L’Estació Espai Jove acollirà demà, dia 19 de febrer, una fira d’entitats de cooperació i voluntariat internacional que s’emmarca dins de la 10a edició del cicle “Rodamón”. L’objectiu principal d’aquesta fira, que tindrà lloc de les 19 a les 21 h, és crear xarxa entre les persones joves participants i les diferents associacions, aconseguint així conèixer en primera persona el funcionament, les destinacions i els projectes de cada organització.\nEl format de la fira, horitzontal i proper, està pensat perquè les persones joves interessades puguin moure’s lliurement per l’espai i compartir inquietuds, dubtes i experiències amb les diferents entitats, així com també entre les diferents persones que han fet o volen fer estades a l’estranger.\nLa fira començarà a les 19 h amb una presentació a càrrec del representant de la Coordinadora d’ONG Solidàries de les Comarques Gironines i l’Alt Maresme Carles Serra i de les tècniques del Servei de Mobilitat Internacional de L’Estació Espai Jove.\nL’Ajuntament de Girona ha organitzat la fira conjuntament amb la Coordinadora d’ONG Solidàries de les Comarques Gironines i l’Alt Maresme i les deu organitzacions següents: Nousol, COCAT, SCI, SETEM, EverGreen Institute, Soarpal, Azhara, ECCIT, Enginyeria sense Fronteres i Kuskaya.\nEl cicle “Rodamón” és una proposta que neix del Servei de Mobilitat Internacional de L’Estació Espai Jove i que ofereix diverses activitats per acompanyar les persones joves a viure experiències significatives a l’estranger.


Avis legal - El Calafate\nCondicions Generals d’ús de la pàgina web de Restaurant El Calafate\nRestaurant El Calafate ha creat aquest web amb caràcter exclusivament informatiu, i la seva finalitat és facilitar al públic en general informació relativa als productes i serveis que el Restaurant El Calafate ofereix a Espanya. Llegiu amb atenció la informació que incloem a continuació, abans de fer ús d’aquesta pàgina web. L’ús d’aquesta web i del seu contingut està subjecte a aquestes condicions d’ús. Si vostè no accepta aquests termes i condicions, li preguem s’abstingui d’utilitzar tant la nostra pàgina web com el seu contingut. El fet d’accedir a aquesta pàgina Web i utilitzar els materials continguts en ella implica que l’usuari ha llegit i accepta, sense reserva, aquestes condicions generals.\nRestaurant El Calafate és titular de tots els drets de propietat industrial i intel·lectual referits als continguts d’aquesta pàgina web, incloent textos, imatges, fitxers, sons, marques, logotips, combinacions de colors o qualsevol altre element, la seva estructura de navegació i disseny , i la forma de presentació dels materials. Correspon a Restaurant El Calafate exclusivament l’exercici d’aquests drets en qualsevol forma i, especialment, els drets de reproducció, distribució, comunicació pública i transformació.\nQueda prohibit l’ús per part de tercers de les referències a marques comercials o registrades dels Restaurant El Calafate que pugui contenir aquesta pàgina web, sense el consentiment exprés previ i per escrit de Restaurant El Calafate. Totes les referències a altres marques comercials o registrades pertanyen als seus respectius propietaris.\nTota persona està autoritzada per veure, copiar, imprimir i distribuir qualsevol document publicat per Restaurant El Calafate en aquesta pàgina web respectant totes i cadascuna de les següents condicions: el document serà utilitzat exclusivament amb finalitats informatives, el document estarà destinat únicament per a ús personal i privat de l’usuari, i no podrà ser utilitzat amb fins comercials, el document haurà sempre incloure la menció expressa que és propietat de Restaurant el Calafate.\nTots els materials inclosos en aquesta pàgina web estan protegits per drets d’autor i qualsevol ús no autoritzat d’ells es considera que vulnera la normativa sobre drets d’autor, marques i regulacions concordants. L’autorització concedida per utilitzar aquesta pàgina web acabarà automàticament en cas que qualsevol d’aquestes Condicions sigui infringida, estant en tal l’Usuari obligat a destruir de manera immediata tot material obtingut o imprès de la pàgina web.\nQualsevol infracció de les prohibicions i limitacions contingudes en les presents Condicions Generals es considerarà constitutiva d’una vulneració dels drets de propietat intel lectual titularitat de Restaurant El Calafate, i donarà lloc a les responsabilitats legals que correspongui d’acord amb la normativa en vigor en cada moment , podent Restaurant El Calafate perseguir l’infractor mitjançant l’exercici de les accions administratives, civils o penals que consideri més adequades.\nRestaurant El Calafate es reserva el dret a realitzar, sempre que ho consideri necessari o adequat, i sense necessitat d’avís previ, modificacions i actualitzacions de la informació continguda en aquesta pàgina web, de la configuració i presentació d’aquesta i de les condicions de accés.\nRestaurant El Calafate adverteix que la informació d’aquesta pàgina web es proporciona sense garantia de cap tipus, ni explícita ni implícita. Els documents i gràfics publicats en aquesta pàgina web poden incorporar imprecisions tècniques o errors tipogràfics.\nTota la informació que pugui rebre Restaurant El Calafate a través d’aquesta pàgina web no es considerarà confidencial, excepte en els casos en què així s’indiqui de manera expressa en aquesta mateixa pàgina web (apartat 3, PROTECCIÓ DE DADES, d’aquestes Condicions Generals) , i els casos en què sigui obligatori d’acord amb la naturalesa de la informació subministrada i la normativa en vigor en cada moment.\nRestaurant El Calafate no es fa responsable de cap dany o perjudici en el programari o maquinari de l’usuari que es derivi de l’accés a la seva pàgina web o de l’ús d’informació o aplicacions que s’hi continguin. Restaurant El Calafate no garanteix la inexistència d’interrupcions o errors en l’accés al seu web ni en els seus diferents continguts. Tampoc garanteix que aquesta es trobi sempre actualitzada, encara que desenvoluparà els seus millors esforços per evitar els errors, esmenar i actualitzar els continguts.\nRestaurant El Calafate no es fa responsable dels continguts que terceres parts hagin inclòs en els enllaços o links als quals es pugui fer referència en aquesta pàgina. La inclusió en aquesta web d’un enllaç no suposa de cap manera l’existència de relacions entre Restaurant El Calafate i el responsable de la pàgina Web a la que remeti l’enllaç, sobre el qual Restaurant El Calafate no exerceix cap tipus de control, ni tampoc l’acceptació i aprovació per part de Restaurant El Calafate dels continguts que s’hi ofereixen.\nL’usuari, de manera voluntària i conscient, accepta que l’ús de tots els continguts inclosos en aquesta pàgina web té lloc sota la seva exclusiva responsabilitat. L’Usuari respondrà dels danys i perjudicis que Restaurant El Calafate pugui patir a causa de l’incompliment per part de l’usuari de qualsevol de les obligacions a què queda sotmès per les presents condicions.\nRestaurant El Calafate no garanteix l’absència de virus o altres elements lesius que poguessin causar danys o alteracions en el sistema informàtic, en els documents electrònics o en els fitxers de l’usuari d’aquest lloc web. En conseqüència, Restaurant El Calafate no respondrà pels danys i perjudicis que aquests elements poguessin ocasionar al’usuari oa tercers.\nLes dades de caràcter personal que puguin ser aportats pels usuaris d’aquesta pàgina web seran tractades per Restaurant El Calafate amb la màxima confidencialitat, d’acord amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal, i amb la normativa europea o nacional que pugui estar en vigor en cada moment. El tractament de confidencialitat serà aplicat de manera especial per Restaurant El Calafate a les dades que pugui rebre a través d’aquesta pàgina web a efectes de selecció de personal.\nL’enviament per part de l’usuari d’aquest tipus d’informació implica l’autorització perquè Restaurant El Calafate la faci servir per als seus propòsits, així com per a transferir-la a qualsevol filial o empresa associada a Restaurant El Calafate, on serà tractada respectant els mateixos criteris.\nRestaurant El Calafate conservarà les dades de caràcter personal que hagi recaptat, i adoptarà les mesures necessàries per evitar la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzats. Restaurant El Calafate complirà aquests deures d’acord amb el que estableix la normativa aplicable. Restaurant El Calafate podrà, en determinats casos, conservar la informació per a efectes estadístics o històrics.\nRestaurant El Calafate es reserva el dret a modificar la present política de privacitat per adaptar-la a les novetats legislatives, jurisprudencials o pràctiques de la indústria.\nAquestes Condicions Generals es regiran per la llei espanyola.\nEn cas que es produeixi qualsevol controvèrsia derivada de l’aplicació o interpretació d’aquestes, Restaurant El Calafate i l’Usuari es sotmetran als Jutjats i Tribunals de la ciutat de Barcelona (Espanya), amb renúncia expressa a qualsevol altre fur que pogués correspondre’ls .\nEn relació amb les dades recollides en la forma prevista en els apartats anteriors, l’Usuari podrà exercir els drets reconeguts per la llei i, en particular, els drets d’accés, rectificació o cancel.lació de dades i oposició, si resultés pertinent, així com el dret de revocar el consentiment prestat per a la cessió de les seves dades. Aquests drets podran ser exercitats per l’usuari o, si s’escau, per qui el representi, mitjançant sol·licitud escrita i signada, dirigida a la següent adreça:El Calafate Restaurantes S.L., carrer París 145, 08036 Barcelona (Espanya). La sol licitud haurà de contenir les següents dades: nom i cognoms de l’usuari, domicili a efectes de notificacions, fotocòpia del document nacional d’identitat o passaport, i contingut concret del dret exercitat.


no et deixis atrapar: Can Fàbregas i de Carlt, un despropòsit municipal\nCan Fàbregas i de Carlt, un despropòsit municipal\nDesmuntar i tornar a reconstruir, quin sentit te això? Per a mi personalment cap. Gastar-se prop de dos milions d’euros encara menys.\nAleshores, que cal fer.?\nCan Fabregas i de Caralt ha estat un munt d’anys ignorada per la ciutadania, i aquesta va despertar en saber-ne la seva descatalogació i que en seu lloc seria ocupat pel Corte Inglès, d’aquesta oposició ciutadana caldria tenir coneixement si realment es vol salvar l’edifici o hi ha amagat darrera seu una oposició de la construcció de la superfície comercial. En un principi sembla ser, que es vol salvar l’edifici, per tant faig un vot de confiança mentre no es demostri el contrari.\nPerò l’edifici es podria salvar fent-ne una rehabilitació i construint uns edificis al seu voltant d’acord amb l’arquitectura de l’entorn, i que aquest espai fos ocupat pel Corte Inglès? Tècnicament crec que és possible, i d’aquesta manera tindríem la salvació de l’edifici i una construcció que fugiria dels tons de color gris metal·litzat de dita empresa, la qual cosa li donaria un valor afegit.\nNo sentit res a ningú sobre aquest aspecte, tothom parla d’enderroc si o no, de trasllat i reconstrucció.\nA Mataró tenim el Cafè de Mar, que ha tingut una rehabilitació, i el seu ús serà per instal·lar-hi una entitat privada, hi han naus de fàbriques que s’han rehabilitat per fer-ne habitatges.\nPer què no es pot rehabilitar Can Fàbregas per fer-ne el Corte Inglès. El que no vull es que Mataró es converteixi en parc temàtic de la industrialització.\nPublicado por Albert en 12:30 a. m.\nCOMUNICAT DE LA PLATAFORMA SALVEM CAN FÀBREGAS\nDavant la darrera proposta presentada per l’equip de govern municipal sobre el trasllat íntegre de l’edifici de Can Fàbregas i de Caralt volem fer públiques les següents consideracions.\n-L’Ajuntament de Mataró continua exhibint ostentosament una subordinació servil al dictat d’ interessos comercials molt concrets. Si els primers intents de descatalogar la fàbrica foren il•legals, les noves propostes -revestides de legalitat- són immorals. Com qualificar sinó la despesa de 3.150.000 euros per traslladar la fàbrica, quan el centre comercial es podria establir en un altre lloc? El govern no ha donat cap raó de pes per desestimar les altres ubicacions considerades.\nMai uns objectius, positivament desitjables, poden justificar uns mitjans -moralment rebutjables- com el malbaratament d’uns recursos econòmics exorbitants en una societat on no tothom té els nivells de consum que determinada publicitat intenta fer creure.\n1- El trasllat íntegre és irrealitzable per definició:\nL’edifici seria fragmentat. Ningú pot garantir quin percentatge de l’obra original quedaria destruïda en el procés de desballestament i, per tant, es perdria irremeiablement. La proposta de separar la xemeneia del conjunt semblaria pueril si no fos irresponsable i anés en contra de la integritat del bé catalogat que dictamina el Departament de Cultura.\n2- El govern municipal en la seva espiral d’incongruències està arribant a unes cotes difícilment imaginables de gosadia i de manca de responsabilitat política, que els serveis jurídics farien bé d’analitzar amb deteniment. Com definir sinó el que, a partir d’aquest precedent, qualsevol propietari d’un bé immoble catalogat pugui endegar-ne el trasllat a on més li convingui i així obrar sobre el solar resultant al dictat de la llei del mercat. ?\n3- Entenem que aquesta proposta és sols una cortina de fum per enderrocar de forma subreptícia l’edifici. Del que pot passar amb les desferres que en resultarien, n’és un bon testimoni el que succeí amb l’antic Ateneu de Mataró. Després de numerar-ne les peces originals, aquestes foren trossejades premeditadament en el moment de l’enderroc. Posteriorment es construí un edifici que té el mateix valor històric que un decorat de western. Aquesta situació també es produí amb les ceràmiques modernistes de la façana de la impremta Vilà a la Riera. Malgrat el compromís explícit de restitució mai més han tornat a aparèixer.\n4- Can Fàbregas ha de ser restaurat i reintegrat al patrimoni cultural de Mataró en el lloc per al qual va ser dissenyat i en el qual ha fet història i s’ha fet història de la nostra ciutat. Forma part del nostre passat industrial i, per tant, de la nostra memòria històrica.\n5- L’Ajuntament no ha d’avantposar els interessos particulars i crematístics a la salvaguarda del patrimoni col•lectiu que, per definició, és un bé inal•lienable que pertany a tothom en tant que bé catalogat.\n6- La plataforma Salvem Can Fàbregas adverteix que l’equip govern municipal seria responsable, de manera solidària, moralment davant dels ciutadans i penalment davant dels tribunals, dels danys que pogués patir la fàbrica si es dugués a terme aquesta agressió.\nMataró, 24 de desembre 2007\n:) hola, espero que te encuentres bien.


LAB Metadecidim - Sessió 7. Decidim PX (Experiència de Participant): disseny participatiu de plataformes digitals democràtiques - Seminaris LAB Metadecidim - LAB Metadecidim - Metadecidim\n#Metadecidim Recerca en xarxa per a una democràcia en xarxa\nDesplegar Seminaris LAB Metadecidim\nLAB Metadecidim - Sessió 7. Decidim PX (Experiència de Participant): disseny participatiu de plataformes digitals democràtiques\n09/11/2017 10:13 comment-square 5 comentaris\nbell 35 35 seguidores Seguir LAB Metadecidim - Sessió 7. Decidim PX (Experiència de Participant): disseny participatiu de plataformes digitals democràtiques\n\nDe manera excepcional, la sessió del mes de desembre del LAB Metadecidim se celebrarà en el context d'una sessió de treball sobre Experiència de participant. Així, les nostres habituals sessions de matí a la Pompeu Fabra al Poblenou es traslladaran a un horari de tarda i al Canòdrom.\nL'estructura de la jornada Decidim PX es la següent:\n17:30 - 18:00 Presentació de IDF i de Decidim\n18:00 - 19:00 Lab Metadecidim\n19:00 - 20:00 Workshop per l'Equip de PX (Participant Experience)\n20:00 - 20:30 Networking\nUn dels reptes de la democràcia en xarxa és fer de la novetat i complexitat dels seus mecanismes i infraestructures realitats atractives i fàcils d'entendre per a la ciutadania que ha d'utilitzar-les. Aquest és un repte tradicional de tota plataforma digital. El fer d'una web un espai agradable i fàcil d'explorar és un repte al qual ha tractat sempre de respondre l'àrea d'investigació i pràctica al voltant de l'experiència d'usuari (UX). En el cas del decidim, el repte és especialment considerable per dues raons:\nLa complexitat i novetat dels processos involucrats. És a dir, decidim no només ha de ser intuïtiu i fàcil de navegar com a pàgina web sinó que ha de servir com a interfície, porta d'entrada i guia en relació amb tota una nova gamma de processos democràtics;\nEl disseny col·laboratiu i democràtic. Decidim és una plataforma co-dissenyada per la ciutadania, és a dir, no és únicament una plataforma digital per a la democràcia en xarxa sinó també una plataforma democràtica en el seu disseny i governança. Per això, l'eix de PX de la comunitat metadecidim planteja una transició des del model tradicional de UX (en el qual es presenta a les usuàries amb una interfície, en el que el disseny últim depèn de les seves propietàries, sovint corporacions) a un model innovador, que definim com PX, en el qual es presenta a les persones involucrades com a participants en un procés continu de co-disseny democràtic de la plataforma.\nEn aquesta sessió del metadecidim lab, titulada "Decidim PX (Experiència de Participant): disseny participatiu de plataformes digitals democràtiques" tractem de respondre a un repte clau: ¿quin model de disseny ha de seguir-se per millorar l'experiència de les participants en Decidim?\nAquest repte es subdivideix en una sèrie de preguntes.\nQuins models o paradigmes de disseny al voltant de la UX hi ha?\nQuins factors s'han de tenir en compte (arquitectura de la informació, de la interfície, de la navegació, etc.)? Quines són les regles i recomanacions bàsiques?\nQuin model és el més apropiat i com ha de modificar-se per respondre a la idiosincràsia d'un projecte com decidim?\nQuines implicacions pràctiques (reptes, possibilitats, etc.) té la transició del tradicional model d'UX al concepte de PX?\nQuin rol juga l'experiència del participant en la constitució i participació en les noves formes de democràcia en xarxa, així com el seu èxit o fracàs?\nQuina és la connexió entre experiència i participació?\nQuines són les coordenades teòriques i pràctiques centrals des de les que hem de pensar-les? I les metodologies per aplicar-les?\nCanòdrom – Parc de Recerca Creativa\nCarrer de Concepción Arenal, 165, 08027 Barcelona\nConversa amb Betsabeth Torres\nfan transmissions en línia?\nHola Betsabeth! Em temo que aquest cop no hi haurà streaming... :(\nEstic mirant d'esbrinar si hi haurà vídeo posterior. En qualsevol cas compartirem aquí l'acta i els resultats del LAB.\nConversa amb Pau Adelantado\nSi, els videos s'estan editant. Els penjarem el mes aviat possible.\nPau si quieres que a Betsabeth le llegue la respuesta, contesta a su comentario haciendo click en "respuesta" :P


El misteri de Friendship: l’illa amb poders curatius\nÉs una de les ponències del Congrés Mundial d’Ufologia que es fa a Barcelona\nImatge d'una illa de la regió d'Aysén, a Xile, on podria trobar-se Friendship. // CC0\nActualitzada el 13-10-2021 11:09\nÉs el tema d’una de les conferències estrella del Congrés Mundial d’Ufologia que justament es fa a Barcelona. La ponència porta per títol “Friendship, l’illa secreta extraterrestre”. En aquesta ponència s’ha explicat la història d’una suposada illa, a Xile, que tindria poders curatius.\nÉs una història que barreja OVNIs, religió, agents nazis i també algun bromista. El ponent ha estat el periodista i escriptor català, Josep Guijarro, que just després de la ponència ha explicat al Versió RAC1 el misteri de l’illa extraterrestre de Friendship.\nFriendship és una illa del pacífic, en territori xilè, que presumptament tindria poders curatius. El mite diu que l’habiten extraterrestres amb una tecnologia avançada però hi pot haver moltes altres explicacions\nJosep Guijarro periodista i escriptor\nEls habitants d’aquesta illa es comunicaven amb l’exterior a través d’emissores de ràdio, amb un missatge de pau i amor. La localització exacta de l’illa no s’ha pogut precisar mai perquè aquella zona la formen una gran quantitat d’illes petites\nOctavio Ortiz va ser un dels contactats per l'illa // TVN\nL’únic testimoni que ha aconseguit arribar-hi i tornar-ne explica que tenia una malaltia terminal i que el van curar a l’illa amb tecnologia molt avançada\nAquest testimoni, que va morir l’any 2019, assegura que el comportament dels habitants de l’illa era de tipus sectari. Moltes persones han intentat trobar Friendship, però no se n’han sortit i han desaparegut\nL'illa que cura: el misteri de Friendship


El rector de la parròquia del Remei de Vic, Lluís Rocaspana, explica en aquest vídeo a CatalunyaReligio.cat l'experiència interreligiosa i interecumènica que han dut a terme la darrera dècada de forma gairebé imprevista: cristians ortodoxos, musulmans marroquins, hindús de l'Índia i pentacostals subsaharians han trobat en aquesta comunitat franciscana un espai on poder expressar la seva fe. Aquest mes de febrer apareix també a Foc Nou [web] un reportatge sobre la qüestió, una realitat positiva arran de la polèmica generada a Vic per la possibilitat -avortada finalment- de què l'Ajuntament de la capital d'Osona deixés d'empadronar aquells immigrants que no tinguessin papers, com ha estat pràctica habitual fins ara. Comença així: "“Aquesta noia es diu Onhome. Ha tingut bessonada, fa una setmana –somriu-. Va ser precisament estant aquí al despatx que es va començar a sentir malament, se’n va anar a la clínica i aquella mateixa nit ja va tenir un nen i una nena. És catòlica però ve de família presbiteriana”. Fra Lluís Rocaspana assenyala en una fotografia enganxada a la paret del despatx parroquial del Remei el rostre d’aquesta vigatana vinguda de Nigèria. És una imatge de fa dos Pasqües, en una celebració ecumènica que va tenir lloc al propi temple, quan havia tingut el primer fill, en Chambalyn, que vol dir fill de Rei.\nPer sorprenent que sembli, el que en altres indrets de Catalunya podria ser una situació estrambòtica aquí és absolutament normal: no cal que sigui la Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians per tal que cristians de diferents branques preguin junts. I no només cristians: en aquesta parròquia hi han passat des de pentecostals –els darrers en arribar- a musulmans i hindús passant pels citats presbiterians. “Aquí hem fet de tot -apunta el rector-. Casaments de magrebins i protestants i també batejos dels pentecostals...”. Dit això Lluís Rocaspana recorda que el bateig dels presbiterians està homologat al dels catòlics, com amb els anglicans, protestants i ortodoxos. “Però això només passa amb el bateig, no amb els casaments ni amb les eucaristies”, aclareix, en el que es converteix en una petita classe d’ecumenisme i relacions entre religions".\nImatge d'una eucaristia catòlica amb membres de la comunitat subsahariana a l'església del Remei de Vic. A la dreta es veu Lluís Rocaspana, el carismàtic rector del temple. foto: Kobií/Cristina.\nEtiquetes de comentaris: Foc Nou Lluís Rocaspana


Un altre ferit als atemptats rep l'alta i només queden cinc ingressats\nEncara queda un afectat dels atemptats de Cambrils en estat greu\nActualitzada 15/09/2017 a les 12:55\nUna persona ferida en l'atemptat a la Rambla de Barcelona, que encara estava ingressada a l'Hospital del Mar, ha estat donada d'alta, segons ha informat avui el Departament de Salut de la Generalitat.\nAixò no obstant, cinc persones ferides en els atemptats terroristes de Barcelona i Cambrils del passat dia 17 d'agost segueixen encara hospitalitzades en tres centres sanitaris catalans i en un de Saragossa.\nEls ferits ingressats són quatre de l'atemptat de Barcelona i un altre del de Cambrils. Les quatre persones ferides a Barcelona estan en estat menys greu, mentre que el ferit a Cambrils segueix en estat greu.\nDos ferits es troben ingressats a l'Hospital Sant Pau, un altre està a l'Hospital Sagrat Cor i hi ha un altre més a la Mútua de Terrassa.


La foto culé de l’any 2010. Participes? - Ara.cat\nTweets that mention La foto culé de l’any 2010. Participes? – Ara.cat — Topsy.com\n21/01/2011 20:25 [...] This post was mentioned on Twitter by dgarciacarrete, JOSEP PIQUE. JOSEP PIQUE said: La foto culé de l’any 2010. Participes? – Ara.cat http://t.co/ovykzkq vía @diariARA [...]\nenric pons solé\n22/01/2011 15:32 “Indagant per les xarxes socials…” No sabia jo senyor Mora que es dediqués a mentir! La plataforma la crea el cap de campanya de Benedito Alex Mayral, i la difoneu vosté i el senyor Josep Piqué per twitter i facebook. No cal fer veure que l’han trobat per sorpresa.\nQuina necessitat hi ha de mentir? Així perden credibilitat. Comencem malament.\n22/01/2011 18:43 Collons Sr Pons si Que sap i si que jutja amb seguretat sense saber. L’Alex Mayral CAP DE CAMPANYA del Sr Benedito? No era el Sr Roig??? Jo m’he apuntat a aq plataforma, no veig res de raro. Els antirossellistes esteu esverats… Visca el Barça!!


Declaració del món local de suport als acords de pau a Colòmbia | Ajuntament de Granollers\nInici » Declaració del món local de suport als acords de pau a Colòmbia\nDeclaració del món local de suport als acords de pau a Colòmbia\nDurant l'acte s'ha donat a conèixer una moció conjunta del municipalisme català en suport als acords de pau de Colòmbia\nAlcaldes, alcaldesses, regidors i representants de les associacions municipalistes catalanes amb la cònsol de Colòmbia, a Can Jonch. Centre de Cultura per la pau a Granollers\nEl 26 de setembre el govern de Colòmbia i la guerrilla de les Forces Armades Revolucionàries de Colòmbia- Exèrcit del Poble (FARC) signen un acord definitiu de pau per posar fi a més de 50 anys de conflicte intern, un acord que es va anunciar el passat 25 d’agost des de l'Havana i que ha estat àmpliament celebrat per la comunitat internacional.\nAquest mateix dilluns 26 de setembre a Can Jonch, Centre de cultura per la Pau (c. del Rec, 19. Granollers) s’ha mostrat el suport del món local al procés de pau de Colòmbia. El Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, l’Associació Catalana de Municipis i la Federació de Municipis de Catalunya i la Xarxa d’Alcaldes i Alcaldesses per la Pau de Catalunya han presentat una la moció dels governs locals de Catalunya en suport als acords de pau a Colòmbia.\nAquest acte ha comptat amb la presència de la presidenta del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, Meritxell Budó, la cònsol de Colòmbia a Barcelona, Diana Celis, l’alcalde de Granollers i president de la Xarxa d’Alcaldes i Alcaldesses per la Pau de Catalunya, Josep Mayoral, el vicepresident de l’Associació Catalana de Municipis, Fermí Santamaria, i la vicepresidenta de la Federació de Municipis de Catalunya, Laura Campos.\nEl món local català en suport dels acords de pau a Colòmbia


Cop d'efecte de Girona i Perpinyà amb aquest projecte cultural - XCatalunya.cat\nCop d’efecte de Girona i Perpinyà amb aquest projecte cultural\nGirona i Perpinyà creen una residència creuada per a músics emergents\nGirona i Perpinyà han posat en marxa un projecte conjunt de residència creuada per a músics emergents. La proposta s’articula a través de l’espai de creació musical de la Marfà de Girona i el centre cultural Flashback. L’objectiu d’aquestes residències és promoure i difondre creacions artístiques a través de noves tecnologies i que tenen poca presència en la regió transfronterera. La residència durarà deu dies i en ells, els artistes seleccions composaran una peça musical d’entre 20 i 25 minuts que es crearà en els espais de Flashbak, en el cas de l’artista gironí, i la Marfà, en el cas de l’escollit de Perpinyà. Per triar quin artista participarà en aquesta residència creuada, la Marfà obre una convocatòria aquest abril.\nAmb l’objectiu de fomentar les creacions musicals a través de noves tecnologies, l’espai de creació musical la Marfà de Girona i el centre cultural Flashback de Perpinyà obren un projecte de residència creuada. Es tracta d’una estada de deu dies en què un artista gironí anirà a Perpinyà i un rossellonès vindrà a Girona.\nDurant aquesta residència cada músic haurà de composar una peça d’entre 20 i 25 minuts que enregistrarà en els espais creatius de la seva estada. A més, els equipaments també proposaran fer classes magistrals o una activitat formativa adreçada a les escoles, estudiants universitaris o un públic més ampli. Quan s’acabi la residència, cada centre cultural acollirà un concert de 35 minuts amb els dos artistes seleccionats.\nAquest abril la Marfà obre una convocatòria a músics de totes les edats que resideixin a la demarcació de Girona per escollir quin artista participarà en aquesta residència creuada. Per altra banda, Perpinyà també escollirà aquest abril quin artista vindrà a Girona d’entre totes les propostes de la Catalunya Nord que rebi. Els equipaments demanen que els artistes treballin en l’àmbit de la música electroacústica en tots els seus gèneres.\nTags: Girona, Perpinyà


16 de Mar 2020 de 00:00h a 23:59h\nUs copiem una comunicació del Departament d’Educació:\n“El Departament d’Educació insta a la suspensió de tota activitat que organitzin els centres educatius del Servei Educatiu de Catalunya o qualsevol òrgan del Departament que no sigui lectiva o curricular, que es faci fora del centre i que impliqui professorat, personal no docent o alumnat de diversos centres simultàniament. Les sortides lectives que impliquin un sol centre es poden mantenir. Aquesta mesura de suspensió té efectes sobre fires, trobades, cantades, certàmens, etc.\nEn relació amb el punt anterior, el Departament no participarà a la propera edició del Saló de l’Ensenyament, prevista entre 18 i el 22 de març. En aquest sentit, insta a les direccions dels centres educatius que anul·lin les visites d’alumnat i professorat al Saló que tinguin organitzades”.\nEn relació amb aquest comunicat, us confirmem que, de moment, s’ha suspés el certamen de Petitàlia i no participarem al Saló de l’Ensenyament, on havien de participar el alumnes de Batxillerat, a les dates previstes en espera de si s’ajorna o bé queda definitivament cancel·lat, de manera que us avisarem convenientment del que farem finalment respecte a aquesta activitat.


Més de 8 milions d'estudiants inicien des d'aquesta setmana el curs escolar\nEl Ministeri d'Educació preveu 175 dies lectius per al curs 2017-2018, en totes les comunitats autònomes, deixant fora d'aquest còmput a les universitats. Segons les dades oficials, en aquesta tornada a l'escola es comptabilitzen 8.147.619 alumnes i 695.527 professors.\nEn Educació Secundària i Batxillerat, els estudiants de Navarra també són els primers a trepitjar les aules, als quals els seguiran els del País Basc, el dia 7 i la Rioja, el dia 8. També la Comunitat Foral apareix com la primera en Formació Professional.\nl'inici del curs escolar no només suposa la fi de les vacances, sinó també l'inici de l'anomenada "costa de setembre". Segons l'Organització de Consumidors (OCU), la tornada a les aules comporta un desemborsament de mitjana, d'uns 400 euros per fill entre llibres, material escolar i uniforme. Una xifra que -recorden- canvia, depenent de l'etapa escolar i del centre educatiu.\nD'altra banda, i segons un informe realitzat per Privalia, sobre la "tornada a l'escola", els pares destinen entre 100 i 500 euros al mes per aquest equipament escolar i gairebé el 60% d'aquest pressupost se'n va en roba (83%), calçat (79%) i material escolar (43%). Els mateixos productes amb els que busquen estalviar. Precisament, i segons les dades de la signatura d'outlet online, l'ús d'aquests canals digitals ha crescut en 6 punts percentuals respecte al 2006,, fins al 66%; seguit dels grans magatzems (57%) o marketplaces digitals (18%).\nArtículo anteriorLa hiperinflació mai experimentada en el futbol\nArtículo siguienteLa música a les tavernes centrarà el Concert de Meritxell de la Jonca


POLÍTICA COOKIES - Vull Escriure\nUna cookie es un petit fitxer de text que s’emmagatzema en el seu navegador quan visita qualsevol pàgina web. La utilitat de la cookie és que la web sigui capaç de recordar la seva visita quan torni a navegar per aquesta pàgina. Les cookies acostumen a emmagatzemar informació de caràcter tècnic, preferències personals, personalització de continguts, estadístiques d’ús, enllaços a xarxes socials, accés a comptes d’usuari, etc. L’objectiu de la cookie és adaptar el contingut de la web al seu perfil i necessitats, sense cookies els serveis oferts per qualsevol pàgina es veurien reduïts notablement. Si desitja consultar més informació sobre què són les cookies, què emmagatzemen, com eliminar-les, desactivar-les, etc., li preguem es dirigeixi a aquest enllaç.\nSistema de fòrums phpBB. Navegar per “Fòrum de VullEscriure.Cat” farà que el phpBB creï una sèrie de galetes, uns petits fitxers de text que es baixen com a fitxers temporals del navegador al seu ordinador. Les dues primeres galetes només contenen un identificador d’usuari (a partir d’ara “id d’usuari”) i un identificador de sessió anònim (a partir d’ara “id de sessió”), que se li assigna automàticament pel phpBB. Es crearà una tercera galeta un cop hagi navegat pels temes de “Fòrum de VullEscriure.Cat” que s’utilitza per emmagatzemar quins temes ja ha llegit, amb la qual cosa es millora la usabilitat dels fòrums.\nEn qualsevol moment podrà exercir el seu dret de desactivació o eliminació de cookies d’aquest lloc web. Aquestes accions se realitzen de forma diferent en funció del navegador que estigui utilitzant. Aquí li deixem una guia ràpida per als navegadors més populars.\nEn el cas de les cookies de Google Analytics, aquesta empresa emmagatzema les cookies en servidors ubicats a Estats Units y es compromet a no compartir-la amb tercers, excepte en els casos en els que sigui necessari pel funcionament del sistema o quan la llei obligui a tal efecte. Segons Google no guarda la seva direcció IP. Google Inc. és una companyia adherida a l’Acord de Port Segur que garantitza que totes les dades transferides seran tractates amb un nivell de protecció conforme a la normativa europea. Pot consultar informació detallada al respecte en aquest enllaç. Si desitja informació sobre l’ús que Google dóna a les cookies li adjuntem aquest altre enllaç.\nPer qualsevol dubte o consulta sobre aquesta política de cookis no dubti a comunicar-se amb nosaltres a través de la secció de contacte.\nNOTA: Per la redacció d'aquest apartat s'ha pres com a model el plugin per a WordPress «Assessor de Cookies» creat per Carlos Doral (webartesanal.com).


Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes Parnac França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Parnac.\nLes Cinq Routes, Parnac, Parnac, França - Veure al mapa\n"Incredibly handy for A20. Quiet room. Liked the pod shower r..."\nMés informació sobre Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes\nAl visitar Parnac, vosté es sentirà com a casa a Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, restaurant, premsa, bar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització, telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Parnac.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Hotel Restaurant Le Relais des Cinq Routes de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Parnac


Signa per una candidatura unitària i transversal – Totagenda\nLes eleccions imposades pel govern espanyol el 21-D són una oportunitat per derrotar una altra vegada l’unionisme.\nCom ja va passar recentment l’1 d’octubre i també el 27 de setembre del 2015. Són una tria decisiva entre democràcia i imposició, entre partits sobiranistes i partits destructors de l’autogovern de Catalunya.\nEl 80 per cent de la societat catalana sempre ha volgut resoldre aquest conflicte mitjançant les urnes. El sobiranisme, amb tots els seus múltiples matisos polítics, ha abanderat aquest moviment amb radicalitat democràtica gràcies a la mobilització pacífica popular. Al davant ha tingut sempre un adversari poc democràtic, trampós i fins i tot violen. Còmplice de fiscals que fabriquen delictes i de jutges empresonant líders cívics i polítics innocents elegits democràticament.\nLa persecució judicial i el linxament personal instigat pel nacionalisme espanyol explica què passarà si el 21-D no guanya el bloc sobiranista. Només cal veure com s’ha comportat el govern espanyol, i els partits que li donen suport. Jordi Cuixart, Jordi Sánchez, el Govern legítim i els membres sobiranistes de la Mesa del Parlament són avui perseguits per les idees polítiques.\nDemanem afrontar aquest moment decisiu de la nostra història bastint un front electoral sobiranista ampli, que vagi més enllà d’una coalició de partits, amb una llista cívica unitària i transversal, que inclogui tots els sectors que volen enfrontar-se al bloc del 155 i de la repressió. Demanem reforçar la unitat d’acció més enllà d’unes sigles i defensar entre tots la democràcia davant el cop d’estat unionista. Els que l’1O vam defensar les urnes contra la violència policial hauríem de donar suport a aquesta aliança per la democràcia.\nEls sobiranistes hem d’anar plegats per recuperar la llibertat. És per això que provinents d’espais ideològics diversos, ens hem posat a treballar per aquesta aliança. El 21D no hi ha un altre pla que guanyar, guanyar i guanyar.\nSigna per una candidatura unitària i transversal per aconseguir la llibertat dels presos polítics i la República.\nLALIBLUE: NOVES PECES A LA SEVA COL·LECCIÓ VINTAGE\nTOCAFUSTA ARTESANIA PIROGRABADO A BARCELONA I GIRONA\nJOAN OLIVET: SOL IXENT EL CARGOL L´ESCALA 2\nNINOS FETS A MÀ A EMPREMTES DE CATALUNYA. BOTIGA\n38 Cursa Sant Ramon el 3 de Setembre a Sant Boi (Baix Llobregat)\nSí, demano una candidatura unitària independentista\nUna llista unitaria ens farà més forts.


Restriccions de trànsit al centre de la ciutat durant els episodis de contaminació a partir del gener - elCugatenc\nDimecres, 20 de desembre de 2017 - 08:00h\nL’Ajuntament s’ha sumat a l’aposta de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) per reduir el trànsit rodat en els episodis d’alta contaminació introduint restriccions de circulació al centre de la ciutat. A Barcelona es prohibeix la circulació intra-rondes dels vehicles que no tenen el distintiu 0, ECO, B o C de la Direcció General de Trànsit (DGT) des d’aquest mes i a partir de l’1 de gener a Sant Cugat passarà el mateix a l’àmbit que queda delimitat per l’avinguda de Roquetes, ronda nord, carretera de Vallvidrera, passeig de Valldoreix i carrer Sant Crist de Llanceres (ronda sud). Si bé, per tal de fer una aplicació gradual i amb un impacte moderat sobre la ciutadania, les persones empadronades a la ciutat i que paguin l’Impost sobre Vehicles de Tracció Mecànica (IVTM) –el popularment conegut com impost circulació– al municipi podran circular per aquesta àrea tant si tenen el distintiu com si no.\nLes sancions per incomplir la nova restricció seran equivalents a les de circular per un carrer en què està prohibit, uns 100 euros, començant amb controls aleatoris i la implementació de càmeres més endavant. En els controls es revisarà si el cotxe porta el distintiu de la DGT o l’enganxina que l’Ajuntament enviarà a les cases dels ciutadans empadronats i que paguen l’IVTM a la ciutat. La tinenta d’alcalde de Mobilitat, Cristina Paraira, avisa que aquestes són mesures que han vingut per quedar-se i que han d’animar a la ciutadania a optar pel transport públic. Per això destaca que, més enllà de les sancions, pretenen implementar la restricció “de forma pedagògica”. Al 2020 s’aprofundirà en aquestes mesures.\nDurant els propers dies l’Ajuntament instal·larà als accessos al centre de la ciutat unes senyals indicant que es tracta d’una zona de baixes emissions. Sobre aquestes es col·locaran els dies de restricció una senyal especial indicant la prohibició, que afectarà tant a turismes com a mercaderies. La restricció començarà al dia següent de l’inici de l’episodi de contaminació atmosfèrica i, a banda de les senyals, es comunicarà a través de Protecció Civil, els mitjans i els canals de comunicació del consistori. Segons les mesures preses a l’estació del parc de Sant Francesc, la ciutat viu una reducció gradual de la presència de diòxid de nitrogen des del 2007 però encara s’ubica prop del límit anual establert per la normativa europea.\nEl seguiment de l’Índex Català de Qualitat de l’Aire (ICQA) que a la ciutat mesura l’ozó, el monòxid i el diòxid de nitrogen, evidencia que els temps anticiclònics de l’estiu propicien més acumulació de partícules contaminants. Si bé, no és exclusiu d’aquesta època de l’any ja que durant el darrer mes hi ha hagut sis dies en què la qualitat mesurada per aquest indicador ha estat regular i en 23 ha estat bona, amb ni un dia de qualitat excel·lent. La Zona de Baixes Emissions (ZBE) s’activa només quan l’alerta atmosfèrica es manté i té en compte exclusivament el diòxid de nitrogen.\nEntre el 23 de desembre i el 7 de gener la ciutat viurà una prova de reducció del trànsit al centre de la ciutat ja que es tallarà la circulació a la rambla del Celler i s’instal·laran aparcaments dissuasoris a l’estació de Renfe i al costat de la deixalleria de l’avinguda de Roquetes. Un autobús llançadora gratuït connectarà tots dos punts amb el nucli de la ciutat, on es desenvoluparan diverses activitats de Nadal. Paraira, que destaca l’estratègia en clau europea, defensa que “totes les ciutats ens dirigim per millorar la qualitat de l’aire”.\nUn Pla més enllà de la circulació\nLa creació de la ZBE està inclosa dins del Pla d’Acció per millorar la qualitat de l’aire, emanat de la lògica que manté l’AMB i que pretén actuar en base a set eixos: augmentar els carrils bici, reduir la presència de cotxes al centre, apostar per una ciutat verda, reduir les emissions de diòxid de carboni, apostar pel vehicle elèctric, tenir un transport públic més sostenible i bonificar alguns impostos i taxes des de la perspectiva ambiental.\nPel que fa a les bicicletes, explica Paraira, es pretén passar dels 35 quilòmetres de carril bici que actualment té la ciutat a un total de 64 al 2020, fent actuacions per unir-los entre ells. Això passa per connectar barris i municipis, així com facilitar l’arribada en bicicleta a les estacions de ferrocarril. Alhora, diu que caldrà aprofundir en la instal·lació de Bicibox ja que avui dia s’ofereixen al conjunt de la ciutat 119 places i hi ha prop de 800 ciutadans que en fan ús.\nLa reducció de trànsit al centre passa per la vianantització de carrers, com recentment s’ha fet als carrers Indústria, Castellví i de la Creu, es fa a Balmes i Sant Medir i es preveu seguir a l’avinguda Cerdanyola. La vesant de ciutat verda es desenvolupa en base al Pla Director del Verd Urbà aprovat al Ple de dilluns i d’on s’han de derivar plans concrets per fer un manteniment eficient i sostenible de l’arbrat com a element clau en la reducció de la contaminació.\nLa reducció de diòxid de carboni, segons la tinenta d’alcalde, ja és una realitat per la implementació de tecnologies de baix consum a l’enllumenat públic i als edificis municipals. Caldrà aprofundir, però, i per això és una de les línies, en al vehicle elèctric, que té una bonificació del 75% de l’IVTM i la gratuïtat de la zona blava. Les bonificacions, que no s’han alterat de cara al 2018 respecte de l’any en curs, també arriben a la instal·lació de plaques fotovoltaiques i a la qualificació energètica dels edificis. La darrera pota, els autobusos, també és una realitat ja, segons Paraira, en tenir quatre autobusos híbrids –dos dels quals donen problemes, segons els conductors– i un d’elèctric a la flota municipal.


Wikiloc | Ruta Santa Maria de Palautordera - Sant Joan de Sanata - Torrent dels Abaus-Els Bruguers\nsenderismo (Rutas senderismo en España → Catalunya → Santa Maria de Palautordera )\nSanta Maria de Palautordera - Sant Joan de Sanata - Torrent dels Abaus-Els Bruguers\n6.994 231 5666\nVista 874 veces, descargada 20 veces\nSortim de Santa Maria de Palautordera pel Carrer Major i el Passeig del Remei fins arribar a l’ermita del Remei. Agafem el camí de Sant Antoni de Vilamajor, passem per la urbanització de Can Barceló i continuem pel camí de Sant Antoni passant per les urbanitzacions de Vallserena, Can Vila i Can Ram. D’aquí baixem cap a l’església de Sant Joan Sanata. La tornada la fem pujant pel Torrent dels Abaus fins arribar al Pla de Bruguers i des d’aquí entrem a Santa Maria de Palautordera passant pel l’Arboretum, un parc que recull una mostra de les 80 espècies d’arbres que hi ha pel massís del Montseny.\nEspai obert al segle XIX com a Plaça Nova. Important tant pel mercat dels dissabtes com pels edificis que l’envolten. L’edifici de l’Ajuntament del 1929 és de l’arquitecte municipal Josep Domènech i Mansana. És d’estil modernista, les obertures estan realitzades amb simetria, creant un efecte de regularitat en tot l’edifici. Va ser rehabilitat conservant solament les façanes i inaugurat de nou al setembre de 2012.\nParc Pau Casals\nEl seu origen cal cercar-lo al principi del segle XVI, quan es construí una església dedicada a Sant Sebastià. Aquesta capella encara es conserva però està a l'altra cantó de carretera. Entre els anys 1792 i 1800 es va construir un nou santuari, l'actual. S'abandonà la primitiva en la qual s'havia establert la confraria de Nostra Senyora del Remei a finals del segle XVI.\nUrbanització Can Vila\nTuró de les Formigues\nPlataneda dels Abaus\nDepuradora de Can Ram\nPla de Bruguers\n603 Cedre de Can Buxeda\nLa Torre Buxeda va ser construïda a inicis de segles passat per uns joiers de Barcelona. Es tracta d’una torre d’estiueig que segueix la tipologia de casa jardí d’inici del segle XX. Des del mur de la Torre Buxeda, es pot observar els immensos Cedres de l’Himàlaia a la part lateral de la casa.\nL’Arborètum recull una mostra de les 80 espècies llenyoses que s’escampen pel massís del Montseny i que són una bona representació de les que hi ha a Europa, tant a la part baixa de la mediterrània com a la Centreeuropea o als països nòrdics.\n606 Parc del Reguissol\nL’església es va acabar el 1563 com a reforma d’una antiga església. És un edifici d’estil gòtic tardà, l’Estructura de la planta és d’una sola nau amb sis capelles, tres a cada costat, un presbiteri, i el cor. El Campanar és una reutilització de l’antiga torre del palau del segle XIII que té planta rodona i va ser realitzada amb còdols. A la qual se li afegeixen dos pisos superiors, amb un acabat hexagonal de carreus. Té un coronament piramidal amb merlets esglaonats.


cuinar és senzill: CUINAT DE POLLASTRE\nTal com ja us vaig explicar, vaig fer una bona compra d’estris de cuina, i una de les compres que, a més a més em feia molta il·lusió, va ser una olleta de ceràmica blanca amb la que he fet aquest pollastre al forn.\nVa ser molt fàcil de preparar i encara més de coure i el resultat va ser espectacular!\nTot estava ben tendre i amb una oloreta per tota la cuina a les herbes provençals boníssima!\nBé us passo la recepta a veure si us agrada tant com a casa nostra!\nDesprés d’unes quantes receptes dolces també tocava una de salada i que casi es fa tota sola!\n2 tomàquets de ferro\nun grapat de cama-seques\nPosar dues cullerades d’oli a l’olla de ceràmica, fer un llit amb la ceba tallada a làmines fines, col·locar a sobre el pollastre salpimentat, anar posant les patates tallades a daus, la pastanaga, l’all i els tomàquets de ferro tallats per la meitat.\nLes cama-seques les haurem hidratat una estoneta amb aigua, escorrem i les afegim a l’olleta.\nPosem una mica de sal, les herbes provençals, el gotet de vi i el d’aigua.\nCoem al forn a 180º 1 hora i 15 minuts.\nDestapem l’olleta i gratinem 5 minuts perquè quedi més cruixent.\nUn plat únic molt bo i fàcil de fer!\nEtiquetes de comentaris: bolets, carn, patates, tomàquets, verdures\nBona compra aquesta olla! Tots els guisats acabats al forn m'encanten, els trobo molt pràctics i queden molt gustosos.\n21 de gener de 2015 a les 8:41\nBE FILLA ESPEREM QUE TOTS AQUESTS ESTRIS ENCARA FUNCIONIN A L'ESTIU...\n21 de gener de 2015 a les 11:44\nDe bon segur que els hi donarem feina!!!\n21 de gener de 2015 a les 14:11\nQuin pollastre més bo, i l'olleta, una hermosura!\n21 de gener de 2015 a les 22:46\nA qui no li agrada un pollastre al forn? és un plat estrella, i amb aquestes herbes provençals havia d'estar més que bo! un petó!\n26 de gener de 2015 a les 15:15\nJo tinc una olleta semblant però vermella i al forn fa uns guisadets perfectes!!\n26 de gener de 2015 a les 21:02\nSi que fa bona pinta aquest pollastre, debia ser exquisit! T'he vist al Mytast i he vingut a convidar-te, jo també tinc un bloc i ara estem sortejant un lot de productes Castey valorat en 160€, t'animes a participar? M'encantaria comptar amb tu! Tens tota la informació aquí http://lesreceptesquemagraden.blogspot.com.es/2015/01/1-any-del-bloc-i-concurs-1-ano-de-vida.html\n27 de gener de 2015 a les 23:50\nPUDING DE POMES I PANSES


Joc de trons en l'elecció del nou bisbat de Barcelona\nSembla ser, que l'elecció del nou Bisbat de Barcelona està generant disputes internes, segons publica aquest divendres el Diari d'Andorra. Així el sector nacionalista català, amb suport a Vives, i nacionalista espanyol, amb Omella, juguen les cartes per evitar que es nomeni el candidat rival. En tot cas, triar un bisbe és un procés llarg que comença amb una terna que presenta el nunci del país on s'ha de produir l'elecció.\nPosteriorment la llista arriba a la congregació de cardenals que fa un informe dels diferents candidats presentats. Els informes són traslladats a la Secretaria d'Estat i finalment el Papa és qui pren la decisió. En diòcesis petites normalment el candidat recomanat per la Congregació acostuma a ser l'elegit, en les grans acostumen a haver-hi més sorpreses.\nEl cas és que l'arquebisbe de Barcelona va complir 78 anys el 29 d'abril i ja ha esgotat la pròrroga màxima de tres anys que es dóna a alguns bisbes un cop han presentat obligatòriament la renúncia als 75. El proper bisbe té un repte molt gran perquè segurament estarà al front de l'Església catalana enmig del procés sobiranista. És amb aquesta perspectiva que els centralistes no volen un bisbe considerat nacionalista com Vives i els catalanistes no volen ni sentir a parlar d'Omella, un bisbe amb el qual el catolicisme català només té queixes.\nA l'actual bisbe de Calahorra i La Calzada-Logroño se l'acusa desde l'Església catalana d'haver estat l'impulsor de la campanya aragonesa per quedar-se un centenar d'obres d'art sacre que sempre havien estat a Lleida. També se li imputa haver-se posat al costat de Rouco Varela quan va impulsar una directiva contra els nacionalismes. A més Omella va donar suport a la clàusula on s'afirmava que la unitat d'Espanya és un bé moral i que els que no estiguin d'acord amb aquesta tesi, siguin o no catòlics, són immorals.\nLa possibilitat que el Papa nomeni Omella ha tornat a posar damunt la taula la lluita aferrissada que va mantenir el catolicisme català pel nomenament del val·lisoletà Marcelo González Martín com a bisbe de Barcelona. Aquesta decisió va provocar la campanya de rebuig anomenada "Volem bisbes catalans" i que va provocar que el 1971, només quatre anys després del seu nomenament, el Vaticà va enviar Gonzalez a Toledo com a Cardenal i va designar Narcís Jubany per a Barcelona.\nEl món catòlic català dóna per fet que Joan-Enric Vives és a punt de ser nomenat bisbe de Barcelona i una de les possibilitats passa perquè el nomenament tingui lloc avui mateix, tot i que no hi ha cap data màxima i el Vaticà es caracteritza per nomenaments sorpresius.


Ofensiva de la PAH contra la llei hipotecària del PP\nLa plataforma prepara un recurs d'inconstitucionalitat i envia una carta a les institucions europees per demanar que "forcin" l'Estat a aturar els desnonaments\n2 min. Barcelona 06/08/2013 18:15\n260x366 La portaveu de la PAH, Ada Colau, i membres de l'entitat llegint la carta que portaran fins a Brusel·les./ ACN La portaveu de la PAH, Ada Colau, i membres de l'entitat llegint la carta que portaran fins a Brusel·les./ ACN\nUnes 400 persones han acompanyat la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) aquest dimarts fins a la Plaça Sant Jaume, on s'ha fet entrega de la carta que els set membres de l'entitat portaran caminant fins al Parlament Europeu. La carta demana a les institucions europees que "forcin" l'estat espanyol perquè aturi els desnonaments i reguli la dació en pagament. La portaveu de la PAH, Ada Colau, ha denunciat que "la ciutadania se sent abandonada" i, per això, ha alertat Europa que "tenen una oportunitat única per demostrar que les institucions serveixen per alguna cosa".\nEls membres portadors de la carta van sortir caminant fa un mes de Còrdova i ja han recorregut 1.000 quilòmetres fins a arribar a Barcelona. Arribaran a Brusel·les a finals de setembre.\nD'altra banda, la PAH va anunciar dilluns que presentarà un recurs al TC contra la llei hipotecària del PP, en considerar que vulnera drets humans. La comissió jurídica de la plataforma ha detectat sis causes d'inconstitucionalitat a la llei 1/2013 del 14 de maig. En un comunicat, la plataforma denuncia que la norma "perpetua la violació sistemàtica de drets humans".\nLa PAH busca suport entre les institucions amb capacitat legal per interposar el recurs. En el comunicat apel·len, com ja van fer durant la tramitació de la ILP, a la consciència individual dels diputats, a banda de reclamar als grups parlamentaris que van votar contra la llei que demostrin "la coherència i la veracitat del seu compromís, donant suport i firmant el recurs".


Sara Partridge acompanayda de la seva dona i els seus 13 fills | Twitter\nVa morir just quan la família acabava de rebre un avís dels propietaris del domicili\nA Stockton-on-Tees, Regne Unit, Sonia Partirdge, de 35 anys, va morir dimecres, 18 de novembre, a causa del coronavirus. Era la mare de tretze fills i la família acabava de rebre un avís de desnonament per part dels propietaris de l'habitatge on resideixen. La dona va morir de matinada, ingressada a l'hospital, deixant la seva parella, Kerry Ann, «sense la seva columna vertebral». «Ella era la mestressa de casa, la base de la nostra llar. Ella feia tota la feina de cuidar els petits, assegurar-se que la roba estigués neta i ser aquí per als nens quan volien abraçar-la», ha dit la seva esposa a 'The Northern Tiro'.\nSonia Partirdge patia problemes de salut severs i només «va poder dir una o dues paraules» després que fos ingressada d'urgència a l'Hospital Universitari de North Teesdivendres el passat 14 de novembre. «Es va cansar, va decidir treure's la màscara d'oxigen i se'n va anar molt ràpid, després d'això», ha explicat la seva esposa, intentant contenir les llàgrimes. «Estàvem amb ella quan va morir».\nTal com ha informat el mitjà britànic, Kerry Ann, de 40 anys, qui actualment està estudiant per ser llevadora, li ha rendit un emotiu homenatge a la seva parell. «Només volem que la gent sàpiga l'increïble que era». «Li van fer bullying per ser massa grossa, però ens va ensenyar a tots la confiança per a ser qui vulguem i que no ens importi el que pensa ningú». «No importa com fossin de complicades les coses per a ella, sempre va posar a tots els altres primer, i ara se n'ha anat». La filla de Sonia, Meera Jo, de 16 anys, que va veure a la seva mare a l'hospital abans de morir, ha assenyalat que «mai hi haurà paraules suficients» per a retre-li homenatge.\nLes dues dones van crear una bella família amb els seus tretze fills. Sonia va tenir-ne dos de biològics, mentre que Kerry Ann en va tenir sis, i els altres cinc els van tenir a través d'un donant d'esperma. Per a Kerry Ann cuidar de tots els menors ara, sola, serà una tasca «molt difícil», tal com ho ha expressat al mitjà britànic. «Veig els nens més petits córrer com si res hagués canviat i és molt difícil acceptar que ella mai els veurà créixer», explica amb dolor. «Entro en una habitació i espero veure-la i ella no és allí».


Glauc (fill de Posidó) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGlauc (fill de Posidó)\n(S'ha redirigit des de: Glaucos (fill de Posidó))\nPer a altres significats, vegeu «Glauc».\nBartholomeus Spranger, Glaucos i Escil·la, 1580-1582, Kunsthistorisches Museum (Viena)\nD'acord amb la mitologia grega, Glaucos — o Glauc— (en grec antic Γλαῦκος Glaukos) va ser un pescador beoci, que, entre altres genealogies se'l fa fill de Posidó i una nàiade.\nUn dia va arribar a una illa coberta de gespa i hi estengué els peixos que havia capturat. Llavors, va veure com aquests es revifaven i tornaven a l'aigua. Encuriosit, va tastar les herbes que cobrien la terra i el van transformar en immortal, i a l'instant sentí un impuls irresistible de llançar-se de cap al mar. Després de submergir-s'hi, fou acollit per Tetis i Oceà, que el van purificar de tot el que li restava de mortal i va adoptar un nou aspecte. Es van desenvolupar les seves espatlles, la part inferior del seu cos es va convertir en una cua de peix i les galtes van fer créixer una barba que recordava el bronze. Va rebre el do de la predicció, que utilitzava segons li semblava. Virgili el fa pare de la sibil·la de Cumes, que també era una profetessa. Glauc es va aparèixer a Menelau al tornar de Troia. Va acompanyar la nau Argo, i segons algunes tradicions en va ser el constructor.\nEl seu amor per la nimfa Escil·la va provocar la gelosia de Circe, que la transformà en monstre. Glauc també va provar de conquerir Ariadna, abandonada per Teseu a les platges de Naxos. Ella no el va correspondre, però Glauc es va unir al seguici de Dionís quan el déu va anar a prendre la jove per fer-la la seva esposa.\n↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 215. ISBN 9788496061972.\nParramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 100-101. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Glauc (fill de Posidó)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Glauc_(fill_de_Posidó)&oldid=18667274»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 jul 2017 a les 00:50.


Número 3 - gener 2019\nAnalitzar la regulació de l´actual sistema de pensiones públiques des d´una perspectiva de gènere, per tal d'evidenciar si existeix un impacte negatiu en matèria de gènere quant al seu gaudiment. Conèixer la dinàmica de la pensió de jubilació\nContingut La sessió formativa es dividirà en dues parts. En una primera exposició es parlarà sobre el "Present i futur de les pensions públiques des d'una perspectiva de gènere", a càrrec del Miquel Arenas (Prof. DTSS de la UPF i advocat del Col·lectiu Ronda de BCN). En el marc d'aquesta intervenció s´explicarà l´impacte advers de gènere, que es produeix en el sistema públic de pensions. Es repassarà l´impacte de les diferents reformes legals en matèria de pensions, les estadístiques existents interpretades des d´una perspectiva de gènere, tot indicant exemples concrets per demostrar el biaix de gènere existent en la regulació legal. En la segona exposició s´analitzarà l´actual regulació de la pensió de jubilació a càrrec de l´Anna Huertos (Prof. DTSS de la UPF i advocada del Col·lectiu Ronda). Públic Referents serveis socials / igualtat dels municipis de la comarca. Associacions de dones de la comarca. Treballadores i treballadors públics Modalitat presencial Dates: Divendres, 15 de febrer Hores De 10h a 12h Lloc Sala de Plens del Consell Comarcal del Maresme (Plaça Miquel Biada, 1 de Mataró) Població Mataró Dates d'inscripció 2019-01-09 Data fi d'inscripció 2019-02-14 Nombre de places limitat Com s'ha de fer la inscripció\nL'atur al Maresme es manté força feminitzat\nLa població del Maresme creix i manté l'equilibri de sexes\nBalanç positiu de l'edició 2018 del "Grup de Dones de microcrèdits"\nL´activitat Grup de Dones de Microcrèdits Any 2018 consisteix en una col·laboració entre el Consell Comarcal del Maresme i l´associació Dones pel Futur.\nEl Consell Comarcal del Maresme dona suport al projecte CONFIA microcrèdits solidaris adreçat a dones en situació de vulnerabilitat. Aquest projecte preten apoderar a les dones perquè pugui inserir-se laboralment mitjançant la formació, l'atorgament de m icrocrèdits i l'acompanyament.\nA la comarca del Maresme es van organitzar diferents diferents edicions d'aquest projecte.\nEll Consell Comarcal va signar un conveni de col·laboració amb l'associació Dones pel futur, presedida per la Núria Viñas.\nENTREVISTA: Milene Moraes, una emprenedora entusiasta


Massatge clàssic - Medicina alternativa\nMassatge general clàssica - la història, la metodologia, i altres formes\nEl massatge és un tractament dels teixits tous per tal d'afectar els factors tant físics com emocionals\nEl massatge paraula francesa deriva de la massa Àrab (pressió) o el grec Masso (I pastar). Amb el massatge s'entén un procés realitzat amb fins terapèutics o tractament dels teixits tous del cos per mitjà de pressió variable en diverses formes. El tractament sol ser amb les mans, sinó també els dispositius d'ajuda per.\nMassatge i la seva història\nEl massatge té una llarga història en moltes cultures al voltant del món l'any 400 aC Hipòcrates creia que els metges haurien d'utilitzar el massatge com una cura. Galeno va escriure en el 100, un llibre sobre el tema i va parlar sobre l'efecte curatiu de massatges, tant en la lesió i certs tipus de malaltia. Amb l'adveniment del cristianisme a Europa es va convertir en una activitat sospitosa de massatges. A finals dels anys 1500 hi va haver una revaloració de nou, quan el metge francès Ambrosia Paré va escriure sobre la importància del massatge en les arts curatives. Encara que altres metges francesos van començar a explorar les tècniques de massatge i els seus\nA la dècada de 1800 va fer el suec Per Henrik Ling (1776-1839), el sistema de massatge, que avui es coneix amb el títol de massatge suec o massatge clàssic. Ling volia crear una tècnica de massatge que imitaven els moviments de la gimnàstica sueca i altres exercicis per estimular la circulació sanguínia, enforteix els músculs i crear un millor equilibri entre el múscul i l'os. Amb la pressió del massatge i estirament dels teixits, músculs, especialment, els vasos sanguinis i la pell. Hi ha cinc tècniques bàsiques de massatge suec: 1. Effleurage (supressions, canvis).\nSegon Petrissage (pastat, ESPIGA).\nTercer Fricció (el frec en els cercles o de costat).\nQuart Tapotement (ràpida, ritme tranquil del qual tenen una profunda vibració: hacking, acariciant o perns).\nCinquè Vibració (creat per les mans o amb un dispositiu).\nMassatge sembla física i emocionalment\nEl massatge es diu que un efecte de factors tant físics com emocionals, com ara ganglis augmentat i augment del flux sanguini (dolor i la fatiga són sovint a causa d'una anèmia local que és contrarestat pel massatge) i les adherències i els nusos en els músculs contrarestat és. Encara que la secreció de l'hormona es veu afectada.\nEl massatge és utilitzat en aquest tensió muscular, dolor muscular, inflamació causada per la circulació limfàtica deficient, fibromes, i, en general relaxant i suavitzant tractament. Massatgista, però, no ha de ser utilitzat en condicions tals com la febre i les infeccions, els tumors malignes, les venes varicoses o coàguls sanguinis, infeccions bacterianes o malalties de la pell.\nA més el massatge relaxant és també un estimulant massatge que es caracteritza pel fet que es porta a terme de forma ràpida i rítmicament.\nA Suècia, que inclouen massatges en l'esport i la dansa com a part del tractament de fisioteràpia.\nEn la psicoteràpia d'art, diferents formes d'art amb finalitats terapèutiques: foto, escultura, teatre, música i dansa.\nEspiral de massatge\nSeguiu llegint per conèixer un massatge a la Viquipèdia\nAprendre sobre altres teràpies alternatives: Afirmacions Acupresió Acupuntura Alexander tècnica analítica Medicina trilogia Antroposòfica Aplicada Kinesiologia Aromateràpia Applied Physiology auriculoteràpia Entrenament autogen medicina ayurvèdica flors de Bach medicina Bates entrenament de la visió Baunscheidt mètode Art Teràpia Tractament d'Imatges Interpretació Bio Harmonia Orgànica Teràpia Bioenergètica Biofeedback Biokinesiologi Bioklimatologi Medicina Biològica Biopati cos l'harmonia del cos Aprenentatge Teràpia Bowen Assessorament chakras Teràpia crani-sacral Dansa Teràpia profunda teràpia de dianética fer en l'aromateràpia


Si hi ha a Castelló una Casa Regional activa com cap altra, aquesta és l’Aragonesa, representant les belles Terres del Baix i Dalt Ebre. Perfectament integrats en la vida diària de la nostra Ciutat, és per als aragonesos el mes d’Octubre, un mes especial, doncs celebren amb gran goig les festes que la comunitat “mañica” dedica cada any a la seua patrona, la Verge del Pilar.\nI com a llindar d’aquestes festes, l’acte protocol·lari de Proclamació de les Reines del Centre Aragonés, xiqueta Carmen Pilar Gonell Bollado i senyoreta Esther Pinazo López, acompanyades de les seues Corts d’Honor. Un acte al qual va assistir, com cada any, la Gaiata 15 Sequiol, representada en aquesta ocasió pels seus càrrecs 2020, Lourdes Climent Moreno, Alejandra Sáez Sisamón i Manel Rubio Llambrich, acompanyats tots ells pel vicepresident de la comissió Jorge Martí Obiol.\nUn any més, la Gaiata del Sequiol estarà present en les festes que la comunitat aragonesa celebra, amb el fervor a què ens té acostumats, amb càntics i balls en honor a la Verge del Pilar. Enhorabona Amics!


David González-DIARI (O NO) d'un diarista: de març 2015\nDescendiment / VAN DER WEYDEN\nNIETZSCHE, F. W., 'La gaia ciència'\nPublicat per David González Rubio a 5:46 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ART, Nietzsche, PENSAMENT, Van der Weyden\nEL 22-M ha deixat dos perdedors. Un és Mariano Rajoy. I l'altre Pablo Iglesias. Guanya Susana Díaz, finalment legitimada a les urnes. Aquest somriure de mare superiora que-tot-ho-perdona, de Whoopi Goldberg però en rossa, resumeix la jugada. Susana és la cara amable de la renovació del sistema. El sistema o el quasi règim: el partit/pare (ara mare) protector, el gran aconseguidor/inhibidor sobre el qual es teixeix la xarxa. La xarxa que ho aguanta tot perquè sustenta molta gent. Allà floreixen els ERO, amb els seus aturats, els seus empresaris, els seus sindicats, els seus expresidents i els seus consellers i els seus alcaldes i fins i tot les seves monges assegudes a la taula del pare (ara mare) que parteix i reparteix, com el rei llangardaix. Però floreixen -ja és primavera a Sevilla, ciutat lluminosa- en interès de la majoria. Així s'entén (com a la Galícia post-Prestige) que el que es té per corrupció (presumptament) institucionalitzada al voltant de 33 anys ininterromputs de governs socialistes només li hagi costat al PSOE una mica més de 100.000 vots i ni un sol escó. En la superfície, la xarxa canalitza el superàvit amb què l'Estat redistribuïdor difereix l'amenaça de l'esclat social en l'autonomia amb més aturats: 1,4 milions. Regla número u: no mosseguis mai la mà de Penèlope, la teixidora.\nEl 2012 hi va haver ganes a les ciutats andaluses de canviar l'administrador de tot plegat. El PP gairebé ho va aconseguir. Però no. Allà hi havia IU, que va anar a socórrer el PSOE, per lligar els caps per lligar. Les conseqüències les rep ara el partit del Govern de Madrid: 500.000 vots i 17 diputats menys. Però la xarxa, fins i tot quan sembla que s'esfilagarsa, és prou espessa com per sostenir també el bipartidisme imperfecte, per reconduir l'anunciada crisi final a una simple patacada electoral del PP. Rajoy l'erra (expressament): no perilla el bipartidisme, sinó el rol del seu partit a l'engranatge. Vet aquí el missatge que envien les urnes andaluses.\nPot ser que Déu hagi mort, com va anunciar el boig de la llanterna a La Gaia Ciència , però el bipartidisme exhibeix, com Nietzsche, una mala salut de ferro. Ho certifica la discreta irrupció dels emergents, Podem, que relega IU a la testimonialitat, i Ciutadans, potser qui millor rendibilitza l'estat de coses en termes de cost/benefici. Els d'Iglesias assoleixen la tercera plaça. Però el PP, malgrat tot, els dobla en representació. I el PSOE, amb la seva pitjor collita històrica al feu electoral per antonomàsia, els triplica. Els manuals tornen a topar de cara amb la realitat. El somriure de Triana de Mare Susana ha pogut més que Pablo el de Vallecas serrant les dents. Una cosa és la revolució en xarxa i l'altra un mal pas a la xarxa. Qui es mou, cau. Ja ho va dir Alfonso Guerra. I al Sud, mentre uns criden sí-que-es-pot, els altres ballen.\nPublicat per David González Rubio a 5:34 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 22-M, ART, C'S, ERO, Iglesias, IU, Nietzsche, Podemos, PODER, PP, PSOE, RAJOY, Susana Díaz\nLa Vanguardia 17/03/2015\nEL TRIBUNAL CONSTITUCIONAL va escapçar el juny del 2010 l'Estatut del 2006 i el que es va anomenar l'esperit de la transició. El novembre del 2012, Artur Mas va cridar a les urnes després de la primera gran manifestació independentista. El poder espanyol va descobrir que el president no navegava sol en el "viatge a Ítaca", encara que va haver de renunciar a pilotar la nau en solitari: va perdre 12 diputats dels 62 amb què finalment va arribar a la Generalitat tan sols dos anys abans. El republicà Oriol Junqueras va reclamar el seu seient a la cabina de comandament. ERC havia estat absolta a les urnes del "pecat" dels tripartits. En aquells 18 mesos es va visualitzar el que Francesc-Marc Álvaro anomena la "desconnexió": el desenganxament forçat de l'autonomisme per part del gruix de les classes mitjanes de Catalunya. O, dit d'una altra manera, la sortida de l'armari de l'independentisme convergent, la cara B i sempre 'autoreprimida' -per dir-ho a la manera freudiana- del pujolisme.\nSi bé CiU no s'havia descarregat del tot d'ambigüitats -CiU és Convergència i Unió o no és- i va defugir en el seu programa electoral la paraula "independència", la praxi quotidiana va aclarir les intencions: des de les declaracions de sobirania del Parlament a la no-consulta del 9-N, atès el rebuig de Mariano Rajoy i els poders de l'Estat en ple a una consulta de veritat. El 2012, el sobiranisme (CiU, ERC i la CUP) va sumar 74 diputats. Altres forces com ICV van pujar al vaixell del "procés". El 9-N, 2,3 milions de catalans es van pronunciar sobre la independència i 1,86 milions (65.000 més que els que van votar CiU, ERC, la CUP i SI el 2012) van triar el doble sí. Mai cap força política no ha rebut a Catalunya tant de suport a les urnes com aquest inexistent però omnipresent Partit del Procés.\nSegons l'última enquesta del Centre d'Estudis d'Opinió (CEO), l'anomenat CIS català, els catalans del sí-sí ara són menys, però succeeix que les eleccions del 27-S, com repeteixen les forces antiprocés, no són de iure un plebiscit. Per tant, aquesta derrota demoscòpica de l'independentisme aclamada pels partits contraris llegint l'enquesta amb les ulleres plebiscitàries -ara sí-, és menys: CiU, ERC i la CUP continuarien sumant entre 71 i 74 diputats. La novetat és una altra. El que detecta el CEO és un gir intern en l'eix esquerra-dreta. El vaixell està girant cap a l'esquerra i l'extrema esquerra: 40/42 diputats d'ERC i la CUP per 31/32 de CiU. Ara, la relació és de 50 a 24 a favor de la federació nacionalista. El transvasament de vots d'ERC cap a la CUP és molt significatiu i no hi ha motius perquè s'aturi. Es dibuixa una segona desconnexió en la qual el partit sobiranista d'ordre que dirigeix el procés, CiU, tendeix a ser rellevat pel més semblant a un Podem independentista com a dic de contenció davant l'emergència dels de Pablo Iglesias, que, sempre segons la citada enquesta, es disputen la tercera plaça amb Ciutadans al nou Parlament.\nLa CUP podria decidir la pròxima majoria parlamentària. Per això Pablo Iglesias, en el seu primer míting a Catalunya, va retreure a David Fernández aquella abraçada de germanor amb Mas del 9-N. Humà, massa humà, que diria Nietzsche. Una part molt significativa del sobiranisme està desconnectant de CiU i no necessàriament a favor d'ERC. I, en fi, alguna cosa hi deu tenir a veure el no permanent del moderat Rajoy al moderat però independentista Mas. A Catalunya no només no hi ha ara menys independentistes, sinó que a més volen ser més d'esquerres.\nPublicat per David González Rubio a 5:48 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: CATALUNYA-ESPANYA, CiU, CUP, David Fernàndez, ERC, Francesc-Marc Álvaro, JUNQUERAS, MAS, Nietzsche, PODER, RAJOY\nPublicat per David González Rubio a 5:06 Cap comentari:\nEls ciutadans i ciutadanes de Catalunya han assistit en les dues últimes setmanes a la desfilada de compareixences de membres de la família Pujol Ferrusola davant la comissió d'investigació del frau al Parlament. Ahir va ser el torn de tres dels fills de Jordi Pujol i Marta Ferrusola: Oriol -l'ara expolític, oficialment l'únic que es va dedicar a aquesta noble activitat-, Marta i Pere. La setmana passada va ser el torn dels progenitors, l'expresident de la Generalitat i la seva esposa, i del primogènit, Jordi, el fosc. En ocasions, sentint les explicacions dels uns i els altres davant els comissionats de la Cambra catalana, un s'ha arribat a preguntar si la ciutadania i els mitjans de comunicació no devem estar cometent un error atroç. Davant aquest to de pretesa superioritat patriòtica i moral, un ha arribat a creure que, intoxicats pels mitjans i víctimes de la manipulació i els interessos inconfessables de la política partidista, fins i tot dels embats de l'Estat, que d'haver-n'hi n'hi ha hagut, contra el procés sobiranista català, els ciutadans i les ciutadanes de Catalunya han/hem perdut de vista que els Pujol Ferrusola han estat una família exemplar: una família que ho ha donat tot pel país. I que -aquest és el subtext de la seva línia de defensa al Parlament- es continuen sacrificant pel país. Fins i tot ara, quan, segons va declarar la mare sense despentinar-se, els seus fills van "amb una mà al davant i una altra al darrere" (a més de, en el cas de Jordi, vuit milions d'euros al compte).\nQuè se'ls deu, senyora Ferrusola?\nPotser és mentida que la "deixa" de l'avi Florenci només va ser regularitzada davant el fisc i no per tots els beneficiaris (no va ser el cas d'Oriol, com va reconèixer ahir ell mateix -de la qual cosa haurà de donar compte davant el jutge-) 34 anys després? No va ser això, aquest error immens una mica més que ètic, president Pujol, el que precisament va confessar vostè el 25 de juliol? O és que ara resultarà que aquesta confessió -i el que porta aparellat- no va existir? Està o no està imputat el citat Oriol, exsecretari general de CDC, i la seva esposa, en el cas de les ITV i de les deslocalitzacions de multinacionals? És o no és la seva veu la que se sent en aquests enregistraments en els quals ve a dir: "Tranquils: jo me n'encarrego"? És o no és cert que nombroses persones en el món convergent poden donar compte del paper que va exercir el primogènit, Jordi, com a home fort del partit a l'ombra, i amb àmplia capacitat de maniobra en l'entorn del Govern que presidia el seu pare després de la caiguda de Miquel Roca i en el mateix moment que va començar a gestionar la mal anomenada herència i en paral·lel al seu enlairament com a "dinamitzador econòmic" per mig món? Mai no va preocupar la filla arquitecta, Marta, haver rebut 12 encàrrecs de l'administració dirigida pel seu pare entre el 1988 i el 1997, i només un amb concurs públic?...\nPublicat per David González Rubio a 3:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cas Pujol\nLa Vanguardia 01/03/2015\nNo podia callar. Perquè era la primera vegada que sortia de l'ombra en trenta anys. I va sortir la Pujol dark side: el costat fosc del seu pare". Aquesta és la inquietant lectura que es fa des d'un important despatx de Barcelona de la llarga compareixença, de tres hores i mitja, protagonitzada dilluns en la comissió d'investigació del frau del Parlament pel primogènit de la família Pujol Ferrusola, precedida per la dels seus pares. Nascut a Barcelona el 1958, economista, últim gestor reconegut de la deixa, o de la mal anomenada herència, oculta a l'estranger que ha ensorrat el mite del seu pare, amant del rugbi, de la velocitat i dels cotxes de luxe vintage, l'home també conegut com a júnior, el nen, JPF o JP2 (Jordi Pujol 2), es va intitular "dinamitzador econòmic" i va negar haver cobrat mai cap comissió il·legal ni evadit impostos malgrat estar imputat per frau i blanqueig de capitals i haver-se mogut per places i paradisos fiscals de mig món. JPF va armar la seva pretesa desconstrucció amb un torrent de dades -empreses, família, amics, contactes- que va atordir els diputats, encara que en realitat no va revelar res del que havia declarat al setembre davant el jutge de l'Audiència Nacional Pablo Ruz. També va col·locar hàbilment diversos missatges xifrats, el més destacat dels quals va anar dirigit al seu presumpte "amic íntim" Artur Mas. Interpretar-los exigeix mirar enrere, quan el "militant de base" de CDC Jordi Pujol Ferrusola es va convertir en el temut Júnior.\nL'any olímpic, 1992, va ser un annus horribilis a la cabina de comandament de Convergència. Malgrat la tercera majoria absoluta encadenada per CiU, l'insòlit congrés del partit celebrat a l'octubre va sancionar el divorci polític entre Pujol pare i Miquel Roca, arran de la pugna desfermada per la renúncia del segon a la secretaria general del partit. El càrrec va quedar vacant fins al gener del 1993. Roca va acceptar tornar-hi sabent que res ja no seria igual. 1992. L'any de Barcelona. L'any de la gran crisi Pujol-Roca. Aquest és el minut zero. Va ser llavors quan el primer dels set fills Pujol Ferrusola es va fer càrrec de la deixa que el seu avi Florenci Pujol li havia llegat la seva mare, Marta Ferrusola, a ell i als seus sis germans, abans de morir el 1980; els 140 milions de pessetes en divises -dòlars- dipositats en comptes opacs a Suïssa i Andorra, l'existència dels quals va confessar el patriarca el dia de Sant Jaume del 2014, després d'haver estat finalment regularitzats. Diuen que últimament Jordi Pujol i Soley es penedeix d'haver pres aquesta decisió, bàsicament perquè la redempció, estació que segueix a l'expiació, sembla cada cop més llunyana.\nJordi i Marta, els dos únics germans majors d'edat dels set fills del matrimoni el 1980, van saber pel seu pare de l'existència d'aquests fons intocables en morir l'avi Florenci. El 26 de març que ve, el primogènit haurà de respondre davant el jutge per la gestió que va fer d'aquests diners ocults al fisc durant 34 anys, com ja ho han fet els seus pares en qualitat d'imputats en una penosa desfilada judicial, amb filtració inclosa de l'interrogatori a l'expresident de la Generalitat:\n- Per què no els va declarar?\n- Vaig tenir por.\nLa por. Les pors pròpies, i les alienes, han rondat sempre la família, tant com l'admiració. La por, pròpia, del "diuen, diuen, diuen": l'expressió, reflex d'aquell "tites, tites, tites" d'un altre temps i en un altre context que va enllaçar el discurs de Pujol pare i de Pujol fill davant la comissió parlamentària. I la por, aliena, del "què dirà Pujol", i del "que dirà la Marta", i, durant molt de temps, la menys coneguda por del "què dirà júnior". La por és un mecanisme ambivalent que en darrer terme assegura la conservació del poder a qui l'ostenta però també l'hi pot arrabassar.\n"Jo tenia una relació molt especial amb el meu avi, una relació que el meu pare no va tenir amb ell com a pare, i que segurament jo tampoc no he tingut amb el meu pare com a pare".\nEl primer administrador de la deixa va ser Delfí Mateu, antic gestor de Banca Catalana. El segon, Joaquim Pujol Figa, cosí del president i després secretari general de la Presidència. El 1990, Pujol Figa va demanar a JPF que assumís la gestió del llegat. Ho va fer plenament el 1992, previ consentiment de la seva mare i els seus germans. Durant quant de temps? Aquesta dada se la va reservar per a la propera declaració davant el jutge. Júnior era molt amic del seu oncle Joaquim, ja mort, com Mateu. Gairebé tant com de l'avi Florenci, amb qui, va explicar, mantenia una proximitat que no mantenia el seu pare. "Jo tenia una relació molt especial amb el meu avi, una relació que el meu pare no va tenir amb ell com a pare, i que segurament jo tampoc no he tingut amb el meu pare com a pare". Hi ha qui vincula aquesta altra confessió amb el drama que ha tenyit durant dècades les relacions paternofilials en el clan Pujol. En realitat, explica un amic d'alguns dels germans, la clau oculta de la complexa arquitectura psicològica de la família és que és Jordi Pujol Ferrusola "el veritable fill predilecte del seu pare". El nen que el va visitar a la presó de Saragossa després dels fets del Palau. El nen que sempre va estar a prop d'ell durant els 23 anys de govern, a l'ombra, i que continua sent-hi, erigit en guardià del llegat polític i moral del pare. El nen esbojarrat, hiperactiu, fanfarró, trempat, imprevisible, intolerant, ultranacionalista, una mica violent, explosiu, i amant del risc, en tot i abans de tot. Que era capaç de plantar-se a Perpinyà en un tancar d'ulls després de conduir a qui sap quant per hora per l'autopista per no perdre's un partit de rugbi de la USAP -d'adolescent va militar a les files del Barça-; o de volar al Gabon per tancar un sucós tracte passant per un poble de l'oblidat sud de Catalunya per obrir un abocador, segons ell, amb tots els papers en regla. Ningú millor que ell mateix podia confirmar el seu retrat, com va fer dilluns al Parlament: "M'ha obsessionat sempre recórrer el territori. Agafar el cotxe, cremar gasolina. Conèixer a tothom, conèixer els pobles. És un GPS. Sí, sóc un GPS de Catalunya. El meu pare em guanya una mica, però no gaire". El nen que dóna la raó als que pensen que sempre ha volgut ser el seu pare.\n"M'ha obsessionat sempre recórrer el territori. Agafar el cotxe, cremar gasolina. Conèixer a tothom, conèixer els pobles. És un GPS. Sí, sóc un GPS de Catalunya. El meu pare em guanya una mica, però no gaire".\nLa sintonia personal amb l'oncle Joaquim no només va ser clau en la gestió del secret de l'herència de Florenci Pujol. També perquè, aquell any 1992, Jordi Pujol Ferrusola i Joaquim Pujol Figa rebessin l'encàrrec de desmuntar des de dins, des de les estructures de CDC, el que la família considerava l'altra operació Roca: no la reformista, fracassada el 1986, sinó la de la successió anticipada del líder nacionalista. Tiet i nebot van ser l'ariet contra Roca, recorden tres dècades després coneixedors molt directes de la rebotiga dels fets. El combat va ser brutal. I Roca va perdre la batalla. I, a diferència del que va passar a començaments dels vuitanta, quan júnior va intentar liderar la JNC i es va estavellar contra l'aparell roquista, la caiguda del número dos li va donar carta blanca per fer política a l'ombra. Política, com una mena de cara B o àlter ego fosc del seu pare. Política sense càrrec i capacitat sobre moltes coses. Tant com per ser esbroncat pel llavors president per haver parlat (i potser decidit) en nom seu. Alta política. I negocis a prop del poder i amb cognom del poder en els temps de més poder, com li va recriminar en persona un conseller a finals dels noranta quan gairebé ningú no s'atrevia a fer-ho.\nMiquel Roca va ser rellevat definitivament a la secretaria general de CDC el gener del 1996. Aquell mateix any, Jordi Pujol Ferrusola, convertit ja en un factòtum a l'ombra en el partit, va iniciar la seva carrera trepidant com a "dinamitzador econòmic" internacional a través d'Imisa, societat en la qual s'havia transformat l'any abans Natural Stone Marketing Center, involucrada el 1991 en l'escàndol del marbre de la terminal del Prat. El 1997, júnior va adquirir el Lotus L del 65, el primer dels 12 cotxes vintage de la col·lecció, als quals van seguir un Mercedes Pagoda i un Porsche 356, un Lamborghini, un 600 i el primer Ferrari, un F40.\nAl defenestrat Roca el va substituir el sobiranista Pere Esteve, que sempre va ser vist com un secretari general de transició, d'equilibri, avalat, això sí, per la família Pujol, i que va acabar sumant-se a ERC i entrant el 2003 al primer tripartit abans de morir de manera prematura. Alguna cosa va tenir a veure Jordi Pujol Ferrusola -coincideixen fonts de famílies de CDC enfrontades en aquells anys- en aquesta sortida i la d'altres homes lleials al president, en uns moments en què el seu oncle Joaquim a Presidèn-cia i ell a l'ombra, sempre a l'ombra, "modulaven les decisions governamentals i del partit". Es començava a ventilar, just llavors, llavors sí que tocava, la successió del líder nacionalista. L'ariet del 1992 continuava operant gairebé una dècada més tard, malgrat que el cosí de l'expresident ja estava molt malalt de càncer. Alguns d'aquells polítics que van patir l'embat treballen avui com a professionals en grans assessories de Barcelona. Si JPF, va dir a la comissió, s'hagués posat a l'empara d'aquests despatxos d'economistes i advocats en comptes d'anar per lliure en les seves activitats com a "dinamitzador econòmic" -l'únic "error" que va admetre- potser no estaria imputat. Per motius obvis, la gravetat d'aquestes insinuacions ha generat indignació en entitats financeres com el BBVA, i les grans consultores que va citar al Parlament. Queda clar que Jordi Pujol fill continua fent alta política.\nPerò cal continuar en la ruta d'ahir per entendre l'ara. Quan Artur Mas va accedir el novembre del 2000 a la secretaria general de CDC, en un moment clau del plet successori, llavors focalitzat en la batalla amb el líder d'Unió, Josep Antoni Duran Lleida, també va ser vist per la família com un "masover". Se suposava que Esteve, i després Mas, eren allà per guardar la cadira al veritable delfí. Aquest era, en teoria, l'acord tàcit beneït per la família Pujol. Però aquest no va ser mai el pla de qui va ser finalment el successor, ni molt menys dels seus lleials, entre els quals l'únic Pujol Ferrusola que ha exercit la política sota els focus, Oriol, que també va arribar a la secretaria general, i va dimitir després, imputat en el cas de les ITV. Júnior va afirmar al Parlament que Mas no el va apartar mai del control de les finances del partit perquè no el va exercir mai. S'ha de demostrar. Però molts recorden com el 2000, júnior es va aplicar amb tanta energia a frenar la carrera successòria de Mas com a aturar Roca deu anys abans. JPF va ser declarada "persona non grata" per Mas. Per això, es nega la major: que hagi estat "amic íntim" de l'actual president. "A la família, Mas els va sortir rave. Per això Jordi Pujol Ferrusola ha estat i és el seu enemic declarat. I per això l'amenaça". També consta que, des d'aleshores, el 2000, JPF s'ha dedicat bàsicament als negocis, amb notable èxit: 22,3 milions d'euros d'ingressos reconeguts entre el 2004 i el 2013.\nL'home que es veu "capaç de vendre un frigorífic a un pingüí", aplica una vegada i una altra el mateix codi, la mateixa màxima en tots els fronts que ha obert: "Sempre vaig a risc. Si surt, cobro, i si no surt, no cobro".


No s'apaguen les estreles Concert documental de Xavi Sarrià - www.firaxativa.com\nNo s’apaguen les estreles\nConcert documental de Xavi Sarrià\nAmb sonoritats i instrumentació mediterrànies, l’espectacle s’endinsa en el repertori més emotiu de Xavi Sarrià elaborat durant més de dues dècades en solitari i al capdavant d’Obrint Pas, Des «Amb l’esperança entre les dents», «Alliberar-nos» o «No s’apaguen les estreles» fins a «Al país de l’olivera», «Si tanque els ulls» o «La flama». Cançons en format íntim i proper, vestides amb sonoritats i una instrumentació tradicionals.\nSis músics acompanyen Xavi Sarrià a l’escenari: dolçaina, llaüt, guitarra, baix, teclats i la veu de Key Day conformen un espectacle ideat per als temps actuals. Un format sorprenent, elegant i original dissenyat pel\ndirector artístic Martí Torras (Love of Lesbian, Els Catarres, El Diluvi). Un nou concepte transmèdia que inclou audiovisuals de manera que les cançons i les històries conflueixen per a emocionar-nos i omplir-nos de coratge i esperança.\nAmb la participació de cantaors i cantaores d’albades de Xàtiva.\nApertura de portes una hora i mitja abans de començar.\nXàtiva lliure d’agressions sexistes


Actualitzada el 24-07-2020 11:32\nEstem vivint dies difícils amb el coronavirus. La sensació que el pitjor ja havia passat s’ha demostrat clarament equivocada i encara és difícil de preveure quina és la dimensió precisa del nou rebrot. Tot són interrogants. Si primer es va dir que la majoria de les persones afectades eren gent gran i després que els rebrots són cosa dels joves, ara la pandèmia afecta tothom.\nJa es compta com a segur que els contagis es multiplicaran en els pròxims dies. El fet cert és que el coronavirus és ben viu, que no hi ha vacuna a curt termini i que l’economia no només no té traces de refer-se, sinó que encara pot empitjorar. Així és inevitable que entre la població s’estengui el desànim.\nSempre costa acceptar una contrarietat i encara més quan s’havia estès la sensació que el confinament ja estava pràcticament superat. Hem de mantenir-nos constants amb la mascareta i amb la distància social. I plantar cara al nou problema, tant o més perillós que el virus: la frustració que generen els rebrots. No defallim, no abaixem la guàrdia i entenguem que serà difícil i llarg superar aquest enemic invisible.


Triar un Navegador GPS per al cotxe | Consumer\nTriar un Navegador GPS per al cotxe\nConèixer els factors que determinen l'eficàcia d'un navegador GPS ajuda a l'hora de la compra per no quedar-se curt en l'elecció ni passar-se de preu respecte al que necessitem\nUna de les grans paradoxes de la vida urbana actual és la multiplicació dels navegadors GPS en relació amb l’ecosistema anterior de les clàssiques llistes de carrers, aquells llibres de mapes que obraven en mans de tots els taxistes espanyols. I, gairebé, només dels taxistes. La llista de carrers era un vedat dels professionals, però no hi ha automòbil que es precie que no posseeixi un navegador GPS. Com ja indicava el Baròmetre de consum 2007 de Fundació EROSKI, el 7% de la població al nostre país disposa d’un GPS. Però, tenen els usuaris el GPS que necessiten? En alguns casos l’aparell adquirit els que dona curt en funcions i en uns altres no empren ni un 20% de les seves capacitats en haver comprat un navegador massa professional.\nNo tots els navegadors GPS valen per a tothom. Hi ha versions per a professionals de la carretera que costen bastant més diners del que mereix la pena pagar per un dispositiu per a turismes, i passar-se de preu pot resultar tan frustrant com quedar-nos curts en l’elecció. En l’altre extrem, si es compra un model per sota de les necessitats és molt possible que l’hi acabi canviant per un altre millor en pocs mesos o fins i tot setmanes. Per tant, conèixer què factors determinen què model pot ser l’adequat servirà per interrogar al venedor i ajudar-li a comprendre el que es desitja adquirir.\nAbans de desgranar els paràmetres que defineixen al navegador, és imprescindible conèixer en què consisteixen i com treballen aquests aparells. Encara que es coneixen popularment com a GPS, aquesta és una accepció equivocada, ja que GPS és una tecnologia de posicionament (“Global Positioning System” o Sistema de Posicionament Global) que defineix a cada moment la posició sobre la Terra d’un dispositiu capaç de captar els senyals de diversos satèl·lits que donen volta al nostre planeta. I aquests dispositius són els navegadors GPS, la principal funció del qual és determinar el temps que transcorre a arribar-los els senyals dels satèl·lits, calcular la seva posició i traduir-la als mapes que es mostren davant l’usuari. A partir d’aquestes funcions bàsiques, s’afegeixen altres addicionals que ajuden al fet que el seu ús sigui més senzill i ens guiïn cap a la nostra destinació amb una precisió gairebé exacta. Ambdues característiques, comoditat en el seu ús i precisió, són fonamentals no només perquè suposen un estalvi del nostre temps, sinó perquè contribueixen al fet que el conductor destorbi menys a la resta de conductors.\nDavant la compra d’un GPS, informi’s sobri…\nSón molts factors a estudiar si es desitja realitzar una bona adquisició, més encara si es té en compte que els navegadors GPS evolucionen mes a mes i incorporen noves funcionalitats. A continuació s’exposen els aspectes més importants a tenir en compte abans de prendre la decisió final sobre un model concret:.\nEl temps de recepció\ndels satèl·lits: quan s’encén el GPS, aquest\ntriga un temps que varia entre el mig minut i els cinc\nminuts, o més, a localitzar als satèl·lits i\ncomputar el seu senyal. A partir de llavors podrà\ndeterminar tant la posició del vehicle com la del\ndestinació. Amb aquestes dades calcula la ruta i l’aplica sobre els mapes\nque mostra. Per tant és important que el dispositiu trigui el\nmenys possible a rebre el senyal dels satèl·lits, ja\nque així es podrà iniciar abans la marxa. Un altre factor\ninteressant és el nombre de satèl·lits que és capaç de\ndetectar: quants més, major precisió oferirà.\nLa cobertura: el senyal\ndels satèl·lits GPS no traspassa murs. Per tant no es\nrep bé en carrers estrets o túnels, per exemple. Això\nfa que molts navegadors perdin la connexió en aquests\nllocs. Si la cobertura es perd en un túnel, n’hi ha prou amb\nsortir d’ell per recuperar-la, però si es perd en un\nentramat de callejuelas, el navegador pot deixar de guiar-nos amb\neficàcia. Per tant és important que aquests aparells es mostrin\nel més fins possible en aquest aspecte. De totes maneres els\nnavegadors actuals són capaços de calcular la posició del\ncotxe per la seva velocitat i resituar-ho sobre el mapa amb rapidesa quan\nrecuperen la cobertura.\nLa grandària de pantalla:\nla pantalla és un element important tant per la comoditat que\npot aportar com per la seguretat del conductor, ja que aquest\nno ha de distreure’s fent esforços per determinar el que veu en el\nnavegador. Per tant ha d’optar-se per una pantalla el\nsuficientment gran. Això ens estalviarà forçar la vista, i\napartar-la de la carretera i proporcionarà\nuna major superfície perquè càpiga en la pantalla un menú\ngràfic de les opcions que té el navegador.\namb la grandària de la pantalla augmenta el detall dels mapes,\nals quals es poden afegir punts d’interès com\ngasolineres, centres comercials o dades sobre les poblacions que\ntravessem. Una pantalla de 4,8 polzades és la més recomanable a tals efectes,\nencara que amb 3,5 polzades es visualitza la posició en els mapes\nPantalla tàctil: una\npantalla amb una bona superfície i que sigui tàctil és la\nmillor solució, doncs es poden visualitzar les opcions de\nmenú sense destorbar al mapa i\nprémer sobre elles amb rapidesa i eficàcia, alguna cosa que no és tan\nhabitual en els navegadors que inclouen teclat. El més apropiat és que amb\nuna lleugera pressió del dit s’activi l’opció\nL’ancoratge: el GPS ha d’anar\ncorrectament ancorat en el quadre de comandament o el cristall de cotxe, de\nmanera que no es pugui deixar anar en marxa i destorbar la conducció.\nHi ha ancoratges de fàbrica que no ofereixen molta fiabilitat, per\nel que s’acaba optant per comprar un de complementari amb el\nconsegüent despesa extra. Altres ancoratges són molt sòlids,\nperò resulten extremadament complicats de muntar i desmuntar. El\nmés interessant seria veure en la tenda l’ancoratge i comprovar que\nés tan sòlid com a senzill.\nLa connectivitat: és\nfonamental que el navegador tingui un port mini USB per connectar\ntant el cable que va al carregador de la bateria del cotxe\ncom per comunicar-ho a casa amb l’ordinador. Les bateries\nsolen durar entre dues i cinc hores en els models mitjans, per el\nque de tant en tant caldrà endollar el navegador al\ncarregador de l’encenedor. D’altra banda, la connexió a l’ordinador\nés fonamental per actualitzar els mapes per Internet o des de discos\nAddicionalment és interessant que el\nnavegador pugui tenir connectivitat sense fil per Bluetooth\nper configurar-ho, per exemple, per funcionar amb el telèfon\nmòbil com a mans lliures. Un altre port que es pot incloure és\nel de connexió amb un dispositiu RDS TMC, que ofereix la\ninformació del tràfic en temps real mitjançant un\nsistema de ràdio FM.\nRanura per a targetes SD: la\ninformació dels mapes, així com la seva actualització,\nes pot introduir en el navegador mitjançant un cable o bé per\ntargetes de memòria SD. És recomanable que el dispositiu tingui\nranura per llegir les targetes perquè facilita molt la introducció\nde les actualitzacions.\nManera nocturna: quan arriba\nla nit la visibilitat es redueix, per la qual cosa tots els navegadors\ntenen l’opció “manera nocturna”, amb la qual es\nil·lumina la pantalla i es contrasten els colors del mapa para\nfer-se més visibles. És important que el canvi a dita\nmanera el pugui fer el navegador de manera automàtica.\nEls mapes i la seva actualització:\nels navegadors venen de fàbrica amb mapes bàsics\ncarregats que contenen informació sobre el traçat de les\ncarreteres i carrers de les poblacions, però moltes vegades manquen de\ndetalls sobre punts d’interès per al conductor, com les\ngasolineres. Si no s’actualitzen aquests mapes, no s’obté aquesta\ninformació ni tampoc el navegador indicarà els\npossibles canvis que s’hagin fet en la ruta, ja siguin noves\ncarreteres, desviaments o carrers.\nEncara que hi ha fòrums i comunitats en\nInternet que ofereixen les actualitzacions gratuïtes, la manera més\ncomú d’obtenir-les és a la pàgina del fabricador i\npagant. Per tant, com més precisos i detallats siguin\nels mapes que porti el navegador de fàbrica, millor.\nFonguis i borses\ntransportadoras: pot semblar un complement menor, però no el\nés. Una bona funda o una borsa transportadora còmoda\nfacilitarà el transport del navegador i evitarà que\ns’erosioni amb caigudes o frecs. Cal tenir en compte que\nmai s’ha de deixar el navegador instal·lat en l’ancoratge quan es\naparca el cotxe, doncs és un objecte molt preuat pels cacos. Per la mateixa raó, un navegador massa gran serà\ndifícil d’amagar en el cotxe i també carregar-ho\nper al seu transport.\ncotxe mapas-ca navegador gps-ca navegador-ca pantalla-ca