Les Religions portaran la Pau? - Blog de CJ\nNavega: Home » 2017 » March » 28 » Les Religions portaran la Pau?\nPer començar, el teòleg catòlic Hans Küng ja va anticipar-se, encertadament, a la resposta amb una aproximació molt clara i diàfana: “no hi haurà pau al món mentre no hi hagi pau entre les religions”, i afegia que aquestes trobaran la pau quan dialoguin entre elles. Küng sentencia una doble certesa i reconeix un protagonisme fonamental per a les religions. En definitiva, cal que s’adonin que tenen davant un repte obligadament compartit, que les ha de conduir cap a la unitat en la diversitat, que les dotarà d’una força i, sobretot, d’una autoritat mundial incontestable, que ara no tenen. Per aconseguir-ho, cal anar als orígens i al fons de la gran riquesa de cadascuna de les tradicions espirituals i religioses del món, que aparegueren abans que totes les guerres, abans que els Estats i abans que la mateixa democràcia que avui no s’ensurt per pacificar el món. Potser la revolució pendent de la humanitat és la de les religions? El que és ben cert és que són part imprescindible de l’alternativa per avançar cap a un món més fratern i en pau. Però, com fer-ho? quines fases caldria anar superant? quins reptes i quines\ndificultats cal afrontar?\nLa primera fase és, clarament, intra-religiosa. Com afirma Küng, la pau al món cal treballar-la primerament des de les religions, perquè aquestes tenen un paper privilegiat davant de valors de fons com la pau. A més, la veritat a la què s’aboquen les tradicions religioses, i pregonen als milions de fidels des de fa mil·lenis, aporta una saviesa única a tota la humanitat que influeix en el seu destí. En conseqüència, convé que les religions es reconeguin seriosament en aquest paper. És necessari que totes elles, cadascuna al seu ritme i en el moment adient, facin un exercici de diàleg intern en profunditat,\nque els portarà temps i debats en profunditat. Hi han de ser convocats els seus líders, els estudiosos, les comunitats i sectors o sensibilitats dins la institució (si en disposen), o dels col·lectius o comunitats de creients que formin la pròpia tradició religiosa o espiritualitat. En aquest procés intern juga un paper clau la meditació i la pregària com a bases de bona part d’aquesta introspecció sincera i honesta, que els porti a la veritat profunda de cada religió per després trobar-se, entre totes, en l’etapa de confluència\nEn aquest diàleg intern, cada tradició religiosa ha de saber anar a les fonts, sanejar el discurs i la doctrina, renovar el sentit dels ritus i celebracions pròpies i actualitzar el sentit dels dogmes, dels seus principis i dels manaments i normes. És un treball que ha de tenir com a objectiu la voluntat de desfer-se de totes aquelles pells de ceba que s’han pogut anar afegint durant segles, tot desdibuixat la veritat fonamental de cada tradició. Implica que cada religió ha de ser franca amb ella mateixa i tenir el coratge de la veritat per tal de saber mirar enrere. D’aquesta mirada retrospectiva, ha de treure tot allò que ha estat un excés o una infidelitat en relació a la saviesa de la pròpia tradició. Ha de trobar la manera de rectificar públicament, demanarne perdó si s’escau, aprendre de les equivocacions passades, rebutjar els\nabusos i la violència exercides, i recuperar de nou la veritat transcendental. Això permet a cada religió tornar al present amb dignitat i credibilitat i, sobretot, afrontar el futur amb condicions de trobar-se interreligiosament, a mesura que totes les religions hagin avançat en un procés semblant.\nLa segona fase és, necessàriament, inter-religiosa. Un cop les diferents religions s’han anat purificant i actualitzant, toca la multirretrobada fraterna. El teòleg suís insisteix que és mitjançant el diàleg entre totes les religions que serà possible encetar un nou temps de pau duradora i profunda, si ho fan plegades. Aquest diàleg indispensable entre les religions ja ha estat encetat des de fa molt de temps, encara que afectant més aviat a determinats sectors de cada tradició i no a la globalitat. Alguns exemples són prova d’un treball seriós i d’una determinació per part dels seus impulsors, que és molt esperançador: el Parlament de les Religions del Món, nascut a Chicago el 1873, va donar les primeres passes a finals del segle XIX; les cimeres o trobades mundials que les Nacions Unides ja han organitzat sobre Religions i Pau han convocat a líders espirituals i religiosos d’arreu del món; i la mateixa Iniciativa de les Religions Unides, fundada més recentment, ja ha experimentat una important expansió en membres i països en la última dècada.\nTot sembla encaminant-se per a fer confluir les religions i espiritualitats del món en un diàleg sincer, intens, fratern i permanent a nivell global, que no és pas fàcil però sí tan necessari. Les religions han d’anar assumint, en aquesta fase, una última gran troballa: que les veritats de les diferents tradicions\nbeuen d’una sola mateixa Veritat, que és compartida. I aquesta condició, lluny d’enfrontar-les com ha estat durant segles, les ha d’agermanar definitivament superant el passat de desprecis i violències, que tant mal ha fet a la humanitat i a la religió en general.\nArriba el moment d’anar afiançant en cada confessió religiosa, la confirmació d’un nou camí de cooperació i respecte entre totes elles. I convé que no només determinats sectors s’hi impliquin, sinó totes elles oficialment prenguin definitivament el camí cap a la trobada i el treball conjunt que pugui obrir-les al món, a la humanitat i, més en concret, a les institucions polítiques internacionals. Això permetrà que recuperin una influència renovada i dignificadora sobre els estats del món, cada vegada més multirreligiosos, i arribar a la humanitat sencera, la immensa majoria de la qual es declara\noberta a la transcendència.\nLa tercera fase és, definitivament, meta-religiosa. Les religions han d’haver fet els seus processos interns i de diàleg interreligiós, i pertoca entrar en una etapa final de corresponsabilitats. Cal afrontar tres reptes claus i compartits amb la comunitat internacional, més enllà de la contribució específica de les religions. Aquestes, però, no queden al marge ans tot el contrari. En primer lloc, cal disposar d’un Govern Mundial, del que l’ONU està mancat i necessita per democratitzar-se realment. Això permetrà que l’organisme internacional s’alliberi de la dominació de certes potències o d’aliances dubtoses d’alguns països responent a interessos particulars i no globals. En segon lloc, cal treballar per una Institució Judicial Mundial, que permeti actualitzar el Tribunal Penal Internacional dotant-lo del necessari estatus per actuar davant tots els Estats, tots els governs i els mandataris del món. L’atribució principal és impartir justícia independentment de cap Estat i per tot el món, acabant amb la impunitat i perseguint els crims contra la humanitat i tota violació dels Drets Humans.\nEn tercer i últim lloc –i aquí és on entren les religions de nou-, aquesta darrera fase no estaria degudament implementada si no disposés d’una autoritat moral -no executiva-, reconeguda internacionalment i atorgada a les religions. Aquestes estarien representades dins un Organisme Religiós Mundial que es posés del costat dels valors humans, de la dignitat humana, i de la defensa dels més desfavorits i indefensos, sense cap lligam a interessos econòmics, polítics, diplomàtics o de qualsevol altra mena. Tantmateix, tindria un paper ètic de referència davant dels grans dilemes\nmorals, i mobilitzaria als fidels i seguidors de totes les religions i espiritualitats del món per actuar davant crisis internacionals o tragèdies humanitàries de tota mena, de la mà de les organitzacions no governamentals. Finalment, aquest Organisme Religiós Mundial podria contribuir al control moral del\nGovern Mundial i de la política global, que garantiria un valor afegit als reptes de la humanitat i del món, que cap altra institució ni projecte semblant aconseguiria amb l’autoritat, i la categoria moral, que assumirien unes religions unides al servei de tota la humanitat.\nEn conclusió, les religions portaran la pau al món quan, compartint la seva saviesa, busquin plegades la Veritat comuna a totes elles, que al final no és patrimoni de cap tradició concreta sinó de la humanitat sencera. El resultat d’aquest gran assoliment serà clarament la pau que brindarà al món. Parafrasejant a Hans Küng, la pau al món i la concòrdia entre la humanitat arribarà quan hi hagi pau entre les religions, i aquestes ho assoliran definitivament quan el diàleg fratern intra-religiós i l’inter-religiós avanci amb\nhonestedat, coratge i compromís. Les religions en pau podran impulsar la pau al món.\nEtiquetes: creients, diàleg, diálogo, Guerra, Hans Küng, introspecció, moral, respecte, tradiciones religiosas, tradicions religioses\nJRRiudoms 28 March 2017 at 15:41 ·\nLa Pau només la pot “portar” Jesucrist [a la seva segona vinguda]. Malgrat la Gran Babilonia que ens parla l’artícle, i de les religions institucionalitzades, la Pau será fruit del nostre Salvador Jesucrist. Maranata! Atentament\n← Del pasado al futuro de la Unión Europea. ¿Escucharán los Jefes de Estado y de Gobierno al Papa Francisco?


Romeu i Julieta - Recomanació teatral - Markos Goikolea - Teatre Barcelona\nRomeu i Julieta: Un clàssic refrescat\nNo és fàcil tornar a un clàssic d’aquesta envergadura i fer-ho d’una forma original, fresca i imaginativa, però aquesta proposta amb direcció de David Selvas i dramatúrgia de Joan Yago ho aconsegueix.\nAquesta adaptació contemporània parla més de la violència que de l’amor, però el fa des d’un festival ple de vida, tant que sembla que la història acabarà bé. Els protagonistes són dos adolescents desesperats per poder canviar les coses, per abandonar els discursos d’odi i poder viure, i estimar, en llibertat. Perquè com ens recorda Nina Simone, “Everything Must Change”.\nL’atrevida posada en escena està plena de referències a la cultura audiovisual actual; coreografies a l’estil TikTok, escenes a càmera lenta, seqüències sensuals construïdes per flashes, muntatge de flashbacks i un preciós espai sonor amanit amb algun hit musical actual.\nTotes les interpretacions són excel·lents però el que fa Guillem Balart amb el personatge de Mercuri mereix ser destacat. En aquesta versió l’amic de Romeu és un personatge queer que, a més de ser el punt més còmic de l’obra, captiva a tota la sala amb la seva interpretació i ajuda a aterrar l’obra en la societat contemporània.\nEn definitiva, aquesta preciosa adaptació contemporània de Romeu i Julieta, encara que es mantingui fortament fidel a l’original en el seu contingut, adopta formes i recursos tan actuals, frescos i atrevits que aconsegueix tornar a captar la nostra atenció com si fos la primera vegada.


Actualitzada 07/06/2021 a les 16:53\nUn dels exemples que millor reflecteixen l’evolució que ha experimentat el futbol femení en les tres últimes dècades és el de Dolors Gou, del Palau d’Anglesola.\nUna nena de 9 anys, Lara Rúas, va tenir la gosadia de marcar el gol de l’empat del seu equip i el conjunt rival va impugnar el partit i va denunciar el cas. Era l’única noia entre tot de nois i la ironia d’anteposar el valor dels punts per damunt d’un joc entre nens va ser la llosa de la frustració de la petita Lara.\nDe la meva època com a jugadora adulta tinc uns grans records. Va ser molt emocionant veure l’altre dia guanyar la Champions al Lluís Cortés i gent del seu staff tècnic que també van coincidir amb mi al Lleida.\n“Jo de ben petita, i parlo de Primària, ja volia jugar al futbol i ho feia quan em deixaven els nois del col·legi”. Més tard, ja al Manuel de Montsuar, “vam aconseguir que en les activitats extraescolars s’oferís futbol sala. No era el que volíem, però era un primer pas”.\nL’informe de la EUFA Women’s football across the national associations revela que hi ha al voltant d’1.300.000 dones futbolistes federades a Europa i a Espanya el nombre de federades voreja les 64.000 jugadores. Les llicències federatives s’han incrementat un 561% en la darrera dècada.\nEl Mundo Deportivo, mentre altres rotatius van passar de qualsevol comentari purament esportiu a centrar-se en valoracions sobre la vestimenta de les futbolistes.


Sol Giner, una vida dedicada a l’art - Nulespèdia | museu digital de Nules\nSol Giner ens parla del Museu de Medallística dedicat a son Pare, Enrique Giner, il·lustre nuler. Conta que la idea del Museu nasqué de gent del poble. Son pare estava en declivi físicament i va delegar en ella, que va acceptar sense pensar-s’ho. El projecte els va arribar ben pensat i definit. La por de tot artista, ens diu, és què serà de la seua obra, de manera que ho van veure com una oportunitat. A més a més, valoraren que l’espai era terra sagrada, i ahí fou enterrat l’artista.\nSol ens conta que durant molts anys va pensar que era de Nules, i va ser una decepció assabentar-se del contrari. Els grans amics de la família eren, entenem, els avis d’Ascensió Figueres i Gorriz. To i això, ens diu que es sent de Nules, que sempre s’ha sentit molt ben acollida i que al poble volien a son pare.\nSol Giner és la supervivent de set fills. Ens parla un poc de la família i ens diu que va voler els seus pares més que ells l’estimaren a ella. Son pare tenia grans bondats humanes i sa mare era una bellesa que feia olor a geranis. A son pare li deia “pater” i l’admirava, però també els companys i alumnes de l’artista, i quan es va fer el museu tots volien estar-hi. Ens conta que l’actual alcaldia està comprant les casetes del voltant per ampliar el museu d’escultures amb artistes valencians, encara que ella preferiria que fóra de caire internacional. (5 min.)Diu que altres artistes no han aconseguit un espai con este Museu. Pensa que Nules està molt ben situat, que té senyoriu tot i que va estar molt afectada per la Guerra. És un miracle que queden edificis bonics.\nEns parla del seu avi, a qui a Nules deien “el Mestre”. Quan van iniciar el projecte del Museu encara va conèixer dos homes que n’havien sigut alumnes, de 98 i 99 anys. Sol conserva l’autobiografia del Mestre.\nEns conta que sa mare era d’Alacant, que també va estar molt tocat per la Guerra. Les guerres són estúpides, diu. Ací es van cremar arxius i monuments. Conta que Regiones Devastadas va reconstruir part de Nules, començant per l’església, però que a son pare no li va agradar eixa obra. Son pare era molt respectuós però honrat i inflexible en les seues opinions.\nTorna a la decepció de saber que no era de Nules, però també s’alegra, perquè als amics se’ls elegeix i a la família no. El seu paradís és Nules, una mena d’àrnica per curar el dolor dels mals moments.\n(10 min.) Dóna les gràcies al capellà que va tindre la idea, un bibliotecari del palau arquebisbal, i a Vicent Felip Sempere, que replegà la idea.\nQuant als criteris, ens conta que s’ha dit que no a alguns artistes i que també els han colat alguna obra menor. El criteri és ample, cap gent més radical en les formes, com l’obra de Vicente Perelló La Cruz, i que prima la coherència sobre la bellesa. En algun moment potser hi haja també dibuix i pintura.\nEl Museu és una fita al Llevant i a Espanya, és l’únic especialitzat en medallística. Pensa que pot dur diners a través d’excursions, pel seu interès cultural, perquè es tracta d’una col·lecció única, perquè hi ha molt bons artistes.\n(15 min.) Seguint amb les gratituds, se’n recorda de l’alcalde que ho va fer possible, Vicent Martínez Lucas, que va ser providencial i va demostrar altura de mires.\nLi demanem que ens parle d’ella: és llicenciada en Belles Arts, artista pintora, restauradora… Diu que és artista des de menuda, que als quatre anys ja tenia durícies a les mans, que en el seu cas l’art és genètic i no mimètic. Ella volia fer medicina però sent que tenia poca memòria. Va estudiar al Convent del Carme quan era escola i no facultat de Belles arts. Allí hi havia molt bon ambient, cultural, romàntic i espiritual. (20 min.) Eren nou xiques entre trenta-i-tants xics.\nTorna al seu avi, que escrivia poesia, composava música i tenia coneixements d’astronomia. Va ser mestre de Segarra [l’industrial sabater de la Vall d’Uixó], i de l’il·lustre botànic Beltrán Bigorra. “El Mestre” va conservar l’afecte de la gent, igual que son pare.\nLa universitat va ser una cosa bona en la seua vida. Aleshores era més difícil accedir, però pensa que no hi havia un ambient elitista, que no discriminaven a ningú. Admira els llauradors, la seua noblesa i saviesa. També son pare es feia amb tothom, per a ell tots eren iguals, captaires o ministres, amb qui es relacionava en tant que subdirector de l’Acadèmia de Sant Carles. (25 min.) Per a ell era normal la nuesa en l’escola de Belles arts, mentre que per altra gent, en aquell ambient, estava prohibida.\nEs torna a felicitar per viure sempre en este àmbit privilegiat. El marit era molt guapo però també molt gelós, i la va retirar d’eixe món, però anys després va tornar i es va doctorar amb un estudi sobre son pare. Ens conta que ella volia treballar sobre la fugida dels jueus pel món, però Felipe Garí, el seu director, la va animar a treballar sobre Enrique Giner.\nEns parla d’un viatge a Lille, França, cap a l’any 1956, a un esdeveniment internacional amb els seus companys de classe. Recorda que els russos parlaven espanyol i que els insultaven dient-los falangistes. En canvi la resta de participants, d’Israel i de la resta del món, eren molt simpàtics i els tractaven amb respecte. Diu que aquell viatge la va marcar molt. També va viatjar per tota Espanya, França, Anglaterra… Els Països Baixos li feien por, pensant que estava per davall del nivell de la mar. Admira la cultura grega, egípcia i mesopotàmica, però li dóna llàstima aquella terra tan seca i permanentment en guerra.\n(30 min.) Diu que la seua vida està coronada pel Museu, i s’alegra que encara puga posar cara i abraçar als responsables del projecte. Ara es sent preparada per al traspàs. Acaba amb més agraïments. “He conegut la llum coneixent Nules”.\nParlem amb Sol Giner, culta i exquisida, com amb una xica jove, vitalista, plena d’il·lusió per les coses, fruit d’una vida plena i apassionant, nodrida per un medi artístic i intel·lectual pletòric. Parlem d’art, d’artistes i de mil coses que no caben en esta entrevista. Acabem amics, citant-nos per una altra ocasió.\nSol Giner. Sobre el Museu de Medallística Enrique Giner. Una vida dedicada a l’art\nNom Sol Giner\nTítol Sol Giner. Sobre el Museu de Medallística Enrique Giner. Una vida dedicada a l’art\nData i lloc de l’entrevista Dijous 20 d’octubre de 2016. Oficines de l’Octubre CCC, València\nNegres al Nules del segle XVI Marisol González Felip, poeta, lletraferida


“Sóc un jugador multiusos” | Lleida.com\n“Sóc un jugador multiusos”\nEl bahamià Michael Carey combina aquests dies l’adaptació a l’ICG Força Lleida amb la preocupació per la situació que viu el seu país, les Bahames, afectat per l’huracà Dorian. “Estic preocupat per la família i els amics. La zona on vivim no s’ha vist tan afectada, he parlat amb la meua mare i la família està bé. Però hi ha gent que ho ha perdut tot i veure el teu país devastat és molt dur. Estan vivint una situació molt complicada”, va explicar ahir durant la presentació. Es va definir com “un jugador multiusos” que pot donar a l’equip “el que necessiti”.\nJordi Guàrdia, segon entrenador, va dir que “Mike és un dos que pot jugar de tres. Ens aportarà verticalitat, capacitat de passada i també és un jugador molt físic”. “Sóc un escorta dels d’abans”, va afegir el mateix Carei, que va admetre que va ser el seu compatriota Shaquille O’Neal Cleare el que el va convèncer de fitxar pel Força Lleida. “Som amics des dels 5 anys”, va afegir Mike.\nPer la seua part, el president del club, Félix González, va destacar que “Carey serà un jugador de referència per a nosaltres” i va afegir que falta per incorporar-se un jugador per tancar una plantilla “de luxe”, amb referència al senegalès Pa Mor Diene.\n“Preparem el partit de l’Hospitalet com si fos de Lliga”\nL’entrenador de l’ICG Força Lleida, Jorge Serna, va explicar ahir que es pren molt seriosament el debut demà a la Lliga Catalana LEB a la pista de l’Hospitalet. “Ens el prenem com es mereix una competició oficial i l’estem preparant com si fos de Lliga”, va assenyalar. Serna es va confessar “entusiasmat” davant d’aquest test, especialment per veure “el rendiment de Steve Santa Ana i Michael Carey, perquè el que poden donar la resta de jugadors ja el coneixem”. Va admetre que l’equip arriba “verd” a aquest partit, maglrat que es va mostrar optimista perquè “les primeres sensacions són molt bones”.\nCarey i Stutz s'incorporen als entrenaments del Força Lleida\nBachana torna al Tàrrega i es converteix en el vuitè fitxatge\nGerard Figueras apel·la a "la responsabilitat i el sentit comú" de la ciutadania per reprendre la pràctica esportiva


Ens estan legalitzant l'esclavitud - CGT Ensenyament\ndiumenge 3 de maig de 2020 - Visites: 70\nRevista Catalunya | Àngels Vilaseca. Sector Social CGT Ensenyament.\nSón indignants les condicions amb les que els i les professionals del sector social estem treballant en plena crisi del coronavirus. Manquen mesures de protecció adequades, mentre a la vegada, empitjoren les condicions en un sector ja de per sí molt precari.\nTot i i que estem quasi invisibilitzats a les llistes d’aquelles activitats considerades com a essencials pel Govern de Pedro Sánchez, molts professionals del Sector social, educadores i educadors socials, de carrer, treballadores i treballadors socials, psicòlegs, integradors, auxiliars, cuidadores i tècnics seguim treballant en primera línia, no obstant, amb quines condicions?\nNo disposem d’unes instal·lacions adients, com tampoc de les mesures de protecció necessàries. Aquesta és una realitat de la qual s’estan queixant molts professionals del sector social i dels serveis socials, tant en CRAEs, serveis per persones en situació de sense llar, en residències de gent gran, entre d’altres. O com en el meu cas a les llars residències i pisos tutelats per persones amb diversitat intel·lectual i funcional.\nA molts centres es manca de guants, o de mascaretes adequades pels treballadors, havent de reutilitzar la mateixa durant vàries setmanes, o fins i tot utilitzar mascaretes casolanes de donacions de particulars. No és d’estranyar, si l’Estat no garanteix d’aquest material bàsic ni als propis treballadors sanitaris dels hospitals i centres de salut.\nA aquest fet també se li suma la falta de personal, ja que moltes treballadores que estan de baixa no es supleixen. Per tant, augmenten les ràtios, amb les situacions tenses i difícils que el propi confinament suposa per moltes de les persones que atenem, com per exemple persones amb trastorns neuroconductuals.\nTampoc hi ha suficients proves i tests per tots els professionals que presenten símptomes, aquestes no estan arribant, o arriben tard i amb comptagotes. Quan en el nostre àmbit, a l’igual que els que treballen amb persones grans o altres col·lectius, seria prioritari facilitar-los amb regularitat per la nostra salut, però sobretot, per evitar contagiar a la població de més risc.\nEl Decret de l’Estat d’Alarma imposa major explotació als treballadors i treballadores dels Serveis Socials.\nPer si no fóra suficient, amb l’Ordre SND/295/2020 del Ministeri de Sanitat, ens estan imposant una sèrie de mesures a les treballadores dels diferents àmbits dels serveis socials, amb les quals en comptes d’invertir en més recursos el que fan és anular-nos drets molt bàsics, deixant en paper mullat els contractes i convenis del nostre sector,ja de per si molt precaris.\n“mentrestant segueixen dient-nos (…) que hem de fer un esforç”\nL’ordre exposa que “poden imposar als treballadors i treballadores dels serveis socials la prestació de serveis extraordinaris”. Aquest tipus de serveis extraordinaris inclouen ni més ni menys que haver d’oferir disponibilitat total i completa a l’Administració “per ser requerit en qualsevol moment per la prestació de tasques presencials”, així com també “podran encomanar-te funcions diferents a les del teu lloc de treball, categoria o especialitat” o fins i tot, “podran adoptar-se les mesures que considerin precises en matèria de jornada de treball i descansos, permisos, llicències, vacances i reduccions de jornada”.\nI és més, tot això, sense oferir cap tipus de compensació econòmica, tenint en compte els baixos salaris que tenim la gran majoria de professionals d’aquest sector. Una mesura que ha estat criticada per la CGT que la qualifiquen d’estar “legalitzant la servitud”. Però que ha rebut el suport de la burocràcia sindical de CCOO i UGT.\nLa greu situació per la qual passa avui els serveis socials, igual que a la Sanitat, també és fruit de les àmplies retallades dels últims anys i d’enormes privatitzacions i externalitzacions, de les quals , fins i tot, moltes empreses capitalistes n’estan obtenint beneficis.\nMentrestant, a dia d’avui, segueixen dient-nos a la classe treballadora i als més precaris que hem de fer un “esforç”, perquè no hi ha més opcions davant la crisi sanitària. Ah no? I no podríem obtenir aquells recursos que necessitem aplicant majors impostos a les grans fortunes, a la banca o les empreses de l’Ibex 35,com la de Florentino Pérez, que porta temps fent negoci dels Serveis Socials?\nO davant la manca de material bàsic, no seria indispensable confiscar tots els béns d’una Sanitat Privada que s’ha enriquit aquests últims anys a costa de les retallades? I mentre moltes persones segueixen vivint al carrer, o es troben amuntegats en centres de menors, residències, etc. sense unes condicions de seguretat adequades per evitar el contagi. La solució no podria ser reobrir les 65.000 places buides del lobby hoteler? Mentre ens aboquen a la precarietat i a l’atur, al col·lapse sanitari i dels serveis socials, seguiran dient que hem de ser “responsables”, perquè interessa ben poc tocar els guanys dels grans capitalistes.


Teiximbarri: Habitatge Social, ocupació i formació - FIBS - Fundació Família i Benestar Social\nTeiximbarri: Habitatge Social, ocupació i formació\nBy Comunicaciófebrer 20, 2020 Notícies\nTeiximbarri és un projecte format per diferents entitats que impulsa millores socials en habitatge, formació i ocupació. Té com a objectiu facilitar l’habitatge accessible de qualitat i la formació i inserció laboral de persones vulnerables.\nLa Fundació FiBS – Llar la Mercè a través del servei de continuïtat assistencial realitza l’acompanyament i seguiment dels residents dels pisos d’Teiximbarri, que alhora són usuaris dels serveis de Llar la Mercè, garantint la seva permanència al barri Gòtic i mantenint els seus vincles amb la comunitat.\nHabitat3 possibilita la cessió per part d’un propietari particular de tres pisos al carrer Escudellers a la Fundació FiBS – Llar la Mercè.\nPla de barris Raval Sud i Gòtic Sud i la Fundació FiBS – Llar la Mercè assumeixen el cost del projecte, incloent l’àmbit d’activació econòmica en la iniciativa.\nImpulsem SCCL, mitjançant el projecte Bombolles d’Ocupació, i La Boqueria taller d’arquitectura SCCL rehabiliten els pisos amb un projecte de formació i inserció laboral amb l’objectiu de generar ocupació.\nLa Fundació FiBS – Llar la Mercè realitza l’acompanyament i seguiment dels residents dels pisos d’Teiximbarri, que alhora són usuaris dels serveis de Llar la Mercè.\n📽El documental “Teixim Barris” és la història d’aquest projecte de cohesió social que ja és una realitat i ens demostra la capacitat que tenim de transformar i millorar la nostra societat: “És una història sobre noves oportunitats”.


BigBlack Rhino, Magalí Sare, Tokaji Quartet, Micos i Koalas o Bicefal Project, propostes destacades de la programació a l’Ateneu Bar – Ateneu – CMEM de Banyoles\nPublicat 11:31 el 22.01.2019 · Actualització 11:31 el 22.01.2019\nL’Ateneu – CMEM de Banyoles estrena una nova pàgina web que agrupa tota la informació de l’equipament en una interfície molt més intuïtiva i un disseny innovador\nEl programa d’activitats culturals del primer semestre de l’any a l’Ateneu Bar continuarà aprofundint en la potenciació de la música feta a la comarca, amb noms com Micos i Koalas, Bicefal Project o Tiger Flash. La programació, però, comptarà amb d’altres noms destacats com Magalí Sare, Tokaji Quartet, Marçal Xirau o BigBlack Rhino duo, el disc del qual ha estat escollit un dels millors àlbums de les comarques gironines. A banda dels concerts, l’Ateneu Bar seguirà amb el cicle “Vers al bar” de recitals de poesia i la proposta mensual del Documental del mes. La novetat l’aportarà el cicle de converses “Cinc cèntims de creació local” organitzat pel Centre d’Estudis Comarcals de Banyoles i la Biblioteca que tindrà lloc els dimarts de febrer i permetrà conèixer i reivindicar la producció cultural de la comarca.\nL’Ateneu Bar presenta una programació cultural que ofereix propostes gratuïtes cada dijous al vespre. Els concerts de petit format amb música en directe seguiran sent el punt fort de la temporada convertint l’escenari de l’Ateneu Bar en una plataforma per promocionar els grups del Pla de l’Estany. Alhora, però, s’ha programat l’actuació d’altres artistes destacats a nivell català, així com propostes originals, novedoses i trencadores. És el cas de la música experimental de Marçal Xirau, el músic que actuarà aquest dijous a l’Ateneu Bar presentant el seu primer disc en solitari, Llibre n.1, on explora els móns de la música experimental i l’electrònica amb una històrica formada per cinc capítols concebuts com un conjunt. El 14 de febrer serà el torn de Tokaji Quartet, que portaran a l’Ateneu Bar una proposta acústica que combina la música clàssica amb temes moderns reinterpretant els autors que han marcat la històrica de la música popular del segle XX i principis del XXI.\nUna setmana després, el 21 de febrer, un grup ideal per Carnestoltes, Tiger Flash. Una de les novetats musicals de la comarca que aixecarà tothom de la cadira amb el seu repertori carnavalesc format tant per temes propis com per versions dels 90 amb la sonoritat dels 80. Set dies després la cantant i actriu Natalyia Nesterchuck i el pianista i compositor Ultano Gómez, ambdós professors de l’Escola Municipal de Música de Banyoles, presentaran la proposta creativa que ha donat lloc a Duo Scala, amb un repertori de jazz i soul. El 14 de març l’Ateneu Bar acollirà l’actuació de l’Ateneu Gospel, el primer cor estable de gospel format a Banyoles i dirigit per un dels músics més representatius del swing i el jazz tradicional a Catalunya i director de la Barcelona Jazz Orquestra, Dani Alonso. El dijous següent li tocarà a Buena Onda, que oferirà un espectacle ple d’emocions amb un repertori format per cançons d’ara i de sempre tocades per un caixó, una guitarra i dues veus, la de Violeta Canales i Albert Gallardo.\nL’11 d’abril Micos i Koalas sorprendran tothom amb la seva irreverència i bipolaritat damunt de l’escenari, mentre que el 9 de maig Diana’s Pipol transitarà pels grans èxits internacionals del soul, l’R&B, el blues o el pop que han marcat generacions. El tram final de la temporada el marcarà la presentació el 16 de maig de Bicefal Project, un grup format pels banyolins Albert Costa i Julià Gratacós que pujarà per primer cop als escenaris amb un concert de rock a l’Ateneu Bar. El 23 de maig la primera guanyadora del Concurs Joventuts Musicals de Jazz, Magalí Sare, actuarà amb Manel Fortià amb un format petit i despullat emmarcat en el 26è FEMJazz! Festival d’Emergències Musicals i en la Xarxa de Músiques de Catalunya. El 13 de juny serà el torn de BigBlack Rhino Duo. Núria Mancebo i Gerard Bruguès presentaran en format duet un repertori amb versions i temes propis impregnats de música negra i passió. El disc de la banda gironina, Thoughts under the skin, ha estat escollit el cinquè millor àlbum gironí de l’any 2018 (l’any passat ja van quedar en novè lloc amb el seu EP Come back home.\nLa fi de festa l’aportarà, com cada juny, la Jam Session de l’EMMB que tindrà lloc a la terrassa de l’Ateneu el 20 de juny. L’alumnat de l’escola interpretarà temes clàssics i estàndards improvisats en una actuació que permetrà veure de prop els joves músics i cantants de la ciutat.\nCICLE DE XERRADES CULTURALS EL MES QUE VE\nLa novetat d’aquesta temporada l’aportarà el cicle de converses organitzat pel Centre d’Estudis Comrcals de Banyoles i la Biblioteca “Cinc cèntims de creació local”, que oferirà cada dimarts de febrer a les vuit del vespre una conversa moderada per Jordi Xena i una lectura de textos a càrrec de Miquel Torrent. Aquesta activitat pretén donar a conèixer i reivindicar la producció cultural de la comarca amb l’objectiu de potenciar els autors del Pla de l’Estany i difondre la seva obra. En aquesta primera edició, la literatura serà la protagonista amb quatre autors destacats de la història recent de Banyoles. Les xerrades giraran al voltant de les figures de l’enginyer tèxtil i aficionat al teatre Jaume Farriol; Pere Vedaguer, un dels autors catalans més prolífics de la Catalunya Nord; el professor i autor de poesia, assaig, novel·la i teatre Frederic Coromines, i l’eclesiàstic i escriptor Mossèn Lluís Constants.\nTotes les sessions estaran acompanyades de persones que van tenir l’oportunitat de conèixer els personatges o que han treballat la seva obra, com és el cas de Joan Solana i Núria Farriol, que acostaran la figura de Farriol; Xavier Xargay i Joan-Lluís Lluís, que parlaran de Verdaguer; Jordi Galofré i Joan Olivas en el cas de Corominas i Àngel Vergés i Miquel Aguirre en el de Mn. Lluís Constans.\nParal·lelament, l’Ateneu Bar seguirà oferint una sessió mensual del club de lectura de poesia organitzat per la Biblioteca de Banyoles. Durant aquest primer semestre, el cicle “Vers al bar”, que se celebra el darrer dijous de mes a les vuit del vespre, comptarà amb els recitals de poesia de Roger Vilà, Miracle Sala, Salvador Oliva i Josep Navarro Santaeulàlia. Així mateix, també continuarà la proposta del Documental del mes cada primer dijous de mes. Amb totes aquestes propostes, la programació de l’Ateneu Bar dinamitza l’oferta cultural de la ciutat, amb activitats culturals gratuïtes de petit format que donen cabuda a diferents públics i sensibilitats.\nPer altra banda, amb l’arrencada del nou any, l’Ateneu – CMEM de Banyoles ha presentat una nova pàgina web. L’espai, molt més intuïtiu, visual i amb un lloc destacat per a les xarxes socials, agrupa en un sol espai la informació de tots els serveis de l’equipament, com són l’Escola Municipal de Música de Banyoles, l’Auditori de l’Ateneu i l’Artista Resident o l’Ateneu Bar. Cada secció del menú disposa de la informació pertinent segons l’apartat que es tracti: notícies, agenda d’activitats, compra d’entrades en el cas de l’Auditori o l’oferta educativa i la relació de professors en el cas de l’EMMB.


El Blog ONLY MEN: d’abril 2010\nUna sortideta en bici, ara que ve el bon temps.\nQue tal si fem una pedaladeta ara que fa bo.\nEn hi ha que ja donen voltes.\nBon Sant Jordi a tots els OM\nNo se si estareu donats d’alta al Facebook. Però que faríeu si rebeu la invitació per fer-vos amic d’un paio que te aqueta foto?\nPremi per qui m’envií la solució, es a dir qui es el personatge del club only-men que es distingeix feisbuicament amb tant simpàtica instantània . Eips, que ja us he donat una pista.\nAquesta hauríem d’haver fitxat al Papa. Te el nivell c cum laude i carpe diem de Català i sap distingir entre un cogombre i un carabassó, que no es moco de pavo.\nUnas risitas que ja ve el bon temps!!!\nJa s'havien comentat per aquestes contrades onlymenianes, que lo que passa en el vestidor despres d'un partita, queda al vestidor, però....em podeu explicar perque en Piquenbauer persegueix amb tant d'Ahinco al pobret d'en Bojan?\n(Aqui si que val la mítica frase de .."Solo soy un niñooooooo")\nA nosecuantos minutos\nTornat ja del meu periple per La grand France, us he de comentar que torno amb un parell d’amics, en Michelin esquerro i en michelint dret. Quin fart de menjar nois. Lluny de pujar El Plateau de Baille, just el dia que volia anar va i es fot a ploure ben cert es que tampoc em vaig endur la bicicleta, vaig anar fent cap a tots els restaurantets i paradetes de la comarca, fuagrás, fromaig, fuet amb ametlles, pa boníssim i milers de mariconadetes varies que van fer del viatge una autentica delícia. He de destacar sense cap mena de dubte la Cassoulet du pays, semblant a l’olla aranesa però sense caldo, MMMMrmmmfs per rechupetegarse els dits set vegades. Altre cosa que us vull dir,\nwahle tails 0, camel toes 0, muffin tops 15, m.i.l.f.’s 2, g.i.l.f.’s 45.789, un dramon.\n( Vaig menjar-me la meva i la de ma cunyada jur jur jur)\n44:07 es l'objectiu\nLa setmana santa es aquí. Aquest any malauradament no hi seré per la mona, vaig a Rabat les Trois Seigneurs a fer l’indio a la France. La meva idea es un mati pujar el port de Plateau de Baille, res Contador se’l pete en 44:08 i l’Armstrong en 45:30, ja us contaré, potser a la segona corba m’escagarrino i torno cap a casa. Us deixo en aquí l’enllaç d’un padrí pujant-lo. I la foto de la processó dels dolors de enguany, molt comentada a tota la contrada.


• “Denunciar aquesta gravíssima regressió autoritària no implica en absolut compartir el projecte independentista” • “Per raons elementals de democràcia i de justícia, cal demanar l’alliberament dels nou càrrecs electes catalans empresonats.\nEnviat per Redacció Muntanyes en 28 de març de 2018.\nTags: Acció Cultural PV, Catalunya, País Valencià\nEmpresonar càrrecs electes per haver organitzat una votació “és simplement desproporcionat i, per tant, injust”. Així ho considera Acció Cultural del País Valencià (ACPV), col·lectiu preocupat per “la repressió com a única reacció de l’Estat espanyol davant dels darrers esdeveniments polítics a Catalunya”.\nNo obstant això, “denunciar aquesta gravíssima regressió autoritària no implica en absolut compartir el projecte independentista”.\nEs tracta d’una qüestió de democràcia i de justícia, ja que la base jurídica sobre la qual es fonamenta tota l’acusació, la violència que suposadament van exercir, animar o permetre els empresonats, “no ha estat vista per cap català”, en com va comentar el periodista Enric Juliana.\nPer això, Acció Cultural del País Valencià (ACPV) considera que “cal revertir amb urgència aquesta regressió, que acabarà per afectar no només els independentistes, sinó tots els demòcrates de l’estat”.\n“Per raons elementals de democràcia i de justícia, cal demanar l’alliberament dels nou càrrecs electes catalans empresonats, i que es permeta el lliure retorn dels que són a l’exili”. També reclamar l’obertura d’un diàleg obert entre el Govern espanyol i les institucions catalanes. Això és el que reivindiquen les concentracions que estan duent-se a terme durant aquests dies en diversos territoris.


Lliçó 22. Control de Temps: Retallar, copiar i enganxar\nLliçó 22 - Control de Temps: Retallar, copiar i enganxar (Font: Viquipèdia)\n2. Per a aquestes accions s'utilitza el porta-retalls. Utilitzat a principis en editors de text, ha esdevingut una eina fonamental en la redacció de documents, sigui el qui sigui el seu destí al món de l’edició.\n5. Inicialment utilitzat per redactar un text, el retallar, copiar i enganxar es va generalitzar a qualsevol mena de contingut: imatges, vídeos, música, programari; especialment al món de l’editorial, quan la tecnologia va dominar aquest món gràfic.\n8. Més tard Microsoft en Windows va adoptar-lo en canviar la tecla cmd per la ctrl. L'acció de retallar treu del seu lloc d'origen la informació seleccionada mentre que al copiar es crea un duplicat d'aquelles dades en concret.\n9. En ambdues situacions la informació es guarda en un software d'emmagatzematge de curta durada, on perdura fins que s'insereix en un nou destí mitjançant l'acció d'enganxar.


Romans al Pirineu- Sapiens.cat\n« Recerca i noves tecnologies aplicades a Guissona\nEstudiants excavant el circ de Tarragona »\nDr. Josep M. Palet (ICAC). Arnau Garcia, investigador en formació de l’ICAC\nDel 8 al 23 de juliol del 2012, un equip de 9 arqueòlegs ha treballat a Coma de Vaca i la Vall de Núria dins del projecte I+D InterAmbAr que dirigeix el Dr. Josep M. Palet (ICAC). Arnau Garcia, investigador en formació de l’ICAC, i Hèctor Orengo, investigador postdoctoral de la Universitat de Nottingham i adscrit de l’ICAC, són els directors de l’excavació juntament amb el Dr. Palet.\nAquesta és la vostra tercera intervenció al Pirineu gironí.\nSí, el tercer i últim any, tot i que esperem renovar el projecte I+D tres anys més. El primer any vam fer prospeccions i vam documentar unes 350 estructures a les tres valls: del Freser, de Coma de Vaca i de Núria. El 2011 i el 2012 han sigut campanyes d’excavació i de sondejos de diagnòstic, imprescindibles per tenir un mapa fiable de la cronologia de les estructures i saber quina finalitat tenien.\nCom ha anat aquest any?\nHa sigut una gran campanya! I una sort poder excavar 9 arqueòlegs durant quinze dies, ara que per culpa de la crisi s’han reduït moltíssim les excavacions!\nQuins resultats destacaríeu?\nQue tenim ben caracteritzats els quatre grans períodes d’ocupació del territori. Hi ha una part prehistòrica, del neolític final (2300 aC), d’ocupació pastoral, que hem detectat per un tancat un hàbitat en cova. Després hi ha l’època romana altimperial, de la qual hem excavat la famosa cabana romana que vam anunciar l’any passat.\nFent al fotogrametria i excavant a la cabana romana a Coma de Vaca.\nCom és aquesta cabana?\nNomés hem excavat a nivell d’enderroc, i hem delimitat una estructura quadrangular, d’uns 4 x 5 metres, amb murs molt potents, gruixuts d’1 metre. Aquesta cabana del segle I dC devia durar poc pel motiu pel qual la van construir, potser fins al segle III, però la van tornar a ocupar més endavant, en època altmedieval. És gran, està dalt d’un promontori a uns 2.500 metres, és un balcó sobre la vall de Coma de Vaca amb gran domini visual i molt a la vora de l’actual GR transpirinenc.\nQuin lloc més estratègic!\nI tant. No pot ser una cabana de pastors. La vinculem al control del territori i a explotacions de recursos minerometal·lúrgics. A més, no descartem que hi hagi altres cabanes semblants a la mateixa àrea, formant un sistema de cabanes que servís per dormir-hi a miners i soldats.\nExcavacions al tancat del neolític final (Vall de Núria) i, a la dreta, orri d'època moderna al Roc de l'Orri (Coma del Freser)\nAllà dalt hi havia activitat minerometal·lúrgica en època romana?\nTenim aquesta hipòtesi, i els estudis paleoambientals ens donen la raó, perquè hi ha restes de contaminació de treballar el ferro. Curiosament, tot indica que hi havia més activitat d’aquesta que ramadera. Hem d’estirar aquest fil en els propers anys!\nÉs zona rica en ferro, doncs?\nSí, és una zona fèrrica. En aquest sentit, i com a novetat, aquest any hem trobat restes d’explotació metal·lúrgica: escòries de ferro, fruit de la cocció per obtenir aquest mineral en estat més pur. O sigui que podríem dir que hem anat a buscar ramats d’ovelles i hem trobat explotacions metal·lúrgiques! La prova del carboni 14, però, ens ho ha de confirmar.\nImatges del grup. A més dels entrevistats i d'Hèctor Orengo, hi ha Marta Flórez (Universitat Blaise-Pascal (França)/ICAC), dues estudiants del màster d'Arqueologia Clàssica amb beca de col·laboració, Irene Cruz i Anna Ten, i Michel Matteazzi, investigador en formació de la Universitat de Pàdua cotutelat per la URV/ICAC.\nQuins són els altres dos períodes d’ocupació que heu descobert?\nDiverses estructures ramaderes de l’antiguitat tardana i l’alta edat mitjana, és a dir, del segle VI a l’XI. Del període visigòtic hem trobat un tresor, objectes de vidre, que se’n feien més que de ceràmica. I finalment, hem trobat restes de l’època moderna i contemporània, des del segle XV fins a principis del XX. Aquesta última és la gran fase ramadera, molt vinculada a la transhumància entre l’Empordà i costa central catalana i el Pirineu.\nQuina gran conclusió traieu d’aquests tres anys?\nQue en època romana la connexió al Pirineu ve donada per l’activitat minerometal·lúrgica que va de l’Empordà a la Cerdanya francesa, mentre que, a partir de l’època medieval, preval l’eix nord-sud entre plana i muntanya per la transhumància. En època romana les explotacions minerometal·lúrgiques sortia a compte tenir-les per sobre de 2.000 metres, mentre que en època moderna ja no, i s’instal·laven a cotes més baixes\nEtiquetes: Arqueologia en directe, Catalunya, entrevistes, Excavacions, Hispània, Pirineu\nEntrada publicada a Arqueologia en directe, Entrevistes, Excavacions\tel Dimarts, 28/08/2012 a les 10:57.


cosespetites formentera: 10/01/2012 - 11/01/2012\nCoixinera de tovallola per la platja\nUs presento una coixinera de tovallola, ideal per llegir a la platja. És un projecte molt fàcil però sobretot és fruit de la improvització. El punt de partida era un coixí inflable que li faltava una coixinera perquè fos còmode. La tovallola 100% cotó és confortable i sembla ideal pel seu propòsit. Per animar una mica el projecte hi he aplicat una mica de roba estesa de feltre. El fil del brodat també és de cotó.\nEls aplicats estan brodats amb màquina de cosir a mà alçada. La coixinera es tanca amb velcro: potser hauria quedat més polit amb una cremallera, però no en tenia cap de plàstic. Posar un objecte metàl·lic a la llarga s'hauria oxidat.\nN'estic molt contenta. Aquest és més lleuger i portable que el primer que vaig fer.\nPrem AQUÍ per veure l'altre coixí!\nPublicat per ✄ ✂ Emma a 11:01 10 comentaris:\nEtiquetes ✽ ❀ Appliqué, Brodat, Feltre, Ninots, Roba


Àrea civil · EM Advocats i Assessors\nProcediments ordinaris, verbals, monitoris i canviaris.\nReclamacions de quantitat per qualsevol deute contractual o extracontractual. Morositat-impagaments.\nAccions de responsabilitat contractual.\nResolucions i rescissions contractuals.\nProcediments reivindicatoris de la propietat.\nProcediments d’arrendaments rústics i urbans, desnonaments, reclamacions de rendes impagades i rescissions contractuals.\nPropietat horitzontal i comunitat de veïns.\nDRET MATRIMONIAL I FAMILIA\nSeparacions, divorcis i ruptures de parelles estables de mutu acord i contencioses.\nMesures provisionals prèvies o coetànies a la separació o divorci.\nModificacions de les mesures de divorci o separació.\nPensions d’aliments i compensatòries.\nReclamacions per impagaments de pensions o de convenis de mutu acord.\nReconeixement de paternitat i canvi de custòdia.\nTutela i curatela de persones incapaces.\nReclamacions de llegítima.\nReclamacions de danys i perjudicis derivats de tot tipus d’origen.\nIndemnitzacions per accidents de trànsit.\nReclamació i gestió dels danys i perjudicis derivats d’accidents de circulació.\nReclamacions per defectes en la construcció i vicis ocults.\nContractes d’arrendaments urbans i rústics.\nContractes de permuta.


Aina Li - Històries Trobades : RESSENYA: ERIC LINDSTROM- A TRAGIC KIND OF WONDERFUL\nComenço dient que aquest llibre jo me’l vaig llegir en anglès i diria que no està disponible en castellà, ni en català.\nEl que em va cridar l’atenció d’aquest llibre va ser el fet que la protagonista, la Mel Hannigan, tingués un trastorn bipolar. Quan ho vaig llegir a la sinopsi, vaig suposar que la Mel seria un personatge complex, interessant i una mica diferent de qualsevol altre personatge que hagués vist abans, i efectivament ho va ser. Al llarg del llibre es profunditza molt en els sentiments de la Mel i en com conviu amb el seu trastorn i això em va semblar molt interessant. Recordo que al principi de cada capítol hi ha unes petites indicacions que descriuen l’estat emocional de la protagonista en aquest capítol i, encara que això no et fa entendre immediatament les seves emocions, t’ajuda a comprendre millor la inestabilitat emocional que pateix a vegades. Recalco que són unes petites indicacions, no és una descripció de les seves emocions, sinó que són unes equivalències que s’inventa la mateixa Mel per controlar les seves emocions i que ella mateixa t’explica com funcionen al llarg del llibre, així que si quan comenceu a llegir-lo no ho enteneu, és normal.\nSeguint amb el tema de la protagonista. La Mel és personatge complex, però amb el qual es pot empatitzar fàcilment, ja que moltes de les seves pors o preocupacions són les de qualsevol adolescent, a excepció que ella té un trastorn bipolar que vol amagar a tothom. Personalment, volia destacar un capítol concret en el qual té un episodi maníac i penso que està fet molt bé. Al llarg d’aquest episodi maníac de la protagonista, l’autor aconsegueix que et posis en el seu cap d’una forma increïble. D’alguna forma és com si experimentessis el mateix que ella i, encara que saps que les coses que vol fer són irracionals o una bogeria, et frustres amb ella quan es troba obstacles en el seu camí o en el seu intent de fer completes bogeries.\nLlavors, hi ha dos personatges en particular que m’ha intrigat molt i als quals trobo que els hi falten bastantes pàgines per poder arribar a entendre’ls, aquests són l’Annie i la Sofia. Cal dir que no són protagonistes i potser són més terciàries que secundàries, però per mi les seves històries i personalitats no estaven suficientment desenvolupades en comparació a la dels altres personatges i són dos personatges amb molt potencial.\nI per acabar amb el tema dels personatges, volia parlar sobre l’interès amorós de la Mel, el qual és pràcticament perfecte i per aquest motiu no m’ha acabat de convèncer la forma en què actua al final de la novel·la. Puc entendre que estigui enamorat de la Mel, però la forma en què es comporta en certs moments em sembla exagerada, almenys tenint en compte el temps que fa que es coneixen amb la protagonista. Tot i això, també he de dir que les seves accions i el que està disposat a fer per la Mel em sembla molt bonic i són d’aquelles coses que et deixen amb un somriure tonto a la cara.\nAra toca parlar sobre la trama. Personalment, quan vaig començar el llibre la vaig trobar molt confosa, ja que es fan moltes referències a coses del passat que el lector desconeix. Tot i això, és aquesta curiositat pel que va passar la que et fa seguir llegint durant la primera meitat del llibre. Llavors, a partir de la meitat aproximadament, hi ha un plot-twist bastant inesperat que aconsegueix enganxar-te més a la història i fa que la curiositat del lector se centri en la situació actual dels protagonistes i no en el seu passat.\nSobre el final, està bé, però per mi faltaven algunes explicacions. S’acaben explicant tots els esdeveniments passats, però pel meu gust faltaven detalls més específics sobre aquests esdeveniments.\nEn general, és un llibre recomanable per passar una estona distreta, té una protagonista molt interessant i et sabrà mantenir enganxada al llarg de tota la història.\nPublicat per Aina Li a 17:37


Inauguramos la Unidad de Dolor Torácico | Actualitat | Clínica Sagrada Familia\nInaugurem la Unitat del Dolor Toràcic\nA Espanya, el Dolor Toràcic constitueix un dels motius de consulta més freqüents (5-20%) als Serveis d'Urgències.\nUn elevat nombre dels ingressos hospitalaris per sospita de patologia coronària, procedents dels Serveis d'Urgències, podrien evitar-se amb un diagnòstic inicial més precís.\nA Clínica Sagrada Família, i conscients que aquesta patologia és la primera causa de mortalitat al món, hem apostat per una organització assistencial capdavantera amb el desenvolupament de la Unitat de Dolor Toràcic (UDT). Aquesta nova Unitat és comparable amb els centres cardiològics i hospitals públics més importants del món.\nLa UDT es compon d'uns boxes que tenen monitorització electrocardiogràfica contínua centralitzada, que es troben físicament dins el Servei d'Urgències. Aquests boxes compten amb tecnologia similar a la utilitzada en les Unitats de Semicrítics Coronaris i responen a la necessitat d'establir un diagnòstic més precís, ràpid i adequat de la patologia coronària.\nA més dels boxes de monitorització contínua i per primera vegada en un centre privat a Catalunya, es posaran a disposició de la UDT l'ús de les troponines cardíaques d'Alta Sensibilitat (Hs-cTnI).\nMètodes d'Alta Sensibilitat\nAl 2018, es va publicar un document de posicionament de la Societat Espanyola de Cardiologia (SEC), la Societat Espanyola de Medicina d'Urgències i Emergències (SEMES) i la Societat Espanyola de Medicina de Laboratori (SEQC-ML) que concloïen sobre els avantatges i bondats de la inclusió d'aquests mètodes diagnòstics (Hs-cTnI) com a part de les eines diagnòstiques en els Serveis d'Urgències. D'una banda, la seva utilitat radica que detecten concentracions de troponina fins a 10 vegades inferiors als mètodes convencionals, el que permet diagnosticar molts més pacients i d'una manera molt més precoç.\nLa posada en marxa d'aquest biomarcador només ha estat possible gràcies a la tecnologia puntera amb què compta Laboratori Echevarne.


Búsqueda de Pam Publicacions De L'abadia De Montserrat - Fundació Llibreria Les Voltes.\nBúsqueda de Editorial : PAM PUBLICACIONS DE L'ABADIA DE MONTSERRAT\nLLEGENDES DE GIRONA (PAM)\nJOSEP CLARA / CLARA RESPLANDIS, JOSEP\nDesprés de la guerra civil, entre els anys 1939 i 1945, més de cinc-centes persones van ser condemnades a la pena de mort pel tribunal militar que actuava a Girona. L?accés a la documentació de l?arxiu judicial, complementat amb altres fonts, ha permès a l?autor resseguir detalladament quatre casos representatius d?aquella justícia sumaríssima, entre els quals un capellà i un f...\nREPUBLICANS CATALANS DEL SEGLE XIX. ESPANYA I NACI\nGABRIEL, PERE... [ET AL.]\nAquest llibre ofereix un recorregut pels prop de cent cinquanta anys d'actuació del moviment d'afirmació nacional, del naixement de la Jove Catalunya fins a l'actualitat. Una visió àmplia del catalanisme, que inclou la política, la cultura i l'activitat de la societat civil. L'autor, Lluís Duran, és un especialista en l'estudi de les entitats que més van fomentar la catalanitz...\nEn Punxetes viu al camp i quan surt a passejar, tot el que troba s'ho emporta i ho guarda dins del cau. Tris-tras, tris-tras, Punxetes, què trobaràs? A la col·lecció Uni, dori trobareu contes del tipus acumulatiu. Aquesta mena de contes, que afavoreixen l'atenció i la memòria, tenen una estructura fixa que es va repetint durant tot el relat: s'acumulen personatges o elements, ...\nCebrià Pifarré (1940-2016) projectà el seu mestratge i la seva activitat pastoral especialment en una varietat d'articles, centrats en la teologia, l'espiritualitat i la tradició monàstica. Una mostra n'és oferta aquí, remarcable per l'entusiasme cristià que havia sabut comunicar al llarg de la seva vida de monjo de Montserrat. ...\nMUNTANYOLA I LLORAC, RAMON\nL'obra poètica de Ramon Muntanyola és un dels retrats més precisos i brillants de molts llocs de la nostra geografia. És també, en la millor tradició verdagueriana, una expressió fresca i amable de la religiositat popular. I és sobretot una il·lustració literària i vital de l'itinerari del catalanisme cristià, des de la persecució dramàtica de finals del trenta fins al seu pes ...\nMotius ornamentals i decoracions d'algunes de les cases més emblemàtiques de l'arquitecte Antoni Gaudí. Fantàstics dibuixos per acolorir de vidrieres, finestrals, mosaics, reixes, trencadissos i rajoles. ...\nUna missió impossible, una aventura colossal, plena de sorpreses i situacions que us deixaran sense respiració, misteris insospitats i, sobretot, acció, molta acció. En Roc i la Bruna són dos germans que viuen a la Catalunya de la Prehistòria. Disposats a tot per salvar el seu clan, els nostres protagonistes desafiaran els perills més inesperats enmig d'un paisatge agrest i imp...\nRecull dels relats guanyadors del XXII Concurs de Narrativa Literària Mercè Rodoreda, que té com objectiu d?impulsar la participació de les dones en el món literari. ...\nL'ELENC ARTÍSTIC ARBORCENC. 100 ANYS\nRAFECAS ORPÍ, MARIA TERESA\nFANLO DEU, AFRICA\nAquest és un àlbum sense paraules. A través de les imatges, podeu recrear La llegenda del cavaller Sant Jordi a la vostra manera, i així aconseguireu que la lectura i la observació dels dibuixos sigui personal i singular. Els àlbums sense paraules son canviants. Permeten que la veu del lector els reinterpreti i els adapti a la pròpia sensibilitat i que oralment quedin regenera...\nTenim el gust de presentar, en format de llibre, una sèrie de cent vint-i-nou articles d'opinió meditats i redactats per Vicent Micó, en l'etapa madura de la seua vida, sobre qüestions diverses que afecten la vida de les persones tant en l'àmbit privat com en el públic. Aquests articles, com expressa el títol d'aquest llibre, Reflexions des de Turballos, han estat concebuts des...


L’hort ecològic escolar – APAEMA\nCream un hort ecològic per produir aliments de qualitat, per cuidar de la nostra salut i alhora la del nostre entorn. Un hort ecològic escolar, a més, és un petit pulmó en mig del pati, on investigar i viure els processos de creixement de les plantes. Generar un hort ens ajuda a entendre els cicles de la vida. És un racó per connectar amb coneixements ancestrals. Un espai on viure el present a través de tots els sentits. Observar el pas del temps, els canvis d’estació. I una bona oportunitat per aprendre que la natura ens brinda regals quan en tenim cura.\nLa presència d’APAEMA a les escoles va començar l’any 2017. Durant els darrers cinc anys hem duit a terme activitats als centres educatius per fomentar, incentivar i acompanyar aquells equips d’educació infantil i primària que tenen o volen crear un hort ecològic escolar. Durant aquest temps hem treballat amb docents engrescats, de totes les àrees, amb experiència o sense. Mestres, que decidiren dedicar un temps de la seva jornada a generar un hort per als infants i on treballar alguns dels continguts curriculars. També i durant aquest temps, hem detectat la dificultat dels centres a l’hora de donar continuïtat a les hortes. Manca de recursos, d’infraestructures i de suport tècnic i humà. Per aquest motiu, des d’APAEMA tenim l’objectiu de continuar un any més, donant suport a aquelles comunitats educatives que treballen de forma vivencial l’educació ambiental, desenvolupant propostes per contribuir a la creació d’espais verds comestibles.\nObservant els patis de les escoles detectam que són espais on les pistes de bàsquet i de futbol són encara els elements arquitectònics principals. Sòls on el ciment n’és el principal protagonista. La creació d’horts ecològics a les escoles implica redissenyar part dels espais d’esbarjo dels infants. Una oportunitat per obrir nous racons de joc i ampliar així els indrets on les criatures poden satisfer les seves necessitats. I és que els espais on habitam ens condicionen i a través de l’hort podem cobrir necessitats molt diverses: d’aprenentatge, de creació, de bellesa, d’autonomia, de salut, de descans, de plaer… Engegar un hort amb els infants, a més, permet transmetre valors socials i mediambientals. Per aquest motiu APAEMA vol estar a prop dels centres i ajudar a repensar els espais de joc autogestionats pels infants. Renaturalitzar els patis. Incrementar els espais verds per educar en l’amor i el respecte vers la naturalesa. Consideram que la transformació dels patis pot contribuir a la creació de societats més sostenibles.\nLes activitats que realitzam són a demanda dels ajuntaments o dels mateixos centres. Docents, infants i una educadora d’APAEMA ens trobam fora de l’aula per iniciar el taller. Prèviament, la responsable de les activitats educatives de l’associació ha visitat l’hort de l’escola per detectar les necessitats i consensuar amb els mestres els detalls de la sessió. La intenció és sumar al projecte d’hort ecològic del centre, col·laborar. Durant el darrer curs 2021, vàrem dur a terme diversos tallers: “Les tasques de l’hort i la sembra”, “Les plantes aromàtiques”, “Fruites i verdures de temporada”…, activitats puntals que tenen com a objectiu transmetre a les criatures de totes les edats del centre, la importància de l’agricultura ecològica de manera vivencial. És per això que durant la sessió els infants en són els protagonistes. Preparant la terra, identificant les hortalisses, sembrant, olorant, dibuixant o fent recerca i anotant les descobertes. Un temps gratificant on compartir el plaer d’estar en contacte amb la terra. On els infants poden prendre consciència que formam part d’un ric ecosistema.


Punt 8: Torre Rufina i Porta Rufina - Museu d'Arqueologia de Catalunya - Seu Girona\nA la banda nord de la Plaça Sant Domènec hi ha la torre i la porta Rufina. La porta donava accés a l’actual carrer del Portal Nou, i connectava aquesta part de la ciutat amb la Via Agusta.\nInicialment només existia la porta que pel seu tipus de construcció, en baioneta, feia innecessària la presència d’una torre de defensa. La torre actualment té una aparença atalussada, fruit de les reformes del s. XIV. En el basament de la torre, a tocar de la porta, trobem carreus quadrangulars de pedra sorrenca. En aquests blocs es pot apreciar l’encoixinat decoratiu, que també es pot veure als trams conservats a la torre Gironella. Aquests blocs formarien part de la muralla, no pas de la torre, que no està documentada fins al s. XIV.\nLa porta tenia uns 2 metres d’amplada, i la seva construcció en baioneta proporcionava un accés sinuós que facilitava la seva defensa. Amb aquest sistema defensiu, es creaven un seguint d’angles interns que obligaven a l’atacant a estar constantment mancat de protecció. A l’alta edat mitjana (s. X i XI) les pedreres de sorrenca procedien de Domeny, d’un indret conegut com Parietes Rufini d’aquí prové el nom de la porta.


Havanerus | Havaneres i cançó de taverna | Sons: A cau d'orella\npremeu play per reproduir i clickeu la imatge de la cançó per veure en tamany complert\nNo cerco més ni millors paraules per expressar amor vers les persones que estimem, que aquesta preciosa havanera del mestre Carles Casanovas.\nLa recordo molt doncs va ser de les primeres havaneres que un company cantava tot sovint. A l'empresa on ell treballava crec que quasi tothom se la coneixia, doncs no parava de cantar-la, al lloc de treball, a l'ascensor, al cotxe, i a tot arreu on us podeu imaginar i més. Quan escolto aquesta havanera em ve el seu record i el de la Cris escoltant.\nElla me la cantava a mi, jo escoltava i pensava, qui cantarà aquesta havanera?. Era al voltant de l'any 98 o 99.\nAquesta peça no va quedar escollida entre les més romàntiques de les havaneres, però crec que va ser per desconeixença, doncs l'havanera "se las trae".\nM'ha resultat difícil triar per quin grup posar la cançó. Un cop he decidit el grup, també m'ha resultat dificil escollir de quin treball discogràfic m'agrada més, i sincerament, tan si hagués escollit l'altre grup que rondava, que son els Bergantí, tan si hagués posat altre treball, Port-Bo al Palau, l'hagués encertat.\nAprofito per felicitar als Jordi's, que al bloc en tenim uns quants.\nCompanys, amics, saludats, i avui més que mai, estimats, us desitjo el millor per aquests dies i\nsi estimeu, imprimiu aquesta havanera i regaleu-la.\nSalut, Força i Havaneres, a dojo.\nMoltes gràcies Tony, i un agraïment pel magnífic treball que estàs fent.\n28 d’abril de 2010, a les 13:09\nGràcies a tu per ser-hi.\n12 de maig de 2010, a les 21:12\nCoincideixo am en Tony i l'Anna Maria que és una cançó marevellosa i un clàssic de les havaneres romàntiques.\nSi la lletra és tendre i bonica la melodia no ho és menys;de les més melòdiques i dolces del mestre Bastons si que és cert.\nDoncs a mi un dels trossos que més m'agraden és el del començament;m'agraden les nits d'estiu,m'agrada la tramontana...\nFelicitats als dos mestres per aquest clàssic de l'havanera romàntica.\n12 de setembre de 2010, a les 0:11\nUna melodia dolça per una cançó romàntica de les que ens roben el cor a totes les dones perquè ens deixen paraules precioses que en defeinitiva és el que més deitgem que ens digui un home.\nMai seran moltes les paraules d'amor i tendresa que una dona espera i desitja.\nLa meva preferida és també Pensaments però A Cau d'Orella és també molt romàntica i pel record.\nUna cançó per recordar.\n12 de setembre de 2010, a les 17:40\nUna altre mostra 10 del talent creatiu romàntic d'en Carles Casanovas,no gens simbolica i més realista però no tan original,poètica i commovedora com Pensaments.\nAquesta amb la dolça,i com ja heu di ,suau música del metre Bastons.\nFelicitats a tos dos.\n3 d’octubre de 2010, a les 2:18\nCarinyosa i de melodia bonica de les que es recorden i "tataregen" desseguida.\nM'agrada molt també\n5 d’octubre de 2010, a les 1:20


Paratge Natural d’Interès Nacional de l’Albera. Muntanya de Portbou. Querroig\nPortbou_Coll de Taravaus_Coll del Bast_Coll de Cervera_Coll de la Farella_Portbou\nMapa digital Comarcal. Alt Empordà. 1:50.000 Institut Cartogràfic de Catalunya (ICC)\nDesnivell: 1035 m\nDes de la rambla del poble anem a buscar el pas soterrat que porta al camp de futbol i que ens permet passar a l’altra banda de les vies ferroviaries de Portbou. Continuem per la pista que recorre la vall de la Ribera de Portbou. Deixem la pista principal quan en trobem una a l’esquerra en pujada, en direcció a Querroig. Durant la pujada deixem dues desviacions a la dreta sense sortida; a la part alta trobem una bifurcació on anem a la dreta seguint la direcció de Querroig. Arribem a un coll on trobem una pista forestal que a la dreta ens porta al Coll de Taravaus. A l’altra vessant del coll busquem les traces d’un sender que marxa en direcció nord. El sender no és ciclable i té algun tram on hem de carregar la bici: tot plegat uns vint minuts a peu fins trobar una pista. Té fort pendent i duu a una pista més bona que prenem a l’esquerra.\nPerdem alçada fins trobar una nova bifurcació on contineum baixant. Al fons de la vall arribem als primers masos habitats i el ferm de la pista és de quitrà. A la següent bifurcació ens desviem a la dreta. Nomès travessar la riera passem de llarg una desviació a l’esquerra. Sempre per la pista asfaltada arribem al coll del Bas. Per pujar al Coll de Cervera continuem a la dreta fent una llarga llaçada que ressegueix el perfil muntanyòs. Els últims quilometres d’accès al coll són sense asfaltar. Un cop al coll prenem la pista de la dreta que flanqueja la vessant est del Querroig.\nDeixem la pista principal per una a la dreta per accedir al Coll de la Farella. Seguim per una petita pista que continua pujant per la carena. Arribem a una petita esplanada de terra al Coll del Frare on prenem una pista estreta que ens canvia a la vessant de Portbou. Sortim a una pista més bona que a l’esquerra ens porta a la carretera de Portbou a Cerver. Just abans d’arribar prenem un sender a la dreta que baixa al poble evitant la carretera.


Xènia Besora - Directora artística - Qestudio.cat\n"La direcció artística consisteix en prendre diferents decisions per crear l'estètica artística d'una pel•lícula."\nLa Xènia Besora Sala té 30 anys, és de Reus (Tarragona) i està llicenciada en Belles Arts. Actualment viu a Mèxic on treballa com a directora artística en diferents projectes audiovisuals.\nEn què consisteix la feina d'una directora artística?\nPodríem xerrar tot un dia i part de l'altre per intentar definir aquesta feina, però com a resum podria dir que la direcció artística consisteix en definir les diferents decisions que ens duen a l'estètica artística d'una pel•lícula.\nActualment estic preparant un llargmetratge a la ciutat de Mèxic. Ara mateix estem a la setmana menys 5 de rodatge, organitzant-ho tot i planejant com anirà la pel•lícula; comencem a rodar el dia 16 d'abril daquest any i finalitzem a finals de maig. Mentrestant estic presentant una proposta per a un rodatge d'un anunci, treballant al mateix temps amb un curtmetratge d'una amiga, i preparant una carpeta per presentar la proposta artística per a un altre llargmetratge que m'han ofert per a finals d'any.\nCom és que estàs a Mèxic?\nCasualitats de la vida. A Barcelona duia a terme un projecte artístic amb una companya, relacionat amb projectes plàstics, ella havia estudiat a l'escola de cinema de Barcelona, l'ESCAC, i estava a punt de marxar a Mèxic a estudiar un màster en cinema documental, amb el pretext d'acompanyar-la una temporada a rodar el seu documental em vaig descobrir jugant-me la sort amb una moneda si em quedava a viure a Mèxic o no. Tant bon punt vaig decidir que em quedava a viure a la ciutat de Mèxic em vaig plantejar la possibilitat de buscar feina en l'àmbit de la direcció artística, i des de llavors he seguit treballant en la mateixa feina.\nCom et vas anar introduint en el món de la direcció artística?\nVaig començar treballant per a petites obres de teatre, obres de l'escola... i després ja més professionals. Un dia, una amiga que estava estudiant cinema em va convidar a treballar en un projecte de 3r any de carrera, un curtmetratge que es rodaria en 16mm; ells em varen explicar com funcionava el rodatge i jo em vaig encarregar de la part artística. Després d'aquella experència vaig començar a treballar en diferents projectes estudiantils, curtmetratges diversos, i a seguir estudiant la carrera de directora artística de manera independent.\nGràcies a una beca Erasmus vas estar a Anglaterra estudiant, què recordes d'aquella experiència? La recomanaries?\nEl fet de distanciar-te del teu entorn, de canviar d'ambient i d'ubicar-te en altres espais és tot un guany, crec que tot el que estigui relacionat amb el canvi és enriquidor i sí, ho recomano a tothom que hi tingui interès.\n"Una de les coses que més m'han fascinat en aquesta professió és la de veure créixer davant teu un projecte que havies traçat sobre paper i gaudir del seu procés de construcció. Que el teu disseny de producció comenci a agafar forma i desaparegui de les teves mans per formar part d'una peça molt més gran: la pel•lícula!"\nAdmiro la directora nord-americana Julie Taymor.\nUna només? Impossible! Jo tornaria a veure El día de la bestia (1995), d'Álex de la Iglesia, Margot at the wedding (2007), de Noah Baumbach, Me and you and every one we know (2005), de Miranda July i Life acuatic (2004), de Wes Anderson.\nUn web relacionat amb el teu camp de treball.\nHistoria del arte, d' E.H. Gombrich i Diseño de producción y dirección artística, de Peter Ettegui.\nUn dia vaig haver de desmuntar una construcció d'una escenografia perquè el cavall que teníem a dins del plató no volia sortir per la porta; al final va sortir pel mig del nostre decorat que donava a la part del darrere de l'estudi.\nUn consell a un jove que somia de dedicar-se a la direcció artística.\nQue no perdi la il•lusió de la vida. Com deia Giacometti, el sorprenent d'una pedra és poder-la veure cada dia i que cada vegada li descobreixis quelcom diferent.\nCanviaries alguna cosa de la teva trajectòria tant acadèmica com professional?\nAra mateix no canviaria res, el que decidim i el que fem ens porta per un camí i és el que ara estem caminant, el que sí m'agradaria canviar una mica és el present, m'agradaria poder-me organitzar per poder seguir estudiant, això sempre; ara estic una mica allunyada de les universitats, per la qual cosa demanaria poder organitzar el meu temps per entrar a una altra carrera, que estaria relacionada amb l'arquitectura, la història o la filosofia o.... en fi, em sembla que el que ara m'agradaria és poder gaudir dels nous coneixements que et pot aportar una nova titulació i també de la vida universitària.\nQuè ha influït més en el teu èxit professional, la sort o l'esforç?\nDoncs les 2 coses, i podríem dir que alguns factors més. Crec que el creixement intern de cada persona, la il•lusió, les ganes d'aprendre, l'energia per veure i descobrir l'entorn i que el teu voltant t'ensenyi, entre d'altres factors, m'han ajudat a millorar el dia a dia de la meva feina. Podríem dir que es pot fer més i que es pot fer menys; en relació a algunes persones, podríem dir que no hem fet gaires coses, i en relació a d'altres, podríem dir que n‘hem fet moltes, per tant, crec que més aviat és qüestió de pensar d'una altra manera, parlar només d'èxit profesional descuidant el creixement emocional de cadascú no ens ajuda a llevar-nos del llit cada matí. Per tant, podríem dir que el creixement d'una persona pot ser molt bo sense tenir en compte els seus èxits professionals o reconeixements en la societat. Gaudiu del moment al cent per cent, ni més ni menys.\nPersonalment, cada vegada més lluito per aprofitar cada dia al màxim, i no parlo només de la direcció artística.... perquè al cap i a la fi només és una professió i el món n'està ple, de coses a fer i de feines per desenvolupar. Qui sap què farem demà.


6 de setembre de 1975 (1975-09-06) (44 anys)\nCA Osasuna 458 (23)\n→ CD Leganés (cedit) 62 (11)\nFrancisco Puñal Martínez (Pamplona, 6 de setembre de 1975) és un exfutbolista navarrès que va jugar de defensa. Va jugar majoritàriament al CA Osasuna, equip on va ser un jugador molt important i també el capità. Es va retirar al final de la temporada 2013-14, coincidint amb el descens de l'Osasuna a Segona divisió, tenia 38 anys i havia jugat durant 17 temporades com a professional. Va disputar un total de 513 partits oficials amb la camiseta de l'equip navarrès, de fet, l'octubre del 2012 va esdevenir el jugador que més vegades havia vestit la camiseta de l'Osasuna, superant a Echeverria.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Francisco_Puñal_Martínez&oldid=21253819»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 juny 2019 a les 20:32.


Antara - Agafada al vol\nNo totes les paraules tenen la mateixa fondària. No totes transporten una càrrega exacta de sentit, no s’expandeixen amb el mateix nombre de sons, no ens vinculen a les nostres experiències amb la mateixa força. Dels milers de mots que ens ronden pel cap, només alguns ens fan d’amulets o de souvenir.\nDurant l’última setmana hem participat en una experiència insòlita. Amb un grup de dones hem preparat un espectacle de dansa contemporània, conduïdes per Vanesa Sandín, una experta en expressió corporal, que ens ha regalat el seu mestratge i el seu temps. En quatre tardes hem anat construint un relat corporal sobre la plaga de la fil·loxera, que fa cent cinquanta anys va assolar les vinyes de mitja Europa. I hem arribat a fer comprensible una història movent els braços en harmonia, desplaçant-nos en grup per l’espai, fent oscil·lar els troncs rítmicament, rebolcant-nos per terra… En aquestes cites hem assajat a porta tancada o en una petita placeta apartada o a l’escenari on hem representat l’obra: a l’antara d’una vinya que treballa la família d’una de les dansaires del grup. Allí ens hem embrutat com no havíem fet en molt i molt de temps.\nJustament aquest tros de vinya l’havia vist abans incomptables vegades. Hi havia passat arran molts viatges però mai no m’havia fixat que tenia una llenca de terra ampla situada entre les fileres de ceps i el marge que la circumda. D’aquesta part, se’n diu antara al parlar del Penedès i era el lloc on girava l’arada o on ara maniobra el tractor. Ens ho va explicar la D. i també ens va parlar de les oliveres que es planten en aquestes franges de terra ampla no cultivada entre vinyes i que donen nom a l’oli d’antara. Després de saber això he anat igualment al diccionari i resulta que aquesta paraula no apareix al DIEC2. En canvi, sí que la trobem al Cercaterm com a sinònim complementari d’andana, amb aquest significat específic de l’àmbit de l’agricultura.\nSi fa una setmana o un mes hagués entropessat amb el mot antara en qualsevol conversa o en un article de la premsa local no n’hauria fet gaire cas probablement. Hauria estat simplement una paraula sense fondària per a mi. A partir d’ara, però, una antara em remetrà a les rebolcades d’un grapat de dones per damunt dels terrossos secs i a la coreografia que hem escrit cos a cos davant d’un públic entusiasmat.¹\nDe vegades, aprenem mots vivint-los i ells s’impregnen de la nostra biografia perquè els recordem per sempre.\n¹ L’espectacle Fil·loxera s’ha representat al festival de dansa contemporània Vaivé de Sant Pere de Ribes.\n18 de juliol de 2021 a les 9:54 pm\nRealment rebolcades de valent a l’antara. Gràcies per la vostra generositat.\n18 de juliol de 2021 a les 9:58 pm


El món de les arts escèniques denuncia que el sector està "castigat per la precarietat i l'atur" - Diari Serpis\nEl món de les arts escèniques denuncia que el sector està “castigat per la precarietat i l’atur”\nL’Associació d’Empreses d’Arts Escèniques del País Valencià (AVETID) ha celebrat este dilluns a Gandia el seu 25 aniversari amb motiu de la capitalitat cultural de la Comunitat Valenciana. La jornada ha començat en la casa de la cultura Marquès de González de Quirós amb un acte en el qual l’alcaldessa, Diana Morant, ha donat la benvinguda al sector.\nAVETID, col·lectiu que es va establir amb l’objectiu de crear un òrgan de cohesió entre les companyies professionals del País Valenciàen defensa del sector escènic, ha volgut posar en valor el treball realitzat durant aquests 25 anys. La presidenta de l’associació, Mª Ángeles Fayos, ha donat la benvinguda als assistents a una cita tan especial i l’alcaldessa posava en relleu la “estima” històrica de Gandia per la cultura i el teatre.\nSón moltes les iniciatives i reptes als quals AVETIDd s’ha enfrontat en tots aquests anys, com la lluita contínua perquè les administracions públiques reconeguen la rellevància de la cultura i les arts escèniques per a la societat, considerant al sector com a estratègic per a l’economia i facilitant les eines necessàries que permeten garantir una oferta de qualitat i plural als ciutadans. Altres iniciatives han sigut les activitats enfocades a promocionar l’escena valenciana: com la revista TEA 3 que serveix com a plataforma de difusió de l’oferta escènica de sales i companyies, el festival Tercera Setmana que ja està treballant en la seua tercera edició i els Premis AVETID que el pròxim mes de desembre reconeixeran la labor d’entitats i personalitats a favor de les arts escèniques. Així mateix tampoc obliden la incessant tasca de dignificació de la professió. En aquest sentit, l’associació ha obert una nova línia de col·laboració amb l’associació d’actors AAPV per a la negociació del conveni col·lectiu que esperen puga signar-se pròximament. En paraules del president de l’associació d’actors, Ximo Solano, “el sector professional ha d’anar unit sempre en la seua reivindicació, perquè d’eixa unitat naixen les arts escèniques”. Es tracta, ha concretat, “de dir-li a les administracions que som realment un sector industrial fort”.\nPer a concloure aquest primer acte de la jornada, un dels vicepresidents d’AVETID, Toni Benavent, ha realitzat un balanç d’aquesta primer quart de segle de vida de l’associació. Passat eixos cinc lustres, posava sobre la taula les millores en infraestructures o “l’existència d’una massa de professionals millor formats”. Per contra, ha expressat els seus dubtes que realment s’haja avançat en matèria laboral: la “precarietat” domina les condicions de treball dels professionals, castigats a més per elevats índexs d’atur.\nEls assistents han gaudit del showcooking oferit per l’Associació Gastronòmica Fideuà de Gandia en els Jardins de la Casa de Cultura, reunint de manera distesa a companyies i als principals representants del sector professional, entre ells el president de l’associació d’actors, Ximo Solano, la presidenta de l’Associació Valenciana d’Escriptores i Escriptors de Teatre , Sonia Alejo, i la presidenta de l’associació de gestors culturals , Mª Luisa Serra.\nTambé ha comptat amb l’assistència de diverses personalitatspolítiques, entre elles el secretari autonòmic de Cultura i Esport , Albert Girona; la directora d’Internacionalització, Mª Dolores Parra; la diputada de Teatres i Inclusió Social de la Diputació de València, Rosa Pérez; el regidor de Comerç, Control Administratiu, Espai Públic i Relacions amb els Mitjans de Comunicació de l’Ajuntament de València, Carlos Galiana ; el director de l’Institut Valencià de Cultura, Abel Guarinos; el director del Centre Teatral Escalante, Josep Policarpo; el director del Consorci de Museus, José Luís Pérez Pons, així com els directors dels festivals Sagunt a Escena i Fit Carrer, Juan Vicente Martínez Luciano i Pau Ayet respectivament, i la presidenta de l’associació de gestors culturals, Mª Luisa Serra, entre altres.\nLa jornada ha finalitzat amb una gala de clausura en el Teatre Raval de Gandia que enguany també està de celebració pel seu trentè aniversari d’existència. En aquesta gala presentada per Rafa Alarcón, l’associació ha volgut reconèixer la labor realitzada pels presidents que al llarg d’aquests anys han estat al capdavant d’AVETID i FAETEDA (Federació Estatal d’Associacions d’empreses de Teatre i Dansa). Toni Benavent, Daniel Martinez i en l’actualitat Jesús Cimarro com a presidents de FAETEDA; i José Alberto Fuentes, Toni Benavent, Joan Muñoz, Marisol Limiñana, Juan Carlos Garés, Tomás Ibáñez, Sergi Calleja i Mari Ángeles Fayos actual presidenta d’AVETID.


L'odissea d'un jove andorrà, professional de la sanitat, per intentar quedar-se a treballar al país\n3 min. Andorra la Vella 07/04/2020 19:00\n651x366 En David Borràs, el jove infermer d'Andorra que no ha aconseguit feina a l'hospital. / DAVID BORRÀS En David Borràs, el jove infermer d'Andorra que no ha aconseguit feina a l'hospital. / DAVID BORRÀS\nEs diu David Borràs i és andorrà. Es va llicenciar en infermeria per la Universitat d’Andorra l’any 2014 i quan va veure que el país necessitava personal qualificat per fer front a la crisi de la Covid-19, no va dubtar en posar-se en contacte amb el SAAS. El primer correu que els va escriure va ser a mitjans de març, quan el coronavirus començava a estendre’s al Principat i el Govern augurava un possible col·lapse del sistema sanitari. “Em van dir que em trucarien, i tal com estava la situació, volia quedar-me al país per ajudar, perquè també m’havien contactat de l’hospital Arnau de Vilanova de Lleida”, comença explicant en David. Després de parlar amb el Col·legi d’Infermeria i que li asseguressin que el contractarien, va decidir “esperar uns dies”.\nPerò els dies van anar passant i la trucada no arribava, malgrat que el ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, reiterava a les seves compareixences que l’hospital necessitava “tots els metges i infermers del país”. “Els necessitem a tots, recordo que va dir”, afirma en David, “així que aquest cop vaig trucar directament al telèfon del ministeri de Salut i vaig seguir provant amb el SAAS”, afegeix. El jove infermer detalla a l’ ARA Andorra que es va passar diversos dies provant de parlar amb algun responsable, “trucava i estava 20 minuts esperant fins que el telèfon es quedava en silenci”, però la saturació en les línies feien difícil la comunicació telemàtica. Fins i tot va intentar comunicar-se personalment amb Martínez Benazet.\nFinalment, la tan esperada resposta va arribar. “Em van trucar del ministeri, van agafar les meves dades i em van dir que em trucarien el mateix dia, però un altre cop res de res”. Mentrestant, el país celebrava l’arribada de 39 professionals de la sanitat provinents de Cuba per reforçar l’equip assistencial de l’hospital Nostra Senyora de Meritxell. Quan es pensava que ja no li dirien res més, divendres passat el ministeri de Salut es va posar en contacte amb ell; “em van dir que hi anés personalment així que vaig pensar que tot estava resolt, però quan vaig ser al ministeri em van dir que ja no necessitaven infermers”, admet amb decepció.\nSense poder ajudar al país com hagués volgut, en David marxarà a Lleida. Allà li ofereixen incorporació immediata, un contracte de mínim sis mesos, residència i manutenció, a més de convalidar-li el títol i fer-li tots els tràmits en 24 hores. “Que n’aprenguin els d’aquí”, conclou. En David, però, no és l'únic. Són diversos els professionals vinculats a clíniques privades que tampoc han estat cridats malgrat el seu oferiment. La corba es va aplanant i la falta d'efectius comença a ser només una notícia del passat.


Unn inidividuo s'ha fet esclatar al costat d'un cotxe de la policia\n27 de de juny del 2019. Actualitzada 28 de de juny del 2019 a les 10:03\nEl terrorisme torna a colpejarTunísia. Un terrorista suïcida s’ha fet esclatar aquest dijous davant d’un cotxe de policia en una de les principals avingudes de la capital del país, al carrer Charles de Gaulle. El Ministeri de l’Interior del país ha informat de dues policies i tres civils ferits.\nPocs minuts després, un segon atac suïcida ha tingut lloc a Tunis, a prop d’una comissaria de policia, deixant quatre ferits.\nLa redacció d’EL PERIÓDICO està treballant en aquests moments per ampliar aquesta informació, que passarà a actualitzar d’aquí uns minuts. Si vols rebre al mòbil alertes sobre aquesta notícia o d’altres, et pots descarregar les aplicacions per a Android o IOS.\nPer rebre cada dia al correu electrònic les notícies, reportatges i articles d’opinió publicats a elperiodico.com, dona’t d’alta als nostres butlletins informatius. També et pots subscriure per consultar ‘online’ l’edició impresa o rebre-la diàriament al teu domicili, amb la qual cosa disfrutaràs de tots els avantatges i descomptes de pertànyer al Club del Subscriptor d’El Periódico, el Club eP!


Escola Vaixell Burriac - Menjador escolar ecològic - Ecomenja\nL’ escola Vaixell Burriac és un centre públic situat a la comarca del Maresme a la població de Vilassar de Mar.\nA la nostra escola som un equip de 22 monitors/es, i 4 persones a l’equip de cuina, a l’hora de dinar tenim aproximadament uns 350 alumnes.\nL’objectiu del centre és que els alumnes que es quedin al servei de menjador rebin una alimentació sana, equilibrada i saborosa per això, diàriament les cuiners de l’escola preparen el dinar per als nostres alumnes a la cuina del centre amb productes ecològics (70%), de proximitat i de temporada afavorint així, la correcta l’adquisició d’hàbits alimentaris adequats saludables.\nEls menús estan fets per a cobrir les necessitats nutricionals dels nens/es, però també per ensenyar-los a menjar de tot, a conèixer i familiaritzar-se amb les diferents famílies d’aliments i a gaudir del dinar, com a activitat social i cultural que és.\nEl nostre objectiu és educar tant des de l’àmbit pedagògic com alimentari. Afavorim l’educació emocional, la gestió de conflictes i la cohesió de grup. Treballem segons el Projecte Educatiu de l’escola fomentant la participació i l’autonomia.\nEls infants dinen amb 2 torns:\nAl primer torn dinen els nens/es d’educació infantil i els de cicle inicial.\nEls alumnes de P3 després de dinar fan la migdiada i els de P5 realitzen una activitat gratuïta d’anglès 1 hora a la setmana amb una professora nativa.\nAl segon torm, dinen els nens/es de cicle mitjà i superior. Aquests, ajuden a parar taula i a servir el menjar.\nVolem educar en el lleure, organitzant activitats que afavoreixin els valors com el respecte, la tolerància o la honestedat i volem que sigui un espai on els infants puguin crear, imaginar i aprendre a conviure.


Villa Buitenhof De Leistert 11 Leudal Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Roggel, no busqui més enllà de Villa Buitenhof De Leistert 11. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVilla Buitenhof De Leistert 11 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Roggel. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Villa Buitenhof De Leistert 11 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Roggel.


Una altra visita a Rússia per mantenir la imbatibilitat - El Periòdic d'Andorra\nPublicat el Dimecres, 6 de febrer de 2019 | 03:45 h\nJordan, en el partit contra l'Unics Kazan disputat a Andorra. | Maricel Blanch\nEl MoraBanc s’enfronta avui a les 17 hores a l’Unics Kazan al Basket Hall de Kazan en un duel en el qual intentarà mantenir la imbatibilitat en aquest Top16, la ratxa de victòries consecutives –ja en duen vuit entre la Lliga endesa i l’EuroCup– i assegurar la primera posició del grup per comptar amb el factor pista als play-off de quarts de final.\nEls andorrans arriben amb tota la plantilla disponible i aconseguiran la classificació com a primers de grup inclús si perden per menys de sis punts. En aquest cas, s’enfrontaria al Lokomotiv Kiban Krasnodar, mentre que en cas de derrota els espera el líder del grup F, l’Asvel Villeurbanne.\nEn aquest sentit, el MoraBanc va vèncer al conjunt rus al Poliesportiu per 86 a 80, moment en el qual va fer un pas de gegant per aconseguir aquesta preuada classificació. Per altra banda, els russos arriben també plens de confiança i a més, comptaran amb Raymar Morgan.\nEn aquest sentit, va assegurar que «esperem el mateix rival, encara que a diferència del partit a Andorra tenen a Morgan, un jugador que els dona molta potència i consistència del joc interior». «Serà un partit que ens exigirà el 200% a nivell físic», reiterava i afegia que «espero el millor Unics, el que ens va fer un 0 a 12 per començar el partit que vam jugar aquí». «Ells, jugant a casa, buscaran fer el seu millor partit per ser primers i hem de fer les coses bé per poder competir al màxim en una pista molt difícil, d’un equip de nivell d’Eurolliga, hem d’estar actius mentalment i no deixar-nos anar en cap moment», sentenciava.\nPer altra banda, Guille Colom, va indicar que «serà un partit molt important pels dos equips perquè lluitem per la primera posició del grup. Kazan és un gran equip i haurem d’estar concentrats si volem aconseguir la victòria». En aquest sentit, va considerar que «arribem en un gran moment» i que «tots hem entès que si juguem amb l’energia necessària i confiant en els companys les coses surten bé. Hem de jugar a Kazan així, sense excuses i anant a guanyar». «No pensarem en l’average, hem d’anar a guanyar i en tot cas això només ho miraríem al final del partit», concloïa el jugador tricolor.


Nintendo presenta Nintendo Labo! ⋆ 3Dnassos\ngener 18th, 2018 Kaimasters 3Dnassos, Mocades 2 comments\nTots estàvem a la espera que Nintendo anunciés alguna cosa sorprenent, i vaja si ho ha fet. Ha presentat una nova manera d’interaccionar amb la consola anomenada Nintendo Labo, un nou concepte que sortirà al mercat el 20 d’abril i que ens ha deixat bocabadats, però també amb moltes preguntes sobrevolant el nostre cervell.\nPel que hem entès (que ha estat poca cosa, sincerament), es tracta d’un conjunt de sistemes o eines amb els que podrem crear diversos objectes i, introduint la consola o els joy-con a les ranures indicades, podrem usar diferents aplicacions o videojocs relacionats amb allò que hem construït. Ens han ensenyat un videojoc on controlaven a un robot (ens ha recordat al Project Giant Robot de Wii U), una persona tocant el piano i moltes bogeries més.\nSi us hi fixeu bé, quan juguen al joc de robots, creen unes ulleres VR. Qui sap fins a quin punt se’n podrà treure profit. A més a més, ens ha recordat a un títol d’estil minijocs, ja que en el del piano veiem una espècie de joc a la pantalla, així com en el de pesca (tot i que no es pot veure bé ja que hi ha un efecte Blur que ho impedeix).\nNintendo ja ha anunciat a la seva pàgina web que, com a mínim de moment, hi haurà dos packs diferents. Un s’anomena “Kit Variado“, que inclou la possibilitat de construir una casa, un volant de motocicleta, el piano, la canya de pesca i un misteriós “antenauta“. L’altre, amb el nom de “Kit de Robot“, permet construir diferents parts que podrem posar-nos en el nostre propi cos, suposadament per actuar com un robot. Ambdós packs inclouen el software, és a dir, les aplicacions o videojocs que podrem utilitzar amb les construccions, i tenen un preu de 70 i 80 euros. Malgrat, tot, Nintendo ha deixat diversos dubtes per resoldre, sobretot pel que fa al software.\nEl que és clar és que Nintendo Labo es llançarà el 20 d’abril al mercat. Suposem que en altres presentacions (si n’hi ha) en sabrem més detalls. De moment us deixem amb el vídeo que han compartit recentment. De totes maneres, a la seva pàgina web en trobareu més informació.\nPrevious article Jiren i Fuu s'uneixen a la plantilla de DB Xenoverse 2\nNext article Opinió: Ports de Wii U a Nintendo Switch


La intervenció socioeducativa amb famílies - Itinere\nLa intervenció socioeducativa amb famílies\nEl curs “La intervenció socioeducativa amb les famílies” és una introducció a la concepció de la Teràpia Familiar Socioeducativa i una aproximació a algunes tècniques d’anàlisis i intervenció que poden contribuir a millorar el nostre treball amb famílies que poden trobar-se en situacions de vulnerabilitat.\nLa metodologia del curs compagina les explicacions del docent amb la utilització de situacions professionals reals, tècniques de dinàmiques de grup, representació de simulacions, treball en xicotets grups, treball en gran grup.\nImplementar processos socioeducatius en la intervenció amb famílies des del model sistémico, orientat a contextos socials i educatius i als diferents problemes relacionals.\nConèixer estratègies socioeducatives per a l’atenció a la infància, l’adolescència, els joves i les famílies en situacions de vulnerabilitat o risc d’exclusió social, però també de transició, crisi, conflicte o disfuncionalidad.\nObtenir els coneixements dels conceptes clau que permeten comprendre el funcionament d’una família: com s’organitza, com es regula, com es relacionen, com evolucionen en el temps.