Toxina Botulínica tipus A » | Clínica Riba\nClínica Riba / Facials / Toxina Botulínica tipus A\nBótox per a les arrugues superiors de la cara\nLes arrugues del terç superior de la cara són: Les potes de gall, les arrugues del front i l’arruga de l’entrecella.\nArrugues de l’entrecella:\nLes arrugues de l’entrecella són arrugues d’expressió que es formen entre les celles sobre la part superior del nas. Aquesta arruga dóna a la mirada un aspecte endurit i enutjat. La relaxació d’aquesta arruga canvia el gest total de la cara.\nEl tractament d’aquestes arrugues resulta summament satisfactori, ja que són atenuades amb èxit amb la utilització de la toxina botulínica tipus A.\nLa injecció de toxina botulínica està indicada per al tractament d’arrugues d’expressió, és a dir, aquelles que apareixen a l’hora de gesticular.\nA Clínica Riba perseguim sempre resultats naturals. L’objectiu d’aquest tractament és relaxar la mobilitat muscular, el que propicia un resultat molt natural, que no denota que el pacient porta toxina i permet que davant la gesticulació la pell acompanyi lleument el recorregut dels músculs i permeti una expressió que reflecteixi el sentiment desitjat : enuig, sorpresa, somriure, etc.\nL’objectiu és aconseguir un aspecte relaxat que transmeti tranquil·litat, i no una cara paralitzada que pugui denotar estupor, horror o que resulti tan inexpressiva que no manifesti cap tipus d’emoció i que no convidi a un acostament.\nPer a totes aquelles persones que, sense importar la seva edat, vulguin dissimular o atenuar certes arrugues. Les arrugues per a les quals s’administra toxina botulínica són únicament les del terç superior de la cara.\nPer a les arrugues “potes de gall”, arrugues de entrecella i arrugues del front. No es pot administrar toxina botulínica en altres parts de la cara.


El Barça suspèn de forma "imprevista" el sopar de periodistes\nCelia Palahi.-El pacte Esquerra-Convergència ja s'ha cobrat les primeres víctimes, que no són unes altres que els pediodistas que el Barça havia convidat al Sopar de Nadal que havia de celebrés avui dimecres i en el qual Rosell anava a regalar les oïdes dels assistents amb un discurs entre triomfal i èpic.\nEl club ha enviat una nota oficial en la qual anuncia que " queda suspesa la compareixença del president Sandro Rosell prevista per a aquest migdia. Així mateix, queda cancel·lat el menjar de Nadal amb els mitjans informatius ".\nI per tot aclariment afegeix :" Al llarg del dia avui el Club emetrà un nova comunicació. Fins a aquest moment, no es farà cap tipus de pronunciament sobre aquest tema. Lamentem les molèsties que aquesta decisió pugui generar"\nDe res "macos". A nosaltres com no ens convideu mai, doncs ens sembla tot molt "guay". Bé, tot, tot no, perquè sobre el "canvi de la samarreta" per l'aerolinea quatari tenim, com bé sabeu, un opinió molt discordante.\nNo obstant això, Bon Nadal Don Sandro per vostè i els seus col·laboradors i que s'arregli aviat "l'imprevist".


L’Àrea de Cultura porta la Trobada de Folklore a les comarques valencianes – RiberaTV\nEls consistoris poden tramitar les sol·licituds per a ser seu de la Trobada de Folklore fins el proper 16 de març\n09/març/2018. L’Àrea de Cultura de la Diputació de València posa en marxa una nova edició de la Trobada de Folklore. Música i balls tradicionals valencians. Una iniciativa que pretén visibilitzar les diferents manifestacions del repertori de música i balls populars valencians, amb la participació de corals, orquestres de “pols i plectre”, grups de tabal i dolçaina o de danses amb rondalles, per tal de garantir el foment i la difusió del folklore valencià en totes les seues varietats.\nL’Àrea de Cultura porta la Trobada de Folklore a les comarques valencianes added by Ribera Televisió on 9 març, 2018


Nevades en fase d’emergència responent a l’episodi de neu que s’està vivint a la ciutat. Des de les 7h d’aquest matí diferents equips estan actuant amb escampadores de sal i i pales llevaneus per a garantir la mobilitat als eixos primaris de la ciutat com ara l’Avinguda Barcelona, el Passeig Verdaguer o la ronda del Rec. També s’està posant especial atenció a l’entorn de l’Hospital d’Igualada, als accessos als centres d’atenció primària, a les residències de gent gran, als equipaments municipals i als centres escolars, escampant sal de forma manual. La zona residencial, industrial i esportiva de Les Comes, així com l’àrea de Ponent, també estan sent objecte d’accions intensives ja que estan rebent els principals efectes de la neu a la ciutat. Aquesta hora no hi ha afectacions importants a Igualada, i es pot circular amb certa normalitat per la ciutat. Tot i això es demana prudència.\nL’Ajuntament ha decidit, igualment, suspendre l’activitat de les zones blaves de tota la ciutat per facilitar l’estacionament de vehicles que puguin tenir problemes per circular.\nAl mateix temps es suspenen les activitats esportives tant cobertes com a l’aire lliure. Els instituts de la ciutat d’Igualada no fan classe. A l’Hospital d’Igualada s’ha suspès l’activitat d’un quiròfan, mentre que la resta de serveis continuen actius.\nEl pavelló de Les Comes, a banda, està preparat per si, arribat el cas, cal rebre conductors que puguin quedar aïllats a l’autovia A-2. Per a qualsevol incidència, es recorda a la ciutadania que poden contactar amb el 092, telèfon de la Policia Local d’Igualada. El minut a minut es pot seguir als canals de les xarxes socials de l’Ajuntament i a l’emissora municipal Ràdio Igualada i l’App IgualApp www.radioigualada.cat i el 103.2 FM\nFOTO: Maria José Elias\nGaleria de fotos: Clica


Menorca Reserva de la Biosfera - Consell Insular de Menorca - Aprovat inicialment el projecte constructiu de la cel·la 2 de l´ampliació de l´abocador de Milà II\nProjecte constructiu d'una nova cel·la a Milà II\nAprovat inicialment el projecte constructiu de la cel·la 2 de l'ampliació de l'abocador de Milà II\nEsquema de l’abocador de Milà II clausurat i la seva ampliació.\nEl passat dijous 16 de juliol de 2020, a la Junta de Govern del Consorci de Residus i Energia de Menorca es va aprovar inicialment el projecte constructiu de la cel·la 2 de l'ampliació de l'abocador de Milà II i la seva exposició pública per un termini de 15 dies hàbils, tal i com queda reflectit al BOIB Núm. 128 de 18 de juliol de 2020.\nLa construcció d'aquesta cel·la 2 suposarà el relleu de l'actual cel·la en explotació, anomenada cel·la 3, la qual està arribant a la fi de la seva vida útil. Aquesta obra és crucial per a la gestió de residus de Menorca, ja que és la única instal·lació d'abocament de l'illa, que rep el rebuig de totes les plantes de tractament de residus de l'illa, així com aquells residus que no poden ser valoritzats prèviament. Convé recordar que el tractament de residus sempre duu associat una fracció de rebuig que no es pot valoritzar, i que només té com a darrera opció possible l'abocament, motiu pel qual totes les plantes de tractament han de disposar d'una abocador associat per tancar el cicle de gestió dels residus.\nL'ampliació de l'abocador de Milà II està constituït per diferents cel·les. Les cel·les actualment en actiu són les cel·les 3, E i C. Les cel·les 3 i E, a dia d’avui, es gestionen com a una única cel·la, (cel·la 3), i rep residus no perillosos, mentre la cel·la C està destinada a residus perillosos (cendres i amiant). La resta de cel·les es troben pendents de construir.\nS’estima que la cel·la C presti servei fins a l’any 2040. Respecte la cel·la 3, segons dades de l’aixecament topogràfic realitzat a mitjans d’abril de 2020, el volum romanent és de 19.700 m3 i tenint en compte la previsió d’entrades, la seva vida útil finalitzaria durant el darrer trimestre de 2020.\nEls antecedents ocorreguts a les cel·les III i E de l'ampliació de l'abocador de Milà II durant els anys 2014 i 2015, que van donar lloc al tancament de les mateixes per part de l’òrgan ambiental, van posar de manifest que el seu disseny no era l’adequat per a la zona en la que s’ubicaven. Aquestes cel·les ja es van redissenyar i reparar en el seu moment, per posar novament en funcionament el mateix any 2015, la cel·la E i la cel·la 3, a l’any 2016.\nDe la mateixa manera, es va considerar necessari modificar el disseny de la solució constructiva per a la cel·la 2 de l'ampliació de l'abocador de Milà II, per tal d'evitar els problemes ocorreguts anteriorment, ja que actualment encara es troba autoritzada conforme el projecte inicial anomenat «Proyecto de ampliación del vertedero para residuos no peligrosos de Milà II, termino municipal de Maó, Menorca» redactat pel Sr. F. Javier Moreno Sanchez i vistat per l'il·lustre Col·legi Oficial de Geòlegs en data 20 de maig de 2010 amb el número 011001783.\nPer aquest motiu, la UTE Es Milà, com a concessionària de l’Àrea de Gestió de Residus de Milà, va presentar el «Projecte constructiu de la cel·la 2, de la Fase II d'ampliació de l'abocador de Milà II» elaborat pel Sr. Jaume Cabré Alcoverro i visat pel Col·legi Oficial d'enginyers agrònoms de Catalunya, en data 24 d'octubre de 2019 amb el número E1900730. El contracte amb la UTE Es Milà ja preveia que aquesta hagi de redactar els projectes i executar les obres que siguin necessaris per executar les cel·les d'ampliació de l'abocador, en funció de les necessitats dels servei, durant la totalitat del transcurs del seu contracte (2015-2040).\nL'esmentat projecte es va remetre el 25 d'octubre de 2019 a la Comissió de Medi Ambient de les Illes Balears per tramitar els corresponents permisos i autoritzacions, el qual dia 25 de juny de 2020 va ser aprovat pel Ple de la CMAIB, una vegada es va aprovar autoritzar la modificació no substancial de l'autorització ambiental integrada consistent en la construcció de la cel·la 2 de l'ampliació de l'abocador de Milà II.\nDISSENY I CONSTRUCCIÓ DE LA CEL·LA 2\nCondicionants i criteris de disseny\nEls principals condicionants i criteris de disseny que defineixin la implantació de la nova cel·la 2 són els següents:\n- El fons de la cel·la es troba per sobre dels nivells d'aigües subterrànies registrats històricament, per tal d'evitar problemes de subpressió i minimitzar les derivacions ambientals d'aquest fet. A més, el sistema d’impermeabilització es reforça amb una doble geomembrana de PEAD que encapsula geocompost de bentonita aditivada.\n- La construcció de la cel·la 2 es preveu en dues fases (cel·la 2.1 i cel·la 2.2), de manera que es pugui iniciar l’explotació d’una de les subcel·les, mentre s’acaba de construir l’altra.\n- A més, el disseny en subcel·les minimitza la superfície d'exposició de residus de manera que es redueix la generació de lixiviats, emissió de gasos, olors i altres vectors com rosegadors, aus etc.\nEls terminis d’execució de les dues subcel·les són els següents:\n- Cel·la 2.1: 62 dies hàbils.\n- Cel·la 2.2: 70 dies hàbils.\nEl pressupost d'execució material del projecte ascendeix a 858.014,83 €, cost que ja es troba inclòs a l'actual contracte de la UTE es Milà.\nDescripció de les actuacions\nLes actuacions a portar a terme per a la conformació de la nova cel·la 2 són les següents:\na) Moviment de terres\nEls moviments de terres previstos són els següents:\nb) Sistema d'impermeabilització\nEl sistema d'impermeabilització a instal·lar estarà conformat pels següents elements, de baix a dalt:\n- Capa de regularització de 0,5 m de gruix.\n- Geotèxtil de protecció inferior.\n- Geomembrana de PEAD de 2mm.\n- Geocompost amb bentonita additivada.\n- Geomembrana de PEAD de 2 mm.\n- Geotèxtil de protecció superior.\nc) Sistema de gestió de lixiviats.\nEl sistema de drenatge de lixiviats s'instal·larà per sobre dels sistema d'impermeabilització, amb un pendent que permetrà que els lixiviats flueixin per gravetat cap a la zona més baixa de la cel·la, on s'executarà una bunera de recollida. Els sistema estarà constituït pels següents elements:\n- Capa de drenatge de graves de 50 cm de gruix.\n- Captació de lixiviats amb canonades de 200 mm de diàmetre.\n- Transport de lixiviats cap a la bassa de lixiviats mitjançant una canonada de 125 mm encapsulada en una canonada de seguretat de 200 mm.\nd) Sistema de desgasificació.\nEs col·locaran 7 pous de captació de biogàs que s'aniran recreixent. Aquests pous estaran formats per una canonada de PEAD PN10 de 110 mm perforada, protegida per 2 anells de formigó d'1 m de diàmetre.\ne) Sistema de gestió d'aigües pluvials.\nEl sistema de gestió d'aigües pluvials suposarà les següents actuacions:\n- Endegament del torrent de Binissarmenya amb tècniques de bioenginyeria.\n- Cunetes temporals excavades en el propi terreny.\n- Cunetes definitives executades en formigó i secció trapezoïdal.\n- Altres elements: arqueta de formigó, canonades de drenatge transversal i pou de resalt.\nf) Segellament del piezòmetre Pz8 i construcció de dos nous piezòmetres.\nLes obres de la cel·la 2.2 suposaran l'ocupació de la zona on s'ubica el piezòmetre Pz8, pel que s'haurà de segellar i anul·lar.\nEs proposa l'execució de dos nous pous el Pz14 i el Pz15 i la reubicació del PZ4, amb perforacions amb testimoni continu amb un diàmetre de 220 i profunditat fins a 15m pels PZ14 i Pz15 i fins a 10 m pel Pz4.\ng) Enderrocament de la plataforma de formigó.\nConsistirà en l'enderrocament d'una superfície de 2.785 m2 que representa l'actual plataforma d'emmagatzematge temporal, ubicada a la zona.\nAnunci d'exposició pública BOIB


Robert Körner - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n22 de juny de 1989(1989-06-22) (als 64 anys)\nRapid Wien 212 (80)\nÀustria 16 (1)\nRobert Körner (21 d'agost de 1924 - 22 de juny de 1989) fou un futbolista austríac de les dècades del 1940 i 1950.\nLa seva etapa com a jugador transcorregué de forma íntegra al SK Rapid Wien. Posteriorment fou entrenador del club vienès en diverses ocasions. També entrenà als clubs alemanys SV Waldhof Mannheim (entrenador) i 1. FC Nuremberg (co-entrenador).\nPel que fa a la selecció austríaca, hi debutà el novembre de 1948 davant Suècia. Participà en la Copa del Món de Futbol de 1954 al costat del seu germà petit Alfred. En total fou 16 cops internacional, on marcà un gol.\nLliga austríaca de futbol (7):\n1946, 1948, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957\nCopa austríaca de futbol (3):\n1961, 1972, 1976\nUEFA On This Day\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Robert_Körner&oldid=21259788»


Som Farmàcia Verge, una farmàcia centrada en el que més importa: el teu benestar.\nBenvingut a la web de la Farmàcia Verge, la teva farmàcia a Navarcles des de fa més de 25 anys. Un espai de salut i benestar on t'ajudem a cuidar-te per dins i per fora, tenim cura de tu, t'escoltem i atenem tots els teus dubtes. Per a nosaltres no ets un número més, t'oferim l'assessorament personalitzat que necessites a cada moment, amb consell farmacèutic especialitzat.\nVols desfer-te d'aquests quilos de més?, necessites ajuda per millorar la teva alimentació?, t'agradaria deixar de fumar però no saps com?, notes que el teu cabell ha perdut força?, tens problemes d'acne? Vine a Farmàcia Verge i deixa't assessorar. A la nostra farmàcia a Navarcles t'assessorem sobre salut i hàbits de vida, per ajudar-te a sentir-te millor que mai. Confia en nosaltres.\nSom uns apassionats del nostre treball, un equip de professionals amb vocació i ganes de ser útils. Ens encanta poder ajudar als nostres clients i contribuir a fer una miqueta més fàcil la seva vida. És per això que no deixem d'innovar ni de formar-nos, perquè volem estar a l'última en serveis farmacèutics i atenció a l'usuari. Amb nosaltres la teva salut estarà a les millors mans.


La millor de l'estiu...Venia pel passeig marítim, davant meu una parella jove amb un xiquet d'uns dos anys. Es gira i em mira, em mira i somriu, jo també; per una moments ens hem mirat somrient-nos l'un a l'altre. Se m'ha tremplat el cor... Això és la felicitat a la que al·ludia Borges en el seu poema "Instantes", un instant de felicitat que ens regala la vida...Sóc una dona afortunada.\nI crec que ho sóc perquè em fa l'efecte que vaig encaixant la vida com és, no com jo vull que sia; em treballe la tolerància dins el marc de la solitut amb el que s'inscriu l'existència, i avance sense arrogància, humil, abstreta contemplant les boires, lleus i joganeres, entossudides en canviar de forma i de lloc constantment. De vegades tinc la sensació d'haver experimentat cert estat atípic, és com si un es veiés des de fora. Sospite que s'ha d'haver de caminat pel desert de la soledat per percebre les tonalitats de l'existència.\nCert que l'actitut demana afinar la sensibilitat per tal copsar determinats matissos a partir de la pròpia intimitat. No són coses d'explicar sinó de sentir. A la ciutat, se sol viure a un confortable anonimat; ningú representa res per ningú, és com nedar a la tèbia mar de la ignorància...\nViure sol significa haver d'abandonar definitivament algunes actituts tan freqüents com equívoques. Assumir humilment la pròpia insignificància, acceptar la certesa de que fora, tot succeix amb total normalitat independentment de la teua humil existència.\nDesprés que s'han superat alguns prejudicis, s'ha avançat per determinades etapes, s'han abandonat un grapat de somnis i s'han desestimat les il·lusions residuals, llavors és quan es comença a treure profit de la soledat.\nNo vull tornar al col·legi!, que quede clar...\nAra me'n recorde d'un que plorava perquè no volia anar al col·legi.\n__a veure, mare, dis-me tres raons per tindre que anar jo al col·legi__l'hi diu el fill a l mare. I ella va i li respón:\nprimera: Perquè és dilluns.\nsegona: perquè és hora d'entrar.I\ntercera: perquè ets el director...\nAra va i resulta que a mi em passa la mateixa. Qui m'ho havia de dir!\nAi!, amb tot i això, per sort anem madurant, que no és poc. No basta donar lliçons, també s'han d'aprendre. La vida s'ha de plantejar com un aprenentatge constant; com ara l'aprenentatge de la solitut...Em fa l'efecte que és un dels que impliquen més dificultats.\nPerquè veja'm, de menuts a l'escola un treballa per anar a mostrar-li-ho a la mestra i rebre la consegüent aprovació...Això constitueix un motiu per guanyar la pròpia autoestima, que de nou potenciarà l'aprenent per perseverar amb l'esforç i seguir obtenint resultats possitius; que així mateix hi reafirmaran a l'alumne en la satisfacció de l'aprentatge.\nDesprés que s'han superat algunes etapes, s'han abandonat un grapat de somnis i s'han desestimat les darreres il·lusions residuals; llavors és quan es pren consciència de la pròpia individualitat. Has arribat a un món interior que comença a prendre forma, i té una raó d'existir quan un es troba preparat per esplorar-lo.\nDel nombre de persones amb les que un es relaciona, se sol preservar només les que són significatives; dels gestos, les paraules, les accions; els autèntics; de les situacions divertides, la gioia; dels records, els màgics, de les paraules, les dolces i les sabies...\nI va arribar el darrer dia de vacances. Irene es trobava a punt, bon aspecte, bona forma física i mental...Es misteriós el que m'ocorre__va pensar__la neuròloga em va parlar de teràpia ocupacional__De sobte s'adonà que es trobava despistada. Amb tot, ara véia que tenia raó. __"...enmalateix en vacances... No vull ni pensar quan em retire; em sap greu reconèixer-ho...tanmateix es veu que és així.\nQuan tenia molta feina es solia organitzar i ho portava tot endavant; encara que també podria ser que després de mantindre un alt nivell d'estrés, les taquicàrdies eren la prova, s'ensorrava. Amb tot no es trobava massa segura de les seues observacions, així que va desistir de treure conclusions.\nEs sentia totalment preparada. L'endemà a les 10.30 h, claustre. Ja tenia preparat fins i tot la roba que vestiria__dec de tindre paciencia amb mi...sóc tan trasto...__\nTelma, la seua germana, vingué per fí i ho passaren molt bé. Ara, se sentia amb ella millor que mai__ara si que som amigues, ens escoltem, ens comprenem...Em va regalar un CD i va dir __el tall 17 te'l dedique expressament: "La vida és bella", per Noa i Miguel Bosé. Té una lletra molt dolça i ingènua, és encisadora.\nTelma no gaudia dels plaers de la bona taula, menjava molt poc i com si fos per pura necessitat. Els mancava una mica de complicitat en aquest terreny. Irene va estar temptada de regalar-li un exemplar de "Sota el sol de la Toscana", amb tot va pensar que no devia imposar-li els seus models, sinó que havia de tindre paciència i esperar que la seua germana se'n anonés; amb altres coses ho anava fent. Lua també anava deprenent d'ella, així, reciprocament, sense protagonismes, d'igual a igual.\n__Aniré ara al Setembre. Anna em va tocar i m'espera__li digué a la seua germana.__ A més he de veure a la cosina Loreta...i tinc ganes d'anar, no sé per què.\nUn parell de dies al Perelló amb la Vicentina i el Lluís, també havien aconseguit superar les seues diferències i s'estimaven més que mai. Ella s'havia "humanitzat", solia dir Irene, fins i tot m'ha proposat eixir a sopar amb un parell d'amigues seues. Increïble!.\nDilluns Irene havia d'entrevistar-se amb Roque, de "Proyecto Hombre", va anar a oferir-se com voluntària__alguna tasca podré fer, arribat el moment__ va pensar.\nLi van venir al cap unes paraules de Mercedes Sosa, en la lletra d'una de les seues cançons:\n...que al llamar a un hombre hermano\ncuando hay otros que jamás\nse han de salvar.\nHe d'assumir l'anonimat i arrimar el muscle mentres puga. Crec que fins ara no havia pogut __ va pensar Irene__.\nI es va fer el miracle: Gala!, la companya que Irene desitjava, si més no, això va experimentar ella. Encara que no va poder estar-se de pensar que podria enganyar-se...Amb tot a primera vista semblava que tenien grans afinitats, i això per ella d'entrada era prou.\nGala, semblava una persona bondadosa, sana...fins i tot va arribar a pensar que tenia les qualitats que ella més admirava en una persona, a saber: prudència, tolerància, dolcesa, assertivitat...Semblava una dona feliç. __Sóc casada amb un professor, vivim a Canet; els meus pares eren agricultors. Tenim una filla y un fill. __li explicà Gala al llarg de la primera entrevista.\nDesprés, Irene, recordant aquella conversa, pensà que aquella dona conservava l'entusiasme jovenivol per la seua professió, cosa molt de valorar perquè en general aquest durava poc, i molts docents de mica en mica anaven caen en una flonja monotònia, que amb el temps conduïa a la indiferència... Tanmateix ella va arribar a la conclusió, potser precipitada, que la vida li havia concedit un dels seus tres grans desitjos.\n"En fa l'efecte que arribarem a ser molt bones companyes i potser amigues. Sóc una dona afortunada, el proper aniversari es presenta diferent; per fi he trobat la companya que tant necessitava."\nLua patia d'imsomni, la qual cosa l'afectava en forma de depressió persistent, li mermava agilitat mental, la submia en estats de melancolia, que passant el temps mostraven tendència a agreujar-se. De ben jove encara, va començar a freqüentar la consulta de metges i especialestes amb la ferma voluntat de superar allò que ella dèia "viratges del caràcter".\n"Hui m'he reservat unes botes i un bosso. I l'altre dia em vaig regalar un doble cd de música de Cap Verd. Es molt primitiva, en algunes composicions s'aprecia l'ntrumental autòcton, però m'agrada la seua expressivitat tan ingènua, tan pròpia, d'una gran bellesa. La música em fa més suportable la vida."\nTenia la sort, solia dir, que li apassionava la seua professió tot i que acabava pensant que la seua era una història feta de detalls menuts, de lleugeres superacions, d'avanços i retrossessos incessants__Sí, és així__solia dir__és així i prou. Cercar una millora encara que sia mínima, provar i desestimar, provar i gaudir de l'encert; plorar i maleïr, (caure del cavall), torcar-me les llàgrimes i alleugerir-me les ferides, i tornar a intentar-ho, tornar a pujar al cavall. (tinc la mà dreta inflamada, hauré de reequilibrar la dieta.)\nRecordava amb certa enyorança l'estada a les "Illes", tornar a Menorca quan no hi foren els turístes...La recordava amb enyorança; els ull se li entelaren..."plorar i maleïr, (caure del cavall), torcar-me les llàgrimes i alleugerir-me les ferides, i tornar a intentar-ho (tornar a pujar el cavall). I avant..."__pensà.\n"La vida te da sorpresas, sorpresas te da la vida, ay, Dios!..." __cantussejava Irene, mentre revisava els treballs dels alumnes.__\nAcabava de sornar el telèfon. L'agafà contrariada per la interrupció.__Ostres! una alumna del "meu curs", de fa un fum d'anys.! Que volen reunir-se tot el grup de vuité i comptem amb mi per sopar juntes!. Són un tall de boges.__\nDe sobte li vingueren al cap les seues cares com si les tingué al davant...aquell ambient, les excursions que feren amb ella; les seues fotos que encara conservava...i que de tant en tant es quedava corpresa mirant-se-les i pensant "Deu meu, si ja seràn unes donasses...i uns fadrins; la meua bogeria de joventut, vint-i-sis anys, sembla que fou ahir.\n"Aquestes coses em reconcilien amb l'Humanitat. Quí és cap a pensar que encara se'n recorden de mí. Ara, que si jo fos Gala, no sé si seria capaç de seguir...Les seues xiquetes... i alguns xiquets!. Tota una vida...cóm els ho podria agraïr?. Encara que no arribés a celebrar-se, la intenció, eixe record afectuós que els ha engegat...Malgrat les meues falles, tan grans i tant freqüets. Ara que tan sols em resta uns anys per retirar-me...Llavors començava amb tanta il·lusió!. (ara que m'he ficat les ulleres d'aprop em veig més bé.)__pensà Irene.\nMoltes vegades havia tornat el seu pensament, els seus records a aquells dies estretament compartits...amb companys, companyes i alumnat. Mestrestant llavors va ser quan va haver de viure la tragèdia més gran de la seua vida, la mort de sa mare.\nEl col·legi nou, pintat de verd...tot un somni; el fred que féia en aquells corredors del nou col·legi recent estrenat, oberts a l'intempèrie, sense cap finestra. Ells, sis anys, jo, aprenent de tot, quán poc sabia. Ara no sé molt més. També en aquell col·lectiu hi havia gent molt penosa. Jo, però, em partia el pit per les meus xiquetes i quixets. Finalment vaig haver de llençar la tovallola.No sé si perquè em vaig adonat que estava embarassada de la meua filla.\nUna vegada a l'autobús, que ens duía d'excursió, Vichy amb la seua ingenuitat em preguntà: "Mestra, quines són les tres coses que més desitges fer a la vida"? Jo li vaig respondre, no sé amb quin ordre:\n__Ensenyar amb la nostra llengua,\n__Tindre una filla,\n__ Viatjar i escriure.\n(te'n recordes Vichy?)\nFa tants anys...Aleshores ja sabia jo exactament allò que volia. Tan sols em mancava escriure per a que els meus tres grans desitjos s'haguessen acomplert. I, per sort, bambé ha arribat.\nSón molts els records que deixen els anys de convivència, encara que a determinats alumnes se'ls pren més afecte, perquè són més propers, et miren als ulls amb els seus tan nets, tan nets...que només els pots respondre'ls amb el cor a la mà. Tot i que el alumnes són com els fills a tots se'ls estima per això acabes acceptant-los com són.\nTants i tant records acudeixen a la memòria d'Irene que encar detecta l'olor de les aules, la cridoria del pati a l'hora de l'esplai, les llàgrimes rodolant-los per la cara polsegosa de tan de jugar...Són tant i tants records com per emplenar una i més vides que tinguessem, i mai no es cansarien evocar-los.\nVan prendre la comunió, com aleshores era d'estricta observància; fruit del moment i de les creences ancestrals mai no quëstionades...els vaig regalar a cadascú un mocadoret brodat amb el seu nom.\nSóc feliç ací, vora el foc de la llar, escoltant música a estones, d'altres escrivint, llegínt, contemplant el paisatge a través de l'ampli finetral de la sala d'estar; aquella era una vida apacible. Havia retrobat el petit plaer de gronxar-se al balancí, tan còmode... Irene va recordar que quan es casà se'n comparen un de fusta color avellana, i d'estructura baixa i confortable, on tantes vegades havia adormit als seus fills.\n"Qué prompte passa el temps ací.. Demà hauré de tornar a la "civilització". Aquest lloc és el cel. Ahir, un dia d'ensomni, el cel blavíssim, l'aire transparent, les muntanyes blavenques, desdibuixades per la llunyania... Quan siga gran viatjaré amb un bagul com el de la Piquer i un balancí com aquest. Allà on em trobe a gust, em quedaré una temporada, llogaré una casa o un apartament, estudi o xalet...Jo mateix compraré i em guisaré. Llavors em dedicaria a conéixer el veïnat i assajar de fer vida social.\nPassat un temps prudencial, no massa per no avorir-me, ni massa curt com si fos "el jueu errant", seguiria viatge amb una bossa de mà i una ombrella, com la Mari Popins. A la bossa tan sols un pijama i una muda, només el que cal fins que trobe aloixament. Quan sabia on aniré a rauré, em faré enviar la resta. Cada vegada ho veig més clar i més senzill. Lluny d'acovardir-me vaig fent-me més i millor a la idea de pràcticar la vida nòmada i se'm clarifiquen les qüestions de detall.\nEl cotxe es troba al taller, xapa i pintura. Era fet una desidia, encara que cada vegada tinc menys ganes de fer-lo servir. Potser no en necessite d'altre, les coses esclavitzen; quan menys coses tens, més tranquil va una per la vida, l'energia es concentra i es viu més i millor; i fins i tot els petits plaers es tornen exquisits\nEn llogar una vivenda veuré que tinga una llar. De menuda a casa en teníem. El pare, quan a l'hivern tornava inert de la feina, encenia un bon foc i la vida llavors prenia un altre color. Ell parava les mans per escalfar-se, mirava les flames i li canviava la cara grisa que duia del fret. Els hiverns de la meua infantesa van transcorrer vora la llar per escalfar-nos, i la mare a l'hivern hi féia el sopar.\nDemà hauré de tornar a casa, tant de bò si pels Nadals i per Pasqües em pogués tornar a vindre uns dies. No he tingut temps d'eixir a passetjar, a\nconéixer els voltants, pujar a l'ermita, replegar llenya...Qué prompte se'n han passat els dies, quins moments tants plens sembla que no han estat de vint-i-quatre hores com els altres. Jo no imaginava que la maduresa podia ser així d'esplèndida. Crec que he fet una bona elecció. Diguem que a partir de cert moment les meues decisions han estat més encertades.\nNo en vull fer caps de corda lamentant errors passats. Deixe'm-t'ho estar. Res no és perfecte, falles i encerts formen un teixit indestriablement humà, segons correspon a la propia naturalesa. Prou. M'he passat la vida magnificant els errors, això no interessa, ara conec una vida millor. Com que he esdevingut una persona pacient i tolerant, espere dels meus un tracte igualitari; la resta no compta.\nQuantes coses en tan poc temps!. No sé per on començar...L'acte de "Recordem l'escola", que les exalumnes decidiren celebrar, es realitzà per fí...Tornar a veure "les meues xiquetes"... Ens coneguerem quan es preparaven per fer la Comunió, i les vaig dur al llarg de sis cursos després.__compte la meua vida amb cursos...no havia caigut fins ara__.\nNo aconseguia recordarme'n de Mª Encarna Serrano, pobreta meua, es quedaria de pedra!. Vaig estar fent memòria durant uns dies, i per fí ho vaig aconseguir. Potser no podia recordar-la perquè apenes es féia notar, era tímida com un conill, o massa discreta i crec recordar que no solia venir-se'n a les excursions.\nVolien unes paraules de comiat...Però això era impossible... haguessem acabat totes plorant a llàgima viva...jo la primera, això que a mi em costa manifestar les emocions..., amb un nus a la gola, em vaig limitar, a passar-los un quadern d'un paper especial i demanar que em deixarem l'adreça , o el telèfon, o bé algunes paraules...Després vaig comprovar que va ser una bona ocurrència...\n"Mestra, gràcies per moltes coses, per parlar en valencià, per ensenyar-nos a fer teatre, per dur-nos d'excursió...i per escridassar-nos quan et treien de polleguera. Vichy."\n"Mestra, he deprés molt amb tu, i ara m'agrada venir al col·legi, fer els deures...però el que més, dibuixar. Aquesta ets tu quan t'enutges i ens escridasses, per això tens la boca tan gran...\n"Mestra, a mi vindre al col·legi no m'agrava gens, però no t'ho volia dir...Ara, després de tots aquests anys amb tu i amb les companyes, em dona molta pena que s'acabe, i no sé si vull anar a institut...T'estime, molt! . Mª Josep\n"Sóc Laura, quan et vaig conéixer tan ruca, em donaves por...,mestra. Després ja no, ara no vull que s'acabe l'escola, no vull anar a institut ni res... jo em vull quedar ací!!!!"\nQuan vaig acabar de llegir els darrers missatges em vaig treure el mocador...i les ulleres...mai no hagués pensat que això fos així...tant de quefer que em donaren, tant que algunes em feren rabiar...i, ara, tant que em dolia deixar-les...\nAmb tot, acabarem fent-nos fotos, a l'aula, al pati, a l'entrada de centre...fotos gamberres, informals, provocadores; riures i fins i tot algunes llàgrimes. Llavors no sabia com anava a afectar-me deixar enrere aquest primer intent d'exercir la professió, la que el meu oncle, Don Andrés Silvent, Andreu, per nosaltres, li havia suggerir a ma mare. Ara m'adone de quanta saviesa aconseguida amb paciència, amb temps, amb l'exercici continuat de la professió al llarg de tota una vida, havia guiat els seus consells. __"Lluïsa, les xiques han d'estudiar..."__ I ella, que sí, Andreu, que sí, que el Toni i jo farem tot que que pugam...no pateixques, home, no pateixques...\nJo he canviat. No sé si aquest esdeveniment ha tingut res a veure, però he experimentat un canvi molt significatiu, acompanyat, com sòl ocorrer en aquests casos, per una alteració al meu estat de salut, aquesta poca salut de ferro. Tan sols podria donar uns pocs indicatius sobre aquest canvi, com ara que em sent més segura, més espontània i afectuosa; tot i que segueix sentint-me molt vulnerable, i ho sóc.\nEm sent més aprop d'altres persones. També vaig saludar, una braçada i dues besades a la Mª Dolors, i des de dins del cotxe a Pep, que passava en aqueix moment pel carrer. No tinc més remei. Pel que es veu arriba un moment, en que no em sent capaç de seguir experimentant rancunia, i perdone.\nSí, ara que ho pense em trobe pitjor últimament. Gran dificultat per dormir i un son gens reparador i sí, poblat d'inquietuts. Ell segueix apareixent nit rerea nit...l'odie, no em sent capaç de perdonar-lo. Quina llàstima haver compartit la meua vida amb una persona de tan poca qualitat humana; quina llàstima que m'haja marcat de per vida; quín absurd que s'escole als meus somnis la seua imatge detestable; quina condemna reviure aquella angoixa, aquell infern sense flames...quina desfeta, quina pèrdua de la meua autoestima, quin sacrifici tan innútil, quanta crueltat, hi ha qui diria ignorància... No, ni ignorància ni inconsciència, aquests termes gotegen condescedència.\nNecessite oblidar, ara que la meua vida va prenent forma, ara que vaig aconsegint ser allò que sempre havia desitjat. Tindre una personalitat definida, saber passar de les opinions alienes, ser jo mateix amb totes les conseqüències; ara, amb la pràctica de l'aprenentatge significatiu, dintre d'uns anys seré una bona professional; ara, precisament, que tinc allò que em va mancà al seu moment per redirigir la meua vida amb la persona correcta, la que podria haver estimat fins al darrer moment de la meua història, de no haver sigut tan covarda.\nMassa jove vaig assumir responsabilitats insostenibles, massa confiada vaig anar a l'escorxador, massa tolerant em vaig mostrar amb qui ignorava les meus necessitats, massa tristor acumulada per plorar, massa negra la nir al fons d'un insomni persistent, que em rosegava com una eruga.\nEm sol passar que quan he introduït un canvi seriós a la vida ha estat a costa de la meua salut. Amb tot sé que em trobe en bones mans; la Dr. Teresa Buades, em conéix ben bé i m'inspira la suficient confiança per pensar que pot ajudar-me.\nAquell dissabte al dematí Irene va agafar la borsa de mà i eixí de casa amb la intenció d'actualitzar l'interior del seu habitatge. Al llarg del temps que duia dedicada amb cos i ànima a la seua professió, no havia parat esment a la necessitat d'un lloc on es pogués sentir a "sa casa"; fidel a la seua idea de vida nòmade, li semblava un contrasentit pensar establir-se d'una manera més sòlida; sabia que en qualsevol moment podia sentir la necessitat d'alçar el vol com les oronetes; cosa que només consistía en gestionar el trasllat laboral a un altra localitat on haguessen vacants.\n__He comprat algunes coses__li comentà a Gala mentre feien l'esplai__. Te'n recordes d'aquell balancí que et vaig comentar?...doncs n'he trobat un de molt semblant; ja el veuràs, és de sucre, fins i tot la fusta, de color mel, m'encisa...I una llàntia de ceràmica de Portaceli, que col·locaré al repeu del finestral. Les cortinetes d'organdí, han quedat molt fines, i damunt van les de fil, com les tradicionals a les cases valencianes, amb una vora brodada amb colors crús.\nLa boda de la Manela, requeria un capítol a banda. Quantes coses, qué bé s'ho passaren i qué malalteta es trobà a l'endemà. Alfret... potser ho comentaria en altre moment...\nComençà amb la "trobada", un nova situació d'aprenentatge. Com més s'apren és ensenyant!. Els terapèutes de vegades mostraven actituts ambivalents, la qual cosa li creava malestar. Era evident que no es sentia gens còmoda, fins i tot va arribar a pensar si hauria estat una bona idea la del voluntariat. __alguns pares es mostren reticents, fins i tot manifesten certa desconfiança__ pensà__ no trobe cap indici de sinceritat amb les seues actituts, ni a les seus confessions. Nous rics, massa i massa prompte. L'arrogància no els permet reconéixer les seues falles. Ser pares és difícil, ser fills d'alguns pares també ho és.\nAmb un petit grup d'apenes adolescent, que havien començat a acudir al taller de bioenergètica, Irene es trobava bé, podíen aprendre molt uns dels altres. Ferran, el "perdonavides", Josep Raimón era simpàtic...tanmateix no pensava concedir-los atenció individual de moment; abans havíen de quedar ben definides les competències de cadacú..., tant les del grup, les individuals i les seus pròpies. El cas era acceptar les seues condicions...que es podíen resumir en "fer i deixar fer", demanava una actitut receptiva i de col·laboració, atés que cadascú havía comptat amb l'obció d'integrar-se al grup a voluntat.\nHe estat pensant__no massa, és clar__en Baltassar. Aquí, en aquest centre tinc ara mateix només dues persones, companys vàlits vull dir; a saber: Gala i Baltassar, això és molt més del que hagués pogut imaginar al passat recent.\nGala, és una persona excel·lent, no cap dir-ho, i extraordinària professional. Tan prompte la vaig conèixer em va donar la mida, però ella no necessita per res una amiga. Mare de dues filles, excel·lent situació socio-econòmica...ha tocat el trespol, o si més no, el sòstre. Amb tot, des del meu punt de mira li trobe una vena "càndida", encara que això no són més que simples especulacions meues, i per tant susceptibles d'error.\nSupose que pensa que ja no hi ha lloc per a més relacions a la seua vida. Relacions d'amistat, de companyonia...També és cert que té a son pare vellet i malalt, encara que no és filla única, també té una germana. Bó, en poques paraules, la nostra incipient amistat sembla que ha entrat en punt mort; no es pot avançar més en aquesta persona. Prou. Potser a mi tampoc m'interessa; intueix que és una dona massa intergrada, per dir-ho d'alguna manera, no és capaç de desmarcar-se amb res; segurament no experiementa cap necessitat. Amb tot a mi m'agrada pensar que la tintc aprop meu. Les nostres converses han estat escasses però substancioses, i a més m'han ajudat a prendre decisions. Vull dir que és una dona oberta i amb grans valors, i amb tot, acomodada...No es que plantege molts qüestionaments de cap tipus. Tant de bò si no fos cert.\nL'altre nou company vàlit és Baltassar. Em va semblar una mica "fava", només conéixer-nos. Un dia em vaig adonar que sabia d'informàtica, i com que necessitava que algú em passés el projecte per a ENCONTRE, vaig i s'ho demane a ell. M'ajuda i larlem un poc; el trobe simpàtic i a més comprove que no es "fava".\nA partir d'aquest moment tinc una idea que em roda pel cap, la de tenir-lo com secretari. Sí, fins i tot a mi em passen aquestes coses. L'única relació que m'agradaria mantenir amb un home amb condicions, seria aquesta. Deuria ser retirat, així atés que no podria oferir-li un sou, si que podria ser una quantitat simbòlica; això sí, previ període d'adaptació i mutua conéixença, ambdós podríem prendre en consideració la idea de compartir aloixament i manutenció, que sempre resulta més econòmic. Encara que pense, sobretot, amb els viatges, es a dir a la meua manera de viure, la que jo desitge pel dia de demà.\nSuposem que per ell resulte avorrida i manca d'estimuls. En tornar del viatge tindria llibertat per remprendre la seua pròpia vida. Família, relacions...(Crec que és fadri i que viu amb dos germans fadrins també.)\nDoncs bé, la persona idònia sens dubte seria Baltassar. Encara el conec superficialment, em fa pensar que ho seria perquè li trobe posat de persona senzilla però intel·ligent; simpàtic, però discret; afectuós, no embafós i, sobretot, un company, un amic.\nNo obstant això, atès el meu atípic cop d'ull en aquestes qüestions, més val que no faça més càbales i que m'atenga rigorosament a la realitat. Amb tot crec que li sóc propera, encara que ell es manté distant; jo també, i en pau i jugant.\nEs més que provable que em manque tanta informació com seria necessari per fer-me una idea més exacta de la seua persona i de la seua personalitat. Es més que segur que tinga la seua parella, i tot. En eixe cas l'avantatge sols rau en que ell representaria el tipus de persona que necessite, i a qui jo també pogués fer-li falta. De tal manera que ja no seria un projecte__bogeria, palla mental o demència senil...posem per cas, sinó que tindria cos, nom, característiques...\nA cop d'ull sembla una cosa molt difícil, un nou tipus de relació, que no es dóna enlloc, o bé es dóna en casos comptats. Exempta d'obligacions, d'exigències mútues...i tal,tal... Basada únicament amb un acord revisable periòdicament i molt, molt obert.\nClar que una relació en aquests termes exigeix una talla humana fora mida, molt més gran que les relacions oficialitzades. Es basaria en la mútua lleialtat i per això en una comucicació fluïda i un respecte mutu fora mida d'un a l'altre.\nMancaria determinar amb més axactitut les obligacions__no m'agrada aquesta paraula__ ah, sí, les responsabilitats de cadascun.\nM'alegre d'haver caigut en aquesta "agudesa". Es molt bona per determinades persones, totes no són del móntó, i ens marcaria una pauta de relació prou possitiva, crec jo. Dec de seguir madurant-la perquè només així podré obtíndre-la. Ho dic perquè tinc llegit que quan algú té dins el cap una idea ben clara d'allò que desitja és fàcil trobar-ho.\nQuant costen de trobar les coses, o no es troben, o bé s'incòrre en una elecció fallida...Això passa quan un no ha reflexionat seriosament sobre allò que li convé. Aquesta paraula m'ha fet recordar la filosofia d'Espinoza. Hem d'anar detectant el que és bò, doncs, ens complementa i ens fa creixer, el que ens convé amb el sentit més sà del terme.\nCròniques Personal original de Llum Sánchez\nViure i escriure no són verbs antagònics. Escriure ens pot ajudar a viure amb intensitat.\nEva Piquer (Barcelona 1969)\n"La dolça picor de la sarna" vet aquí un títol sugerent per una novel·la. La idea d'escriure, poc a poc va prenent cos a dintre meu. El conéixement assolit a través de l'ensenyament, em va despertar una habilitat adormida. Quan fa uns anys vaig começar a escriure, sovint tenia la sensació d'una escriptura forçada. Amb el temps m'adone que ja no és així. Han hagut de passat "anys i planys", i jo, inalterable, he seguit escrivint aquests fulls plens de situacions, persones i personatges,...que han anat acudint per materialitzar-se a través de l'escriptura.\nHe hagut d'enfrontar moltes, moltes vegades allò de: "i ara que fas...ja no escrius?". M'he sentit àrida com un desert en un temps estèril; i encara la vella tossuderia, regularment em posava a escriure...M'agrada gaudir d'eixos moments d'intimitat, o potser ho féia "per entendre'm", déia, i d'ensems amb l'esperança que arribés el moment en que pogués encarar-me amb el paper en blanc sense sentir la suor a les mans.\nJo no sospitava com era d'intens el meu desig __ara ho sé de cert__havia de materialitzar-se tart o d'hora. Ha dut el seu temps...de vegades massa i tot. Ara sé que s'ha gestat a poc a poc, a través d'aquest procés lentíssim, paral·lel, però, al meu procés personal; amb tot i això seguia escrivint sense extasias-me amb la contemplació dels avanços, ni plorar quan romania inert davant la blancor del full.\nEn algun moment em vaig adonar que potser havia superat la penosa sensació de no ser capaç, gràcies a que abans ja havia tastat instants màgics asociats a fet de blasmar en caràcters d'escriptura, algunes de les veus que de tant en tant sentia a dintre meu; la seua voluntat de fer-se escoltar.\nL'avi fou present a les primeres calentures literàties d'una tendra adolescència, que em va sorprendre amb les mans sobre el teclat de la vella Royal de l'avi, i a ell fent-me d'instructor. Ell volia de bell antuvi que comencés amb bon peu, col·locant els dits a les tecles corresponents... Veges, quina ocurrència!; i jo el que volia era prenyer les tecles i começar a escoltar els clacs! que feien les tecles en colpetjar sobre el paper.\nAmb tot fet de trobar-me davant de la màquina d'escriure em va conmoure, així que li vaig llevar la pols i em vaig posar davant el teclat contemplant amb respecte la seua negror, tan digna ella, plena de tecletes que em va fer l'efecte que em cucaven l'ull.\nAquell fet va tindre un efecte màgic sobre la mi. Vaig mirar l'avi, que amb les ulleres a la punta del nas, em mirava molt seriós per damunt i em dirigia l'atenció com si fos un director d'orquestra. Llavors, jo només volia trastejar la màquina com si fos un joguet. L'avi, però, el que volia era ensenyar-me a manejar-la correctament, encara que allò no semblava massa divertit. A mi el que m'agradava llavors, era prenyer les tecles i escoltar el clac!. A ell intentar ensenyar-me a escriure correctament...\nHe d'assumir l'anonimat i arrimar el muscle mentres puga. Crec que fins ara no havia pogut __ va pensar Lua.\nUna teràpia conductista assaig-error-encert. El rerrefons, la progressiva maduresa que va adquirint-se a través de l'experiència.\nEs una història contada a un altre personatge que té el dò de saber escoltar.\nCrec recordar que va ser a Ernesto Sábato a qui li vaig llegir aquelles paraules: " ...un escriptor només comença a ser-ho quan ja ha superat els seus fantasmes". Aleshores no ho comprenia ben bé. Després quan créia haver-ho comprés vaig pensar, "jo mai no podré lliurar-me dels meus fantasmes, en són molts i molts grossos". Ara m'adone que era una qüestió de temps.\n"La dolça picor de la sarna" està pensada des de fa anys. Es una novel·la amb un marcat tò irònic, però ensems d'una profunda tendresa per personatge central i per extensió per l'ésser humà i per la vida. En ella se relaten nombroses històries de trobades efímeres, unes sòrdides, d'altres, perilloses, d'altres penoses, sempre decepcionants.


Què rebrà el meu client i què haurà de fer?\nQuan demanis el finançament de la factura, el client rebrà un correu electrònic convidant-lo a visitar la pàgina de confirmació per tal de confirmar la teva factura – de la qual es demana finançament.\nClicant a l’enllaç de confirmació del correu electrònic, el client accedirà a la pàgina de confirmació on pot consultar i confirmar la factura clicant a CONFIRMAR LA MEVA FACTURA.\nAl moment de la confirmació, el teu client triarà un dels 3 avantatges que li proposem :\nUna reducció de 0,05% de l’import de la factura ofertada per KoalaFi ;\nUn retard de pagament addicional de 15 dies sobre la factura ;\nLa transferència del 0,05% una associació benèfica.\nAtenció, la data màxima de venciment d’un pagament que pots preveure d’una factura és de 60 dies. Quan la data de venciment del pagament és a més de 45 dies, el teu client no es podrà beneficiar d’un retard addicional de 15 dies.\nEl teu client vol descarregar-se o imprimir la factura? És possible! Per a fer-ho, només ha de clicar a Exportar PDF. La factura es descarregarà automàticament al seu ordinador.


NOTÍCIES DEL PAPA. Silenci a Sant Pere per Lampedusa - Arquebisbat de Barcelona\nNOTÍCIES DEL PAPA. Silenci a Sant Pere per Lampedusa\nTot just va ser un minut. Però va estremir a tots els que estaven congregats ahir al matí a la plaça de Sant Pere. Després del “És una vergonya ” que Francesc va llançar després de conèixer la tragèdia de Lampedusa i que va donar la volta al món, va voler tenir a les víctimes [...]\nTot just va ser un minut. Però va estremir a tots els que estaven congregats ahir al matí a la plaça de Sant Pere. Després del “És una vergonya ” que Francesc va llançar després de conèixer la tragèdia de Lampedusa i que va donar la volta al món, va voler tenir a les víctimes presents també durant el rés de l’ Àngelus. “Resem tots en silenci per aquests germans i germanes nostres, dones, homes i nens. Deixem plorar al nostre cor, resem en silenci”, va proposar el Sant Pare, que també va tenir un record per a la històrica visita que va protagonitzar divendres a Assís. ” Pensin que era la primera vegada que anava i va ser un gran do fer aquest pelegrinatge”, va assenyalar, fent èmfasi en la “càlida acollida” del poble. A partir d’aquí, el Papa va reflexionar sobre el “Doneu-nos més fe” que els apòstols van exclamar en l’Evangeli d’ahir i la paràbola del gra de mostassa. Francesc va concloure la seva al·locució destacant que octubre és el mes del Rosari: “El Rosari és una escola de pregària! El Rosari és una escola de fe!”. Font: La Razón\n“Ser cristians amb la vida , amb el nostre testimoni!”\nEl mes missioner, el compromís de tants missioners per anunciar l’Evangeli i el testimoni de vida de cada batejat, van ser recordats ahir pel Sant Pare abans de l’Àngelus amb els fidels reunits a la plaça Sant Pere. “En aquest mes d’octubre, que està dedicat de manera particular a les missions, pensem en els tants missioners -va explicar Francesc-, homes i dones, que per portar l’Evangeli han superat obstacles de tota mena, han donat veritablement la vida, com diu Sant Pau a Timoteu: “No t’avergonyeixis, doncs, ni del testimoni que has de donar de nostre Senyor, ni de mi, el seu presoner, sinó, al contrari, suporta amb mi els sofriments per l’Evangeli, ajudat per la força de Déu” (2Tm 1,8). Però el Papa va voler fer extensible a tot el poble catòlic aquest missatge, ja que és “a la pròpia vida de cada dia, on pot donar testimoni de Crist, amb la força de Déu, la força de la fe. Amb la fe petitíssima que nosaltres tenim, però que és fort, amb aquesta força donar testimoni de Jesucrist, ser cristians amb la vida. Amb el nostre testimoni!”. Font: Fides\n“Un cristianisme sense la creu , ens converteix en cristians de pastisseria”\nEl papa Francesc va llançar un missatge molt clar des Assís, recordant que Jesús diu que no es pot servir a dos patrons, o se serveix a Déu o la mundanitat: als diners, a la vanitat i l’orgull. El Papa va pronunciar un discurs improvisat al lloc on Sant Francesc es va despullar dels seus vestits, en l’anomenada “Sala del Espoli” del palau del Bisbat d’Assís, on es recorda el revolucionari gest del Sant, que es va despullar per treure totes les riqueses terrenals. “Aquesta és una bona ocasió per convidar Església a despullar-se, tots som Església, i tots hem de fer el camí de Jesús, que ha fet, un camí de despullament”, va afirmar. “Si volem ser cristians no hi ha un únic camí, si fem un cristianisme sense la creu de Jesús ens convertirem en cristians de pastisseria”, va cocloure Francesc. Font Rtve


Acord de col·laboració acadèmica, científica i cultural amb l'entitat Cursos Centrals Estatals d'Idiomes Estrangers de Moscou (Federació Russa)\nPalma, 7 de setembre de 2004\nD'una part, Natalia Utkina, Directora de l'entitat Cursos Centrals d'Idiomes Estrangers de Moscou, nomenada pel Ministeri de Ciències i Educació de la Federació Russa\nLa cooperació es desenvoluparà dins aquelles àrees que siguin comunes a ambdues institucions, en particular en el terreny de l'ensenyament de llengües estrangeres, i cada institució organitzarà aquells cursos que siguin sol·licitats per l'altra part contractant, d'acord amb el que estableix la base quarta.\nAquests protocols hauran de comptar amb l'aprovació dels màxims responsables de cada institució.\nCada part nomenarà, en un termini no major de tres mesos, un comitè, comissió o persona responsable que coordini i revisi les activitats que es duguin a terme dins el marc de l'acord.\nI com a prova de conformitat amb tot l'anterior, se subscriu al lloc i en la data indicats el present acord de col·laboració, redactat en sis exemplars, dos en català, dos en rus i dos en castellà; cada una de les parts se'n queda un exemplar en cada idioma.\nPer Cursos Centrals d'Idiomes Estrangers de Moscou,\nEl present acord marc el va aprovar el Consell de Direcció de data 7 de setembre de 2004 i el va ratificar el Consell de Govern en data 28 de setembre de 2004, de conformitat amb el que estableixen els articles 21.2.24) i 178 dels Estatuts de la Universitat de les Illes Balears, aprovats pel Decret 170/2003, de 26 de setembre (BOIB núm. 136, de 30 de setembre).


Últims programes - Un restaurant caníbal a Berlín (El suplement) - Pàgina 4\nCinema i menjar, una bonica història d'amor\nEntrem al cinema Boliche de Barcelona, no pas per menjar-hi, sinó per veure i escoltar com es menja i com es cuina a la gran pantalla, i ho fem amb Àlex Gorina, savi i director des de fa 32 anys del programa "La finestra indiscreta" de Catalunya Ràdio. L'argument de la nostra pel·lícula d'avui és descobrir les 3 grans escenes de menjar de la història del cinema! També anem de pícnic amb el dissenyador Òscar Guayabero; Xavier Ruzafa, petit productor i propietari de la botiga Oro Líquido de Barcelona, ens dona les claus perquè la recollida de l'oliva sigui tot un èxit; el director de la fundació Alícia, Toni Massanés, ens diu quins productes tenim de temporada aquesta setmana; el periodista d'El Periódico Pau Arenós tasta l'hamburguesa que Dani García ha dissenyat per a McDonald's al "Nyap o top?" de Gerard Jubany; el cineasta Carlos Marqués-Marcet recorda la seva "Magdalena de Proust"; el crític gastronòmic Philippe Regol dina al Bar Verat i la propina la deixa Jordi Asturgó de l'"APM?"


Escalada entre Hamàs i Israel - 🇮🇱 Israel a Catalunya ✡ Israel in Catalonia\nInici » notícies » Escalada entre Hamàs i Israel\nIsrael envia tropes de reforç i blindats a la frontera amb Gaza. Prop de 45 míssils han impactat avui al sud d'Israel provinents de Gaza. Greus aldarulls provocats per palestins a Jerusalem, Samària i Judea. Comandament Central de l'IDF en alerta màxima\n04/07/2014 || Funcionaris de defensa israelians han informat les agències de notícies estrangeres aquest dijous 3 de juliol, que reforços de tropes de l'IDF havien estat enviats a la frontera amb la franja de Gaza enmig de la intensificació i escalada d'atacs amb coets palestins contra el sud d'Israel. Els reforços gairebé segur que inclouen tancs i autopropulsats d'artilleria, segons les fonts consultades.\nD'altra banda un funcionari militar ha afegit que la Marina israeliana havia reforçat la seva flota de guerra davant la costa mediterrània de Gaza, i el Comandament Central de l'IDF està en el nivell nacional d'alerta màxima.\nLes tensions també estan bullint a foc lent a Jerusalem per l'assassinat d'un jove palestí en estranyes circumstàncies, amb greus aldarulls provocats per joves palestins.\nEl canal internacional israelià i24news, a més, ha informat que Israel ha enviat un ultimàtum de 48 hores a Hamàs per que aturi el llançament de míssils tot servint-se de la intel·ligència egípcia com a canal. Fins ara, Hamàs no ha estat persuadida pels atacs aeris israelians contra infraestructures usades per Hamàs i altres organitzacions terroristes que operen a Gaza disparant coets contra Israel.\nI, finalment, a tot això, se li ha sumat un ciberatac contra diversos comptes del govern d'Israel, incloent el de les IDF, que ha emès un missatge fals afirmant que havien impactat dos coets al complex nuclear que Israel té al Nègeb.\nIsrael a Catalunya valora en conseqüència que ens trobem davant de males notícies, doncs, les què ens arriben des d'Israel se sumen a l'enorme inestabilitat geoestratègica que afecta en aquest precís moment tot el Pròxim Orient amb fronts oberts al Sudan, Iemen, Egipte, Síria, Iraq... i tot això a l'ombra del que pugui afectar a Jordània, Aràbia Saudita i l'Iran. Text: R.Novoa/Debkafile


UN EXEMPLE DE POLÍTICA VERDA: Josep Puig, Regidor de Ciutat Sostenible a l’Ajuntament de Barcelona (1995-1999)\nA les eleccions municipals del maig de 1995, per primera vegada a la història de Catalunya, va sortir elegit un regidor verd a l’Ajuntament de Barcelona. Això va ser possible a través de la coalició electoral que Els Verds realitzaren amb IC.\nEn els acords de govern, en Josep Puig va assumir la responsabilitat de Regidor de Ciutat Sostenible. Per primera vegada a l’Estat Espanyol, un regidor verd va tenir la oportunitat de realitzar les propostes de política verda que Els Verds incloeren en el programa electoral de la coalició IC-EV, i demostrar amb fets que hi ha una altra manera de fer política a nivell urbà.\nPer recordar les actuacions promogudes des de la Regidoria de Ciutat Sostenible, Els Verds – Alternativa Verda posa a disposició de tothom el contingut de la web original de la Regidoria, on tothom pot comprovar la tasca que en Josep Puig va realitzar a l’Ajuntament de Barcelona. D’aquesta manera, Els Verds – Alternativa Verda vol sortir al pas de tots aquells intents de silenciar, manipular i/o apropiar-se políticament de la feina feta per en Josep Puig i les persones que col·laboraren amb ell.\n(No cal dir que els telèfons, fax i e-mails de la Regidoria de Ciutat Sostenible que figuren en la web no existeixen des de juny de 1999).\nweb de la Regidoria de Ciutat Sostenible\nEl Mapa Verd de la ciutat de Barcelona\nEl primer Mapa Verd de Barcelona va ser publicat, el juny de 1999, per la Regidoria de Ciutat Sostenible, essent Regidor en Pep Puig. El treball va ser realitzat per un grup d'associacions i persones que de forma voluntària feren possible la identificació de tots els 'items' que conté el Mapa Verd).\nPer descarregar-lo, clica aquí


Abi és una xiqueta de quinze anys. Té le pèl de color marró i els ulls blaus. Té un germà major que ella, però es volen molt. Abi és una persona tranquil·la i vergonyosa, però quan la coneixes és tot el contrari. Ella viu en Mora amb la seua família. Son pare és científic i sa mare és mestra. El que més li agrada en el món a Abi és conèixer un fum de coses sobre l’espai i l’univers. Abi sempre s’imagina com seria viatjar a l’espai. Però ella sap que, de moment, no pot viatjar a soles, per això sempre que pot veu vídeos sobre l’espai.\n“ Hui m’he despertat prompte perquè he sentit un soroll molt fort. Ràpidament he baixat a la planta baixa, però no hi havia ningú. Llavors he anat al pirmer pis de ma casa i tampoc hi havia ningú; no estaven ni els meus pares ni el meu germà. No he dubtat ni un segon en agafar el meu mòbil i cridar als meus pares, però no hi havia cobertura.\nHe decidit tranquil·litzar-me un poc. Després de vestir-me he fet els deures que ahir em van manar. Quan he mirat per la finestra no m’ho podia creure, estava viatjant per l’espai! No sabia com podia estar passant açò, viatjant per l’espai jo a soles i dins de la meua casa!\nEl viatge era prou llarg perquè anar des de la Terra a Mart deu de costar. La casa es va aterrar i es va quedar en una zona plana. Vaig decidir anar a investigar el planeta. Se podia respirar sense dificultat. Vaig creuar una duna d’arena i al darrere, vaig veure més cases on fora jugaven dos xiquets menors que jo! Sense dubtar-ho vaig anar a preguntar com havien arribat ací. En tocar a la porta d’una de les cases em va atendre una dona molt simpàtica. La seua família havia acabat en Mart un dia, sense saber com. Simplement es va despertar, va sentir un soroll i al mirar per la finestra, ja no estava en la Terra sinó en Mart.\nJo també li vaig contar la meua història. La dona em va convidar a sa casa a dinar i em va presentar a la seua filla, que té la mateixa edat que jo. Això em va alegrar molt perquè hi hauria gent amb qui poder divertir-me. La xiqueta es diu Rebecca però prefereix que li digues Becca. Té el pèl marró clar i els ulls són de color café. Té el nas menut igual que les orelles. És alta. Té un germà major i dos menors. Tots se pareixen molt perquè tenen el mateix color de pèl i d’ulls.\nBecca ja havia visitat alguns llocs del planeta. Em va dir que hi havia una bassa on podies banyar-te. Li vaig dir si podíem anar i em va dir que si. Ens vam ficar uns banyadors i vam anar. L’aigua era de color marró per la terra. Després de banyar-nos ja s’havia fet de nit i vam decidir tornar. Pel camí vaig veure dues llunes al cel, l’una més gran que l’altra.\nA l’endemà vaig anar a casa de Becca per a conéixer més coses de l’espai, ja que el seu pare és astrònom i li va ensenyar a Becca tot el que sabia de l’univers. Després vam anar a passejar amb els germans de Becca. La veritat, m’ho vaig passar molt bé! De tant en tant es podia observar algun cometa passar pel cel.\nEn arribar a ma casa de tornada, vaig sentir una música que provenia del meu mòbil: era una telefonada de ma mare! De seguida el vaig agafar i li vaig dir el que m’havia passat … ella no se va creure res i al final es va perdre la cobertura. No sabia que tenia que fer ja que la meua família estava a milions de quilòmetres lluny de mi. Em vaig dormir mirant una lluna.\nDe matí vaig despertar amb un soroll com el de l’altra vegada, quan vaig viatjar fins a Mart. Em vaig alçar i vaig veure que estava volant per l’espai. Es podien veure altres planetes i asteroides, també el sol i moltes altres estreles. Durant el viatge em vaig dormir i al arribar a La Terra em vaig despertar i la meua casa estava on sempre. Em vaig alegrar molt de veure a la meua família de nou. Els vaig saludar mentre els contava el que m’havia passat quan, de sobte, vaig sentir un crit: “Ja és hora d’alçar-se”. No m’ho podia creure, tot el que m’ha passat en esta historia havia sigut un somni!”


Play & Go Outdoor Play – Kukut Joguines\nInici / Edat / 0 - 12 mesos / Play & Go Outdoor Play\nSKU: 4897095300223 Categories: 0 - 12 mesos, Aire lliure i activitat física, Edat, Exterior, Play&Go, Marques, Tipus Etiquetes: Impermeable, play&go, Sac\nPlay & Go Outdoor Surf s’adapta a totes les teves necessitats quan vas un dia a la platja, el parc, la piscina …\nObre la bossa i estira sobre la sorra, podran seure i jugar-hi, a pesar que el sòl pugui estar mullat la borsa romandrà seca. I quan arribi l’hora d’anar … Simplement tira la corda i tot quedarà recollit en el seu interior. A més de pràctica, és molt neta, gràcies a un petit orifici a la base que deixés escapar l’aigua i les restes de sorra que puguin quedar.\nMolt fàcil de transportar gràcies a la nansa ajustable.\nLa borsa d’emmagatzematge de joguines Play & Go mesura 140 cm de diàmetre i està fet de polièster laminat de qualitat PU suau. El seu disseny resistent portàtil també la converteix en la borsa d’emmagatzematge perfecte per a la platja, el parc, les vacances o els viatges per visitar els avis.


Adreça a la nació: 2011 - Altres\nPrincipal Altres Discurs del Dia de la Independència a la Nació - 2011\nDiscurs del Dia de la Independència a la Nació - 2011\nCom a primer primer ministre de l'Índia, el 15 d'agost de 1947, Pandit Jawaharlal Nehru va pronunciar el primer discurs del Dia de la Independència a la nació i al món. La tradició de fer un discurs del Dia de la Independència continua fins avui, i cada primer ministre indi fa una adreça a la nació des de Red Fort, Nova Delhi la vigília del Dia de la Independència cada any. Llegiu l'adreça del primer ministre indi, Dr. Manmohan Singh, a la nació (traduït a l'anglès) des de Red Fort, Nova Delhi el 15 d'agost de 2011. Feu clic aquí i consulteu aquesta pàgina als vostres amics i propers per compartir amb ells l’esperit de llibertat de l’Índia. Feliç dia de la independència!\nSaludo de cor a 120 milions d’indis en el 64è aniversari de la nostra independència.\nM’he dirigit a vosaltres des de l’històric Fort Vermell durant els darrers set anys. En aquests set anys, el nostre país ha aconseguit molt. Durant aquest període, hem viatjat ràpidament pel camí del desenvolupament i hem vist l’èxit en moltes àrees. Tot i això, també sé molt bé que encara queda molt per fer. Hem de desterrar la pobresa i l’analfabetisme del nostre país. Hem de proporcionar a l’home comú accés a serveis sanitaris millorats. Hem de proporcionar oportunitats laborals a cadascun dels nostres joves.\nEl camí per endavant és llarg i ardu. Particularment, la situació dominant tant dins com fora del país és tal que si no actuem amb comprensió i moderació, la nostra seguretat i prosperitat es poden veure afectades negativament. L’economia mundial s’alenteix. Els països desenvolupats, especialment Amèrica i els països d’Europa occidental, s’enfronten a problemes econòmics. Hi ha malestar a molts països àrabs del Pròxim Orient. Hi ha algunes persones que volen crear pertorbacions al país perquè el nostre progrés quedi aturat. Tot això pot tenir un impacte negatiu en nosaltres. Però no deixarem que això passi. Sé que si treballem junts, podem afrontar qualsevol repte. Tanmateix, és necessari que superem els interessos personals o polítics i que consensuem qüestions de vital importància nacional.\nEstem construint l’edifici de l’Índia moderna sobre la base del treball dur i dels sacrificis dels nostres soldats, dels nostres agricultors i dels nostres treballadors. No deixarem que el seu treball dur i els seus sacrificis es perdin. Convertirem els somnis dels nostres lluitadors per la llibertat en realitat.\nEn els darrers set anys, el nostre govern s’ha esforçat per aconseguir l’estabilitat política i el progrés econòmic i social. Hem establert un entorn d’harmonia comunitària al país.\nEn aquests set anys, el ritme del nostre desenvolupament econòmic ha estat ràpid. Hem aconseguit aquest èxit malgrat la desacceleració econòmica mundial del 2008 i l’augment dels preus de l’energia i els productes bàsics als mercats mundials.\nEns hem esforçat per reduir les desigualtats al país. En els darrers set anys, hem tingut especial cura de les necessitats dels nostres germans i germanes de les castes i tribus programades, minories, dones i nens.\nHem promulgat lleis que garantirien als nostres ciutadans els seus drets bàsics. Després dels drets a l'educació, l'ocupació i la informació, prompte promulgarem una legislació per proporcionar seguretat alimentària a les persones.\nEn els darrers set anys, les nostres relacions amb diversos països del món s’han enfortit i aprofundit. Només el resultat del nostre treball és que avui tenim molt més respecte a nosaltres mateixos i confiança en nosaltres mateixos.\nAquests èxits no són habituals. Avui el món reconeix el nostre potencial per ser una de les principals potències econòmiques a nivell mundial. Però el problema de la corrupció és un gran obstacle en aquesta transformació.\nEn els darrers mesos han sortit a la llum molts casos de corrupció. En alguns casos, els funcionaris del govern central s’enfronten a denúncies de corrupció. En altres casos, són els funcionaris de diversos governs estatals.\nEstem prenent les mesures més estrictes possibles en casos de corrupció que han aparegut. Aquests casos són subjudicials i, per tant, no diré res més sobre aquest tema.\nÉs essencial que, quan considerem aquestes qüestions, no creem una atmosfera en què es posi en dubte el progrés del país. Qualsevol debat sobre aquestes qüestions hauria de reflectir la confiança que podem superar aquests reptes.\nLa corrupció es manifesta de moltes formes. En alguns casos, els fons destinats a plans per al benestar de l’home comú acaben a la butxaca dels funcionaris governamentals. En alguns altres casos, la discreció del govern s'utilitza per afavorir uns quants seleccionats. També hi ha casos en què els contractes governamentals s’adjudiquen indegudament a persones equivocades. No podem deixar que aquestes activitats continuïn desmarcades.\nCrec que no hi ha cap gran pas que puguem fer per eradicar la corrupció. De fet, haurem d’actuar simultàniament en molts fronts.\nHaurem de millorar el nostre sistema de justícia. Tothom hauria de saber que es prendran mesures ràpides contra els corruptes i s’aconseguirà un càstig. Si el nostre sistema ofereix justícia d’una manera eficaç, els funcionaris governamentals s’ho pensarien dues vegades abans de cometre un acte equivocat per cobdícia o per pressió política.\nVolem un Lokpal fort per evitar la corrupció als llocs alts. Recentment hem presentat un projecte de llei al Parlament per aconseguir-ho. Ara només el Parlament pot decidir quin tipus de legislació Lokpal s’hauria de promulgar. Sóc conscient de les diferències d’opinions sobre alguns aspectes del projecte de llei. Els que no estiguin d'acord amb aquest projecte de llei poden presentar les seves opinions al Parlament, als partits polítics i fins i tot a la premsa. No obstant això, també crec que no haurien de recórrer a vagues de fam i dejuni fins a la mort.\nNo convé posar el poder judicial sota l’àmbit de Lokpal. Creiem que aquesta disposició aniria en contra de la independència del poder judicial. Tot i això, necessitem un marc en què el poder judicial es faci més responsable. És amb aquest objectiu que hem presentat al Parlament la llei de responsabilitat judicial. Confio que aquest projecte de llei s’aprovarà aviat.\nUna premsa d'alerta i una ciutadania conscient poden ser de gran ajuda en la lluita contra la corrupció. La premsa índia és coneguda per la seva independència i activisme a tot el món. La legislació sobre el dret a la informació que hem promulgat ha permès que la nostra premsa i la nostra gent vigilin estrictament la feina del govern.\nAvui surten a la llum moltes decisions governamentals que, en absència d'aquesta llei, s'escaparien de l'escrutini públic. Crec que aquest és un gran pas endavant en l’eradicació de la corrupció.\nMoltes vegades, la discreció del govern s’utilitza malament en l’assignació d’escassos recursos i en la concessió d’autoritzacions. Hem examinat aquest tema. Posarem fi a aquests poders discrecionals sempre que sigui possible.\nQualsevol govern adjudica contractes per valor de milers de milions anuals. Les decisions sobre corrupció són freqüents. Havíem constituït un comitè per suggerir mesures per reduir la corrupció en les compres governamentals. El comitè ha recomanat que, com molts altres països, també tinguem una legislació sobre contractació pública que estableixi els principis i la pràctica pel que fa a les compres governamentals. Presentarem un projecte de llei al Parlament a finals d’aquest any per promulgar aquesta llei.\nEn els darrers anys, hem establert autoritats reguladores independents en moltes àrees. Aquestes autoritats compleixen moltes responsabilitats que anteriorment pertanyien al propi govern. No tenim cap legislació que permeti supervisar el treball d’aquestes autoritats reguladores i fer-les més responsables, sense comprometre, però, la seva independència. També estem considerant promulgar una llei d’aquest tipus.\nHe dit molt sobre la corrupció perquè sé que aquest problema ens preocupa profundament a tots. No obstant això, aquesta és una dificultat per a la qual cap govern té una vareta màgica. Estem prenent mesures simultànies en molts fronts en la nostra lluita contra la corrupció. Volem que tots els partits polítics estiguin colze a colze amb nosaltres en aquesta lluita. Per eradicar la corrupció, hem introduït i introduirem moltes lleis al Parlament. Espero que tots els partits polítics cooperin en el procés de conversió d’aquestes lleis en estatuts. Pel que fa a la qüestió de la corrupció, voldria dir al final que només podem guanyar la lluita contra la corrupció quan tots i cadascun dels ciutadans de l’Índia hi cooperin.\nFelicito els agricultors del país pels seus èxits aquest any. La producció de cereals alimentaris ha estat a un nivell rècord. El blat, el blat de moro, les llegums i les llavors oleaginoses han registrat nivells de producció rècord. A causa del dur treball dels nostres agricultors, avui hi ha propostes d’exportació de grans alimentaris, sucre i cotó.\nNecessitem una segona revolució verda en l’agricultura. Només podem afrontar el problema de l’augment dels preus dels aliments augmentant la producció agrícola i la productivitat. També hem d’incrementar la producció agrícola per aplicar una llei de seguretat alimentària. Accelerarem els nostres esforços en aquesta direcció al 12è Pla.\nAvui vull assegurar als nostres germans i germanes camperols, especialment a aquells que són petits i marginals, que continuarem tenint cura de les seves necessitats especials. El nostre esforç serà garantir que els nostres agricultors tinguin fàcil accés a fertilitzants, llavors i crèdit. També volem proporcionar les millors instal·lacions de reg als agricultors perquè es redueixi la seva dependència de les pluges.\nEl nostre país travessa una fase d'inflació elevada i sostinguda. Controlar l’augment dels preus és una responsabilitat principal de qualsevol govern. El nostre govern entén plenament aquesta responsabilitat. Hem continuat prenent mesures per frenar els preus. En algun moment ens hem trobat davant d’una situació en què les raons de l’augment dels preus es troben fora del país. Els preus dels productes derivats del petroli, dels cereals alimentaris i del petroli comestible han augmentat fortament en els mercats internacionals en els darrers temps. Com que importem aquests productes en grans quantitats, qualsevol augment dels seus preus s’afegeix a la pressió inflacionista al nostre país. De vegades, també hem tingut èxit en controlar la inflació. Però aquest èxit no ha resultat durador. Fa uns dies, la preocupació de la gent per l'augment dels preus també es va reflectir en un debat al Parlament. Avui us vull assegurar que estem vigilant contínuament la situació per esbrinar quines noves mesures es poden fer per detenir la pujada de preus. Trobar una solució a aquest problema serà la nostra màxima prioritat en els propers mesos.\nSóc plenament conscient de les tensions causades en algunes parts del país a causa de l'adquisició de terrenys per a la indústria, les infraestructures i la urbanització. Aquesta adquisició ha afectat especialment als nostres agricultors. Sens dubte, l’adquisició de terrenys és necessària per a projectes d’interès públic. Però hauria de tenir lloc de manera transparent i justa. Els interessos de les persones que els seus mitjans de subsistència depenen de la terra que s’adquireix haurien d’estar totalment protegits. Ens assegurarem que no es cometi cap injustícia amb ningú en el procés d’adquisició de terres. El nostre govern vol substituir la llei d’adquisició de terres de 117 anys d’antiguitat per una nova llei d’adquisició i rehabilitació de terrenys, que té previsió i és equilibrada. Ja hem preparat un projecte de llei i hem iniciat mesures per consensuar-lo. Aviat presentarem un projecte de llei al Parlament amb aquesta finalitat.\nEstem satisfets amb els nostres èxits en els darrers set anys en matèria d'educació i salut. Tant si es tracta d’educació elemental, secundària o superior, hem pres mesures concretes per millorar en tots els nivells. Això ha donat bons resultats. En els darrers anys s’han produït canvis fonamentals en l’àmbit educatiu. Avui cada ciutadà té dret a l’educació elemental. Ara estem considerant la universalització de l’ensenyament secundari. L’educació professional i el desenvolupament d’habilitats han adquirit una nova importància. Tenint en compte aquests canvis importants, és necessari que considerem tots els aspectes de l’educació d’una manera integral. Per tant, hem decidit nomenar una comissió d’educació per fer recomanacions de millores a tots els nivells educatius.\nSovint m’he referit a l’onzè pla quinquennal com a pla educatiu. Posarem el mateix èmfasi en la salut en el 12è pla que en l’educació en l’11è pla. Proposaré al Consell Nacional de Desenvolupament que el 12è pla s’hagi de centrar especialment en la salut. També prometo que els fons no seran una limitació en les àrees importants de l’educació i la salut.\nDurant molt de temps, el nostre país no tenia cap facilitat per a l’assegurança mèdica dels treballadors del sector no organitzat. El 2008 vam començar la Rashtriya Swasthya Bima Yojana per als treballadors del sector no organitzat que es troben per sota del llindar de pobresa. L’últim any hem cobert les persones que obtenen ocupació segons la Llei d’ocupació rural Mahatma Gandhi i també les treballadores domèstiques, els venedors ambulants i els treballadors beedi segons aquest esquema. Avui, Rashtriya Swasthya Bima Yojana cobreix aproximadament 2 milions de treballadors de 50 lakh. El nostre govern procurarà cobrir el màxim nombre de treballadors del sector no organitzats segons aquest esquema.\nEstem reforçant contínuament la infraestructura física del nostre país. Es tracta d’una àrea que requereix inversions molt grans. És per aquest motiu que en els darrers set anys hem seguit polítiques que fomenten la inversió en infraestructures. Com a percentatge del PIB, la inversió en aquesta àrea ha crescut més d’una vegada i mitja en els darrers set anys. Hi ha hagut millores en les nostres capacitats en el sector del petroli i la generació d’energia, i en els nostres aeroports, carreteres, especialment camins rurals i ports. A tall d’il·lustració, la capacitat de generació d’energia que afegirem a l’11è pla serà el doble que la del 10è pla. Al 12è pla, accelerarem encara més la inversió en infraestructures. Prestarem especial atenció a les zones remotes del nostre país i a les zones rurals. Connectar aquestes zones per ferrocarril i carretera obtindrà la màxima prioritat.\nAquest any hem fet un pas important per als nostres pobres germans i germanes que viuen a les ciutats. Recentment hem aprovat el Rajiv Awas Yojana. Volem alliberar els barris marginals de l’Índia mitjançant aquest esquema. Volem que els habitants dels barris baixos tinguin propietat de cases netes i tinguin accés a serveis bàsics com aigua i electricitat. Implementarem el Rajiv Awas Yojana com a missió nacional juntament amb els Estats.\nLa desnutrició de les nostres dones i nens és motiu de preocupació per a tots nosaltres. Hem pres una sèrie de mesures per abordar aquest problema, inclosos dos nous esquemes. També hem decidit que començarem a implementar un pla millorat de Serveis Integrats de Desenvolupament Infantil en els propers sis mesos per tal que es pugui abordar de manera efectiva el problema de la desnutrició infantil.\nLes xifres del cens de 2011 mostren millores en la majoria de les àrees. Però és una qüestió de profund lament per a nosaltres que la proporció de sexes hagi mostrat una davallada respecte al nivell de l’últim cens. Per millorar aquest estat de coses, no només és necessari aplicar amb eficàcia les lleis existents, sinó que també és essencial canviar l’enfocament amb què la nostra societat veu les nenes i les dones. Cridaré especialment als governs estatals i a les organitzacions de serveis socials perquè prenguin mesures per a l’empoderament de les dones i per millorar la seva condició social.\nEls atacs terroristes del mes passat a Bombai ens van advertir que no hi pot haver cap relliscada en la nostra vigilància pel que fa a la lluita contra el terrorisme. Aquesta és una llarga batalla que han de lliurar conjuntament el govern central, els governs estatals i l’home comú. Hem anat reforçant constantment les nostres agències d’intel·ligència i seguretat i ho continuarem fent en el futur també.\nTambé estem fent totes les mesures possibles per superar el desafiament del naxalisme. Volem eradicar les mateixes raons que donen lloc a aquest problema. Per tant, hem iniciat un nou esquema per al desenvolupament accelerat de 60 districtes endarrerits i dominats per tribus. Una quantitat de Rs. Es gastaran 3300 milions en aquest pla en un període de dos anys.\nPreservar el nostre entorn encara que ens desenvolupem ràpidament és un repte enorme per a nosaltres. El canvi climàtic representa una amenaça tant per als nostres processos de desenvolupament com per als nostres recursos naturals. Hem establert vuit missions sobre el canvi climàtic i estem treballant dur per implementar aquestes missions. Hem creat l’autoritat nacional de la conca del riu Ganga per a la protecció i neteja del riu Ganga. També hem creat el Tribunal Verd Nacional per a l'eliminació ràpida de casos relacionats amb qüestions ambientals. En els propers mesos, constituirem una autoritat d’avaluació i control ambiental per racionalitzar el procés d’autorització ambiental.\nLa nostra societat i el nostre país estan canviant ràpidament a causa del nostre ràpid creixement econòmic. Avui la nostra gent mira cap al futur amb una nova esperança. Tenen aspiracions més altes. Els nostres homes i dones joves s’esforcen per assolir èxits trencadors. Tots hauríem de construir un entorn al país on l'energia i l'entusiasme de les persones es canalitzin en activitats de construcció nacional. Les nostres institucions haurien de fomentar una utilització constructiva del potencial de la nostra gent. Els nostres empresaris i empresaris no haurien de sentir-se restringits a les seves activitats. Els nostres industrials haurien de tenir l'oportunitat d'establir noves indústries perquè els nostres joves puguin obtenir vies addicionals per a l'ocupació productiva. Tots hauríem de mantenir-nos allunyats de les polítiques que creen sospites o aprehensions entre els relacionats amb la indústria, els negocis i la inversió.\nNo és un èxit normal per a la nostra democràcia amb una població de 120 milions d’habitants i tantes religions, llengües i cultures per avançar ràpidament pel camí del desenvolupament. Felicito la gent de l'Índia per aquest èxit. Però hem de garantir que les desigualtats no augmentin ni tan sols a mesura que ens desenvolupem ràpidament.\nHem iniciat un viatge per transformar el nostre enorme i divers país mitjançant un ràpid desenvolupament. Un desenvolupament que beneficia tots els ciutadans del país. És natural que de vegades sorgeixin tensions en aquest procés de canvi. En una democràcia, aquestes tensions també es converteixen en qüestions de polarització política. Hauríem d’esforçar-nos perquè, tot i que els partits polítics s’oposin i participin en debats els uns contra els altres, el ritme del nostre progrés no es vegi afectat.\nTambé hauríem de tenir fe que la nostra democràcia, les nostres institucions i els nostres ideals i valors socials tenen la capacitat de fer front a qualsevol dificultat. Tots hauríem de tenir fe en nosaltres mateixos. La fe que podem construir un futur prometedor per nosaltres mateixos. La fe, que estem units, podem fer les tasques més difícils. Decidim-nos a tots construir un futur brillant per al nostre país.


Hotel Casino Ridola Matera Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMarcello Morelli 13, Matera, Matera, Itàlia, 75100 - Veure al mapa\n"An old building renovated into a lovely hotel. Very comforta..."\nExcel·lent 8,8 (454 comentaris)\nNotable 7,6 (1021 comentaris)\nL'Hotel Ridola està situat a 600 m de les Sassi di Matera i del centre històric. L'establiment ofereix una piscina i aparcament gratuït amb càmeres de videovigilància. Les habitacions tenen una decoració única i inclouen elements antics i moderns, Wi-Fi gratuïta, TV, calefacció per terra radiant i sistema de refrigeració. La sala d'esmorzars està envoltada de jardí. L'esmorzar inclou productes dolços i salats i delícies casolanes de la zona. El Ridola Hotel fou dissenyat l'any 1872 pel famós arquitecte de la zona Leonardo Ridola. L'establiment conserva els paviments i les voltes originals i a la façana hi ha un rellotge de sol, que data del 1900.\nCal que comuniqueu a l'establiment l'hora prevista d'arribada amb antelació. Podreu indicar-la a l'apartat de peticions especials en fer la reserva o posant-vos en contacte amb l'establiment. Trobareu les dades de contacte a la confirmació de la reserva. Els clients que viatgin amb nens han de comunicar a l'hotel amb antelació si aquests dormiran als llits existents o si necessitaran un bressol.\nTots els comentaris (454) Parelles (335) Viatgers en solitari (44) Famílies amb infants petits (13) Famílies amb infants grans (13) Grups (49)


L'Audiència d'Osca ratifica que les 44 obres del Museu han d'anar a Sixena\nL’Audiència d’Osca va ‘enfosquir’ ahir el desè aniversari del Museu de Lleida a l’anunciar el rebuig dels recursos presentats fa més de dos anys per la Generalitat i el MNAC en defensa de les obres d’art de Sixena. Mentre que des de Lleida s’anuncia un recurs, des d’Aragó ja han posat data, el dia 11, per venir a buscar les obres.\nL’Audiència d’Osca ratifica que les 44 obres del Museu han d’anar a Sixena\nDesprés de dos anys i mig d’espera, l’Audiència provincial d’Osca va confirmar ahir la sentència de primera instància del 2015 que ordena entregar al monestir de Sixena les 44 obres en litigi dipositades per la Generalitat al Museu de Lleida. En plena jornada de celebració del desè aniversari del museu lleidatà, l’alt tribunal oscenc va tombar així els recursos presentats en el seu dia per la Generalitat i el Museu Nacional d’Art de Catalunya (MNAC), com a propietaris d’unes peces que van ser adquirides a la comunitat de monges de Sixena en diverses operacions el 1983, el 1992 i el 1994. Val a recordar que l’estiu de l’any passat el llavors conseller de Cultura Santi Vila ja va entregar a Sixena mig centenar d’obres que es conservaven al MNAC. Les 44 de Lleida ja figuraven al Diocesà com a dipòsit per part de les monges abans de la primera compra.\nEn una àmplia sentència de 18 pàgines, l’Audiència qualifica d’il·legals les operacions de compra i la posterior catalogació de les obres en el Patrimoni Cultural català al recordar que les peces formaven part com a conjunt d’un monestir declarat monument nacional el 1923, un “tot indivisible (...) amb una protecció no compatible amb la desintegració d’un conjunt monumental”.\nLa sentència, que condemna la part catalana al pagament de les costes, rebutja tots i cadascun dels arguments esgrimits pels recurrents i adverteix que la demanda interposada per Aragó no tenia per finalitat “interferir” en les competències de la Generalitat sinó evidenciar que els béns procedents de Sixena no haurien d’integrar el seu patrimoni. En aquest sentit, descarta els arguments de la part catalana que rebutgen la consideració dels béns reclamats com a parts indivisibles de l’immoble. Segons el parer dels magistrats, aquesta argumentació és una “interpretació restrictiva que resulta escassament compatible amb la protecció del patrimoni històric i cultural”. “Entenem –subratllen– que són béns d’interès cultural, no per haver-se incorporat als fons museístics sinó perquè l’any 1923 el Reial Monestir de Sixena va ser declarat Monument Nacional.” Per aquesta raó, no veuen “raonable” l’argumentació feta des de Catalunya que diu que va ser declarat el cenobi Monument Nacional a causa dels seus “murs nus” i no pel conjunt del tresor artístic que allotjava a l’interior.\nD’altra banda, en relació amb els contractes de compravenda, l’Audiència assenyala que la priora de Valldoreix, amb la qual la Generalitat va formalitzar l’acord posteriorment al trasllat de les monges de Sixena a aquest convent barceloní, “no va acreditar que les dos comunitats religioses estiguessin fusionades” per així intervenir en el nom de les propietàries. De fet, la sentència també considera no provada la mateixa compra de les obres, “una cosa que ni tan sols es dedueix a través dels contractes de compravenda [aportats en el judici per la Generalitat], en la signatura dels quals sembla que el preu es farà efectiu, o que s’ha començat a pagar, però que no s’ha satisfet encara”.\nPaeria i Diputació anuncien que es recorrerà la nova sentència\nAl cap de poc temps de fer-se pública la sentència de l’Audiència d’Osca, tant el president de la Diputació, Joan Reñé, com l’alcalde de Lleida, Àngel Ros, van confirmar que es recorrerà dins del termini de vint dies hàbils. Des del MNAC també es va anunciar recurs. Reñé va afirmar que “les resolucions judicials em mereixen tots els respectes, però encara més les lleis catalanes” i va recordar que, “si aquestes peces de Sixena no estiguessin conservades al Museu de Lleida, avui estarien a milers de quilòmetres”.\nRos no només va avançar la presentació des del Consorci del Museu d’un recurs de cassació, sinó que va afegir que, “si no fos acceptat, encara tenim la possibilitat d’un recurs davant del Tribunal Suprem, especialment competent en conflictes de patrimoni com aquest, en el qual ens assisteix la raó i el Dret”. Des de Madrid, el ministre de Cultura i titular de la conselleria per l’article 155, Íñigo Méndez de Vigo, va afirmar que “només compleixo la sentència; respecte a si l’art ha de ser allà o no, no opino”. D’altra banda, treballadors del departament de Cultura a Lleida van organitzar una botifarrada davant el Museu com a festa d’aniversari i en protesta pel 155.\nEl Govern d’Aragó vol venir a buscar l’art el pròxim dia 11\nLa consellera de Cultura del Govern d’Aragó, Mayte Pérez, va apostar ahir per dur a terme el proper 11 de desembre la recollida de les 44 obres en litigi del Museu de Lleida i va assegurar en aquest sentit que ja ha informat la Guàrdia Civil, el ministeri de Cultura i l’autoritat judicial de les necessitats logístiques per realitzar el trasllat de les peces. També va recordar que han sol·licitat l’execució provisional de la sentència que va ordenar traslladar les pintures murals del MNAC a Sixena. Sobre la possible data d’entrega, el ministre Méndez de Vigo va dir que estarà “per al que digui el jutge”, encara que va recordar que les peticions que li feia el magistrat eren “moltes”.\nL‘Audiència d’Osca ratifica que les 44 obres del Museu han d'anar a Sixena


Autònoms i la PRL\nPremi "ACCEPTAR" per autoritzar-ne el seu ús, "REBUTJAR" per a rebutjar-les o "CONFIGURAR"\nEls autònoms i la prevenció de riscos laborals\nEls treballadors autònoms han estat al llarg del temps els grans desprotegits en matèria de sinistralitat laboral i de prevenció de riscos laborals.\nAquesta situació ha anat canviant gràcies a l'actual legislació que vetlla per aquest col·lectiu. Des de l’entrada en vigor de la Llei de l’Estatut del treball autònom, ja es contemplen els seus drets i deures en matèria de seguretat i salut laboral.\nAixí mateix la Llei 6/2017, de 24 d’octubre, de reformes urgents del Treball Autònom, concretament en el seu article 14, estableix com a novetat l’equiparació a efectes de contingència professional derivada d’accident de treball in itinere, és a dir es reconeix l’accident de treball “in-itinere” als autònoms. Tot i que es requereix que el lloc de prestació de l’activitat no coincideixi amb el domicili de l’autònom i es correspongui amb el declarat afecte a l’activitat. L’única limitació o exclusió serà per a aquells autònoms que realitzen la seva activitat des del propi domicili.\nQuan els autònoms tenen persones treballant al seu càrrec passen a tenir les obligacions d’empresari i per tant tenen l’obligació de gestionar la prevenció de riscos laborals segons estableix la Llei 31/1995 LPRL (veure apartat Servei de Prevenció Aliè a SERVEIS).\nPerò, com ha de gestionar la prevenció de riscos laborals un autònom sense treballadors al seu càrrec?\nEn primer lloc, l'autònom no té la necessitat de disposar d’una organització que s’encarregui de la prevenció de riscos laborals (PRL), no s’exigeix tenir una avaluació de riscos ni un pla de prevenció de riscos.\nPerò moltes vegades, i cada vegada és més habitual, els autònoms sense treballadors al seu càrrec es veuen afectats per la normativa sobre coordinació d’activitats empresarials (article 24.2 de la Llei de Prevenció de Riscos Laborals i el Reial Decret 171/2004, de 30 de gener, preveu la concurrència de treballadors de diverses empreses en un centre de treball). Per aquest fet, es demana que hi hagi un intercanvi d’informació sobre els riscos laborals derivats de totes les activitats concurrents en un mateix centre de treball.\nLa informació habitual que el treballador autònom portarà serà la següent:\n- Formació i informació específica del seu lloc de treball.\n- Aptitud laboral\nEn casos determinats se li exigirà:\n- Pla de Prevenció\n- Avaluació de riscos laborals\n- Planificació de l'activitat preventiva\nContacta amb el nostre Departament Tècnic i t'assessorament de forma àgil, eficaç i honesta. El treballador autònom no té les mateixes obligacions que una empresa amb treballadors.\nVigilància de la salut - Revisions Mèdiques\nOficines i Centre Formatiu\nC/ Ribera del Congost, 36B\nC/ Sant Ponç, 2 local 2\nTel. 93 861 63 13\n© 2021-2022 SiS Prevenció