freqüents en altres zones septentrionals d’Europa. Per això, “és fonamental planificar molt bé com i on es faran aquestes plantacions, és a dir, quines espècies i com es gestionaran. Aspectes que són claus si volem ser efectius reforestant i evitar riscos associats a grans incendis forestals”, afegeix Lluís Brotons, investigador del CSIC al CREAF i a la unitat mixta InForest CREAF-CTFC.\nL’alternativa: restaurar altres hàbitats\nEls autors proposen altres alternatives que poden ser tant o més efectives a aquest pla de reforestació massiva. Per exemple, la diversificació d’hàbitats o la recuperació de zones humides i de pastures, sobretot en algunes regions del sud d’Europa. Ambdues accions ajudarien a compensar la pèrdua d’hàbitats, que han patit un fort declivi en les darreres dècades a causa de l’abandonament de terres i de l’expansió forestal, i mantindrien les pràctiques i els paisatges tradicionals i culturals, més resistents al foc. De fet, invertir en la restauració d’aquests altres hàbitats seria més eficient que plantar arbres en les regions més seques i propenses al foc, com la Mediterrània, on la disponibilitat d’aigua és limitada.\nEls autors proposen altres alternatives que poden ser tant o més efectives a aquest pla de reforestació massiva. Per exemple, la diversificació d’hàbitats o la recuperació de zones humides i de pastures, sobretot en algunes regions del sud d’Europa. Ambdues accions ajudarien a compensar la pèrdua d’hàbitats, que han patit un fort declivi en les darreres dècades a causa de l’abandonament de terres i de l’expansió forestal, i mantindrien les pràctiques i els paisatges tradicionals i culturals, més resistents al foc\nHermoso també destaca que “la reforestació a gran escala pot impactar en zones d’activitats agropecuàries tradicionals, provocant-ne l’abandonament o el desplaçament, causar la pèrdua d’altres hàbitats d’importància en la conservació, la propagació d’espècies i plagues invasores i reduir la disponibilitat d’aigua”.\nTot i això, es reconeix que la restauració de boscos plantant arbres o ajudant a la seva recuperació natural contribuirà, sens dubte, a l’estratègia global de mitigació dels impactes del canvi climàtic. Les primeres propostes d’objectius per al conveni sobre la diversitat biològica que s’acordaran el 2021 inclouen la restauració de 350 milions d’hectàrees de terres desforestades i degradades del món. A abast mundial, s’hauria de donar prioritat a les zones que han estat sotmeses a una pressió de desforestació més elevada durant les darreres dècades, on la inversió serà més eficaç, com ara els tròpics, i sempre tenint en compte que la restauració forestal no pot substituir la reducció d’emissions directes de gasos d’efecte hivernacle, l’acció prioritària i més efectiva per combatre el canvi climàtic.\nSort prorroga les restriccions anti-Covid fins al dijous 29


L’IES de PLF es començarà a construir abans de cap d’any. | Ràdio Palafolls\nHome Cultura L’IES de PLF es començarà a construir abans de cap d’any.\nMarc Ferri , novembre 17, 2009\t / 586 0\nSegons ha pogut saber aquesta emissora, el nou centre educatiu de secundària es podria començar a construir abans de finals d’aquest any. El nou IES, que s’ha de construir a la zona de la Font del Ferro, hauria d’estar enllestit a finals de l’any que ve per tal de començar a funcionar el gener del 2011, segons les primeres previsions de l’Ajuntament de PLF.\nLes obres de l’IES tenen un pressupost de 7 milions d’€ i un cop finalitzat tindrà una capacitat per a 660 alumnes des de 1r d’ESO i fins a 2n de batxillerat. En concret el nou IES serà de 4 línies per a cada curs de l’ESO i de 3 línies per a batxillerat. En total 5700 m2 amb diferents serveis i aules de suport pedagògic, tal i com ens ha explicat Narcís Reverendo, arquitecte del nou Institut.\nLes obres van ser adjudicades al mes de juny a una empresa de Banyoles.\nL’IES PLF funciona des de la seva creació, ara 5 anys, en unes instal.lacions prefabricades, que s’han anat ampliant segons les necessitats. La situació era provisional i s’estava a l’espera del canvi d’ubicació en un sector en desenvolupament.\nSegons el professors del centre, actualment es treballa en precari a l’espera de la construcció del nou institut. A la plana web de RP, hi podeu trobar imatges de la maqueta per saber com serà el nou IES.\nParal·lelament la passada setmana, us explicàvem que el govern català reclama a l’Ajuntament els terrenys per a fer la 3a escola de primària. Una escola, que l’equip de govern sempre ha defensat fer als terrenys que ara ocupa l’IES de PLF.\nLa maqueta del nou IES Palafolls\nUns 90 alumnes de 5è de PLF han fet ja les proves de competència en idiomes\nLa Flama del Canigó també arribarà diumenge a Palafolls


Fundamentación by caritasmallorca - Issuu\nFonamentaciรณ Campanya Institucional 2017-2018\nIntroducció Avui en dia parlar de compromís no està de moda. Sona a gastat, a poc actual o conservador. S’associa al per a sempre en un món en què gairebé tot és per a una estona. Avui en dia parlar de compromís és anar contracorrent. La manca de compromís caracteritza la nostra societat: en les relacions, en la parella, en la família, en la qüestió social, en la política, en la qüestió cultural... Les noves dinàmiques socials es construeixen de manera que puguin funcionar sense que calgui comprometre-s’hi. Les noves generacions es relacionen creient que el compromís no és important, ni a nivell laboral, ni a nivell social ni a nivell personal. A Càritas anem contracorrent perquè sí que parlem de compromís. I ho fem amb tota l’actualitat i amb tot el rigor que la realitat exigeix. Però no parlem d’un compromís qualsevol. No parlem d’una relació contractual, ni del valor que permet a l’ésser humà aconseguir els seus objectius o èxits, ni d’un compromís concret que se cenyeix a un horari o a un taló del banc. Parlem d’un altre tipus de compromís que té com a referent una persona molt concreta: Jesús de Natzaret.\nCompromís que configura la nostra vida a l’estil de Jesús El compromís que conforma la persona en tota la seva integritat és un compromís social i caritatiu, arrelat en l’Evangeli, en el ser com els altres i per als altres. Es tracta d’un compromís que neix de la fe en un Déu Trinitat, que és Pare i estima incondicionalment cada filla i cada fill i els confereix la mateixa dignitat. Un Déu Fill que lliura la seva vida per alliberar-nos de les esclavituds quotidianes i ens salva de les ombres. Un Déu Esperit que anima i encoratja l’amor que habita en cada ésser humà i el convida a caminar en comunitat per ser sal i llum en el món, per teixir xarxes de solidaritat, d’una fraternitat que es concreta a viure el lliurament, la fidelitat, la utopia, el testimoni, l’acompanyament, la gratuïtat i l’opció pels pobres a l’estil de Jesús, que “no va venir a ser servit sinó a servir i a donar la seva vida...” (Mt 20, 28). Santa Teresa de Calcuta ho expressa molt bé quan diu: “Senyor, que la teva gràcia faci que els pobres, en veient-me, se sentin atrets per Crist, i el convidin a entrar a casa seva i en les seves vides. Fes que els malalts i els qui pateixen trobin en mi un veritable àngel que conforta i consola. Fes que els nens que trobo pels carrers m’abracin perquè els faig pensar en Ell, l’amic de tots els nens”. En definitiva, és un compromís que reflecteix el gest i la mirada de Jesús, que impregna tot l’ésser i dibuixa una forma d’estar i de viure en el món. Però la majoria de vegades reduïm el compromís a una experiència concreta, a l’acció entesa com l’exercici actiu i concret de la caritat i el servei als més pobres. Deixem diluir en les feines de cada dia i en les presses la profunditat del que significa, fins al punt de perdre forces i de deixar pas al desànim fins a arribar a la impotència: quin sentit té el que fem si la societat està cada vegada pitjor, si l’absurditat, el dolor i la injustícia s’han apoderat del món? “Marta, Marta –li respongué Jesús-, estàs inquieta i preocupada per moltes coses, però tan sols n’hi ha una de necessària. Maria ha triat la més bona, i ningú no la hi prendrà”1 . En aquest passatge de Lluc, Jesús respon d’una manera clara i senzilla. Com sempre, directa, sense embuts. Maria ha triat la més bona perquè ha sabut adonar-se d’allò que és més important, sap com i quan ha de beure a la font que li donarà forces, que inspirarà la seva feina i la seva quotidianitat, què donarà sentit als petits gestos imperceptibles però transformadors de l’espai vital que li correspon i del temps que li ha tocat viure. Maria cultiva la mística del retrobament i l’acollida des d’una actitud contemplativa perquè l’Esperit de Déu inspiri tot el que és i tot el que fa.\nLa mística de la trobada i l’acollida inspiren el compromís cristià.\nCompromís animat per l’Esperit Un compromís d’aquesta mena és obra de l’Esperit de Déu. Per això Francesc diu: “Cal cultivar sempre un espai interior que doni sentit al compromís”1. Cultivar aquest espai és obrir les portes de l’interior de cadascú per deixar que l’Esperit es manifesti en nosaltres de manera particular per al bé comú2, i pugui desenvolupar-se una espiritualitat profunda capaç d’assegurar l’exercici de la caritat i poder engrescar, d’aquesta manera, la caritat en la comunitat. L’espiritualitat és aquest corrent que ens impulsa i que tothora ens suggereix què hem de fer, que ens motiva i ens convenç per a l’acció, i que ens ofereix criteris d’acció i sentit per a tot el puguem fer3. Parlar d’espiritualitat vol dir reconèixer que és l’Esperit el que ens mena a estimar els germans i el que ens anima, encoratja, orienta, dóna força i obre perspectives i possibilitats noves en el servei de l’amor, en el servei de la caritat4. D’altra banda, l’Esperit es manifesta en la comunitat i al servei del bé comú. En comunitat és on es manifesta de manera més clara i evident, d’acord amb les paraules del profeta Joel: “Abocaré el meu Esperit sobre tothom: els vostres fills i les vostres filles profetitzaran, els vostres vells tindran somnis, i els vostres joves visions. Aquells dies abocaré el meu Esperit fins i tot sobre els servents”5. En comunitat podem percebre la gràcia abocada sobre cada persona mitjançant la diversitat de dons i carismes i ser enviats a anunciar la Bona Notícia6. Aquest alè de Déu commocionarà les nostres entranyes i ens desvetllarà la compassió i la misericòrdia que tots tenim dins nostre perquè siguem capaços de sentir-nos germanes i germans i perquè puguem experimentar la comunió que traspassa totes les nostres fronteres. Aquest alè de Déu ens ajuda a poder admirar el do que habita en cada u de nosaltres, a acollir-lo sense competir entre nosaltres, sinó rebent-lo com a regal per posar-lo al servei dels altres. Aquest buf de Vida ens alimenta la fe i ens mena a viure en Déu i des de Déu sintonitzant la nostra manera de viure per a desitjar, buscar i cuidar el bé dels altres, capacitant el cor per a estimar els germans i convertir-nos en “instruments de la gràcia per a difondre l’amor de Déu”7.\n1\tFrancesc, Evangelii gaudium, núm. 262. 2\tCfr. 1 Co 12,7. 3\tCrf. Decret Apostolicam actuositatem, núm. 8. 4\tV.Altaba, La Espiritualidad que nos anima en la acción caritativa y social, pàg. 14. 5\tJl 3, 1-5. 6\tI Co, 12. 7\tBenet XVI, Caritas in veritate, núm. 5.\nCompromís per a viure apassionadament la mística de l’amor Comprometre’s és una manera de ser, de relacionar-nos amb nosaltres mateixos, amb els altres i amb el món. És una manera d’entendre la vida i de compartir-la creant fraternitat. “La solidaritat no és un sentiment de vaga compassió o de superficial tendresa envers els mals de tantes persones properes i llunyanes; ans al contrari, és la determinació ferma i perseverant d’empenyorar-se pel bé comú, és a dir pel bé de tots i de cada un, perquè tots som veritablement responsables de tots”1. La proposta cristiana implica, abans que res, girar els ulls envers Déu per ser un en Ell. Vol dir ser conscients de la nostra identitat com a éssers estimats per Déu i creats per a la vida. La invitació a ser cristians requereix un compromís, una opció i sempre hi ha en joc la llibertat per a triar.\nComprometre’s és una manera de ser i estar en el món.\nDavant la pregunta que batega dins nostre i que Jesús proposa a aquells qui el segueixen sorpresos Què busqueu?, podem continuar caminant sense rumb fix i buscant aquesta felicitat passatgera en allò que ens anem trobant pel camí o bé ens podem atrevir a respondre: Mestre, on vius?, exposant-nos a la seva resposta: Veniu i ho veureu2 . Darrere d’aquesta invitació oberta, suggeridora i sense cap pretensió per a aconseguir cap mena d’adhesió o de benefici, s’obre davant nostre un ampli horitzó sense límits d’aventura, un horitzó d’experiència vital i transformadora. No es tracta de Veniu i feu, sinó d’anar i veure amb els propis ulls, ben oberts per a adonar-nos de la realitat del món i fer-ne la nostra llar. Com diu Francesc quan parla de la cura de la Creació, estem convidats a obrir els ulls i les orelles al clam de la terra, que és el clam dels pobres, i a treballar per una ecologia integral, per una ecologia en la qual resulten inseparables la preocupació per la natura, la justícia amb els pobres, el compromís amb la societat, la defensa de la vida, el desenvolupament integral i la pau i l’equilibri interior de l’ésser humà3.\nS. Joan Pau II, Sollicitudo rei socialis, núm. 38. Jn 1, 38-39. Cfr. Francesc, Laudato si, nn. 11 i 49.\nDavant el vertigen que ens genera el caos d’aquest món, on les injustícies, el patiment i el menyspreu continuat pels drets fonamentals són el pa de cada dia, no ens podem amagar, com els apòstols, entre quatre parets per continuar fent el que hem fet sempre. L’opció de viure com a persones compromeses i seguidores de Jesús de Natzaret vol dir arriscar-se a viure i a fer possible per a altres la Bona Aventura del Regne de Déu aquí i ara, obrir casa nostra, la nostra ment i sobretot la nostra vida per deixar-nos tocar el cor i curar les ferides dels germans més pobres de les perifèries socials. El compromís desinstal·la, descol·loca i desestabilitza la nostra seguretat. Ens allunya de la zona de confort i ens comunica amb el món. El compromís et fa sortir de tu mateix per anar a l’encontre dels altres, d’altres persones que passen pel camí, i això vol dir encarregar-te del patiment de la gent i carregar-lo, aquest patiment, com deia I. Ellacuría. Aquest exercici exigeix valentia, creativitat, denúncia i acció. En l’era de la comunicació en què el progrés tecnològic avança de manera vertiginosa generant eines i canals per a fer cada vegada més instantània la informació, vivim la terrible paradoxa de la no-comunicació entre les persones. El WhatsApp, una cosa tan imprescindible –i no en rebaixem els avantatges— s’ha convertit en el nostre principal canal de comunicació, però ha eliminat la mirada, l’abraçada o el somriure, i fa breu i imperceptible el temps que dediquem a compartir somnis, projectes i incerteses. Aquestes noves formes de relació que utilitzem de manera innocent o inconscient ofeguen, sense adonar-nos-en, la capacitat d’aturar la nostra vertiginosa rutina per a fixar-nos, commoure’ns i moure’ns a l’estil del bon samarità, i no tan sols per a fer-nos càrrec de qui pateix i necessita menjar o roba, sinó, a més a més, per a ser germans i ser capaços de viure amb passió la mística de la fraternitat que ens rescata del passar de llarg i de la indiferència.\nEl compromís desinstal·la, descol·loca, desestabilitza.\nAdoptar un estil de vida basat en el compromís demana viure amb passió i tendresa aquesta mística de l’amor que es dóna i assumir aquest principi com a bon camí: “Ja t’han ensenyat, home, què és bo, què espera de tu el Senyor: practica la justícia, estima la bondat, comporta’t humilment amb el teu Déu”1.\nCompromís viscut com a vocació i motor de transformació\n“Comprendre i viure la presència de Déu en el món, en l’ésser humà i, de manera especial en el pobres, i descobrir que els pobres són lloc de trobada amb Déu no és cap cosa perifèrica o afegida a l’acció caritativa i social, sinó més aviat el tarannà, la mística i l’espiritualitat en què hauria de beure quotidianament aquell qui es troba immers en l’acció sòcio-caritativa de l’Església”1.\nLa mística de la fraternitat ens convida a viure a l’estil del bon samarità.\nEls cristians som cridats a ser agents transformadors de la societat, del món, però la transformació tan sols serà viable amb l’exercici d’un compromís viscut com a vocació i do per als altres, un compromís que arrela i es desenvolupa en comunitat, conreant una quotidiana relació d’amistat i amor amb Déu, com diria Santa Teresa d’Àvila. Des d’aquesta experiència que es converteix en certesa, la dignitat de la persona es consciencia en cada un de nosaltres i ens ajuda a veure, a mirar, a escoltar i a entendre el pobre com el lloc on Déu se’ns revela. D’aquesta manera brosta la “mística de l’encarnació que fa possible descobrir el rostre de Déu en el rostre de l’ésser humà i ens acosta a ell i ens implica en la vida, en el temps i en la història d’homes i dones de tots els temps”2, i configura en nosaltres un nou rostre d’esperança i de possibilitats.\nCada persona és terra sagrada: enmig de la debilitat i la fragilitat humana brolla el Déu que habita en cadascú.\nPrendre partit per la història de la humanitat ens converteix en agents de canvi capaços de posar la persona, plena de dignitat, en el centre de la nostra mirada, de la nostra paraula i de la nostra acció. Així, cada persona es transforma en terra sagrada on la trobada amb la debilitat i la fragilitat humana ens recorda que som fang i que Déu habita en cada un de nosaltres.\nEl compromís entès d’aquesta manera es dibuixa com a camí de servei a l’estil de Jesús: “No he vingut a ser servit, sinó a servir”3, amb la responsabilitat de generar nous processos, noves relacions, noves formes de pensar i d’actuar.\nV. Altaba, La espiritualidad que nos anima en la acción sociocaritativa y social. RIC, III, 5.1. Cfr. V. Altaba, ibid. Mt 20, 28.\nEn aquest temps fragmentat per l’egoisme, l’odi, la xenofòbia i la violència, milions d’homes i de dones desfets pateixen i s’exclamen per la indiferència dels qui continuen mantenint una manera de viure injusta. “L’arrel de la pobresa la trobem en les mateixes entranyes d’un sistema sòcio-econòmic que, si no es corregeix, es basa exclusivament en la concepció utilitarista i merament funcional de l’ésser humà, en la filosofia de la desigualtat, en els mecanismes perversos de l’ambició i del lucre desorbitats, en l’afany de poder a qualsevol preu i de qualsevol manera, amb totes les conseqüències que tot plegat comporta per als dèbils”1. Necessitem el desert, caminar dies i nits amb la ment i l’ànima en silenci, per a escoltar el ressò que no percebem i que s’ha instal·lat en el nostre cor: “Et donaré tot això si et prosternes i m’adores”. Necessitem sentir-ho una vegada i una altra i confrontar la nostra vida en l’àmbit personal, comunitari i social, per a discernir la resposta: “Vés-te’n, Satanàs! Diu l’Escriptura: Adora el Senyor, el teu Déu, dóna culte a ell tot sol”2. El compromís cristià que vol transformar el món passa ineludiblement per l’opció dels més dèbils i fràgils, pels descartats dels nostres temps. Posa en pràctica una mística de la tendresa per promoure que siguin ells mateixos subjectes de drets i treballin per recuperar el seu lloc i la dignitat, i que arribin a poder gestionar el seu desenvolupament personal i social. Així, el “Doneu-los menjar vosaltres mateixos!”3 es converteix en una tasca compartida per la comunitat amb gestos senzills i quotidians de solidaritat, on l’acollida, l’escolta i l’acompanyament, van molt més enllà de la gestió d’un servei o d’una necessitat, i esdevenen trobada, camí i fraternitat.\nL’acollida, l’escolta i l’acompanyament no són possibles més que des d’una autèntica mística de la tendressa.\n1\tComisió Episcopal de Pastoral Social, de la Conferència Episcopal Espanyola, L’Església i els pobres, núm. 6. 2\tMt 4, 9-10. 3\tMc 6, 37.\nCompromís com a missió de tota la comunitat\n“Vés-hi, jo t’hi envio”1, va dir Déu a Moisès en resposta a l’opressió que vivia el seu poble a Egipte. El “doneu-los menjar vosaltres mateixos” que diu Jesús als seus avui també esdevé una crida per a tota la comunitat cristiana, però “No es tracta tan sols de donar allò que ens sobra, sinó de contribuir que pobles sencers, que estan exclosos i marginats, entrin en el cercle del desenvolupament econòmic i humà. Això serà possible no tan sols donant allò que a alguns ens sobra, perquè el nostre món produeix en abundància, sinó canviant sobretot els estils de vida, els models de producció i de consum, les estructures consolidades de poder que avui dia regeixen la societat”2. La comunitat és la que ha d’encarrilar aquest canvi profund en les persones i en la societat per a fer-lo possible. L’Esperit es revela i actua en comunitat. Per això cal crear i cuidar petites comunitats que siguin signe i sagrament de l’amor, de la fraternitat i de la justícia. Comunitats de fe, de vida, d’oració, de béns, capaces de compartir els béns materials, el temps, el treball, la disponibilitat, la missió, els dons, la pròpia existència i el camí en comú. L’Església en tota la seva pluralitat de parròquies teixeix una xarxa de comunitats des de les quals la denúncia profètica agafa relleu enfront d’una societat que situa els seus interessos econòmics i les seves ambicions per damunt de la dignitat dels éssers humans. Aquestes comunitats disperses per tot el territori, en l’àmbit rural i en petites i grans ciutats, són les que han estat cridades a donar testimoni de comunió fraterna: “En això reconeixeran que sou deixebles meus, en l’amor que us tingueu els uns envers els altres”3. Indispensablement cal construir nous vincles entre les persones en què es pugui reconèixer l’altre, curar les ferides, construir ponts, estrènyer llaços i ajudar-nos mútuament a portar els uns les càrregues dels altres4.\n1\tEx 3, 10. 2\tJoan Pau II, Encíclica Centesimus annus núm. 58. 3\tJn 17, 21. 4\tCfr. Evangelii gaudium, núm. 67.\nQualsevol canvi comença amb gestos quotidians molt concrets, pràctics i senzills, en allò més personal i en el que tenim més a prop, amb presència en el barri, mitjançant petits nuclis de persones, comunitats vives capaces d’eixamplar la mirada i de viure atentes a la realitat per enfortir allò que és públic, el que és de tots. El compromís, en definitiva, s’ha de posicionar davant la realitat que vivim, marcada per la pluralitat i per la diversitat cultural que tantes vegades genera temor i desconfiança. També s’ha de posicionar davant la mobilitat humana i la realitat migratòria de milions de persones que busquen una llar per a viure en pau, davant les situacions de conflicte, violència i extrema desigualtat, l’incompliment dels drets humans fonamentals que, dia a dia, es relativitzen i perden valor, davant el model de desenvolupament econòmic i social que genera pobresa, violència i abús i davant la sobreexplotació dels recursos naturals i l’explotació de les persones que viuen en esclavitud. I davant de tantes altres realitats que fan de la nostra casa comuna una terra inhòspita i degradada, un paradís perdut en les penombres de l’ambició humana.\nCamins per al compromís en l’exercici de la caritat\nPerò no està tot perdut. Som homes i dones d’esperança capaços de fer un seriós compromís des de la comunió amb els que pateixen i amb la resta de la família humana. Així ens convidem a viure-ho els bisbes de la CEPS mitjançant unes vies concretes1:\n1. Defensa de la dignitat humana La caritat ens exigeix descobrir la nostra identitat i defensar la nostra dignitat personal. Aquesta dignitat no es basa en factors econòmics, en raons ètniques, en quotes de poder ni en fluctuants acords humans. Es fonamenta en el misteri de la Trinitat que ens habita i ens constitueix a imatge seva. Som éssers nascuts de la comunió i fets per a la comunió. Quan això falla, i aquest és un dels buits de la cultura actual, la qüestió social es converteix en una qüestió antropològica2 i el problema més greu no és la pobresa, sinó la pèrdua de la dignitat humana que s’amaga darrere la pobresa i afecta aquells qui la pateixen i aquells qui la generen.\n2. Cura de la casa comuna La caritat ens sensibilitza sobre la importància de sentir-nos solidaris amb la realitat global del nostre món, sabent que tenir cura de la nostra vida, de les relacions amb la natura i de la casa comuna és inseparable de la justícia, de la fraternitat i de la fidelitat als altres3. Conseqüentment, ens empeny a tenir un cor obert i universal per a acollir tothom –especialment els exclosos, els descartats, els migrants, els refugiats— i per a integrar-los en la nostra comunitat fent-los-en partícips amb tots els drets i amb totes les potencialitats.\nGlossem aquí gairebé de manera literal les vies que, des d’una espiritualitat de comunió, ens proposen en el Mensaje de la Comisión Episcopal de Pastoral Social para el Corpus Christi, Día de la Caridad, 18 de juny de 2017. Cfr. Encíclica Caritas in veritate, núm. 75. Cfr. Francesc, Encíclica Laudato si, núm. 70.\n3. Servei al desenvolupament humà integral La caritat ens encamina a promoure el desenvolupament humà integral. No som al món tan sols per a donar pa o promoure un simple desenvolupament econòmic. Com Jesús en el desert, hem de tenir sempre present que “l’home no viu només de pa”1. A més a més de pa, necessitem “Paraula”, relació, comunicació, comunió i sentit. Necessitem Déu i ens necessitem els uns als altres. Per això diem que estem al servei del desenvolupament humà integral per a “promoure tots els homes i tot l’home”2, com va dir el beat Pau VI. Ens cal un desenvolupament que integri tots els pobles de la terra, que integri la dimensió individual i comunitària, la dimensió corporal i espiritual de l’ésser humà, sense absolutitzar l’individu ni massificar-lo, sense reduir el desenvolupament al creixement econòmic i sense excloure Déu de la vida de l’home3.\n4. Transformació personal i social\tLa caritat amb els qui pateixen per causa de la marginació i de l’exclusió ens fa reaccionar davant les injustícies sabent que no n’hi ha prou amb atendre les víctimes. Cal incidir en el canvi de les regles de joc del sistema econòmico-social. Com diu el papa Francesc, “amb imitar el bon samarità no n’hi ha prou... , cal actuar abans que l’home es trobi amb els lladres, combatent les estructures de pecat que produeixen lladres i víctimes”4. I per a això no n’hi ha prou amb transformar les estructures. Necessitem deixar-nos influir pels pobres i des d’aquesta influència transformar també els nostres criteris i les nostres actituds, la nostra manera de pensar i de viure5.\n1\tMt 4,4. 2\tPopulorum progressio núm. 14. 3\tCfr. Discurs de Francesc al Congrés sobre Perspectives per al Desenvolupament Humà Integral, amb motiu del 50è aniversari de l’Encíclica Populorum progressio, 4 d’abril de 2017. 4\tDiscurs de Francesc als participants en la reunió d’Economía de Comunión, 4 de febrer de 2017. 5\tCfr. Missatge de Francesc per a la Quaresma 2017: La Paraula és un do, l’altre és un do.\n5. Obrir camins a una economia més solidària Ens preocupa la societat centrada en el déu diner i som conscients que cal continuar obrint camins cap a una altra economia que estigui al servei de la persona, que promogui al mateix temps la inclusió social dels pobres i la consolidació d’una feina decent com a expressió de la dignitat essencial de tot home o dona1. Les nostres Càritas tenen ja un fecund recorregut en aquest camp. Amb elles “creiem que és un bon moment per a revisar aquest camí i deixar-nos confrontar i il·luminar per la fe i la doctrina social de l’església de manera que, en la mesura de les nostres possibilitats, responguem a l’economia que mata promovent-ne una altra que dóna vida”2, donant pas a una economia de comunió, a experiències d’economia social que afavoreixin l’accés als béns i a un repartiment més just dels recursos3.\n6. Espiritualitat d’ulls oberts Avui hem de ser conscients que no totes les espiritualitats serveixen per al compromís caritatiu i social. Ho ha dit Francesc: “No serveixen ni les propostes místiques sense un fort compromís social i missioner, ni els discursos ni les praxis socials o pastorals sense una espiritualitat que transformi el cor”4. La nostra mística ha de ser una mística d’ulls oberts a Déu i als germans, no una mística sense nom i sense cara, com algunes místiques que estan de moda5. Una mística cercadora de rostres, a l’estil de Jesús, que s’avança a veure el rostre dels oprimits, que surt a trobar els qui pateixen i és bona notícia per als pobres6.\nCfr. Benet XVI, Encíclica Caritas in veritate, núm. 63. Convocatòria de les XVII Jornadas de Teología sobre la Caridad, Abriendo caminos a una eco\tnomía más solidaria e inclusiva, Santiago de Compostela, 2017. Cfr. Conferència Episcopal Espanyola, La Iglesia, servidora de los pobres, núm. 53. Evangelii gaudium, núm. 262. Cfr. La Iglesia, servidora de los pobres, nn.37-38. Ens referim a algunes místiques de tradicions orientals desencarnades i a altres de to psicolo\tgicista i de Nova Era. Cfr. Lc 4,16-19.\nConclusió Per tot plegat és urgent que t’acostis a Jesús i li preguntis: “Mestre, on vius?” Atreveix-te a preguntar-li-ho, no et quedis aquí aturat, mut o espantat per tot el que pots perdre. Potser ja li ho has preguntat milers de vegades, potser ja has trobat respostes però també has trobat moltes preguntes que t’han fet desanimar i han desdibuixat la teva confiança, la teva fe. La resposta de Jesús és clara, “Vine i ho veuràs”. Torna a iniciar el camí, no vagis sol, hi ha moltes persones al teu voltant que busquen, igual que tu, l’esperança en un món millor. Vine i ho veuràs, sigues tu esperança per a altres, reflex de Déu, per a ser signe i presència mitjançant el teu compromís amb el Regne.\nEl teu compromís millora el món 14\nPistes per a reflexionar sobre el compromís personal\nRevisa la coherència del compromís amb tu mateix, amb els teus valors, amb la teva fe en Jesús. Revisa el teu compromís amb les persones del teu voltant per generar nous vincles i alimentar la consciència de missió. Com vius el teu compromís amb la natura i el desenvolupament sostenible, amb el bé comú i la casa comuna? En què es tradueix en el dia a dia? Què puc fer per a millorar el món? La teva participació en la cultura, en l’economia i en la política per a preservar i fer possibles els drets humans i la dignitat de totes les persones que integrem la família humana, és coherent amb els valors evangèlics? El compromís neix del moviment, d’una commoció en les entranyes, d’un deixar-se tocar per Déu i per la humanitat dels éssers humans que ens envolten. M’adono de la realitat i permeto que em commogui? El compromís brosta des del que som –del millor de nosaltres mateixos— i des del que vivim. En la mesura que ens exposem i donem la cara, tot és possible. Cal obrir la porta, sortir i adonar-se’n un mateix. Ho he experimentat d’aquesta manera? El compromís requereix qüestionar i discernir responsablement, madurar, preguntar-nos des d’on, amb qui, cap a on, per a qui, de quina manera... I tenir uns criteris clars. Ho visc així? El compromís és personal, de cada individu, però també és comunitari. El primer pas sempre és personal, però la comunitat acompanya la decisió i la vivència, la contrasta, la il·lumina i la projecta. Promoc el compromís comunitari? Com ho concreto? La comunitat i l’oració són pilars bàsics d’una vida cristiana arrelada en el compromís. El meu compromís compta amb un espai interior? Com el faig créixer?


Per què incloure el teatre en el teu dia a dia? | Lazzigags\nPer què incloure el teatre en el teu dia a dia?\nL'educació artística és un component clau per a millorar l'aprenentatge social i personal, en qualsevol etapa de la vida. A través del teatre, la dansa o el cant, entre altres activitats, s'estimula la imaginació i la capacitat d'expressar-se. A través de les arts escèniques potenciem la creativitat, l'expressió oral i corporal, l'oïda, la comprensió lectora i obtenim recursos per millorar les nostres habilitats socials i l'autoestima.\nAquesta activitat es desenvolupa en un ambient relaxat i lúdic, perquè qui el practica s'ho passi bé i aprengui a tenir pensament crític, desenvolupi la imaginació, el pensament creatiu i les habilitats i els valors com l'escolta, l'autonomia, el respecte i la companyonia.\nEn l'àmbit personal el teatre permet tenir major control del llenguatge emocional i corporal, promou una millor comprensió, estimula el llenguatge i el desenvolupament del vocabulari, dotant a la persona de fluïdesa verbal. També estimula i potencia a grans nivells la imaginació i el pensament creatiu i a posar ordre i sentit a aquestes idees per a poder interpretar-les.\nL'activitat de teatre, sigui dins de les aules en horari lectiu com fora d'aquest, ha de servir per transmetre valors i coneixements que contribueixin en una millor formació humana a totes les edats.\nA Barcelona hi ha gran oferta de centres i cursos on aprofundir aquests coneixements. Fa gairebé 20 anys, vam iniciar el nostre projecte al barri de Sants amb l'objectiu d'apropar el teatre a les persones, tant a les aules de centres educatius com als teatres amb les nostres produccions i, actualment, disposem de les nostres instal·lacions on impartim cursos de teatre, musical, cant, dansa i coaching en oratòria, entre altres. Si vols fer el salt a l'escenari de les arts escèniques, t'esperem a l'Espai Lazzigags!\n. Cursos de teatre a l'Espai Lazzigags\n. El nostre projecte docent\n. Cursos de teatre a les escoles


Imatge mitjançant Fulletó / Wikimedia Commons\nEls aerogeneradors congelats van tenir un paper important en les interrupcions elèctriques de Texas, ja que les tempestes d’hivern inusualment dures van cobrir la regió amb neu i gel el febrer de 2021.\nEls fracassos dels generadors d’energia tèrmica, que inclouen gas natural, carbó i energia nuclear, van ser els responsables de la majoria d’aturades d’energia a Texas durant les tempestes de febrer de 2021.\nLluny de ser el principal responsable, els apagats dels aerogeneradors només van representar una fracció de la pèrdua d’electricitat i generació d’energia.\nTexas sostingut les falles generalitzades de subministrament elèctric a mitjans de febrer de 2021, després d’una gran i rara tempesta hivernal, van provocar neu intensa, gel i temperatures extremadament baixes a tot l’Estat. I la infraestructura de generació d’energia de la regió no estava preparada.\nEncès 15 febrer 2021 , 2 milions de llars de Texas van perdre el poder i es van trobar sense calor. La tempesta va tancar la major part de l’estat, cobrint la cobertura de les carreteres, i el president dels Estats Units, Joe Biden, va declarar una emergència federal a tot l’estat. Després de plantes de tractament d’aigües sostingut talls elèctrics, els residents de Forth Worth van rebre una ordre oficial de bullir l'aigua, mentre que la ciutat de Kyle dit que estava a punt de quedar-se sense aigua.\nConservadors immediatament culpable la dependència de l’Estat dels recursos d’energia renovable, en particular de l’energia eòlica, que cita els aerogeneradors congelats com la principal raó per la qual s’ha fracassat gran part de l’energia. El comentarista de Fox News, Tucker Carlson, va culpar la culpa principal dels aerogeneradors, dient : “Els molins de vent es van congelar, de manera que la xarxa elèctrica va fallar. Milions de texans es van despertar dilluns al matí per haver de bullir l’aigua perquè sense electricitat no es podia purificar 'i' Els molins de vent van fallar com els accessoris de moda ximples que són i la gent de Texas va morir '.\nEl representant de Texas, Dan Crenshaw, va fer una piulada sobre el fet que la fallada dels aerogeneradors era un factor important en els talls de corrent:\nAmb els talls d’electricitat a Texas, molts es pregunten: què va passar? Com es queda sense energia el capital energètic dels Estats Units?\nAixò és el que va passar. FIL\n- Rep. Dan Crenshaw (@RepDanCrenshaw) 16 de febrer de 2021\n# 1 - Aerogeneradors congelats:\nA l’oest de Texas, on es concentra la major part de l’energia eòlica, hi havia aerogeneradors que s’havien de desgelar. La poca energia que els reguladors d’energia planificaven per subministrar-se al vent ja havia desaparegut.\nAixò és el que passa quan obligueu la xarxa a confiar en part en el vent com a font d'energia. Quan les condicions meteorològiques empitjoren com van passar aquesta setmana, les energies renovables intermitents com el vent no hi són quan les necessiteu. https://t.co/glCm3K0xyp\nCrenshaw va citar els baixos subministraments de gas natural com un altre motiu i afegit 'Si la nostra xarxa hagués depès més dels aerogeneradors que es van congelar, les interrupcions haurien estat molt pitjors'. Va continuar amb: 'Això genera serioses preocupacions sobre la fiabilitat de les xarxes elèctriques que depenen de les energies renovables durant el clima extrem. També genera serioses preocupacions sobre l’empenta per desmantellar fonts d’energia de càrrega bàsica com el gas natural, que són més fiables que el vent i que ara mateix són fonamentals per mantenir els llums encesos a Texas ”. De Breitbart titular , 'La meitat de les turbines eòliques de Texas es congelen, perjudicant la producció d'electricitat', mentre que tècnicament precís , no va mostrar la imatge completa.\nLa meitat dels aerogeneradors van funcionar fora de línia , però la pèrdua d'energia d'aquesta font va ser una mera fracció en comparació amb les pèrdues de fonts de gas natural, carbó i nuclears.\nEn una declaració a Bloomberg , Dan Woodfin, director sènior del Consell de Fiabilitat Elèctrica de Texas (ERCOT), que opera la xarxa elèctrica de l’Estat, va dir que, mentre el gel obligava a apagar algunes turbines just quan una brutal onada de fred provocava una demanda d’electricitat rècord, això era el menys significatiu factor en els apagats. Woodfin també ho va dir Bloomberg que els principals factors darrere de les falles d'energia eren els instruments congelats a les instal·lacions de gas natural, carbó i nuclears, així com el subministrament limitat de gas natural.\nUn funcionari amb ERCOT també dit el 16 de febrer, els 16 gigawatts de generació d'energia renovable, la majoria de generació eòlica, estaven fora de línia. En canvi, s’havien perdut 30 gigawatts de fonts tèrmiques, inclosos el gas, el carbó i l’energia nuclear. Al dia següent, aquest nombre havia canviat a 28 gigawatts de potència de fonts tèrmiques i 18 gigawatts de fonts renovables.\nL’energia eòlica és una significatiu font d'energia de l'Estat, però el subministrament tendeix a disminuir durant els mesos d'hivern. Només representa el 25% de la generació d'energia total en aquella època de l'any.\nLes turbines congelades encara eren un problema per a l’Estat, perquè sí no preparat pel gel i la neu hivernals. Les turbines poden ser ' hivernat 'O preparat per a la neu, ja que els aerogeneradors han estat operant en regions com Antàrtida . Experts assenyalat va saber que molts dels generadors d’energia de Texas, incloses les plantes de gas natural i els aerogeneradors, no han realitzat les actualitzacions necessàries per estar preparats per a aquestes condicions.\n'[...] la hivernació que estàvem fent funcionava, però aquest temps era més extrem que [les tempestes passades]', Woodfin dit . 'La pèrdua de generació durant el matí de dilluns, després de mitjanit, va ser realment la part que va fer d'aquest esdeveniment més extrem del que havíem previst'.\nTenint en compte que les turbines eòliques no van ser el principal culpable de les apagades, però van suposar una fracció del problema, considerem que aquesta afirmació és 'Sobretot falsa'.\nEls ‘Hate Cops’ de Ben i Jerry?\nAquest vídeo mostra la 'multitud d'esquerres' cometent actes de violència?\nFacebook patrocina la convenció nacional republicana?\nAquest vídeo mostra un 'OVNI' a Mèxic?\nDemostració dels tuits de Trump: cap gran victòria a Geòrgia per a #TeamKraken\nJeffree Star hospitalitzat després d'un accident de trànsit a Wyoming\nMatt Gaetz ha retuitat 'No hi ha edat que no puguis ser sexy'?\nLa col·lecció Kamala Harris\nquanta gent va anar a la inauguració d’obamas\nés Tom Selleck que deixa el programa sang blava\nque va dir que només sobreviuen els forts