Blog Feed – El món de la Mon\nL’home cargolà la burilla de l’últim cigarret al cendrer que sobreeixia de damunt la tauleta de nit. Amb cert menyspreu, hi deixà un bitllet de cinquanta rebregat, agafà la jaqueta que en arribar havia deixat sobre una butaca tronada de ratlles descolorides, i va desaparèixer per la porta sense dir re mentre acabava d’apujar-se la bragueta d’uns pantalons que li anaven balders. Ella parà atenció als passos que s’allunyaven mentre deixava anar un lleu sospir. Pels clients es feia dir Blanca, però se sentia bruta i fosca i buida per dins, sabent amb certesa que el seu sobrenom no feia honor al seu món. Semblava més gran de l’edat que tenia, i duia escrit al rostre els solcs del patiment que un coloret barat no aconseguia ocultar. El sentiment de reafirmació que havia tingut de petita s’havia anat esvaint com el color apagat d’aquelles quatre parets. Tot i ser bona en l’art del fingiment, en aquell prostíbul rònec i de mala mort situat als afores d’un poble que ni tan sols sortia als mapes, se sentia esquinçada i deplorable. Observà la seva lúgubre i sòrdida habitació i notà com l’olor de tabac ranci es barrejava amb la de la cera del canelobre que cremava esmorteït. Sota la llum tènue d’aquell ambient decrèpit i carregat d’humitat, es palpà lentament l’entrecuix adolorit com qui es llepa les ferides de l’ànima. Es baixà la camisola que deixava entreveure el seu cos esllanguit amb la mateixa parsimònia que havia vist esllanguir-se cadascuna de les seves il·lusions amb el pas del temps. Llavors, s’apartà d’una revolada els llençols que desprenien massa fortor de semen i suor i, en posar els peus a terra, el fred de les rajoles li va serpentejar cos amunt. Anà a glopejar un líquid bucal per disfressar de frescor el que havia estat amarg d’un encontre com molts. Dreta davant del mirall, s’acaricià els seus llavis de molsa i mirà d’esquitllada els pits demacrats. Va obrir la cortina i repenjà el front als vidres prims de l’esquifida finestra que mal tancava. A fora era negra nit i només les pampallugues del rètol del bordell trencaven la quietud desèrtica que regnava als vorals de la carretera. Els seus ulls plens de temors quedaren fixos a la llum intermitent durant un temps indefinit, fins que agafà el mòbil del tocador i començà a respondre algun missatge pendent:\nEi, papa. Ahir no et vaig contestar perquè vaig plegar molt tard del restaurant. Estava pleníssim i, per variar, tots els cambrers ens vam haver de quedar més estona del compte… No t’amoïnis. Tot va bé.\nMira que dir-li que sí, a la Sue. Però si és una insulsa! I a sobre li vaig donar carta lliure perquè triés la peli. Amb què devia estar pensant? Quina cagada… Vaig d’intel·lectual excèntric i estic aquí assegut al costat d’una dona que no em va, i veient una comèdia romàntica patètica i ensucrada. I ara vindrà un petó… Veus, ja ho sabia. Típica, tòpica i previsible. I aquesta quieta com un estaquirot a punt de posar-se a plorar. Si l’Artur de l’oficina em veiés es cardaria un fart de riure. Ell, que em té per un escèptic descregut, fliparia. Ostres, mira, aquest Jaguar és molt igual que aquell de joguina que em va regalar la tia Rosa quan era petit..! I tant com hi havia jugat. Me l’enduia a tot arreu, al llit i tot! I quin final, aquella història… Una vegada que vam anar a casa del tercer nòvio de la mare després del pare, me’l vaig deixar allà. Quan ja érem fora i em vaig adonar que no el portava i li vaig demanar a ma mare que hi tornéssim per anar-lo a buscar, em va dir que no. No vaig entendre fins molt més tard que la cosa entre la mare i aquell paio, com es deia… Pere? va acabar com el rosari de l’aurora i per això no hi va voler tornar. I jo, de cop i volta, arrencat del meu Jaguar, quina putada! Quants nòvios ha tingut la mare? Un fotimer… Què hi té a veure que a ella no li hagin funcionat les relacions de parella i, per la meva banda, a mi tampoc? És pura coincidència? No ho crec… Alguna cosa hi ha, amb això de vincular-nos… Acabem destruint allò que volem construir… Per això l’Artur em va recomanar que anés a una psicoanalista… Però això de tombar-me al divà i començar a desbarrar fent això que en diuen la lliure associació d’idees no sé pas si ho sabria fer… Em costa deixar-me anar i confiar… Ei, potser és això el que em passa amb les parelles…! Com confiar amb una mare que no recula per anar a buscar el meu cotxet preferit a casa d’un noviet? Com confiar en la paraula de l’altre si ma mare cada vegada s’omplia la boca de que aquell home seria el definitiu i només feia que portar estranys a casa? No m’estranya que em refugiés en els llibres…, em permetien construir una realitat a mida, fantasiejar, somiar despert…, potser em venen de llavors les meves filosofades i palles mentals… El merder que ara tinc a la feina és acollonant…, fa dies que m’hi barallo, no tinc ni punyetera idea de com ho haurem de solucionar…, no descanso bé i durant el dia vaig zombie… Potser per això vaig dir-li que sí a la Sue, ja no sé ni el que em faig…! I si vaig a una psicoanalista? A veure què em passa amb les dones, com em va poder afectar no anar a recuperar el meu Jaguar i, de passada, potser em posa un punt de llum amb el tema de la feina… Seria matar tres pardals amb un tir, hehe! Jo, que no mato ni una mosca i em piquen els mosquits. Malparits. Hòstia, la Sue està plorant… Els protagonistes tornen a pujar al Jaguar i se’n van… Ah, fixa’t, però si ja surten les línies de crèdit…, menys mal. Quin mal de cul que he agafat. Necessito estirar les cames…\n–Doncs, si no hi ha cap imponderable, l’espero aquest dijous a dos quarts de quatre de la tarda.\nL’Anat va apagar el telèfon mòbil i el va deixar a l’ampit de la finestra de la seva habitació. Es va quedar pensativa durant uns segons i, acte seguit, s’entaforà les sabatilles, es recollí els cabells amb una goma fent un manyoc, i es dirigí a pas lent cap a la cuina amb el pijama malgirbat. L’estança era petita com un cop de puny, però estava tot tan ben endreçat i decorat amb tan bon gust, que li transmetia una calidesa entranyable. Es començà a preparar un cafè amb llet mentre anava mirant de gairell un plec de factures que jeien damunt la barra. De mica en mica, el seu estat de tensió i inquietud es va anar diluint i experimentà una sensació de relaxament fins a esbossar un lleu somriure.\n–Per fi he trucat, ara ja està -murmurà.\nFeia un dia de tardor net i clar, i l’Anat va apropar-se al balcó per obrir els porticons de bat a bat. Els rajos de sol que espetegaren als vidres i l’olor de cafè recent fet, la van reconfortar i s’acomodà tot asseient-se al tamboret. Va fer un glop de la tassa encara fumejant i es va encendre un cigarret. Quan el va haver apagat, s’alçà per anar a desar l’ampolla de llet a la nevera, i els seus ulls es van topar amb la nota que contenia el nom i l’adreça d’ella, enganxada amb un imant de purpurina. Es va sentir entre remoguda i alleugerida pel pas que finalment havia decidit fer.\nVa anar cap al lavabo, es va rentar les dents tot fent ganyotes davant del mirall i va obrir l’aixeta de la dutxa. Notà la pressió de l’aigua calenta damunt del seu cos i li semblà que també se li purificava l’ànima. Després de rentar-se i amb la tovallola embolicada al cap, tornà a la seva habitació, mirà el rellotge que reposava sobre la tauleta de nit i va vestir-se en un tres i no res. Entaforà el mòbil a la bossa i sortí del pis precipitadament. Va baixar les escales a cuitacorrents i, ja al carrer, es va posar les ulleres de sol amb un gest singular. Entrà a la boca del metro que hi havia a la cantonada i quedà engolida pel brogit de la ciutat fins a desaparèixer.\nL’Anat era una dona jove, bonica i, tot i que solia vestir amb roba esportiva, la lluïa amb gràcia i elegància, però per dins se sentia més insegura del que realment aparentava. Tenia uns ulls enormes, de color caramel, i tanmateix això no aconseguia encobrir la seva mirada espantadissa. Sovint defugia mirar directament els ulls de l’altre i aquest acte defensiu li sortia gairebé sense adonar-se’n, però en el fons ella sabia que un aiguabarreig de timidesa i vergonya l’havia convertit en una persona més aviat indecisa i inhibida. Duia uns cabells ondulats desenfadats, però els seus moviments parlaven d’ella; la revelaven.\nQuan arribà a la feina saludà discretament a la recepcionista i anà de seguida cap a la seva taula. L’Anat treballava com a columnista en un diari però durant aquell dia no va parar de giravoltar en la seva cadira de rodes. No podia deixar de pensar en la cita que tenia l’endemà i en els motius que l’havien dut a demanar-la justament ara. Escrivia una frase i l’esborrava, la reescrivia i la tornava a canviar. No semblava que encertés a trobar les paraules que buscava; se li escolaven com l’aigua entre els dits. Li sobrevenien a la ment imatges d’una nena petita arraulida a la intempèrie en una nit plujosa, i notava com se li accelerava el pols davant la indefensió i el desvaliment d’aquella nena desconeguda i a la vegada tant íntima. Va rosegar un llapis fins a deixar-lo sense la pintura i amb la fusta humida del capdamunt al descobert. El seu neguit semblava desconcertar als seus companys de treball.\nAl capvespre, de camí cap a casa, va aprofitar per deixar un àudio:\n–Hola Bruna, què tal? Aquest matí he parlat per telèfon amb la professional que em vas recomanar. Demà a la tarda hi aniré i la veritat és que estic feta un sac de nervis per aquesta primera cita. Bé, ja t’explicaré. I gràcies!\nL’endemà, a dos quarts de quatre menys dos minuts de la tarda, l’Anat estava palplantada davant una finca regia i observava fixament la placa platejada de la porta on posava:\nMercè Roca i Vall\nBalmes, 367, 1r 1a\nPuntualment tocà el timbre i pocs segons després la porta va emetre un soroll que, en empènyer-la, es va obrir. L’entrada era àmplia i conduïa a unes escales de cargol d’un marbre marfil encerat. Respirava ansiosa i s’imaginava que els batecs del cor li sortirien per la boca d’un moment a l’altre. Pujà els graons de dos en dos i, quan va estar davant la porta, picà. S’obrí automàticament i l’Anat passà a una sala d’estar amb un parell de làmpades que desprenien una llum agradable i acollidora. Aquell ambient la va tranquil·litzar. Es va asseure a un còmode sofà de pell marró i va observar els quadres que hi ha havia penjats a la paret: un era el cartell d’unes jornades psicoanalítiques que duia per títol: “Vols el què desitges?”. Quelcom de la pregunta la va trasbalsar però no aconseguia saber què era. El segon era en blanc i negre i hi apareixia un divà entapissat d’un gris antracita, una mica ortopèdic, pel seu gust. I, el tercer, es tractava d’un collage amb tot de paraules de paper de diari superposades. Els seus ulls en van caçar algunes: “inconscient”, “repetició”, “transferència”, “pulsió”. Era un llenguatge totalment nou per a ella, però hi havia alguna cosa en aquells mots que l’atrapava. Es va bellugar incòmodament i va sentir uns passos que s’acostaven.\n– Benvinguda, ja pot passar.\nL’Anat es va aixecar d’una revolada, va seguir la psicoanalista fins al despatx i, un cop dins, aquesta la convidà a asseure’s en una de les butaques que hi havia disposades en un angle de la sala. Ella s’hi desplomà, se sentia esgotada, i va deixar anar un breu sospir.\n– Endavant… -digué simplement la psicoanalista. I es feu un silenci.\nL’Anat es reclinà a la butaca un xic bruscament, s’escurà la gola com si això li servís per agafar embranzida, i començà a parlar.\n– Bé…, és la primera vegada que acudo a una psicoanalista, i mai abans no m’hagués imaginat que ho podria necessitar. Des que ens vam citar he estat dispersa i una mica angoixada, i he estat donant voltes sobre com enfilar aquesta trobada…\n– Mmhhh… –feu la psicoanalista, fent un gest d’assentiment per a que prosseguís.\n– Tinc 26 anys, vaig estudiar publicitat i relacions públiques, treballo a la premsa, visc sola, i estic satisfeta del que he aconseguit. He tingut dues relacions de parella, més o menys duradores, que han acabat en ruptura. Amb la segona vaig ser jo qui va prendre la iniciativa de deixar-ho, perquè feia temps que no em sentia ben tractada per ell, les discussions anaven a més i, tot i estimar-lo, em vaig adonar que ens fèiem mal i que d’aquella manera no podíem seguir. D’això fa cinc mesos; al principi em sentia molt trista i tenia moltes ganes de plorar. Però, de mica en mica, gràcies a l’ajuda de la Bruna -que és qui em va passar el seu número de telèfon- i de d’altres amigues, vaig tornar a començar a sortir i a tenir ganes de reprendre les activitats que m’agradaven. Durant aquest temps, he conegut un parell de nois a un bar de copes però, a la que m’han insinuat de quedar per tornar-nos a veure a soles, m’ha entrat un pànic terrible, irracional, i per la por a no sé què exactament, els he dit que no.\n– Por a la primera cita…, d’acord. Parli’m una mica més d’aquesta por…\nL’Anat es fixà en el gerro que hi havia damunt la taula amb un ram de flors silvestres i, sense mirar-la als ulls, continuà parlant de la por incomprensible davant una primera cita. Va anar encadenant les paraules, que rajaven com si sortissin de molt enllà, i es va fer un tip de plorar. Després, la psicoanalista perfilà una interpretació:\n– Pel què relata, semblaria que darrera d’aquesta por s’hi amaga un desig molt intens, i el que caldrà veure és perquè no es dona permís ni s’autoritza a viure allò que vertaderament desitja.\nL’Anat va quedar tocada i consternada per aquestes paraules, i la va envair una sensació de fragilitat com si tota ella anés a trontollar. Però, al mateix temps, aquella perplexitat també anava de la mà d’un punt de llum, esperançador i, sorpresa d’ella mateixa, acabà concertant una segona cita amb la psicoanalista.\nNo eres pas tu, sinó el qui a versemblança teva habitava dins meu. En el meu món de somnis, de fantasies, de jocs mentals. Passeges, somrius, t’atanses i te’n vas, dins el meu cap. Construït per mi, a imatge del que en altre temps fou el meu tresor, el meu secret, el meu desig i el meu malson. I continues estant dins; el de fora, fa molt temps que se’n va anar. D’ell, poc en conec. De tu -que em fas companyia a les nits-, ho sé gairebé tot. Perquè formes part de mi, de la meva vida. Ets el meu recer; jaç d’espines que et burles de mi. I em fas mal. Idealitzat, inefable, t’aferres a mi i jo no et deixo marxar. Sé que ets diferent a l’altre, al de fora. Quantes vegades m’he preguntat què compartíeu, què us feia un. Què us ajunta i què us separa, què teniu de comú. D’això res en sé; és la meva pregunta. La resposta la té ell, el de fora. Però tu que raus en mi, em dius a cau d’orella que els meus sentiments són els teus, que el que tu sents és recíproc al que jo sento, al que jo vull, i visc, una vegada i una altra, sense espai, sense temps, tan sols amb l’empremta d’un anhel que es repeteix extenuat fins al deliri del que no existeix. Passat que encara ets present, com un fantasma sense òpera però amb música, sense cadenes però amb barrots d’un castell que és el meu. De la pluja, cada gota de desig esclata en plor. Llàgrimes pel que es va perdre, arran de camí, mentre naixia. Pel desencontre entre un tu i un jo que no es van saber respectar prou. Pel que té d’insòlit que no sabéssim trobar-nos mai. I potser per això, ara habites en mi. Pel que no es va consumar, pel que no va poder ser, pel que no hi va haver. Records de plastilina, els moldejo com puc per fer-ne un que sigui múltiple; figureta en miniatura que no em serveix per calmar la set que tinc del que viu fora de mi. Del que fou el meu còmplice, el meu amic i el meu amor. Diga’m que has pensat en mi, que el que en altre temps fou ella, ocupa un lloc en el teu món intern, que has somiat, que has jugat a plastilina amb uns records de colors vius, que no saps si la que habita en tu manté alguna correspondència amb mi. No. Diga’m la veritat; em convé saber-la per no emmalaltir. El temps, obstinat, va fent via. I jo necessito saber si l’afinitat que per mi hi ha entre aquell tu i aquell jo que no es van saber trobar, és veritat o mentida. Si només existeix en el meu món de fantasia o també és real en tu. Si és o no per qüestions d’afinitat que ens decidim per un company de trajecte de la vida. Si el tu ideal conté quelcom del de fora. Si estic viva, o estic morta.\n* Aquest text literari es va escriure a la tardor del 2002. S’ha optat per mantenir-lo intacte a l’original.


Puigcerdà ret homenatge a l’Oriol Mercadal – Grup de Recerca de Cerdanya\nPuigcerdà ret homenatge a l’Oriol Mercadal\nAltres Notícies Jornades d'Estudis Comarcals\nDiumenge, dia 18 de novembre, a les 11 hores, a la Sala de Convencions del Museu Cerdà de Puigcerdà, va tenir lloc l’Homenatge a l’Oriol Mercadal. L’acte organitzat pels companys, amics i el Grup de Recerca de Cerdanya (del qual era vicepresident segon) va omplir a vessar la Sala de Convencions del Museu Cerdà de Puigcerdà.\nL’acte es va dividir en dos blocs, el primer on es van anar visualitzant imatges de la vida mentre companys de professió i família parlaven sobre els diferents aspectes de la vida de l’Oriol Mercadal. El GRC va iniciar l’acte amb les paraules del seu president, Enric Quílez, que van elogiar el paper de l’Oriol a l’entitat i va lamentar la pèrdua de l’amic. El Dr. Oriol Olesti, professor de la UAB i cap del projecte que duu a terme la recerca al Castellot de Bolvir i el Tossal de Baltarga se centrà en la seva dimensió com a arqueòleg, historiador, museòleg, fora i dins de la Cerdanya; Araceli Martin, arqueòloga, va concretar sobre l’Oriol Mercadal paleoantropòleg i va reivindicar la dignitat per als professionals de la cultura i en concret de la futura persona que ocupi el lloc de direcció del Museu. Molt emotiva va ser la intervenció de la Nati Balada, la companya del museu, i reivindicació de prosseguir el projecte que l’Oriol havia concebut pel Museu, per Puigcerdà i per Cerdanya. Seguidament intervingué el germà de l’Oriol, l’Àlex Mercadal i la seva amiga i cunyada, Marta Raduà, explicant la faceta més desconeguda per la majoria dels assistents, la infantesa i joventut. Joan Mateu membre de l’Institut d’Estudis Ceretans va elogiar el seu paper com a soci i com a professional en l’organització dels Col·loquis Internacionals d’Arqueologia de Puigcerdà i les seves publicacions posteriors. Dues intervencions més la de les amigues de la companya de l’Oriol i la d’en Jordi Pasques, amic i recercador de l’Alt Urgell.\nEl segon bloc es va dirigir cap a la música que li havia robat el cor, cap a l’Oriol cantant, amb una projecció d’una actuació d’ell en aquella mateixa sala del museu. Seguidament la Capella de Santa Maria, entitat a la qual va pertànyer durant deu anys, va interpretar dues cançons, magistralment dirigits per la seva directora Carme Baulenas i Nicolas Licciardi al piano. El seu homenatge va reunir en la tercera interpretació els antics cantaires de la Capella presents en la sala i companys de l’Oriol. Les amigues de l’Oriol, la Carme Baulenas, la Suzy Malé, i la seva companya, la Sara Aliaga, van ser les protagonistes de la segona intervenció musical acompanyades al piano per la Laia Martín. L’amic Alfons Gregorio acompanyat per Margarita Torner a l’acordió li van dedicar dues havaneres. Per finalitzar, el Conjunt Vocal i Consonant, que ell havia estat responsable de crear, va interpretar dues peces.\nRetrat de l’Oriol Mercadal, obra de Miquel Rossell.\nHomenatge Oriol Mercadal (foto: Gael Piguillem)


Noves Arrels: 2011\nVaig néixer al Sud, les meves arrels són andaluses, encara que és cert, que cap de les meves àvies,eren descendents d'aquesta terra. Sempre em vaig sentir andalusa i. .. sempre, em vaig sentir catalana. És molt difícil, desfer-se dels valors que impliquen en el teu naixement, i molt difícil, oblidar aquells que des de la teva més tendra infància has anat assimilant. Catalunya, arrelar en mi, amb la força d'un tornado i alhora, no va deixar que morissin les autèntiques.\nArriba un moment què la vida dóna un gir tan brusc, que de la nit al dia, apareixem, com si tot el que havíem viscut el dia anterior, fos alguna cosa que no tenia res a veure amb nosaltres, com si de sobte canviés de un segle a un altre, sense conseqüències que ens demostrin, que tot el passat, l' haviem viscut en primera persona.\nEl meu canvi no va esser d'un dia per l'altre, almenys així ho crec ara, vaig anar adonant-me a poc a poc, o. .. per a res he canviat?. De vegades crec que és l'entorn, que no vaig encertar en escollir amistats, però ... tenia una altra opció? He pensat molt, li he donat massas voltes i la fí no podia ser un altre, definitivament, vaig errar en escollir.\nEls meus pensaments, es centren moltes vegades, en la meva vida de com h' anat passant el temps, no aconsegueixo recordar en quin moment vaig deixar de ser jo, per tornar a ser o millor, per començar a ser, qui hauria estat, de no haver-me arrencat dels meus arrels i. .. penso, arrencar? portar-me a un altre lloc no era precisament arrencar de les meves arrels.\nNo recordo ni quan ni com, van entrar aquestes idees absurdes al meu cap, el que si es i estic cada vegada més segura, és que la vida la portem les persones, com creiem és el més correcte, qui sóc jo, per retreure el que els meus pares fessin? sortís bé o malament, van fer el que en aquell moment creien el millor, o. .. no? és igual no sóc ningú per jutjar comportaments, atès que no m'agrada que jutgin els meus\nescolto moltes vegades, sobretot en els petits nuclis de població, que els catalans, són molt reservats, que són persones que infravaloren als que no són del seu país, dic país, perquè així ho sento, no en va els meus sentiments es van forjar en aquesta terra, la meva cultura és catalana, els meus costums i si em esforço a recordar ... els meus amics meus hàbits diaris, tota jo sóc d'aquesta terra. Una terra que em va ensenyar a estimar tot allò que formava part de mi, per això entenc ara, que mai oblidés les meves arrels.\nNo entenc el canvi, aquí s'intenta formar els fills, amb la clara idea que no són d'un altre lloc que aquest, que el millor que hi ha és això i que quí no pensi com tu, o està boig o és diferent.\nAfortunadament, no passa a tot arreu i si passa, tampoc és tot el món el que pensa així, es podria pensar, que aquesta forma d'actuar, es produeix entre gent, de poca cultura, paradoxes de la vida ¡no¡, els que discriminen per no pensar com ells, la major part de les vegades, acadèmicament, tenen una gran cultura, ¡llàstima ¡que els valors personals, no els imparteixen a la universitat\nPublicado por Oreneta en 4:26 No hay comentarios:\nFa més ó meyns quatre anys vaig tornar als meus arrels, plena d'il - lusions i amb tot el meu bagatge a coll, l'amor a la meva terra i la calor dels meus, em donaven l'empenta suficient per seguir endavant. Res més lluny de la realitat, passats aquests anys no ha arribat el moment, que em reconciliï amb el meu passat, ni tan sols de sentir-me un més entre tots aquells, que mai es van esborrar de la meva memòria.\nUn any més torna l'estiu i amb ell, les festes, els certàmens, els concursos, em recorden les festes de primavera del meu barri, els carrers guarnits de fanalets, i les seves entrades caracteritzades o decorades amb estils propis de la terra, els gegants i capgrossos, els jocs florals, en els que en una sola ocasió vaig participar. De nena, somiava amb les festes, el meu vestit nou per anar al embalat, les flors al canell, que el noi dels teus somnis et regalava i la nit del ball, somnis de nena i amors adolescents, que solen gravar-se en la memòria per la resta dels teus dies.\nTot això va quedar enrere, a mesura que les rodes avançaven pels rails, s'anaven emmagatzemant els meus somnis, a les golfes dels records morts, així em vaig acostumar anomenar de nena, a tot allò en el que no m'estava permès pensar, la vida per a mi va començar en aquell tren de fusta, que va trigar dos llargs dies en deixar darrere la pols del camí, las mevas il.lusions, la meva família i aquella terra, en la que mai, deixaria de pensar, per durs que fossin els temps.\nSi penso, no han estat tan en va aquests quatre anys, no he aconseguit ser potser un més, però ... al millor és, perquè jo volia ser el que el destí em va negar, un granet d'aquesta muntanya de somnis que formen , tots aquells elements que componen els meus arrels. Per això dic, que no han estat en va aquests anys, i això vaig poder comprovar el passat estiu.\nDesprés d' intentar-ho moltes vegades, i de gairebé convèncer a mi mateixa, que res del que escrivia tenia valor, o. .. potser encoratjada per una molt bona amiga, que em va empènyer presentar, amb una feina, que jo en el meu seny, segur que no hauria enviat, però ... se'm presentava un dilema, per bo que fos, sabia que passaria com en les ocasions anteriors, que acabaria a la paperera. Aquí va entrar la meva amiga, se li va ocórrer alguna cosa, que no se'm va passar pel cap." Mandala, em va dir, por email, no has de poner plica," llavors ... qui va a saber qui sóc?, "nadie pero com has de dejar un telèfono, si ganas, que estoy segura de ello, te llamarán".\nEm va agradar la idea, que anava a perdre ", una vegada més, i en aquesta ocasió, ningú podria riure de mi, no sabien qui presentava el treball.\nPublicado por Oreneta en 8:46 No hay comentarios:\nCom passa el temps, ¡que de pressa¡coml les fulles a la tardor es desprenen de les branques, monòtones i seques, catifa el sòl amb el seu to d'or envellit.\nAixí va passar el meu temps, sense adonar-me que els anys, solcaven pel meu rostre deixant la seva empremta impertorbable, all el meu cos amb s'acarnissa, va marcar els meus temples adolorides i al meu cap, gravat com a foc, el dolor la injustícia, el menyspreu, l' fam d'afecte el dolor de les absències presents, una infància sense temps de viure-la, nascuda hipotecada pel pes d'un deute d'odi, que no vaig tenir temps a contreure.\nEn la tardor d'una vida no viscuda, repòs a la falda els records, acaricio amb pena i amb dolor, el temps rebel, la infantesa envellida en un entorn de amargors, la nina de porcellana, estelada amb ràbia contra un sòl aliè al meu innocència, llunyà als meus arrels.\nLa tristesa en el rostre, de qui em va donar la vida. La recordo, acariciant els meus cabells arrissats d'un negre enrogit, la mar en els seus verds ulls de gata, degotar per les seves galtes, sense resposta a les meves preguntes, per què? mes no trobo resposta, de vegades, voldria que existís aquell Déu, però només és un desitj, en el qual em refugio o bé .. solia refugiarme quan la in comprensió es lligava a la meva gola, sobretot, en aquells anys, en què diguem-ne , mala sort, va fer efecte profunda en el meu fràgil i diminut cos, de nena-dona.\nTornant a la meva infanteça, remeno somnis adolescents, empreses in complertes, potser per la seva alta dosi d'utopia, la lluita contra un tot poderós, el voler i el no tenir, matèria d'afecte.\nQuantes vegades ¡vaig tornar als meus arrels, somiant simplement, recordant el camí entre els Alamús, l'aigua vessada entre les pedres del sòl d'aquell pou, on no només les bèsties abeuraven, també ho feien els meus records.\nPublicado por Oreneta en 5:30 No hay comentarios:\nArriba un moment què la vida dóna un gir tan bru...


‘Coaching’ o autoconeixement | El Pou\n‘Coaching’ o autoconeixement\nper Carles Claret , 22 d'abril de 2012 a les 11:05 |\nEn l’arrencada d’aquest nou Pou Digital en què esteu navegant, m’he trobat moltes estones suggerint i orientant els joves periodistes que hi abocaran continguts de la mateixa manera que, en el seu dia, jo vaig rebre consells de tot tipus en els meus inicis. A part de sentir-me una mica mes vell, aquests moments que hem compartit mentre definíem tasques m’han fet reflexionar al voltant de l’espontaneïtat d’aquest procés de mestratge inconscient i de com xoca en la generalització de l’ús dels serveis de coaching com a nova clau de volta de triomf personal i professional.\nPer alta banda, també trobo reaccionària la postura d’aquells qui advoquen per recuperar l’esperit del passat més caspós i privat de llibertats on cal patir, suar tinta i passar pel tub si es vol aconseguir alguna cosa a la vida. Que sí, que val la pena llevar-se ben d’hora, ben d’hora, però algun dia també ens convé descansar per, l’endemà, afrontar els reptes de la quotidianitat amb un altre ànim i el cervell ben oxigenat. La vida és un aprenentatge continu. I, en el seu transcórrer, tots topem amb múltiples coaches dels quals ens empeltem. En positiu i en negatiu. De nosaltres depèn treure’n o no bons rèdits, ser receptius i destriar el gra de la palla. Adquirim coneixements i actituds per imitació. I en el nostre creixement personal, ens acabem definint per antonímia. Potser no sabem com volem ser, però sí que tenim molt clar com no volem ser després d’haver descodificat com a repulsius certs tarannàs execrables. Va bé tenir referents, fins i tot per veure en els altres com no cal actuar. Aquests últims dies, entre l’onada de retallades a l’estat del benestar, s’ha fet pública la voluntat de l’Estat espanyol de fer un bon cop de tisora a l’educació. Un error colossal si es pensa en una societat futura competitiva. Negar l’educació és negar el progrés. Però tot i la importància cabdal de la formació i dels estudis (siguin quins siguin) l’actitud i la recerca del propi autocoaching perdura durant tota la nostra vida. Aquest, indefectiblement, és un procés que implica predisposició, humilitat, maduresa i autocoenixement. Un posicionament autoinduït el qual no tothom es veu capaç d’afrontar.\nSi en moltes societats la figura del psicoanalista serveix per fer aflorar i avergonyir-se en privat (i en públic) de les desviacions conductivistes més secretes fins a convertir-les en estigmes de la quotidianitat, sovint em sembla que el coaching (que ha fet tanta fortuna) és una eina externa (com la del psicoanalista freudià) per reprogramar el sentit comú de les persones. Un servei que, ben mirat, potser ens podríem prestar nosaltres mateixos, revisant, només cinc minuts abans d’anar a dormir, què hem fet i què hem dit durant el dia. Així, probablement, ens adonarem de l’eficiència de l’ús dels nostres recursos personals més empàtics i eficients i, de retruc, detectar els que, per negatius i ineficients, ens caldrà corregir per seguir creixent.\nOpinió, opinió, coaching


El Contrafort: Ez adiorik Lehendakari\n"Aquí vaig començar a fer política i aquí acabo (...) mai se m'oblidarà que als Lehendakaris ens toca el mateix Sol i la mateixa pluja que a la resta de ciutadants". Així, entre els escons de l'Eusko Legebiltzarra, Ibarretxe s'acomiadava de la política. Finalment l'esforç de l'espanyolisme més ranci, unit per una voluntat ferrenya d'expusar els nacionalismes de l'exercici de la voluntat popular, ha pogut amb la Lehendekaritza. El procés començat el 2003 a Catalunya avui ha vist com es feia realitat a Euskadi. Juan José Ibarretxe, cansat i abatut per la crueltat de l'aritmètica, dóna pas a un "López" i abandona per la porta del darrere el Parlament.\nL'herència del que ha suposat per Euskadi 30 anys de progrés i avenç en l'autogovern foral s'ha vist emmascarat per l'evidència d'una societat fracturada en tres trossos que haurà d'assumir que, comptat i debatut, una llei dictada a les Corts espanyoles pot decidir el futur d'un país. És hora que tot el que conserva un sentiment nacional que va més enllà d'allò que ens diuen que som prengui nota del que ha passat. Cal que tots els que treballem i somiem en una realització més justa i profunda de les nostres nacions ens esforcem més que mai en arribar a tot aquell que s'ha vit seduït pels enganys del Partit Socialista Obrer Espanyol -en les seves manifestacions diverses- i recordar-li qui treballa pel país, qui persegueix la realització del nostre poble com a poble en un intent que supera raons merament polítiques, sinó sobretot econòmiques i socials. El pragmatisme s'apodera de l'independentista, atret per un reflex d'una societat més justa que es farà possible quan tots els decidim per nosaltres mateixos.\nPrenguin-ne nota, senyors bascos, van ser avisats. A partir d'ara hauran d'acceptar que no pots confiar en qui menysprea la teva identitat, menysté el teu sentiment de país i treballa per uniformitzar allò que vol ser perquè mai no pugui ser.\nEz adiorik Juan José!


'Fun Home', guanyador de 5 premis Tony, arribarà a Barcelona dirigit per Daniel Anglès - Teatre Barcelona\nL’equip de No Day But Today, creador del musical Rent a Barcelona, torna a escena amb la primera producció europea de Fun Home, un musical basat en el popular còmic d’Alison Bechdel.\nFun Home explica la història d’una família tragicòmica. L’obra se centra en la figura d’Alison (autora i protagonista) amb 40 anys, quan fa la vista enrere i recorda la seva infantesa i la relació que tenia aleshores amb els seus progenitors. El pare de l’Alison, director d’una funerària, no és capaç d’afrontar la seva homosexualitat mentre que la seva filla descobreix la seva pròpia orientació sexual i ho accepta amb naturalitat. L’obra també reflexa la història dels Estats Units a la dècada de 1970, amb alusions a l’escàndol Watergate o als disturbis d’Stonewall. L’espectacle, que va commoure Nova York quan es va estrenar fa dues temporades, va ser guardonat amb 5 premis Tony.\nDaniel Anglès serà l’encarregat de dirigir l’espectacle, acompanyat en aquest projecte pel mateix equip creatiu i de producció de Rent, amb Oscar Reyes com a coreògraf i Miquel Tejada com a director musical. Fun Home es podrà veure del 24 de gener al 25 de març del 2018 al Casino l’Aliança de Poblenou.\nEl musical busca nens i nenes que actuïn i cantin per donar vida als tres germans que protagonitzen la història de Fun Home: l’Alison (una nena d’uns 9 anys), el John (un nen de 6 anys) i el Christian (un nen d’uns 10 anys). Els dies 12 i 13 de juliol tindran lloc les audicions infantils pels papers principals del nou musical a l’escola Aules.


Blog – Pàgina 3 – TeBa\nInici / Blog / Pàgina 3\nPublicat el 13 de desembre de 2020 17 de gener de 2021 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nLa oferta de Nadal del 2020\nCom cada any, us proposem alguna oferta per començar amb bon peu l’any nou.\nEn aquesta ocasió ja que les coses estan difícils per a la major part de negocis, la millor opció que se’ns ocorre és la de poder oferir-vos el millor preu per poder llançar el vostre negoci o pàgina personal a Internet amb el conegut CMS WordPress.\nUs faré un registre de Domini .cat al vostre nom, i el Allotjament Web amb WordPress us ho deixare preinstal·lat perquè pogueu començar el vostre projecte amb facilitat. Seguint els passos que t’indica WordPress podràs tenir el teu lloc web en poc temps.\nSi estàs interessat pots posar-te en contacte sense cap compromís.\nContinua la lectura de La oferta de Nadal del 2020\nPublicat el 13 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nCOM FER TARGETES DE NADAL USANT DESYGNER\nHi ha diverses plataformes de disseny gràfic en línia que ens ajuden a crear targetes sense necessitat de tenir coneixements amplis de la professió. Lògicament no contenen l’ingredient de creativitat que li pot donar un professional de el disseny gràfic amb diversos anys d’estudi i experiència en la seva esquena, però ens ajuden a fer un banner o una targeta de felicitació basant-nos en plantilles i elements que podem arrossegar i deixar anar.\nPer enviar una targeta de Nadal personalitzada només hem de pensar en el missatge i en el format, i després decidir amb quina eina farem la creació. Avui parlarem d’una d’elles: desygner.com.\nEl primer pas és triar la plantilla que desitgem, encara que també podem començar des de zero si tenim molt clar el que volem posar. Compten amb diverses plantilles gratis, per la qual cosa no hauria de ser difícil començar des d’alguna base ja definida.\nContinua la lectura de COM FER TARGETES DE NADAL USANT DESYGNER\nCategoria: Cartells, pamflets i Flyers\nPublicat el 12 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nAkeeba Backup Core és el component de còpia de seguretat de codi obert més utilitzat per a Joomla! CMS i desconegut per molts que utilitcen WordPress. La seva missió és simple: crear una còpia de seguretat del lloc que es pugui restaurar en qualsevol servidor.\nCosa que el fa ideal no només per fer còpies de seguretat, sinó també per a transferències de llocs o fins i tot desplegar llocs als servidors dels vostres clients. Akeeba Backup crea una còpia de seguretat completa del vostre lloc en un sol arxiu. L’arxiu conté tots els fitxers, una instantània de la base de dades i un instal·lador similar en funció de la versió estàndard de Joomla! o Worpress.\nEl procés de còpia de seguretat i restauració funciona amb AJAX per evitar els temps d’espera del servidor, fins i tot amb llocs enormes. Com a alternativa, només podeu fer una còpia de seguretat de la vostra base de dades o només dels vostres fitxers. Akeeba Backup és la solució de còpia de seguretat de codi obert fiable i fàcil d’utilitzar per al vostre Joomla o WordPress.staura amb Akeeba Kickstart (script gratuït): restaura l’extracció de la còpia de seguretat directament al servidor; no cal carregar milers de fitxers mitjançant FTP.\nContinua la lectura de Akeeba Backup\nCategories: Joomla, Wordpress\nPublicat el 10 de desembre de 2020 10 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nESCRITS PRIMERS: Poemes de joventut i adolescència (Catalan Edition)\nUn llibre de Oriol Mestres Camps per Creatius SE7\nAquest recull de poemes d adolescència i joventut és l´òpera prima de l´autor Oriol Mestres Camps, nascut al 15 de juny del 1974 a Barcelona. Ha viscut gran part de la seva vida al barri del Poble Nou.\nAquest llibre està dividit en diferents temàtiques per a major comoditat del lector; parlen de tot allò que al lector li preocupa en diferents moments vitals.\nL´autor combina els textos més divertits amb un vocabulari més planer, corrent amb d´altres textos més personals e intimistes amb una varietat més intensa de conceptes.\nDes de molt petit la seva sensibilitat li ha portat a ser un observador, ha agafat llapis i paper i ha sentit la profunda necessitat de plasmar els seus sentiments. Molts i variats han estat els seus poemes al llarg de la seva obra, que és extensa i que properament veurem reflectits en diferents llibres…\nContinua la lectura de ESCRITS PRIMERS: Poemes de joventut i adolescència (Catalan Edition)\nPublicat el 3 d'octubre de 2020 8 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nLa inmigración Puertoriqueña en la Republica Dominicana, 1890- 1920\nUn llibre de Jorge Hernández Cabreja.\nContinua la lectura de La inmigración Puertoriqueña en la Republica Dominicana, 1890- 1920\nPublicat el 7 de setembre de 2020 7 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nATENEA XXI: Setembre de 2020\nLa revista de ATENEA XXI.\nContinua la lectura de ATENEA XXI: Setembre de 2020\nPublicat el 12 de març de 2020 8 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nHistòries per no creure (Catalan Edition)\nUn llibre de Oriol Mestres per Creatius Se7\nContinua la lectura de Històries per no creure (Catalan Edition)\nPublicat el 16 de juny de 2019 8 de desembre de 2020 per Ricard Teixidó — Deixa un comentari\nMi Bitácora: Una forma de ver la vida\nUn llibre d’ Enric Fons per Creatius Se7\nContinua la lectura de Mi Bitácora: Una forma de ver la vida\nPapereria / Imprimibles\nFes créixer el teu negoci o web\nMaterials i productes imprimibles\nA tot Cor (un llibre d’Oriol Mestres)\nAixí van néixer els primers llibres de butxaca\nCategories al Blog\nCartells, pamflets i Flyers\n© TeBa 2021\nPolítica de privacitatFet amb Storefront i WooCommerce.


Projecte de Col.laboració d´Arep i l'Escola Mestre Gibert - Arep para la salud mental\nDes del servei prelaboral d’Arep es desenvolupa un taller de jardineria amb la intenció de millorar hàbits laborals amb l’objectiu final de la inserció laboral i la millora de la qualitat de la vida.\nCada dijous, des de fa uns quants anys, fem el manteniment de les zones verdes, condicionament de testos i jardineres, podes, reg i plantat de plantes que gentilment ens cedeix la floristeria Iris de Sant Andreu. També ve un grup d'alumnes de 4rt de primària amb qui compartim un espai d'explicació de qui som i fem una curta classe molt participativa sobre les plantes, les seves parts i funcions, beneficis i atencions i un taller en el qual fem servir diverses eines de jardineria, condicionant la terra i plantant un esqueix, que cadascú s’endú a casa.\nAmb els i les petits de 2n, aquest any hem començat una activitat divertidíssima. Fem una petita introducció del que és Arep i quina és la nostra feina a l'escola. Un dia, en una sessió especial, expliquem les parts de la planta i el seu funcionament i com les aprofitem i fem la introducció del que serà la part pràctica de taller. Unes setmanes abans, amb els i les mestres van preparant un recipient ,reciclant materials que porten de casa, personalitzant seu test, on després farem el procés de plantar unes llavors molt profitoses de diversos tipus d'enciam. Cada setmana s'han d'organitzar per anar regant i netejant de males herbes seus testos. Fan seguiment de l'evolució i finalment se l'enduen a casa per gaudir-la en família.\nD'altra banda, en el marc del projecte de sensibilització que inclou activitats amb l'alumnat de primària (des de 2on fins a 6è), els alumnes de 2on assisteixen a la representació de l'obra de teatre El Quim i el Quixot, basada en un llibre del mateix nom creat per la pròpia Associació, que porten a terme persones ateses a Arep. En aquesta obra es tracta el tema de la salut mental molt orientada a la comprensió per part dels més petits. La sessió acaba amb una activitat artística realitzant un mural, en la qual totes les persones participants gaudeixen moltíssim.\nTambé fem una activitat "extra" per preparar els nens i nenes de 3r a través d'una xerrada introductòria i motivadora explicant qui som i el que tenim previst fer amb ells i elles el curs següent. Acompanyem la presentació amb alguna dinàmica entretinguda per entrar en tema i conèixer-nos. El benefici mutu d'ambdues institucions és magnífic i va en augment: per Arep representa un espai on treballar aquests aspectes vinculats al món laboral i trencar l'estigma social sobre les malalties mentals. Per a l'escola suposa el manteniment dels espais verds de l'escola, com així també diverses activitats de tipus lúdic-cultural. I per a tots dos la possibilitat de millorar el món que ens envolta amb una societat més oberta, inclusiva i tolerant.


CRÒNICA: SÈNIOR B - H. MANYANET B - Creu Alta Sabadell Handbol\n9 Abril, 2019 15 Abril, 2019 Jaume Bosch\nH. MANYANET B 29\nBen d’hora ben d’hora. A les 9:00 de matí del diumenge començava el partit davant del H. Manyanet B, quart classificat. Tot el partit va anar molt igualat i tots dos equips van anar intercanviant avantatges constants de 2 gols com a màxim. S’arribava a la mitja part amb un empat a 14 fruit d’una eficàcia molt elevada dels extrems del Manyanet i bons balanços ofensiu dels arlequinats.\nA la sortida de la segona part, dues defenses molt bones per part local ens han permès agafar un +2 ràpidament i semblava podríem obrir forat. El Manyanet s’ha refet i ha estat capaç de capgirar el marcador fins arribar a un +2 per ells a meitat de la segona part. A poc més de 5 minuts per acabar el partit i, un altre cop gracies a un bon treball defensiu, s’ha pogut capgirar el marcador +2. Quan quedava poc més d’un minut i escaic, un error de llançament ha donat esperances al Manyanet que ha escurçat el marcador a +1 quan quedaven poc més de 20 segons. Per sort no hem rifat la pilota i partit acabat (30-29).\nMolt bon partit que ens deixa en una bona posició per intentar acabar la lliga en posició del play-off.\nFotos del partit (Joan Carles Manzano: H. Manyanet i Salle Bonanova Atl.)\n← CRÒNICA: SÈNIOR A – H. TERRASSA\nRESUM CATHANDBOL 6/7 D’ABRIL →


Ribas novel·la el buit de la generació de la liquiditat a «Amb la pell de ningú» - Diari de Girona\nRibas novel·la el buit de la generació de la liquiditat a «Amb la pell de ningú»\nL'escriptor ambienta a Girona una obra sobre les frustracions d'uns joves abocats a viure un present inestable\ngirona | daniel bonaventura 19.04.2016 | 07:13\nRibas novel·la el buit de la generació de la liquiditat a «Amb la pell de ningú» aniol resclosa\nQui havia de dir que rere aquell jove introvertit que fa uns anys va abandonar la seva Tordera natal per instal·lar-se a Girona a estudiar, i que ha acabat assumint la coordinació de la sala de cinema Truffaut, hi havia un observador sagaç que, a poc a poc, en paral·lel a l'activitat professional, ha anat constituint un univers literari a partir de la seva efervescent vida interior.\nAmb la pell de ningú és la nova novel·la de Carles Ribas, una obra ambientada a la Girona del present que, com els fruits d'altres escriptors de la nova onada -Vicenç Pagès, Toni Sala, Ponç Puigdevall o Pep Prieto-, aprofundeix en les contradiccions de la coneguda com a generació perduda, la que s'ha trobat enfangada en la modernitat líquida que ha definit Zigmunt Bauman, la dels fills que saben que no prosperaran econòmicament més que els pares, i que descobreixen un present molt diferent de l'existència idíl·lica que somniaven.\nLa ciutat de Girona, descrita amb detalls, no és un protagonista més de la novel·la, sinó un simple escenari de fons, amb el seu Barri Vell, campus universitaris, places, bars i carrers, l'espai natural on entaula relació una colla que veurem transitar de l'adolescència a la maduresa, tot plegat a través dels ulls de l'Anna.\nFilla d'un matrimoni benestant que ha caigut en la rutina i el tedi, l'Anna assisteix a la separació dels seus pares mentre experimenta els primers flirtejos i dubta entre estudiar Lletres o estudiar Dret, fer-ho a Girona o a Barcelona.\nEls matins de ressaca i vòmit no són un accident, sinó habituals després de les nits d'excessos etílics per a una generació que, com en el cas de l'Anna, té un pare fort que paga la pensió de la ja exdona i un pis nou a cop de telonari a la seva filla quan aquesta, després d'un llarg periple de màsters i cursos de postgrau per l'Europa civilitzada, decideix casar-se amb el llibreter Enric.\nLa vida de l'Anna, l'Enric, en Sergi, la Laura i altres personatges col·laterals girarà entorn de les fidelitats i infidelitats. Mentre l'Enric desitja per damunt de tot una vida fàcil, l'Anna vol deslligar-se del pes de la família, i la Laura assolir la independència econòmica i vital sense morir en l'intent.\nCarles Ribas s'afegeix amb Amb la pell de ningú a una generació d'escriptors que narren aspectes del trencament definitiu de les relacions humanes familiars tradicionals en una societat on les coses han canviat i ha deixat de ser sòlides per passar a ser mutables.\nEls homes i les dones avancen improvisant en les seves relacions sentimentals, experimentant amb la pròpia vida, sense defugir l'imperatiu biològic de la procreació i el compliment de la jornada laboral en un entorn cada vegada més precaritzat.\n"Parlaven amargament de titulacions i màsters inútils i de feines mal pagades, de separacions i inestablitats sentimentals, de projectes que es quedaren en no res per manca de compromís", podem llegir en un tast del llibre.\nMarcats per un permanent sentiment de culpa, els personatges de Carles Ribas es debaten entre l'abisme i la consolidació d'un projecte estable de vida que se'ls escapa de les mans, com correspon a la societat líquida moderna.\nL'entrega apassionada al món de l'art i la creació pot ser una sortida amb un missatge final esperançador, si bé no deixa de ser una salvació individual.\nCarles Ribas és crític de cinema del Diari de Girona. La novel·la es presentarà demà dimarts, a la Llibreria 22 de Girona.


Mercè Foradada: Els meus llibres\nGuanyador del premi Don·na 2001.\nEdicions 62. El Balancí. 2002\nHi ha moments en què sembla que la vida perd intensitat i que la plenitud només es pot trobar en el passat. És llavors quan el futur es perfila com un esgotador anar tirant. Això, poc o molt, li està passant a la Gràcia Font, que ja ha fet els cinquanta anys, que compta amb un divorci, tres fills i un projecte de canvi en la seva vida. Amb dolor, amb sorpresa, amb por, però amb força, la Gràcia Font s'ha de construir de nou. I decideix complir un dels seus somnis: anar a viure prop del mar. Ara, l'única assignatura pendent que està convençuda que li queda per aprovar és la solitud. Sap que, d'ara en endavant, el seu gran repte és aprendre a viure sola. Per sort, la Gràcies és tossuda i es permet només una direcció: la de viure la vida amb actitud positiva. I per portar a terme aquest propòsit té uns quants actius que l'emparen: l'amor dels fills, el mar i els llibres en el prestatge. (Text de la contraportada)\nEdicions 62. El Balancí. 2003\nDel riure clar i la pell tendra d'un nen a la indefensió de la vellesa només hi ha una pila d'hores. Hores que han anat arribant suaus o aspres, denses o inflades de buidor, però sempre puntuals, inclements, sense aturar el seu pas implacable. La Maria, la Gemma, la Remei, La Susi, la Suson, la Marina, l'Arantxa, la Laieta, la Clotilde i la tia Matildina són dones grans, velles. Passegen per les pàgines d'aquests contes, tot contemplant la desfilada dels seus dies, amb un somriure dolç o una ganyota amarga. Això depèn del color dels records, i de tantes coses...\nSón deu dones diferents, els seus tarannàs i les seves històries són ben diversos. Tanmateix, ara, totes són velles. I ho són no tant perquè han complert molts anys, sinó per tanta vida com han viscut, per tanta vida com el seu pas lent arrossega. Són velles, però amb V de vida. (Text de la contraportada).\nCossetània Edicions. 2005\n"I sobretot, per damunt de tot, fill, és això: la vida. L'únic do que se'ns fa, la porta, el vehicle i el medi de tot el bo i el dolent que podrem abastar", diu la Vipa.\nLa protagonista d'aquesta història necessita una contradictòria barreja de qualificatius per definir la vida. És sorprenent, dolça, esquerpa, apassionant... sempre difícil i, sobretot... única. Per això no se sent capaç de renunciar-hi.\nA través de circumstàncies complicades, insòlites, els personatges d'aquesta novel·la lluiten i es rebel·len contra la cara més dura de l'existència, per acabar rendint-se a l'esperança.\nCentaures ens parla de la vida i de la dignitat dels éssers que accepten d'entomar-la amb coratge, amb la convicció que sempre hi ha un camí que ens duu cap endavant... o cap amunt. (Text de la contraportada)\nMira'm. Contes de vides especials\nCossetània Edicions. 2009\n(Recull de diversos autors: Mercè Foradada/Ada Castells/Màrius Serra/Elisabet Pedrosa/Àngel Burgas/Miquel Pairolí/Josep M. Fonalleras/Rafael Vallbona i Margarida Aritzeta)\nMira'm és una ullada a les vides de persones que massa sovint no veiem, a un col·lectiu que ens passa desapercebut però que hi és i forma part de nosaltres. Les persones amb discapacitat, o totes aquelles que, per algun motiu o altre, són "diferents", pertanyen a aquest espectre invisible de la societat que cal fer visible.\nA Mira'm, descobrirem nou moments de la vida d'una persona amb discapacitat, de la mà de nou escriptors que ens han volgut apropar aquesta realitat, a través de la seva imaginació i la seva ploma.\nAmb Mira'm pretenem demostrar que aquestes persones també hi són, també tenen coses per explicar-nos i vides interessants per descobrir. (Text de la contraportada).\nVilanovines. De l'arxiu a l'evocació\nCossetània Edicions. 2010\nVilanovines. De l'arxiu a l'evocació pretén visualitzar quatre dones del segle XIX, dotar-les de perfil i posar en el lloc que correspon les seves trajectòries gens anodines.\nQui eren Magdalena Miró, Elisea Ynglada, Isabel Ventosa i Teresa Mañé" "Va ser la mare de...", "Es va casar amb...", "Té una carrer a... són, probablement, les respostes més informades.\nI és que, històricament i continuadament, la dona ha estat relegada a la categoria de "consort", ha restat transparent en el relat de l'evolució i progrés de la societat.\nAquest recull voldria aportar un petit gra de sorra a la tasca imprescindible de rescatar-la d'aquest absurd oblit. ( Text de la contraportada).\nCossetània Edicions. 2011\nXXIII PREMI DE NARRATIVA SEBASTIÀ JUAN ARB´Ó\nAl llarg dels anys massa dones s'han sentit dir "bruixes" perquè no parlaven, opinaven o actuaven en consonància amb el rol que l'entorn els havia assignat.\nLa Pilar i la Segimona viuen a llocs i en temps allunyats i distints, però comparteixen un destí semblant. Totes dues es veuen forçades a lluitar, desesperadament i solitària, per salvaguardar la seva llibertat d'esperit, que senten amenaçada i a la qual no poden ni volen renunciar.\nLa Barcelona olímpica del 92, el remot Montseny del segle XVII, El Bierzo de la postguerra... emmarquen l'aventura valenta d'aquestes dues dones, i el seu respectiu viatge íntim a través de la prepotència i l'engany que han pretès sotmetre-les. Fins que la llibertat conquerida faci convergir els seus destins. (Text de la contraportada).\nEdicions Saldonar, 2013\nUna casa vella arran del mar és el testimoni de la transformació d’un barri de pescadors, dels canvis en la vida i els costums dels homes i les dones que hi han passat, del naixement, l’evolució i el declivi de les tres generacions de la família que la van habitar, explicats en primera persona per la casa mateixa.\nLa veu de La Casa Verda no és neutra, és una veu íntima i alhora compromesa amb la història, la particular i la general. A mig camí entre la realitat i la ficció, és un tribut a tot el que ha desaparegut sense deixar cap altra empremta que un grapat de records, que ara es fixen, i per tant tornen a ser reals. (Text de la contraportada)\nInquietant, com sempre, la Nothomb


El Trabucador, en espera de la base nàutica per regular l'espai | Diari de Tarragona\nEl Trabucador, en espera de la base nàutica per regular l'espai\nLa zona s’ha consolidat com a punt de referència per a la pràctica del kitesurf i d’altres esports nàutics i rep a l’estiu milers de turistes\n9 de Agosto de 2018 - 09:29 hs\nLa platja del Trabucador, al delta de l’Ebre. FOTO: Joan Revillas\nEl Trabucador és un dels espais més singulars del delta de l’Ebre, una llarga llengua de sorra de sis quilòmetres que arriba fins a la punta de la Banya i que cada estiu rep milers de turistes. Fa dos anys, el desmantellament de l’antiga línia elèctrica que donava servei a les Salines de la Trinitat va retornar la zona al seu estat natural.\nL’àrea és freqüentada pels practicants i les escoles de kitesurf (surf d’estel), així com d’altres esports nàutics. Segons un estudi de la Universitat Rovira i Virgili, anualment visiten el Trabucador unes 360.000 persones, mentre que hi accedeixen uns 1.600 vehicles al dia durant els mesos d’estiu.\nTambé s’hi poden veure regularment autocaravanes i d’altres vehicles que hi acampen, tot i que està prohibida la pernoctació en les platges del Parc Natural del delta de l’Ebre.\nPlataforma de fusta\nEn una plataforma de fusta situada a l’entrada al Trabucador i construïda fa més d’una dècada pel Ministeri de Medi Ambient, l’Ajuntament de Sant Carles de la Ràpita preveu adequar una base nàutica que, entre altres funcions, permetrà ordenar la zona i fer una gestió sostenible de les activitats esportives i turístiques que s’hi desenvolupen.\nAmb tot, el projecte està pendent que es pugui concretar la cessió de l’espai, el qual es troba en domini públic marítim-terrestre. Així, de moment no hi ha terminis establerts per a la seva posada en marxa.


RÀDIOSEU i LA SEU COMERCIAL regalen dues campanyes de publicitat! — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Especials / RÀDIOSEU i LA SEU COMERCIAL regalen dues campanyes de publicitat!\nRÀDIOSEU i LA SEU COMERCIAL regalen dues campanyes de publicitat!\nRàdioSeu i La Seu Comercial han celebrat, en el transcurs de la Fira de Sant Ermengol, el sorteig de dues campanyes gratuïtes de publicitat per a dos comerços associats. Aquesta és una de les últimes activitats de la campanya conjunta que l'emissora municipal i la UBSU estan duent a terme al llarg dels darrers mesos.\nEls guanyadors del sorteig han estat els establiments Viniteca La Posella i Basar Moreno-Foto Nuri, que gaudiran de franc d'una campanya promocional a RàdioSeu.\nLa campanya RàdioSeuComercial vol refermar la inequívoca vocació de ciutat dels dos promotors i contribuir a dinamitzar el comerç local. Per això, cada hora es divulga la relació dels més de 150 establiments associats que es pot trobar als diferents sectors comercials de la Seu. A més a més, cada dia s'emet dos miniespais, a les 9.10 i a les 17.10, en què els clients expliquen perquè compren al comerç local.\nAl llarg de l'estiu es va fer sorteigs setmanals de vals de compra entre els oients de RàdioSeu i els participants al programa 'Carretera ui Manta'. Els guanyadors/es han estat: Dolors Guilló, Carmen Navinés, Xavi Fernández (200 €), Tina Jorquera, Joana Fernández, Neus Trench i Esteve Mateu (200 €).


Castelldans celebra la festa de l'ermita de la Mare de Déu de Montserrat | Bisbat de Lleida\nCastelldans celebra la festa de l'ermita de la Mare de Déu de Montserrat\nInici » Castelldans celebra la festa de l'ermita de la Mare de Déu de Montserrat\nCastelldans va celebrar el diumenge 30 d’abril la festa de l'Ermita de la Mare de Déu de Montserrat a la serreta anomenada “dels Pins”, molt a prop de la població.\nL’aplec va començar amb l'ofrena de flors dels infants del poble vestits de catalans a la imatge de "La Moreneta", que havia estat treta del seu cambril de l’interior de l’ermita a l’exterior, en l’esplanada on tot seguit tingué lloc la celebració de la Missa en honor de la Patrona de Catalunya.\nEnguany la Missa de l’Ermita va ser oficiada per Mn. Jaume Pedrós, antic rector de les parròquies d’Aspa i Cogul, substituint al rector del poble Mn. Santiago Mataix que en aquella mateixa hora presidida al poble del Cogul del qual també n’és rector, la processó i Missa de la Festa Major en honor del Sant Crist.\nDesprés els assistents van venerar la Mare de Déu per donar pas a les sardanes i el dinar de germanor a l’entorn de l’ermita, en una jornada montserratina que Castelldans celebra tots els anys amb lloable fidelitat.\nLa festa a l’ermita de la Mare de Déu de Montserrat de Castelldans, va estar precedida la tarda del 27 d’abril d’una missa presidida pel rector Mn. Santiago Mataix en honor de la Patrona de Catalunya.


celler-lo blog: Un Nou Capítol / Un Nuevo Capítulo / A New Chapter\nPublicado por Paco Rivero en dimarts, de maig 28, 2013\nAnònim 13 de juny de 2013 a les 11:22\nHola; em pregunto si es podran fer visites. Heu pensat de poder fer tasts al celler?.\nPaco Rivero 18 de juny de 2013 a les 14:23\nHola Emma, es clar que en farem visites al celler, amb tasts dels vins. També estem preparant altres activitats ... us hi esperem!


El sindicat Catac considera 'un abús' el nombre de llits i quiròfans tancats aquest estiu a l'Hospital de Tortosa | Diari de Tarragona\nEl sindicat Catac considera 'un abús' el nombre de llits i quiròfans tancats aquest estiu a l'Hospital de Tortosa\nDenuncia el tancament del 32% del llits i el 57% de quiròfans i la saturació del servei d'Urgències\n30 de Julio de 2015 - 14:37 hs\nFaçana de l'Hospital Verge de la Cinta de Tortosa. FOTO: ACN\nEl sindicat CatacCts/Iac a l'Hospital de Tortosa Verge de la Cinta, denuncia l'abús de tancament de llits i de quiròfans d'aquest estiu. Ho considera "un abús repetitiu" que es ve repetint "tots els estius" tot i tractar-se del centre de referència mèdic a les Terres de l'Ebre.Aquest estiu s'han tancat76 llits d'un total de 237 i 4 de 7 quiròfans durant el juliol i 5 a l'agost. Tot aquest tancament afecta al servei d'Urgències, que es veu desbordat i sense poder fer ingressos, mentre els pacients han de romandre a una llitera al passadís fins que no hi ha llit disponible. També crea confusió a planta on els pacients de diverses especialitats estan ingressats a la mateixa àrea i el personal es veu des\nCatac també denuncia que del 76 llits tancats hi ha 30 que no se sap si s'obriran al setembre o a l'octubre i pel que fa als quiròfans alerten que hi ha possibilitat que durant una setmana només hi hagi un d'obert per atendre urgències per obres als quiròfans generals.\nSegons el sindicat la situació de tancament de llits, afecta a la qualitat del servei i per les nits, els pacients es queixen del soroll i del poc descans, ja que es fan ingressos a altes hores de la nit i també trasllats d'habitació per poder dur a terme aquests ingressos. El personal també està desbordat ja que el canvien a plantes que no han estat mai, i de vegades s'obren llits que han d'esser tancats, sense el personal que pertoca, ja que són casos d'urgència.\nDes de la direcció de l'Hospital han respost a Catac que "són casos puntuals" però el sindicat insisteix que es tracta "de casos repetitius". "Durant tot l'any hi ha un esforç de tot el personal obrint quiròfans per la tarda per reduir llistes d'espera. Per què a l'estiu es tanquen tants quiròfans?", reclama Catac en un comunicat.


Pon's River Guesthouse Muang Khong Laos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKhangkong, Don Khong, Muang Khong, Laos - Veure al mapa\nBarri Don Khong Don Khong Don Khong Don Khong Don Khong Don Khone Don Khone Don Khong Don Khone Don Det\nPon's River Guesthouse, ubicat a Don Khong, Muang Khong, és una destinació popular per a viatgers. A només 140.0 Km del centre de la ciutat, la localització estratègica de l'hotel garanteix que els seus clients puguin accedir fàcil i ràpidament als punts d'interès locals. Amb les atraccions principals de la ciutat com Don Khong Ferry Terminal, Wat Phouang Keo Temple a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nPon's River Guesthouse també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Muang Khong. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com servei d'habitacions 24 hores, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, restaurant.\nL'hotel compta amb 15 precioses habitacions, i totes inclouen habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen massatge, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pon's River Guesthouse.\nTots els tipus de viatgers (67) Viatger de Negocis (1) Parelles (46) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)\nTots els tipus de viatgers (50) Parelles (30) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants grans (2) Grups (7)


Cel tapat amb l'amenaça d'alguns ruixats • Ràdio Capital de l'Empordà\nCel tapat amb l’amenaça d’alguns ruixats\nEl cel ennuvolat serà la tònica dominant de la setmana. Ja ahir ho vam viure així. I seguirà els propers dies perquè estem davant de temps típic d’abril canviant i variable.\nPer avui la previsió tornarà a ser la inseguretat. El risc d’algun ruixat no el podem descartar i el paraigua serà un bon aliat per sortir al carrer. No esperem pluges tot el dia sinó que seran plugims aleatoris durant tota la jornada. Plugims poc importants però que deixaran les temperatures més curtes al migdia al Baix Empordà. Així tindrem temperatures màximes que arribaran poc més dels 15 graus i mínimes menys fredes, de l’ordre dels 10-12 graus.\nPer avui també és notícia que es mantindrà l’avís de perill emès pel Servei Meteorològic de Catalunya per alteració marítima al Baix Empordà amb vent que girarà a tramuntana, i que amb el pas de les hores disminuirà la seva força.\nUn nou dia inestable dins una setmana que farà honors al mes i a l’estació que ens trobem. La primavera de ruixats ja ha arribat.\nArticle anteriorCom és la situació de la COVID-19 al Baix Empordà?\nArticle següentManel Bosch exposa a Begur els “Paisatges del confinament”


Sumen 145 contagiats en grups que van anar a Menorca, Mallorca, Tenerife i a Catalunya\nLa Generalitat eleva a 145 els joves contagiats en viatges de final de curs. // EFE-Daniel Pérez\nActualitzada el 26-06-2021 21:46\nContinua creixent el nombre de positius entre estudiants catalans que s’han contagiat en viatges de final de curs. El Departament de Salut eleva la xifra a 145 contagiats en viatges a Menorca, Mallorca, Tenerife i a Catalunya mateix. Les Illes Balears concentren els principals brots, amb 44 positius i 593 contactes estrets detectats en un brot a Mallorca. A aquest cas cal sumar-hi els 57 positius i els 262 contactes estrets detectats en el brot de Menorca.\nSalut també ha detectat un brot amb 27 positius i 165 contactes estrets en un grup d’estudiants de Deltebre. En aquest cas, el viatge de final de curs va ser a Tenerife, a les Illes Canàries. Per altra banda, també ha aparegut un brot amb 17 positius i 189 contactes estrets a la Catalunya Central. En aquest cas, el grup d’estudiants no va sortir del país i van començar a presentar els primers símptomes el 19 de juny.\nEvitar que els brots creixin\nDes del Departament de Salut demanen als contactes estrets dels contagiats que estiguin alerta i que compleixin estrictament amb la quarantena. L’objectiu és tallar la cadena de transmissió en cas d’haver-se contagiat. A més, recorden que una prova negativa no implica que no hi hagi risc d’infecció.\nPer altra banda, la Conselleria de Sanitat de la Generalitat Valenciana alerta de dos brots entre grups de joves que van fer viatges de final de curs a Catalunya. S’han detectat 37 positius en dos grups que van anar a Lloret de Mar i a Salou. El més gran afecta 24 alumnes de l’escola Maristes València, que van viatjar a la Costa Brava. A l’altre hi ha 13 estudiants contagiats de l’escola Mas Camarena de Paterna que van estar uns dies a la Costa Daurada. La conselleria ha inclòs aquests dos brots entre els més grans que han de seguir al País Valencià.


Ajuntament de Font-rubí/Ball de Pastoretes\nData i hora oficials: 25/06/2022 01:25\n617 542 534\nEva Viladoms Bargallo\nEl Ball de Pastoretes de Font-rubí és un ball creat l’any 2012 per un grup de panderetes que, al fer els 15 anys, en comptes de seguir la tradició i passar al Ball de Panderos, van crear el seu grup propi. Amb l’ajuda del Ball de Pastorets de l’Arboç, van passar a ser el primer Ball de Pastorets de Font-rubí.\nA més dels balls que han après, n’han creat de nous i tenen un total de 5 peces diferents. Actualment, el ball està format per 12 pastoretes i el pastoret Alfa, la seva mascota que les acompanya a totes les actuacions.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 26-02-2019 16:57


Cerimònia Casament a Barcelona / Heretat Sabartés - Masia Bodas Eventos - Heretat Sabartes\nCerimònia Casament a Barcelona / Heretat Sabartés\nCERIMÒNIA CASAMENT A BARCELONA\nCom personalitzar la cerimònia del teu casament perquè sigui diferent i inoblidable? La tendència la crea cada parella amb els seus detalls. Moltes són les opcions perquè els convidats gaudeixin del vostre dia des del primer moment en què arriben a la finca. Una gamma variada de possibilitats existeixen per deixar-los sorpresos: espelmes, decoració floral, pètals, arròs, música, decoració de l’altar i les cadires dels convidats…\nAquí podreu veure com cadascuna de les cerimònies que hem viscut a Heretat Sabartés ha estat única i especial. Veure la finca vestida d’una manera diferent per a cadascuna d’elles no ens pot agradar més!\nA només 40 minuts de Barcelona i a 30 minuts de Tarragona hi trobem un espai exclusiu i romàntic que enamora. // cerimònia casament a barcelona\nAixí és Heretat Sabartés, una masia per a casaments o celebracions que combina història, elegància, tradició vitivinícola i modernitat. / cerimònia casament a barcelona\n← Organització Bodes Tarragona\nBanquet boda tarragona Heretat Sabartés →


‘De llevant a ponent, bufa un nou vent!’ per la CUP | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\n‘De llevant a ponent, bufa un nou vent!’ per la CUP\nPresentació de la candidatura de la CUP al cafè metropol. Foto:Cedida\nLa CUP ha presentat candidatura, programa i lema «De Llevant a ponent, bufa un nou vent».\nEudald Carbonell ha fet de mestre de cerimònies amb una crítica contundent al sistema actual i ha apel·lat a la necessitat de conformar candidatures rupturistes que superin el sistema capitalista actual.\nLa llista presenta en els seus tres primers llocs a Laia Estrada (Cap de llista a Tarragona), Jordi Martí i Marc Ferré. La CUP ha composat la seva llista amb noms molt vinculats al teixit social de la ciutat.\nEl programa no es desvia dels tres eixos ideològics de la CUP (Feminisme, lluita de classes i alliberament nacional dels Països Catalans) i la radicalitat democràtica. I s’encabeixen en vuit àrees d’acció.\nEn clau més municipal destaca com a primer punt la municipalització dels serveis com ara l’ aigua, la recollida de la brossa, les llars d’infants… cosa que provocaria entre d’altres coses un excedent\neconòmic que serviria per a la creació d’ocupació. Ja en matèria d’ocupació també es proposa afavorir el cooperativisme i el comerç de proximitat i també en l’àmbit més estrictament municipal destaquen la necessitat de fer pressupostos participatius com a eina de\ntransparència i fiscalització.\nCom a model de ciutat la candidatura aposta per la defensa del català i aposta per polítiques mediambientals. Des de la CUP es diu que s’ha de superar l’actual bretxa entre barris perifèrics i del centre: mobilitat, cultura, equipaments i polítiques social i cal en clau de gènere\nacabar d’articular eficientment el desenvolupament dels diferents plans d’igualtat transversals.\n13/06/2015 La CUP i CELNET es manifesten per reclamar un estudi de l’aire de la ciutat


La Fundació Iluro emet la retransmissió de l'òpera de "La Bohème" de Puccini | Mataró Ràdio\nDv, 08/07/2016 - 18:05\n“La Bohème” de Giaccomo Puccini arriba aquest divendres a la Sala d’Actes de la Fundació Iluro. Serà gràcies a la iniciativa “Liceu a la fresca” del Gran Teatre del Liceu, que retransmetrà una de les obres més conegudes del compositor italià. La retransmissió començarà les 10 del vespre, però les portes s’obriran a 2/4 de 10. L’entrada serà gratuïta i les localitats s’atorgaran segons l’ordre d’arribada fins que s’exhaureixin. D’aquesta manera Mataró s’adhereix per primera vegada a “Liceu a la Fresca”, que busca apropar l’òpera a la població amb la instal•lació de pantalles arreu de Catalunya. En Sergi Ruiz ha parlat d'aquesta iniciativa amb Glòria Brusati, directora de Cultura de l’Ajuntament de Mataró, i Marta Ibarz, directora de la Fundació Iluro.


Escrit per Marta Macias. La Independent\tdijous, 16 de març de 2017 17:56\nQui expliqui la historia dels darrers anys d'aquest país no podrà obviar el paper de dues polítiques: Joana Ortega i Irene Rigau. Totes dues han estat sentenciades com a "cooperadores necessàries" del 9N.\nla setència contra el procès partcipatiu del 9N té moltes refelxions a fer, i una d'elles és el paper de les dones en la politica catalana.\nEl TSJC situa l'ex-consellera de Governació, en coordinació amb el President Mas, com a responsable de la "creació, registre i administració" de la web del 9-N i considera que va tenir "en tot moment el control últim de la totalitat dels continguts i funcionalitats". Pel que fa a l'ex-consellera d'Ensenyament, el tribunal indica que no només va "decisiva" la seva intervenció per posar els centres d'ensenyament a disposició del procés participatiu, sinó que també va garantir "l'aprovisionament dels equips tècnics de suport", és a dir, els 7.000 ordinadors que es van repartir per tot Catalunya per comptabilitzar els vots.\nLa sentència no ha tingut conseqüències polítiques més enllà dels pronunciaments de condemna per ser injusta en si mateixa i perquè empitjora les relacions amb Madrid. Però ben aviat posarà en evidencia la fortalesa de la classe política catalana perquè haurà d'estar disposada a molts sacrificis professionals en pro del procés.\nEl Partit Demòcrata Català (PDeCAT) és el partit castigat per haver liderat el procés, i dos dels tres condemnats són dones. Les veus feministes del país que recolzen el dret a decidir ens hi agrada el paper determinat que tant Ortega com Rigau han tingut, i reclamem que la futura república catalana reconeixi el paper de les dones i es garanteixi la seva presència i participació en la política.\nLa vicepresidenta Joana Ortega i l'exconsellera Irene Rigau han declarat que tenen la intenció de continuar fent política malgrat la condemna d'inhabilitació per haver organitzat el 9-N. De fet, l'exconsellera i actual diputada de Junts pel Sí Irene Rigau ha afirmat en una entrevista a RAC 1 que no pensa abandonar l'escó, i l'exvicepresidenta Joana Ortega, ara mateix retirada de la política activa, no descarta res, ni treballar amb el PDeCAT o concórrer com a candidata a l'alcaldia de Barcelona. "No ho he pensat, però no ho descarto", va dir.\nNo els hi resultarà fàcil impedir l'execució de la setència, molts altres exemples de valentia seran necessaris i ben cert és que la valentia no va directament associada a l'esser humà, i com tampoc podem demanar-la ni molt menys exigir-la. Però el que sí podem fer és donar les gracies a les que ho han estat i són.\nsetència 9n. rigau i ortega\nTenim 741 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 19156937


Només s'han posat 7.700 vacunes de les 60.000 que han arribat a Catalunya\nSalut admet que problemes logístics i dificultats en els tràmits han fet que el ritme de vacunació estigui molt lluny del previst\nCarla Riverola 02/01/2021 - 21.43 Actualitzat 03/01/2021 - 12.04\nAquest diumenge fa una setmana de l'inici de la campanya de vacunació contra el coronavirus. Josefa Pérez, de la residència de gent gran Feixa Llarga, a l'Hospitalet de Llobregat, va ser la primera catalana que va rebre la vacuna.\nUn dels objectius de la campanya era vacunar 104.000 persones entre usuaris i personal de les residències de gent gran en les dues primeres setmanes.\nUna xifra que sembla difícil d'assolir perquè el ritme de vacunació no és el que s'esperava: en set dies només s'han posat 7.774 vacunes a Catalunya, una xifra molt lluny de les 60.000 dosis que han arribat. Aquest diumenge s'han notificat 1.681 administracions més respecte aquest dissabte.\nCada setmana han d'arribar 60.000 vacunes. I, tot i que Pfizer les va enviar un dia més tard del previst, la primera entrega va arribar.\nJosefa Pérez, la primera catalana que va rebre la vacuna contra el coronavirus (EFE / Alejandro García)\nSalut reconeix problemes logístics\nSalut atribueix aquest ritme més lent del que es preveia a problemes logístics. Algunes neveres per transportar les vacunes van quedar atrapades al túnel de Calais durant el tancament fronterer amb el Regne Unit. Són les que demana la farmacèutica Pfizer que s'utilitzin per mantenir en bon estat les dosis de la vacuna i que serveixen per repartir-les a tots els centres de vacunació.\nCal sumar-hi un altre retard. Tothom ha de donar el vistiplau per poder ser vacunat i, en el cas de la gent gran a les residències, sovint cal el consentiment de familiars, un fet que fa els tràmits més feixucs.\nUna altra dificultat, que no depèn tant de factors externs, és el sistema escollit per administrar la vacuna. Malgrat que hi havia centenars persones voluntàries, la seva disponibilitat no és absoluta. A més, l'inici de la vacunació ha coincidit amb període de vacances, de manera que no tots els equips estan plenament operatius. Aquest divendres dia 1, per exemple, festiu i amb el recompte provisional, només es van vacunar dues persones.\nMalgrat totes aquestes dificultats, la Conselleria de Salut confia a incrementar el ritme d'una campanya de vacunació força complexa i que requereix de molts mitjans.\nUna auxiliar d'infermeria de la residència La Torre de Fontcoberta, al Pla de l'Estany, rep la vacuna (ACN)\nLa campanya de vacunació no va al ritme esperat


Pla d'Ajudes Resistir - Ajudes Parèntesi Mislata - Tauler d'anuncis - Ajuntament de Mislata\nPla d'Ajudes Resistir - Ajudes Parèntesi Mislata\nTermini de presentació de sol·licituds: des de les 0:00 hores del 23/02/21 a les 23:59 hores del 04/03/2021\nEl pla Resistir és el resultat de "l'aliança entre la Generalitat, les diputacions provincials i els ajuntaments", acordada en la mesa institucional que va tindre lloc el 12 de gener passat.\nDins del Pla Resistir, aprovat per la Generalitat Valenciana i consensuat amb la resta d'Administracions Locals per a pal·liar la crisi econòmica derivada de la pandèmia sanitària, s'inclouen les Ajudes Parèntesi que seran destinades als sectors més afectats per la crisi. Tal com recull el Decret Llei del Consell, Mislata gestionarà aquestes ajudes que ascendixen a un total 865.071 euros, dels quals la Generalitat es farà càrrec del 62.5%, la Diputació de València del 22,5% i l'Ajuntament aportarà el 15% del cost total, que suposa una aportació municipal de 129.760,65 euros .\nMislata accepta l’ajuda i el compromís d’aportar l’import corresponent al seu percentatge de participació i de complir amb la resta de les obligacions contemplades en el DECRET LLEI 1/2021, de 22 de gener, del Consell, pel qual s’aprova el Pla Resistir, que inclou ajudes parèntesis en cada municipi per als sectors més afectats per la pandemia.\nLes Ajudes Parèntesi tenen per objecte la concessió directa d'ajudes per a fer front a despeses corrents en les activitats econòmiques del municipi de Mislata dels sectors relacionats en l'Annex II del Decret.\nPodrà ser beneficiària la persona treballadora autònoma o microempresa amb un màxim de 10 persones treballadores de les activitats enumerades en l'objecte de les bases reguladores de la convocatòria i relacionades en l'Annex II del Decret.\nInformació del procediment: Oficina Virtual\nConsulta la informació bàsica de les Ajudes Parèntesi i tota la informació disponible en les bases reguladores i en la documentació de la convocatòria.\nInformació bàsica sobre Ajudes Parèntesi Mislata.pdf (1,78 MB)\nAnunci BOP 15/02/2021 bases reguladores de la convocatòria.pdf (346 KB)\nAnunci BOP 22/02/2021 extracte de la convocatòria.pdf (318 KB)


Nintendo cau en borsa en minimitzar l'impacte financer de Pokémon GO - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nNintendo cau en borsa en minimitzar l'impacte financer de Pokémon GO\nEls títols del gegant dels videojocs Nintendo es van desplomar ahir més del 17% a la Borsa de Tòquio després que l'empresa hagi minimitzat l'impacte que tindrà Pokémon GO en els seus balanços. Al tancament de la negociació, els títols de l'empresa van perdre el 17,72% respecte al seu preu de tancament de divendres, fins als 23.220 iens l'acció.\nAquesta caiguda desinfla, en part, l'extraordinària escalada de Nintendo, que va aconseguir duplicar el valor dels seus títols i la seva capitalització de mercat després que el joc fos llançat el 6 de juliol. The Pokémon Company, codesenvolupadora i editora de Pokémon GO, és una filial participada el 32% per Nintendo. A causa d'aquest esquema comptable, l'impacte a nivell de beneficis en el full de resultats de Nintendo "és limitat", va recordar la companyia.


Notícies - La urbanització de Can Borrull començarà el tercer trimestre del 2014\nLa urbanització de Can Borrull començarà el tercer trimestre del 2014\nLes obres de Can Borrull començaran a partir de l'estiu vinent\nel 24/oct/13 Judith Cañamares Política PDF\nLes obres de la urbanització de Can Borrull s'iniciaran el tercer trimestre de l'any vinent amb una partida de 374.000 euros corresponent a la partida de lliure disposició d'aquesta zona, tal com s'ha explicat al consell de barri de les Planes aquest dijous. Aquesta partida de cara el 2014 per a la resta de planencs serà de 56.000 euros que determinaran el seu destí en la propera trobada veïnal.\nQuant a la urbanització de Can Borrull, tot i que encara no s'ha xifrat el total de l'obra, des del consistori estudiaran fórmules de finançament superior als cinc anys, i per abaratir el cost total de l'actuació es proposarà que l'executi la brigada municipal d'obres, tal com s'ha fet a la plaça de Barcelona i la Rambla de Ribatallada. D'aquesta urbanització, els veïns assumeixen un cost de 800.000 euros que es repartiran en funció dels metres quadrats de les parcel·les i dels metres lineals de façana. La regidoria d'Urbanisme ha assegurat que l'inici d'obres serà el tercer trimestre del 2014 i s'allargarà entre sis i vuit mesos, segons el responsable del Pla de Barris a Sant Cugat, Francesc Serra.\nLa previsió és el tercer trimestre del 2014 i la durada pot ser entre sis i vuit mesos d'obra.\nD'altra banda, el districte tindrà un espai esportiu multifuncional per a joves abans d'acabar el 2014. Aquesta actuació, inclosa dins el Pla de Barris, acollirà un espai per a la pràctica de l'skate, les bicicletes de trial, d'acrobàcies i de parkour, que consisteix en una manera de desplaçar-se d'una manera fluïda i segura superant tot tipus d'obstacles. Segons la responsable dels projectes socials del Pla de Barris, Anna Bordes, aquest projecte és una demanda i un projecte del jovent de les Planes i vol crear un espai de trobada i cohesió social al districte.\nEls joves de les Planes van elaborar un projecte que ha anat evolucionant del parkour a l'skate i la bici. És important que tinguin un espai on sàpiguen que es poden fer coses i no estiguin sense fer res.\nLes actuacions a diverses vies han estat un altre dels punts importants de la trobada. Les obres del carrer Calvari començaran al novembre, mentre que la recollida voluntària de fibrociment encara està pendent, tot i que prevista abans d'acabar l'any. Altres arranjaments es duran a terme al carrer Sanatori, Sant Francesc d'Assís i el carrer de la Llum.\nDes d'aquest consell de barri de les Planes, els veïns disposen de tota la documentació d'aquestes trobades al grup de Facebook abans de la reunió.


Leiva publica "Monstruos" | Valencia Extra\nLeiva publica "Monstruos"\nMonstruos provoca curtcircuit per hac i per bé. Per aqueixes emblemàtiques lletres de to confessional i descarat de què parla a pit descobert i encara pretén guardar en la màniga un comodí. En Monstruos, LEIVA explota al màxim la qualitat del miol de la seua gola i recorre al foc de les emocions pirotècniques: l’amor i la seua incertesa, l’amistat i les seues traïcions, l’èxit i el seu tallant doble tall. Mapes emocionals on cal mantenir l’equilibri i saber explicar, tirant quan es requereix expressions de xic de barri que en la seua veu es converteixen en alta poètica de rock hispà.\nEn Monstruos la música sosté i eleva l’espasme líric, tibant la corda o soltant sedal a conveniència de la cançó. LEIVA té interioritzat el rock de guitarres anglosaxó (del rock americà de finals dels seixanta a l’actualitat), el rock espanyol i l’argentí i els usa amb la saviesa del que ho porta en els gens i ho practica diàriament. El primer single, “Sincericidio”, ja va avançar una constant del disc: LEIVA embrida tensions primàries amb tornades irresistibles, sonant fidel a si mateix i amb el més gran què dir.\nMonstruos pot ser el remolí elèctric després de la devastació: “L’últim incendi” o l’adhesiva “Guerra Mundial” són el soroll d’una generació, “Sincericidio” un estendard contundent i exquisit, “La Lluvia En Los Zapatos” un magnètic rock’n’roll tret de la seua polleguera amb la seua història de pols oposats, “Electricidad” vaga pel costat fosc, deixant cicatriu i un mur sònic, “Medicina” és una carta cruel i sincera, un exorcisme. En Monstruos hi ha confessions en alt que estenen les seues ales de manera inquietant i juguen amb la intensitat, com en “Breaking Bad” i “Deixant-se caure”, així com en l’arrabassadora “Hoy tus ojos” o la colpidora “Monstruos”. De Monstruos cal extraure relacions humanes i llocs geogràfics, “San Sebastián – Madrid” i “Palermo No es Hollywood”, que funcionen com a punts cardinals del cor.\nSota la producció de Carlos Raga, en aquesta ocasió l’artista madrileny es va presentar en l’estudi sense maquetes ni assajos previs, solament amb l’acústica i les cançons nues. A partir d’ací els dotze temes van ser creixent.\nEncara calents els discos d’or rebuts pels seus dos primers treballs, encara vigents els nombrosos premis i guardons, encara en l’aire el ressò de l’ovació pública davant el deixant imparable de la gira anterior… LEIVA torna a tallar la respiració presentant el seu tercer treball, Monstruos, en el qual és sens dubte el llançament discogràfic de 2016.


El nostre gra de sorra per Ucraïna\n<iframe allowtransparency="true" frameborder="0" width="300" height="500" scrolling="no" src="https://www.migranodearena.org/en/widget/el-nostre-gra-de-sorra-per-ucraina"></iframe>\nAcollir, mantenir i crear xarxa social per dues famílies refugiades Ucraïneses en un pis cedit a Torelló\nAMICS PER UCRAÏNA\nPersonas sin hogar Infancia Refugiados Derechos Humanos\nS'ha habilitat un pis cedit en què s'hi acolliran dues famílies refugiades Ucraïneses i cal mantenir-les (menjar, roba, llum, aigua…) durant el temps necessari perquè puguin ser autosuficients o poder retornar al seu país.\nLa campanya és per cobrir les despeses per habilitar el pis i el manteniment de les famílies acollides, calculem una despesa setmanal de 50 € per persona, uns 1.000 € mensuals, mentre duri l'acolliment (calculat inicialment per 6 mesos). Si s'aconsegueix cobrir aquesta iniciativa, se cercaran més habitatges per ampliar l'oferta.\nQualsevol donació és benvinguda, però com que en desconeixem la durada, és important establir una aportació mensual mentre duri l'acollida o bé ells siguin autosuficients. Aquestes aportacions contribuiran a proporcionar l'estabilitat que necessiten\nNo només es tracta de fer una donació econòmica, qui vulgui pot ajudar a teixir xarxa per la seva integració social i dur a terme activitats conjuntes. (caminades, anar a comprar, activitats associatives, trobades…)\nA tothom que es registri i faci una petita donació, en donar les dades estarà informat puntualment de les activitats programades.\nCreiem que, entre tots, podem ajudar-los en aquesta situació sobrevinguda que reclama SOLIDARITAT\nAmics per Ucraïna som un grup d'amics que volem ajudar en alló que ens hi podem implicar de forma consensuada des d'un punt de vista solidari.\nConstruccions Lluís Fontdevila


Olèrdola amplia en un 30% els serveis de neteja a la via pública\nLa mesura estarà vigent fins acabar el mes de juliol, data en què finalitza l’actual contracte de neteja\nRedacció Olèrdola 25-02-2017 8:53 Lectures 3327\nOlèrdola amplia en un 30% els serveis de neteja a la via pública. Ajuntament d'Olèrdola\nPer decret d’Alcaldia signat el 17 de febrer, l’Ajuntament d’Olèrdola ha resolt contractar treballs diversos de neteja a la via pública que suposen ampliar els serveis que presta al municipi Fomento de Construcciones y Contratas, l’actual empresa adjudicatària de la neteja a la via pública. En el contracte s’especifica que els nous treballs inclouen la neteja puntual en els nuclis disseminats del terme, la neteja puntual en patis i recintes escolars, així com la recollida de mobles i estris vells que es trobin en la via pública sense previ avís.\nL’alcalde d’Olèrdola, Lucas Ramírez, assenyalava que l’ampliació del servei de neteja també inclou una reorganització de la neteja que es dóna als pobles, urbanitzacions i polígons industrials. Es reforça el servei amb una dedicació que s’incrementa el 30%, segons destacava l’alcalde, però l’augment de l’aportació econòmica de l’Ajuntament per aquest reforç de la neteja només representa un increment del 10%.\nRamírez indicava que amb el reforç de la neteja es busca resoldre mancances detectades en el servei que han generat queixes dels veïns. L’alcalde recordava que la crisi va provocar que es retallessin serveis com aquests i ara l’ajuntament està en disposició de recuperar i ampliar prestacions, prioritzant serveis com els de la neteja de la via pública. De moment, la millora està en vigor fins el mes de juliol, data en què finalitza l’actual contracte de neteja.\nL’alcalde especificava que la neteja als nuclis i urbanitzacions es reforça cada dia amb una hora i mitja més, gràcies a la reorganització d’horaris feta per l’empresa. La neteja als polígons s’ha establert pels caps de setmana.\nLes millores ja s’apliquen des d’aquesta setmana i estaran en vigor fins la vigència del contacte de neteja. Des de l’Ajuntament ja s’està treballant en els bases d’adjudicació del nou contracte que ha d’entrar en vigor després de juliol.\nRecordem que en el pressupost municipal aprovat per aquest 2017 la partida destinada a neteja viària passava a ser de 115.000 euros, amb un increment del 68% respecte l’any anterior.