La mostra de ceràmica 'Tares' d'Anna Benet és la segona de l’edició 2021 del programa 'Contemopranis' de la Taula de les Arts Visuals de la Catalunya Central, dedicat als artistes emergents del territori.\n'Tares' és la mostra d’un conjunt de peces que sorgeixen de la reflexió sobre els límits entre l’art i l’artesania. Mentre que l’artesania va lligada a la funcionalitat de l’objecte i a la producció seriada, l’art no busca produir objectes utilitaris i repetits sinó peces úniques, generalment acomapanyades d’un discurs conceptual.\nEs podrà visitar una mostra feta a base de peces que surten de l’exercici artesanal, d’aquestes tares que formen part del procés d’aprenentatge i que el fan visible. Amb la intenció de donar valor a les peces descartades i al propi procés, la peça utilitària ha perdut la funcionalitat i adquireix el valor de peça única, proposant així el debat i la reflexió de si això la converteix o no en una escultura.\nDe dimarts a diumenge: de 17:30h a 20:30h\nDijous 6 de maig: 18:30h\nWeb Taula de les Arts Visuals de la Catalunya Central


Hildebrand Salvat – Col·laboradors\nAutor: Hildebrand Salvat\n19-9-19 #trinxat a Reus presa 189, amb Marc Arza\nMarc arza Nolla . Llicenciat en dret per la Universitat Rovira i Virgili, Màster en Administració d’Empreses EUROMBA per EADA, Màster en Humanitats per la UOC entre d’altres estudis, també ha format part del programa Vicens Vives de lideratge i valors impartit per ESADE. Regidor de l’Ajuntament de Reus des del 2012 fins al 2019 […]\nVa néixer a Ribes de Freser (Girona, Espanya) el 17 de febrer de 1953. Va estudiar a l’Escola Universitària de Girona, la Universitat Autònoma de Barcelona i la Universitat de París. El 1976 és llicenciat en Filosofia i Lletres a la Universitat Autònoma de Barcelona; el 1986 es doctorà en Geologia Quaternària per la Universitat de […]\nMohamed Said Badaoui, 36 anys, va nèixer al Marroc, a la ciutat de Larache. Va arribar a Catalunya amb 10 anys i en fa tres que s’ha instal·lat a la capital del Baix Camp. És el Portaveu de l’Associació Cultural del Musulmans de Reus i Comarca, s’encarrega de la gestió de la Mesquita As-sunnah de […]


Setembre | 2007 | El cau de l'oroneta\nDIÀSPORA BONREPOSTINA I MIRAMBELLANA\nPublicat el 24 Setembre 2007 per Jaumejoan\nMolts bonrepostins i mirambellans es troben ara per ara vivint fora del poble, formant una autèntica comunitat a la diàspora. Estudis, feina, sentiments, viatges ens porten a canviar la residència on vam passar la infantesa, l'adolescència i part de la … Continua llegint →\nComentaris tancats a DIÀSPORA BONREPOSTINA I MIRAMBELLANA\nPublicat el 23 Setembre 2007 per Jaumejoan\nTriomfa l'egoisme. Triomfa la manipulació. Triomfa la competitivitat egoista. Triomfa l'estèril discussió. De tota manera no perd vigència la reivindicació de la bellesa, la recerca d'espais de llibertat, de reconciliació. Això, de totes totes, no és motiu per abandonar l'esperit … Continua llegint →\nComentaris tancats a Estratègies\nPublicat el 22 Setembre 2007 per Jaumejoan\nNomés arribar ahir a la ciutat de València "una cagada" de colom. No sé si presagi o salutació. Les coses hagueren pogut anar pitjor, ja que només part de l'empastifada abastà lleugerament pantaló, sabata i cartera de mà. Va com … Continua llegint →\nComentaris tancats a La cagada\nPublicat el 20 Setembre 2007 per Jaumejoan\nCasar-se ha esdevingut quelcom inevitable a la vida d'alguns éssers humans (de moment els animals no humans no es casen en el sentit humà, contractual, del terme). D'altres éssers humans no volen casar-se o no poden o simplement no es … Continua llegint →\nComentaris tancats a Casar-se\nAmics per sempre, dels de debò\nPublicat el 17 Setembre 2007 per Jaumejoan\nConversaciones con mi jardinero.Jean Becker.Ve a incidir en la senzillesa de plantejaments existencials per viure amb una dignitat més que necessària i gairebé imprescindible. Sense perdre el sentit de l'humor dues persones simplement comparteixen llur temps, llurs pensaments, amb altes … Continua llegint →\nComentaris tancats a Amics per sempre, dels de debò\nEl furt de la mamella\nPublicat el 16 Setembre 2007 per Jaumejoan\nUna dona als pobles d'aquesta comarca, l'Horta, furtava carteres tot entretenint les seues víctimes ensenyant-los els pits. Ja conegut pel "furt de la mamella", l'estratègia promet. I promet perquè en pocs dies els guanys d'aquesta particular empresària van ascendir a … Continua llegint →\nComentaris tancats a El furt de la mamella\ne-jazz take the e-jazz\nPublicat el 15 Setembre 2007 per Jaumejoan\nEscolte el disc de l'Ezequiel Montalt, super Vicent Montalt i el Toni De Luis i Paco Rubianes, gravat a La Barraca Estudis. Me n'alegre de veure'l i escoltar-lo, els hi done la meua enhorabona, desitjant-los allò millor en el món … Continua llegint →\nComentaris tancats a e-jazz take the e-jazz\nPublicat el 11 Setembre 2007 per Jaumejoan\nFelicitats poble de Catalunya. Felicitats germans del nord. Felicitats malgrat tots els interessos per desfer la germanor. Felicitats malgrat la ignorància empenyorada en cobrir de silenci la llengua compartida. Felicitats malgrat la manca de reconeixement de la riquesa cultural reivindicada … Continua llegint →\nComentaris tancats a Felicitats Catalunya\nTots els vídeos de Bin\nPublicat el 8 Setembre 2007 per Jaumejoan\nTorna Bin Laden. Comença el curs i Bin Laden presenta el seu. De cop i volta te trobes al quiosc de la cantonada la gran enciclopèdia dels vídeos de Bin Laden. Diuen que s'ha tenyit la barba, per alguna cosa … Continua llegint →\nComentaris tancats a Tots els vídeos de Bin


MENJADOR ESCOLAR 14-15\nPer poder veure els documents PDF cal l'Adobe Reader, si no el teniu us el podeu descarregar: cliqueu aquí\n-ELS MENÚS MENSUALS AL BLOC DE L'AMPA\n-CARTA INSCRIPCIÓ MENJADOR CURS 14-15\n-AUTORITZACIÓ SORTIDA MIGDIA\n1-Funcionament del menjador (Reglament intern)\n2-Càlcul preu menjador\nUs volem recordar que no pagueu una quota mensual sinó que el càlcul del menjador surt de:\n- DIES MENJADOR CURS 2013/2014: 177 DIES\n- COST PER DIA: 5,82€\n- COST TOTAL CURS: 1030,14€\nPer tal de facilitar els pagaments, i així la gent agraeix saber quina quantitat paga cada mes, es divideix aquest cost /10 quotes, d'on surt el pagament de 10 quotes de 103€. Aquestes NO SÓN el pagament del mes en curs, sinó un prorrateig.\nSi feu servir el servei eventual de menjador amb certa freqüència, us informem que, pensant en la vostra comoditat, podeu dir-nos el número de compte bancari ( deixant el paper a la bústia de l'AMPA o via mail de l'AMPA ) i se us cobrarà el servei per banc a final de mes. En aquest cas trucant a la Imma ( 972 476572) abans de les 9h del matí serà suficient per avisar que el vostre fill/ filla es queda al menjador aquell dia en concret.\nSi no ens heu proporcionat el número de compte i el vostre fill/filla s'ha de quedar a dinar un dia concret, CAL ADQUIRIR ELS TIQUETS. Els tiquets per dinars eventuals s'han d'adquirir via caixer automàtic a qualsevol caixer de "La Caixa" o bé via internet a través dels serveis línea oberta amb la comoditat que representa no haver d'adquirir-los en l'horari de l'oficina de "La Caixa". En cap de les dues formes se us cobrarà comissió addicional.\nAl caixer automàtic de l'oficina de "La Caixa" de Fornells s'hi ha posat un paper on s'expliquen amb detall els passos a seguir per a l'adquisició dels tiquet.\nLes dades necessàries que se us demanaran són:\nCODI ENTITAT: 0103209\nUn cop adquirits els tiquets caldrà posar-hi el dia d'ús i el mateix dia deixar-lo a la bústia de l'AMPA. No s'acceptaran diners en efectiu.


Revista Pebrella: Els videojocs: un gran entreteniment.\nEls videojocs: un gran entreteniment.\n“Estem en plena era dels videojocs i hem arribat al punt en el qual ens seria molt difícil diferenciar aquest gran entreteniment de la vida real”\nEstem en ple segle XXI i és al•lucinant com han anat evolucionant els videojocs des del principi d'aquesta època fins arribar a dia de hui. Els quatre píxels junts que en 1995 ens semblava a una nau espacial amb un muntó de detalls, hui ens pareixen tres o quatre colors mal posats que si et pares a pensar-ho molt tal volta et pareixen una nau espacial un poc amorfa. És normal que la nostra opinió al jugar un videojoc “antic” baixe molt, però el que hui ens pareix un portent tecnològic dins d'uns anys ens pareixeran uns píxels que recorden a un edifici o un autobús. Els videojocs han passat per moltes etapes, etapes en els quals sols es desenvolupaven jocs com; dispars en primera persona, puzles mentals, rol, estratègia, por i un gran etc. La “antiga generació” constava amb dos consoles de taula: Play Station 3 i Xbox 360. Aquestes consoles eren les que en teoria anaven a poder reproduir aquestos tant apreciats fps (Frames per segon) però per el hardware mostrat prèviament era obvi que no seria capaç d’aconseguir-ho. Fa dos anys i quatre mesos es va traure al mercat la tan esperada “Nova generació de consoles” que comptava amb la Play Station 4 i Xbox One. Però no va ser tot alegria ja que la Ps4 si que aconseguir 60fps i 1080p (resolució HD) Però desgraciadament la Xbox One no.\nPerò sempre estava la plataforma més indicada per a jugar a videojocs, aquesta és el Pc. El Pc era i és capaç de omplir aquests requisits i a més els supera. Per a incitar a la gent a comprar les seues consoles busquen una companyia que s'encarregue de crear videojocs exclusius per a aquesta marca. Tot açò no passa amb el Pc ja que aquestes màquines estan muntades pesa per pesa, cada una d'una companyia diferent en molts casos, aquest procés de fabricació fa únic i diferent un Pc d’altre. Però clar, les grans companyies no trauen diners fent un Pc que dure molts més anys que una consola. La gran majoria dels videojocs els desenvolupen primer per a consoles i després, quan ja han acabat fan el que és conegut com a un Port a Pc. Fins ací tot bé, però la desgracia ve quant aquest Port s'ha fet molt ràpidament o simplement no li han posat entusiasme en fer-lo. Òbviament si passa això el Pc al contrari que ser la plataforma més còmoda per jugar videojocs es converteix automàticament en la pitjor. Tot i totes aquestes coses que ha de suportar el Pc, el 80% de els videojocs disponibles a tot el món es troben en aquesta plataforma per a que puga gaudir d'ells tot el món. Després, d'altra banda, es troben les remasteritzacions que consisteixen en adaptar i millorar jocs de “antiga generació” (Ps3, Xbox360) a la “nova generació” millorant el rendiment, els gràfics, la resolució etc. Per a poder jugar amb més jugadors mitjançant internet (jugar online) a moltes consoles s'ha de pagar certa quantitat de diners anualment mentre que al Pc no. A les consoles et “regalen” cert joc cada x temps, i dic regalar per no dir vendre ja que amb el que pagues per poder jugar online podries comprar-te aquest mateix joc que et “regalen”.\nCrec que he deixat prou clara la meua opinió que és que encara que sí un Pc pot costar-te més diners que una consola i sí la majoria de jocs que et fan creure que són atractius estan sols disponibles per a consoles, però s'ha de pensar també que un Pc és molt més potent que una consola i et durarà més temps.\nJoan Cortell Cerdà 1r ESO\nEtiquetes de comentaris: videojoc consoles


Jordi Navarro: Noves puges de l'aigua, la llum, el gas...\nNoves puges de l'aigua, la llum, el gas...\nAmb l'entrada de juliol es materialitza una nova puja de serveis bàsics com són la llum (que augmenta un 3,95%) i el gas (que puja un 2,26%). Aquests augments s'han d'afegir al de l'aigua (que recentment va pujar al voltant d'un 3%), però que segons les previsions i intencions de les pròpies companyies és que s'encareixi més, al·legant raons de manteniment, cost real del producte i baixada de consums).\nEstem parlant de percentatges moderats però que sumats comencen a copejar amb força les malmeses economies familiars, ja molt castigades per la crisi i els seus efectes col·laterals. A aquestes puges cal afegir-hi d'altres increments com ara el copagament sanitari, els augments en el preu dels carburants o l'encariment de productes de primera necessitat com ara el vestit, el calçat i l'alimentació. Si a tot això hi afegim els increments d'impostos que aplica indiscriminadament el govern del PP en àmbits com l'IBI i previsiblement l'IVA ens trobarem amb què moltes famílies han vist dràsticament reduïda la seva capacitat adquisitiva. I no parlem ja de les retallades de sou que han patit molts treballadors del sector públic i privat, agreujades per una nova legislació laboral que els castiga encara més.\nEn definitiva, que els de sempre ho haurem de passar pitjor per arribar a finals de mes, i tot això mentre alts directius d'empresa acumulen salaris i beneficis que multipliquen fins a 20 els ingressos obtinguts per la gent treballadora que s'ha d'arremangar per guanyar-se la vida i poder alimentar, vestir i calçar els seus fills. Tot plegat és una vergonya indecent per un país que pretén ser la vuitena potència mundial, en paraules de prepotents imperialistes com Rajoy, Zapatero, De Guindos i d'altres personatges similars.


El Quadern d'Enric : GP Ajuntament, DESCOBRIMENTS AL BOLOMOR\nLa 28ena campanya d'excavació en la Cova del Bolomor ha conclòs amb el descobriment de quatre fòssils humans, i el primer bifaç documentat en tota la seva seqüència estratigràfica\nEls treballs de camp en la Cova del Bolomor s'han perllongat aquest any durant dos mesos, ( de l'1 d'agost al 25 de setembre) i han inclòs amb més de 70 persones entre estudiants, llicenciats i doctors de diverses universitats i centres de recerca estatals i internacionals.\nUn dels objectius de la campanya va ser intervenir en la seqüència superior del sector occidental del jaciment. Aquesta part de l'estratigrafia conté un dels nivells més fructífers del jaciment, el nivell IV, el qual va ser excavat a principis dels anys 90 i va proporcionar més de 24 mil restes faunístiques i més de 4 mil lítics. Després de la determinació de les zones no afectades pels antics treballs de cantería de la dècada dels anys 1930, es va procedir a l'excavació dels nivells més recents del jaciment.\nLes tasques d'excavació en aquesta zona van llançar a la llum la troballa més significativa de la campanya: 4 fragments cranials pertanyents a un homínid que va habitar la Cova del Bolomor als seus moments finals. Aquestes restes van ser confirmades pel Professor Juan Luis Arsuaga del Centre UCM-ISCIII de Recerca sobre l'Evolució i Comportament Humans de Madrid, membre de l'equip de recerca de Bolomor.\nDos dels quatre fragments cranials posseeixen una fractura diagenètica que remunta entre si i permet situar la peça a la zona parietal. Aquests fòssils s'uneixen a la col·lecció de restes humanes que prèviament s'havien registrat en el jaciment (la part central de peroné, un molar inferior, un caní superior i un fragment de parietal).\nFruit de les noves troballes, s'ha iniciat una col·laboració amb el Departament de Genètica Evolutiva del Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology de Leipzig, Alemanya, un dels centres pioners en paleogenètica i paleoproteómica en restes humanes plistocens. Aquesta nova línia de recerca en el jaciment obri una nova perspectiva per veure les relacions de filogenia dels grups humans neandertals i pre-neandertals en la Península Ibèrica en ambients mediterranis.\nPerò, les troballes de la campanya no queden ací. La inesperada aparició d'un bifaç en calcària micrítica, el qual es configura com l'únic element d'aquestes característiques en el jaciment, permet endinsar-nos al debat de la coexistència de diferents elements tipològics durant el Plistocè Mitjà. L'existència d'aquesta peça en Bolomor, la qual s'associa a un escàs nombre de restes faunístiques, permet plantejar variables lligades al caràcter ocupacional i funcional específic de cada nivell.\nLa continuació amb l'excavació en extensió del nivell XIII en el sector nord del jaciment ha proporcionat també un petit conjunt d'ossos de petites dimensions que podrien apuntar a l'existència de possibles llars, tal com es va documentar en 2004 en el sector occidental del jaciment i en el mateix nivell.\nEls treballs d'excavació s'han combinat amb la presa de mostres per a estudis polínics, els quals s'estan realitzant per l'equip de José S. Carrión, catedràtic de la Universitat de Múrcia. Els mostrejos també van incloure la presa de mostres per a datació, combinant diversos mètodes com la Luminescència, la Ressonància Paramagnètica Electrònica i el Paleomagnetisme, encapçalats tant per la Universitat d'Adelaide (Austràlia) com pel CENIEH de Burgos.\nLes excavacions es porten desenvolupant de forma sistemàtica des de 1989 sota la direcció de Josep Fernández Peris, i a partir d'aquest any codirigides també per Pablo Sañudo, de la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona, i Ruth Blasco, investigadora del Centre Nacional de Recerca sobre l'Evolució Humana (CENIEH) de Burgos. Els treballs en la Cova del Bolomor es van iniciar com a part de les intervencions anuals del Servei de Recerca Prehistòrica (SIP) de la Diputació de València i amb el permís de la Conselleria de Cultura de la Generalitat


Restes romanes a Can Batlló - Servei d'Arqueologia de Barcelona\nRestes romanes a Can Batlló\nDescobertes restes romanes altimperial a les obres de reurbanització de Can Batlló.\n9 maig, 2022 , fa 2 setmanes | 364 visites\nEl dia 9 de febrer de 2022 es van iniciar els treballs de control arqueològic del Projecte d’urbanització PAU1 i PAU2 sector 1 de la MPGM de Can Batlló-Magòria (zona verda compresa entre la Gran Via de les Corts Catalanes, el carrer d’Amadeu Oller, el carrer de la Constitució i el carrer de Parcerisa). La promoció de l’obra és de l’Institut Municipal d’Urbanisme i el districte de Sants – Montjuïc. La direcció de la intervenció arqueològica ha estat assumida per l’arqueòloga Vanesa Triay Olives de l’empresa ATICS SL i, des del primer dia, compta amb la supervisió del Servei d’Arqueologia de Barcelona (ICUB) i del Servei d’Arqueologia i Paleontologia de la Generalitat de Catalunya.\nActualment s’està treballant en el rebaix d’un dipòsit de freàtic que afecta una superfície aproximada de 1000m2 i que ha de tenir una profunditat d’entre 7,5 i 8 metres respecte de la cota de terreny actual.\nEn els nivells superiors de l’àmbit es van documentar nivells de terres d’època contemporània recent que cobrien un estrat argilós de color negre amb abundant presència de fauna i carbons que es va relacionar amb el sòl agrícola que hi havia a la zona entre els segles XIX i XX. De la mateixa època va documentar-se un pou d’aigua.\nPer sota dels nivells d’època contemporània es va documentar un estrat d’argiles amb llims ataronjats i ceràmiques que permeten datar-lo a la segona meitat del segle XVII. L’excavació d’aquest estrat va deixar al descobert una segona estructura que podria tractar-se d’un pou que no es va acabar de construir, del segle XVII.\nEls treballs arqueològics han permès determinar que hi ha una primera ocupació romana d’època altimperial, moment de construcció de diversos murs. En els diferents àmbits d’actuació es documenten els nivells d’abandonament i amortització dels espais però, en trobar-se en cotes d’arrasament, fins el moment no ha estat possible documentar cap nivell d’ús, fet que dificulta determinar-ne la funcionalitat. En el mateix espai s’han localitzat dues inhumacions.\nEn aquest punt, cal recordar que a l’entorn del recinte de Can Batlló hi ha dues vies de comunicació, ja en funcionament en època romana, i que l’any 1984 es va excavar part d’una vil·la romana al sector de La Campana, a poc menys de 400 metres. La cronologia d’aquesta vil·la va d’època tardo-republicana al baiximperi.\nTambé s’ha localitzat un horitzó amb nivells prehistòrics, encara per excavar, però tenint en compte que a la nau 4 de Can Batlló es van documentar diverses fosses, i donat que a la zona del dipòsit de freàtic sembla que n’hi ha una altra, resulta versemblant considerar que se’n poden localitzar d’altres en la resta de sectors que s’han d’urbanitzar.\nVista general de l'excavació. Foto: Vanesa Triay (ATICS SL)\nVista de l'àmbit amb els enterraments romans. Foto: Vanesa Triay (ATICS SL).\nDetall zona enterraments romans. Foto: Vanesa Triay (ATICS SL)\nMur de pedra seca que separa els diferents àmbits. Foto: Vanesa Triay (ATICS SL)\nEstructura de combustió possiblement relacionada amb l'àmbit d'enterraments romans. Foto: Vanesa Triay (ATICS SL)


crumble Archives - Bocins de felicitat\nPlumcake de maduixes i xocolata blanca\nEstàndard 24/04/2013 de Bocinets3 comentaris\nEl correu elèctrònic vell és un pou de correus brossa. Cada dia hi ha desenes de correus poc interessants que borro directament. Però l’altre dia, n’hi havia un que no podia borrar-lo directament. I és que Sweet Souvenir, no sé perquè, va enviar un correu amb una recepta. Em va semblar atractiva i ràpida, i l’endemà ja la vaig fer.\nAquest Plumcake de maduixes i xocolata blanca, és fàcil i força ràpid, i el resultat és més que bo! Us animo a fer-lo!


Tot sobre l’origen del panettone i els seus ingredients\nTot sobre l’origen del panettone!\nJa queda poc, cada vegada tenim més a la vista el desitjat Nadal. Comencen els anuncis de joguines, els nervis dels infants per veure a Ses Majestats els Reis d’Orient, s’apropen les esperades retrobades, els dinars i sopars en família, els regals, els torrons, els polvorons, i el panettone! Coneixes la història d’aquest dolç tan deliciós? T’ho expliquem tot.\nEl panettone (panetton) és un dolç tradicional de la gastronomia italiana en forma de cúpula. Es tracta d’una massa tipus brioix molt lleugera, tova i saborosa, resultat de la combinació de farina, llevat, ous, mantega, sucre, panses i fruita confitada.\nAls anys cinquanta, els empresaris van començar a regalar-lo als seus clients com a obsequi, i des d’aleshores s’ha anat fent cada vegada més popular i ha anat obrint fronteres, fins a convertir-se en un producte típic de les festes de Nadal conegut arreu del món.\nExplica la llegenda…\nSovint ens passa que, quan volem parlar de l’origen d’un plat característic d’una cultura o d’unes postres ens trobem amb un munt de llegendes i contes al respecte. Amb el Panettone ens passa exactament el mateix. Des de fa molts anys, per explicar l’origen del Panettone s’han utilitzat diferents llegendes, dues de les quals te les expliquem a continuació.\nSegons la primera llegenda, l’origen del panettone es centra al voltant de l’any 1490, quan un jove aristòcrata anomenat Ughetto Atellani de Futi s’enamorà de la filla d’un pastisser milanès i, amb la finalitat de demostrar-li el seu amor, no enginyà res millor que fer-se passar per aprenent de pastisser i inventar un pa ensucrat amb fruita confitada i aroma de llimona i taronja. L’èxit del pa dolç va ser tal que, els milanesos varen començar a acudir en massa a la pastisseria a demanar “Pane di Toni”, d’aquí el nom actual de “panettone”.\nUna segona llegenda defensa que el naixement del panettone es remunta a la cort de Ludovico el Moro, senyor de Milà des de 1494 a 1500. Com cada any, el compte celebrava un meravellós i luxós sopar a la Cort Milanesa, ple de plats copiosos i deliciosos. Tot el sopar agradava a tots els convidats, tot semblava sortir perfecte, fins que al moment de treure del forn les esperades postres, el cuiner s’adonà que s’havien cremat. Afortunadament, el noi encarregat de rentar els plats, que tenia en ment utilitzar les sobres dels ingredients per preparar un pa dolç i emportar-se’l a casa per celebrar el Nadal amb la seva família, li proposà al cuiner utilitzar el seu panet de massa mare i barrejar-ho amb farina, ous, sucre, panses de raïm i fruita confitada. Desprès d’amassar-ho varies vegades i enfornar-ho, va obtenir una massa similar a un pa de pessic molt suau i dolç. Va ser tot un èxit! Al duc li va agradar tant que es va dirigir al cuiner en persona per preguntar-li el nom de les postres i la persona que l’havia preparat. El jove confessà que encara no havia pensat cap nom, així que el senyor Ludovico decidí denominar-les “Pane di Toni”, nom que ha anat evolucionant fins a “panettone”.\nA més a més dels ingredients bàsics comentats anteriorment, avui en dia podem gaudir de panettones de totes les mides i sabors imaginables i deliciosos. Aquest Nadal, no ho dubtis i apropa’t a les nostres botigues Turris, trobaràs el Panettone de fruita, amb el sabor de sempre que tant t’agrada, i el Panettone de xocolata, que de ben segur et sorprendrà. Podràs compartir aquestes llegendes amb els petits i els grans de la casa!


Si vols desenvolupar una llarga carrera professional dins el sector de l'enginyeria informàtica, has de saber que tenim una formació idònia per a tu. Es tracta del Màster en Solucions Big Data que Emagister afegeix al seu catàleg formatiu.\nEl Màster en Solucions de Big Data et permetrà promoure la innovació en qualsevol sector o organització, dotant-de les habilitats analítiques amb les quals liderar la transformació de les dades.\nTindràs l'oportunitat de desenvolupar les capacitats més demandades per la indústria en àrees com Data Driven Business, Infraestructure & Cloud, Data Science, Data Analytics, Data Visualization & Exploitation, entre altres, que et permetran liderar innovació en un ampli rang de sectors.\nSegueix l'enllaç que tens en aquesta pàgina d'emagister.com per descobrir tota la informació que necessites sobre aquest curs. El centre t'informarà de tot sense cap compromís. Barcelona Technology School | Emagister\nL'objectiu del Master in Big Data Solutions és donar-te les eines necessàries, a través de les tecnologies analítiques i de dades més avançades per generar solucions estratègiques per a un divers rang d'indústries.\nAquesta formació és per a mi?: Si estàs buscant tenir una experiència de màster a Barcelona Technology School, necessites enviar els següents documents: - CV actualitzat - Carta de Motivació: explicar com penses que serà la indústria digital en els futurs cinc anys i com vas a contribuir a la transformació digital. - Certificació oficial d'anglès o en cas contrari, fer el BTS English test. Si no comptes amb previ coneixement tècnic pots accedir al Màster lloc BTS ofereix un curs previ que et donarà els coneixements bàsics necessaris per a realitzar el Màster.\nQue passarà un cop hagis demanat informació?: Un cop facis la sol·licitud d'informació el departament d'admissions de BTS es posarà en contacte amb tu per explicar en detall les característiques del programa i els requisits per a sol·licitar una plaça en el programa.


L'exregidor de festes de Benigànim va desviar 17.000 euros recaptats pels festers de la localitat - TV Digital Ontinyent\n27 juliol 2021 - 23:05 h\nInici Vall d'Albaida Benigànim L’exregidor de festes de Benigànim va desviar 17.000 euros recaptats pels festers...\nL’exregidor de festes de Benigànim va desviar 17.000 euros recaptats pels festers de la localitat\nAndrés Moscardó, exregidor de Festes de Benigànim pel Partit Popular, ha sigut processat pel Jutjat de Primera Instància i Instrucció núm. 4 d’Ontinyent per un presumpte delicte de desviament a una caixa B de 17.000 euros recaptats per festers de la localitat.\nRecentment, segons informa el diari El Mundo, s’ha emés una resolució en què el Jutjat desestima el recurs que el mateix Moscardó havia interposat i ratifica l’auto emés el passat desembre. Segons els fets investigats, Andrés Moscardó, regidor de Festes de Benigànim entre setembre de 2014 i agost de 2015, va ser l’encarregat de recollir i administrar els diners que, mitjançant diferents accions com festivals o rifes, anaven recollint els quintos de Benigànim d’aquell any, per finançar les Festes del Crist de la localitat.\nAquests diners, que Moscardó recollia com a tasca pròpia del regidor de festes i pel fet que la majoria de membres de la Comissió de festes eren menors d’edat, havien de servir per a fer front a totes les possibles despeses que generarà l’organització dels festejos. En el cas de 2015, la quantitat total recollida era de 60.000 euros; no obstant això, en arribar les Festes la Comissió es va adonar que en faltaven 17.000, que, segons el jutjat, Moscardó hauria desviat per a usar-los per als seus propis interessos, aliens a la festa. Segons la investigació, aquests fons traslladats a la caixa B servien per a pagar a grups musicals o un tècnic de l’auditori, i aquesta caixa va funcionar sense control durant anys en l’Espai Jove Municipal.\nPel que fa als 17.000 euros desapareguts del pressupost, l’Ajuntament va haver d’abonar-los perquè es pogueren celebrar les Festes.\nDavant aquesta situació, l’Ajuntament de Benigànim s’ha personat en la causa i ha exposat en un escrit que els diners d’aquesta caixa B procedien de la Comissió dels Festers del Crist, així com d’altres recaptacions municipals, com les de les instal·lacions esportives, l’auditori o les màquines recreatives.\nPer la seua banda, Moscardó va justificar el moviment dels diners com una forma de liquidar altres despeses municipals. Tanmateix, segons consta en la denúncia de la Comissió, l’exregidor de Festes va reconéixer als pares dels festers que els diners havien servit per a pagar despeses no oficials del consistori. L’investigat, a més, nega que es quedara els diners i assenyala als joves festers, afirmant que també posseïen clau d’aquesta caixa B, i que com a Comissió no complien algunes obligacions inherents a aquest tipus d’associacions. El Jutjat ha rebutjat aquests arguments.\nA més a més, Moscardó també figura entre els imputats per l’escàndol de l’ús de 9.000 euros municipals a Benigànim en despeses de telefonia mòbil (SMS i tons polifònics) i telefonades a SexyTV, un servei de línies eròtiques.\nFont: El Mundo i redacció TVdO\nArticle anteriorL’Associació per a l’Humanisme organitza una conferència de Manuel Toharia a Ontinyent\nArticle següentBocairent executa franges de seguretat per a la prevenció d’incendis


El mite Ignasi Iglesias 150 anys després del seu naixement segons el seu biògraf, Joan Pallarès | Andreuenc\nTal dia com avui de l’any 1871 al carrer de l’Ordre, avui Ignasi Iglesias, va néixer el Poeta del Poble. Comencem una sèrie de quatre entregues, d’avui fins diumenge, per entendre l’abast de la seva figura.\nTots els pobles estan orgullosos dels seus fills il·lustres: Figueres d’en Dalí i d’en Monturiol, encara que el primer també se’l fa seu Cadaqués, on hi va residir, i el segon La Sagrera, on hi va morir; Folgueroles, de Verdaguer; Reus, del general Prim; i a Sant Andreu de Palomar, entre altres, el personatge dels personatges és Ignasi Iglesias.\nDes d’Andreuenc fa gairebé un any que cada dissabte un servidor està explicant la seva vida en 52 capítols. El motiu no és altre que celebrar que enguany, avui 19 d’agost, fa 150 anys de la seva arribada al món, en la casa dels seus avis materns, els Pujades, al carrer de l’Ordre, que avui porta el seu nom.\nInsistim, hi ha altres personatges andreuencs de gran projecció, fins i tot en el seu camp, la literatura i el teatre, però Ignasi Iglesias és especialment admirat, àdhuc en alguns sectors de Sant Andreu es podria afirma que venerat, per dos motius ben concrets.\nEl primer motiu és que Iglesias va assolir uns moments de gran fama en el món del teatre quan la figura d’Angel Guimerà ja havia consolidat els grans èxits i ell va representar una renovació, sense ruptura, d’aquell home admirat i amb el qual va mantenir sempre una cordial amistat. Després d’Iglesias, vindria un gran buit que només ompliria plenament Josep Maria de Segarra amb un teatre tot d’un altre estil.\nL’altre motiu és que els drames de l’Iglesias eren protagonitzats per gent del carrer normal i corrent de l’època que patia els mateixos problemes de qualsevol espectador.\nAquesta mateixa admiració que li retia el poble va anar en paral·lel al menyspreu de la crítica, que sempre el va blasmar, i de la burgesia, que no el va acceptar perquè sovint es veia reflectida més amb el dolent de l’obra que no amb el protagonista.\nVuit anys després de la seva mort, la Guerra primer i les llargues “glaçades” desprès, durant la llarga nit d’hivern de dècades sota la dictadura, van congelar el seu teatre, perquè en el context en què s’havien de moure la majoria de grups de teatre no era qüestió de complicar-se la vida amb unes autoritats que el 1939 el primer que van fer va ser arrencar el seu nom de la placa de nomenclàtor de carrers.\nTampoc la recuperació de la llibertat ha suposat un canvi d’inflexió en aquesta tendència oblidadissa, sobretot en l’àmbit professional, on solament es registra un presentació de gran nivell al Teatre Nacional de Catalunya, relegada a la Sala Petita, s’ha de dir tot, que va presentar ‘La barca nova’ l’any 1999. En el cas del teatre amateur, la situació no ha resultat gaire millor i solament a Sant Andreu s’han anat programant algunes de les seves obres molt de tant en tant.\nEl 150 aniversari promet aportar bones notícies en aquest sentit durant la part final de 2021, quan es concentren els actes commemoratius afegits al tradicional homenatge al cementiri, el testimoni més evident de la devoció popular andreuenca cap a l’Ignasi Iglesias.\nAvui que tot passa tant ràpid, les obres centenàries no acostumen a acaparar l’atenció del públic ni tampoc el nostre teatre està massa per a adaptacions, però, a cent cinquanta anys del seu naixement, ‘Els Vells’, ‘Les Garses’, ‘L’Escurçó’ o ‘Lladres!’, només per esmentar-ne algunes, poden dir actualment tantes coses com van dir en el seu dia ja que, en el fons, els problemes socials i les misèries humanes són els mateixos.\nFotografia: Ignasi Iglesias a l’esquerra amb Joan Pallarès, el seu biògraf.\nEtiquetes: 150 aniversariEl poeta del pobleIgnasi Iglésias


Biblioteques 2.0 – Gestió del coneixement\n10 Abril 2008 xarxes6 comentaris\nEl Pais del dia 7 publica una entrevista amb Fred Gitner, bibliotecari de la biblioteca de Queens de Nova York, en què afirma que l’ús de les tecnologies 2.0 permet oferir un tracte personalitzat i donar una resposta adequada a les necessitats concretes de cada usuari, o grup d’usuaris. La biblioteca d’aquest barri multicultural ha sabut adaptar amb èxit el seu fons i activitats al públic destinatari, i la prova la tenim en els més de 21 milions de préstecs registrats l’any 2007.\nPel que fa a la biblioteca del CEJFE, la nostra aposta passa per establir canals comunicatius més estrets amb els usuaris. Un exemple d’això, són les “minivisites temàtiques” que hem organitzat amb grups de monitors artístics i educadors de centres penitenciaris, coincidint amb les reunions de treball que tenen al Centre. En la pausa per al cafè, els convidem a la biblioteca i revisem les novetats bibliogràfiques sobre els temes que els interessen. La visita genera un feedback molt útil, perquè ens permet conèixer les inquietuds i necessitats dels nostres usuaris i fer-nos ressò dels seus suggeriments quant a l’adquisició de materials.\n6 thoughts on “Biblioteques 2.0”\n10 Abril 2008 a les 12:39 pm\n¡Quin article més clar que ens has recomanat, Montserrat! Poques persones trobarem amb tanta implicació per transaccionar el coneixement com les que procedeixen del món de la biblioteconomia, del documentalisme i de l’arxivística. Per això, goso demanar-vos un esforç d’imaginació i que esdevinguem la biblioteca de Queens de Catalunya. ¿Per què no plantejar-se d’oferir pastilletes útils als col·lectius del Departament? ¿Podríeu oferir informacions/continguts no més extensos d’1 full que donessin suport a les comunitats del Compartim? No sé, se m’acut, per exemple, oferir “mastegats” els continguts de molts materials que us arriben a la biblioteca: consells de màrqueting per promoure la marca d’un servei o un producte; quines són les empreses que han impulsat programes de gestió del coneixement a Catalunya o a l’Estat; consells del camp de la psicologia per a una bona negociació…. Estic convençut que ens encantarien. A més, també els podríeu difondre en aquest gran mitjà que és el vostre bloc http://bibliotecacejfe.blogspot.com.\n10 Abril 2008 a les 12:44 pm\nMolt interessant això de Queens, així com també la difusió multicanal dels fons i serveis de la Biblioteca del CEJFE. Jo segueixo especialment les novetats que adquiriu en relació amb gestió del coneixement, administració/govern electrònic… a partir de l’Infobiblioteca. I com que veig que també dèieu que teníeu un fons d’aquesta temàtica, més transversal, potser també ens ho podríeu fer extensiu als e-moderadors en alguna reunió.\n10 Abril 2008 a les 12:52 pm\nMoltes gràcies per les teves idees, Jordi, sempre em resulten molt útils! El meu cap bull amb les noves coses que vull fer i hi ha molt camí per recórrer. El primer pas serà contactar amb tots els e-moderadors dels grups i seguir les seves agendes de treball per poder fer aquestes trobades aprofitant les seves visites al CEJFE. I com molt bé diu en Ramon, seguiré comprant les novetats en el camp de la gestió del coneixement, innovació, etc., per poder oferir-vos al grup d’e-moderadors trobades semblants.Moltes gràcies a tots dos, pels vostres comentaris!\n10 Abril 2008 a les 2:54 pm\nParlant de biblioteques, us recomano que llegiuhttp://www.viajesyviajeros.com/el%20periplo%20de%20una%20biblioteca.pdf És l’apassionant història d’una biblioteca i també d’una família. Si voleu més informacióhttp://www.islamyal-andalus.org/junio02/lengua_armas.htm\n10 Abril 2008 a les 3:48 pm\nÉs veritat, Joan, el “fons kati” de Tombuctú. Tombuctú, el periple dels “arma”, des de l’Al-Andalus fins a la ribera del Níger i Tombuctú… tot plegat és apassionant. Jo vaig conèixer aquest “fons”, en un viatge per aquesta zona (el “boucle” del Níger) fa uns 10 anys. El “tresor” de Tombuctú ja no és el que es mostrava en “l’atles català” de 1375, l’or, com l’or que hi lluïa el rei de Tombuctú, sinó arxius i biblioteques domèstiques, espectaculars, herència d’un passat llunyà en què era el centre neuràlgic del comerç de l’or del país negre del sud i de la sal i les armes del país tuareg del nord. Des d’Arxivers sense Fronteres (AsF), atès que una bona part dels documents són originals, vam col·laborar en la difusió del projecte dels fons Kati a Catalunya a partir d’una visita a Barcelona d’Ismaïl Diadié Haïdara (un “arma” negre descendent d’una família originària de Toledo), l’impulsor de l’organització, conservació i difusió del fons, basat en una biblioteca i arxiu de la seva família. Ismaïl Haïdara ha aconseguit ajut i suport important de la Junta de Andalucía; fins i tot, fa uns anys, el va acompanyar en un viatge un exministre espanyol, Manuel Pimentel, a través de la ruta dels “arma” per l’Àfrica. Fruit de l’experiència van publicar “Los otros españoles. Los manuscritos de Tombuctú: andalusíes en el Níger”. Tot plegat, com bé deies, apassionant.\n10 Abril 2008 a les 4:23 pm\nGràcies a tots dos, és apassionant el que expliqueu i el millor és que aquesta passió traspassi la pantalla i arribi al lector del bloc. Cada dia aprenc coses noves i cada dia em porta a trobar noves inquietuds, noves curiositats. I encara em sorprenen aquestes tecnologies que trenquen barreres d’espai i temps, que em permeten mantenir converses sense que coincideixi amb els meus interlocutors. I encara em sorprèn molt més que haguem d’esforçar-nos cada dia per donar a conèixer una nova manera de comunicació i col·laboració quan és tan evident tot el que hi guanyem.Seguim en contacte.


Així és el nou barranc de les Fontetes - À Punt\nAixí és el nou barranc de les Fontetes\nAquest paratge natural ha sigut renovat per a posar en valor el patrimoni natural de Quatretonda, a la Vall d’Albaida\nQuatretonda recupera el barranc de les Fontetes\n13 de maig 2021 - 21:05\nEl barranc de les Fontetes, a Quatretonda (Vall d’Albaida), s’ha renovat gràcies als fons del programa de recuperació d’espais degradats de la Diputació de València i de l’Ajuntament.\nMaria Josep Amigó, diputada de Medi Ambient de la Diputació de València, ha recalcat, en declaracions a À Punt, la importància de posar en valor tot el patrimoni natural que tenen els pobles. Per això l’objectiu d’aquestes ajudes que ha posat en marxa la Diputació és revitalitzar aquests espais i posar-los a l’abast de la ciutadania, explica.\nLes tasques de recuperació fonamentals del barranc de les Fontetes han sigut la retirada d’espècies invasores que tapaven el camí i la instal·lació d’una bona senyalització.\nA més, s’ha impedit el pas al trànsit rodat ja que, tal com ha dit l’alcaldessa, Aina Benavent, els cotxes degradaven molt l’espai, que s’ha arribat a utilizar com un taller de reparació de cotxes.\nPer últim, s’ha posat en valor el patrimoni hidràulic del lloc, com són el llavador de la Font Vella i el Pont de la Cava, i s'ha instal·lat una zona de jocs infantils completament integrada en la natura. “Tot, per a donar-li vida a un tresor natural d’aquest racó de la Vall d’Albaida”, ha sentenciat Benavent.


Mas promou una llista integradora que eviti un xoc de sectors al partit - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMas promou una llista integradora que eviti un xoc de sectors al partit\nCastells, Batalla, Bonvehí i Senserrich, amb opcions de formar part de l'equip de direcció\nefe/redacció | manresa 08.07.2016 | 08:15\nArtur Mas, durant la roda de premsa que va oferir dimecres passat acn\nL'expresident de la Generalitat Artur Mas està promovent una llista d'integració per als dotze llocs de la futura direcció executiva de la nova Convergència, que eviti un xoc entre els diferents sectors del partit. En aquesta llista podrien incorporar-se joves alcaldes com l'igualadí Marc Castells i el batlle de la Seu d'Urgell, Albert Batalla, o quadres del partit com el bagenc David Bonvehí i l'anoienca Marta Senserrich.\nL'anunci de dimecres de Mas, que va revelar que compta amb la consellera de la Presidència, Neus Munté, per fer un "tàndem presidencial" al capdavant del partit que naixerà aquest cap de setmana, ha estat acollit amb disparitat d'opinions dins de CDC. Diverses fonts convergents consultades per Efe ho interpreten com una victòria de l'aparell del partit, en detriment de sectors renovadors i del món local que ara dubten si formar part de la candidatura que promou Mas per a la direcció executiva. En aquesta llista tenen moltes opcions de figurar noms com el del president del grup parlamentari de Junts pel Sí, Jordi Turull, en sintonia amb Munté i que, mesos enrere, va traslladar a Mas, com van fer també Germà Gordó i Josep Rull, la seva predisposició a convertir-se en el número dos de la nova Convergència.\nLa carta Turull\nAmb l'anunci de dimecres, Mas ha tallat en sec el debat sobre el número dos, que serà Munté, però fonts del partit asseguren que una de les condicions que ha posat la portaveu del Govern és que dins de la futura direcció executiva hi estigui present Turull, que podria visualitzar-se com a número tres, com a responsable d'acció política i relacions institucionals. En aquesta llista de consens hi cabrien també noms afins a Turull o als sectors que li donen suport, com l'alcalde de Premià de Mar, Miquel Buch, la diputada al Congrés Míriam Nogueras o el delegat del Govern a Barcelona, Miquel Àngel Escobar. Per completar la llista, Mas desitjaria que repetís com a portaveu del partit Marta Pascal, que hauria tingut opcions de ser la número dos si Munté hagués rebutjat l'oferiment.\nUn dels reptes de Mas, des d'ara i fins a les primàries del 23 de juliol per escollir els càrrecs de la direcció, serà intentar convèncer aquests perfils i altres sectors perquè se sumin a la candidatura o almenys donin el seu suport i no presentin llista pròpia.\nUna de les famílies que busquen el seu espai és la que pivota al voltant del conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, que integra veus identificades amb el sector socialdemòcrata com Carles Campuzano o Mercè Conesa. Els liberals de Llibergència aspiren a tenir un nom dins de la llista de consens, mentre que els renovadors de Generació Llibertat estan sospesant si convé presentar llista pròpia, cosa que ja té decidit fer Reagrupament, el partit que presideix Ignasi Planas, que també participa en aquest procés de refundació de Convergència encara que cada vegada es mostra més crític.\nMentrestant, l'exconseller de Justícia Germà Gordó segueix confeccionant una candidatura alternativa a la direcció, per a la qual ja té lligats vuit noms. Això no obstant, fonts de la plataforma de Gordó, Nova Convergència, asseguren que hi ha "disposició a parlar" sobre una possible incorporació d'algun d'ells a una llista d'integració.\nMalgrat que les converses privades sobre les votacions del 23 de juliol ja fa dies que han començat, tot està pendent de com acabi el congrés fundacional que arrenca avui i que determinarà l'estructura del nou partit. D'entrada, els prop de 3.000 inscrits al congrés, que se celebrarà fins diumenge al Centre de Convencions Internacional de Barcelona, hauran de decidir si prescindeixen d'un secretari general, validen la fórmula del "tàndem presidencial" proposada per Mas i veuen compatible ocupar un càrrec institucional i alguna responsabilitat dins del partit.\nA les 3 de la tarda arrencarà un fugaç XVIII Congrés de CDC, presidit per Xavier Trias i que servirà simplement per abaixar simbòlicament la persiana d'aquest partit nascut el 1974. Quatre hores més tard, segons l'horari previst, es donarà per inaugurat el conclave fundacional, la primera tasca del qual serà elegir el nom del nou partit, entre dues o tres opcions que els militants encara no coneixen.


Últimament tot el que t’enfurisma té a veure amb els trens.T’asseus al banc de qualsevol andana d’una estació de rodalies i no pots descartar que inesperadament se t’obri sota els peus un esvoranc, se t’empassi terra endins i vagis a sortir, si és que surts, a la cua dels autocars a Gavà o a Maria Cristina, al camí inacabable de tornada de la feina. I quan finalment arribes a casa, traient fàstics, constates que el malson ferroviari encara no t’ha abandonat. Et passen per televisió, una i altra vegada, per si no en tenies prou, una nova escena de tren que t'obre un altre esvoranc, aquesta vegada a la ment : un pinxo fatxenda, parlant pel mòbil, que tira coces, com si aquesta acció formés part de la conversa que manté amb qui sap qui, contra una noieta indefensa al racó d’un vagó quasi buit, a pocs metres d’un espectador que ho veu però no mira, que fa com si no hi fos. I el que es reflecteix en aquest mirall et treu de polleguera, perquè et retrata. T’aboques un moment sobre l’aigua que cobreix el nou esvoranc i hi veus de tot: el fatxenda passejant pel carrer, enaltit a l’altar de les càmeres de tv, bevent una cervesa; una manifestació, un ministre de justícia, un fiscal, un cònsul, un jutge, uns quants advocats, una consellera assenyada i una moció parlamentària. I t’afegeixes a la irritació general, i exigeixes que tanquin aquell fatxenda, que no surti mai més de la presó. I quan t’aixeques del sofà, arborat, et sorprens a tu mateix etzibant puntades de peu a tort i a dret, corrent a agafar el mòbil per comentar el que estàs veient. Astorat, decideixes tranquil-litzar-te, i baixes a la primera estació, al bar de la cantonada a prendre una cervesa. I penses, ja més calmat, que el que realment necessites és estrenar estacions, de tren i de les altres, de les de fer parada i fonda.


Sara González - Macedònies polítiques | NacióDigital\nper Sara González, 11 de maig de 2022 a les 20:00 |\n"Organització política que té com a objectiu la consecució del poder per tal d'aplicar un programa de govern". És la definició estàndard que els diccionaris fan de què és un partit. Però l'anàlisi de la seva aplicació empírica fa que la primera part de la definició domini clarament sempre sobre l'altra. Sobretot perquè un mal endèmic de la política és com els projectes acaben en segon pla amb promeses ampul·loses que moren després d'una campanya i amb una gestió centrada més en l'intercanvi declaratiu i el partidisme que en arromangar-se perquè les transformacions arribin als menjadors de tots els ciutadans. Un dia a dia probablement menys èpic i menys mediàtic però profundament revolucionari.\nMolta lluita pel poder, poc projecte robust. I molta lluita per un poder que no és només extern, sinó intern. Després de l'operació a cor obert al PP, assistim aquests dies a uns altres dos processos que tenen poc a veure ideològicament, encarrilats de forma diferent i amb aspiracions de diferent naturalesa, però amb alguns punts en comú, com ara el xoc de lideratges i els rumbs difusos. Junts i Podem, les dues formacions que governen en coalició amb ERC els uns i amb el PSOE els altres, travessen un moment clau per al nou cicle electoral dels propers 18 mesos. Els primers, acaben de salvar visualment una batalla que podria haver estat devastadora amb el tàndem que formaran Laura Borràs i Jordi Turull. Els segons, continuen la trajectòria caïnita que ha anat minvant la projecció d'un espai complex i que veu com es desfà com un terròs de sucre els pronòstics de l'"efecte Díaz".\nL'aposta per la bicefàlia pactada a Junts és intel·ligent. Permet esprémer el potencial de dos perfils que es poden complementar a l'hora de combinar l'experiència de govern i el coneixement orgànic que té Turull del partit amb el carisma i el rol institucional de Borràs. Això no amaga que l'acord s'ha forjat per la por de tots dos -i de bona part del partit- d'assumir el risc d'enfrontar-se i de perdre. Més enllà, però, de la fotografia prometent-se-les felices, el gran repte serà la convivència, la presa de decisions en una cúpula on hi ha diverses lectures del context actual i de l'aposta futura. Les polifonies internes no són necessàriament perjudicials, però sí que provoquen inestabilitat quan es tracta d'apostes oposades sense que hi hagi un projecte sòlid previ treballat i compartit.\nTres carpetes seran la primera prova d'estrès per a la formació que fins ara han comandat Carles Puigdemont i Jordi Sànchez: l'acord per modificar la llei de política lingüística al Parlament, la revisió de la coalició amb ERC a la Generalitat i la continuïtat de l'aliança amb el PSC per governar la Diputació de Barcelona. Tant Borràs com Turull han apuntat la possibilitat de deixar qüestions d'aquest calibre en mans de la militància. Les consultes a les bases són una excel·lent oportunitat per fer més horitzontals els partits, però són una temeritat quan del que es tracta és d'externalitzar la incapacitat per decidir i defensar de forma raonada i consensuada d'aquells que tenen delegada la responsabilitat de fer-ho. Si hi ha projecte, si hi ha programa, si hi ha diagnosi compartida, el debat sempre enriqueix i troba una sortida. Si la base falla, la inestabilitat està assegurada.\nParlar d'inestabilitat a l'espai que s'ubica a l'esquerra del PSOE és, fins i tot, optimista a hores d'ara. Andalusia és el primer examen del projecte que pretén liderar Díaz i, més enllà de les males perspectives electorals, ja acumula una dantesca imatge per una coalició que ha fracassat abans, fins i tot, de començar la campanya. I els mèrits del despropòsit estan més a Madrid que no pas allà on la vicepresidenta comença a jugar-se el seu futur com a candidata. Teòricament, la cosa havia d'anar de plantar cara a un govern del PP aliat amb Vox i no d'un xoc de marques i egos. Però aquí estan, atrapats en la seva pròpia teranyina quan és evident que ni Díaz pot projectar-se sense Podem ni Podem està en condicions de perdre més lideratges.\nLa decisió de continuar a la Moncloa amb la falta d'assumpció de responsabilitats polítiques pel Catalangate i els entrebancs en l'agenda legislativa si ERC es desmarca de qüestions clau com la llei de memòria i la reforma de la llei mordassa seran una prova d'estrès per a l'espai. Hi ha pactes salomònics teixits per la por que poden dissimular esquerdes profundes, però només acaben funcionant temporalment. Prou ho saben a Junts; però també a Podem. Les macedònies polítiques tant poden ser una aposta guanyadora com terriblement autodestructives.


VICCC crea una convocatòria nacional per la creació en el món de la dansa - Notícies - Àrea de Cultura, Ajuntament de Vic\nDdansa és un certamen, de caràcter nacional, que vol servir per promoure i potenciar la creació en l’àmbit de la dansa a Catalunya. Al mateix temps té per objectiu la creació de nous públics per la dansa contemporània i dotar les companyies, coreògrafs i ballarins de recursos per consolidar la seva trajectòria artística. “Ddansa” neix a partir de la complicitat de diverses entitats del sector de la dansa de la comarca i de Catalunya. Ddansa tindrà un primer premi de 5.000 euros, un segon premi dotat en 2.000 euros, un altre premi dotat amb una residencia de tres mesos al centre d’Osona de l’Institut del teatre i el premi Sismògraf consistent en la contractació d’una de les peces coreogràfiques finalistes en la propera edició del festival olotí. El termini per presentar les propostes a Ddansa s’acaba el proper 12 de setembre.\nDdansa es celebrarà el proper mes d’octubre que és el període en que la programació de VICCC esta dedicada a les arts escèniques. Durant el mes d’octubre s’estrenaran muntatges teatrals de producció pròpia a tots els espais escènics de la ciutat: l’Atlàntida, l’Institut del Teatre i l’ETC.\nA la roda de premsa de presentació de Ddansa – Premi a la creació en dansa – Vic hi van ser presents: Susagna Roura, regidora de cultura i museus de l’ajuntament de Vic; Carles Salas, director de l’Institut del Teatre – Centre d’Osona; Tena Busquets, directora artística del festival de dansa Sismògraf d’Olot; Joana Rañé, president de Osona en Dansa i Anna Maria Carbonell, presidenta de la Fundació Puig Porret.\n+ info: http://viccc2016.cat/material-premsa/1465379724-Bases%20Ddansa.pdf


XAREL·10: 259.- La família extensa\n259.- La família extensa\n259.- El net dels meus pares és nebot meu, tinc 3 nebots més que no són germans entre ells. Pots calcular quants fills han tingut els meus pares, si tots han tingut almenys 1 fill?\nSón 5 contant-me jo?\nJo diria que són 5. 4 nebots de 4 pares i tu que fan 5.\nm'afegeixo al 5\nDoncs això: 4 i jo, 5 :-)\nDoncs jo diria que són 4 fills.\nQueda clar que 3 nebots no són germans entre ells però, i el primer que anomena? Pot ser germà de qualsevol del altres 3.\nM'adhereixo als cinc...\nAisss que em sembla que té raó la Llúïsa... :P\nen realitat, la resposta a la pregunta és NO.\nTant a Lluïsa com els altres, tots poden tenir raó.\nCom que no sabem si el primer nebot és germà dels altres 3, però tampoc sabem si els 3 nebots que no són germans entre ells són fills dels meus germans o bé són fills dels germans de la meva parella (amb la qual cosa també serien nebots meus), no podem respondre a la pregunta.\nPer tant, les possibilitats de resposta serien entre 2 (el pare o mare del primer nebot i jo) i 5 (els pares dels 4 nebots que apareixen a l'enunciat i jo).\nI una altra cosa. Quan es diu "el net dels meus pares.." és segur que estem parlant d'un net masculí, però quan parla dels 3 nebots, tan pot ser que siguin 3 nens, com que siguin 2 nens i una nena o 1 nen i 2 nenes.\nPer tant, decididament, la resposta a la pregunta és que No.\nTres fills, si el primer és germà d'un dels altres tres...\nTres... m´s un, quatre, vull dir ;)\nJo crec que entre 4 i 5, doncs els 3 que no són germans entre ells, jo, i el que fa cinc, pot ser que sigui germà d'un de nosaltres, o pot ser que tampoc sigui germà de cap, degut a que no ho especifica, i per tant, si fos germà d'algú de nosaltres serien 4 fills, i sinó 5 fills.\nem sembla que la resposta més clara és no, com diu el quim soler. ara que si es vole n números diria que 4 o 5...\nSi sols n'hi un net i tots els fills han tingut almenys un fill, és clar que el número de fills es 1. El que ens queda per endevinar és com un fill propi pot ser al mateix temps el teu nebot. Si te cases amb el teu cosí o la teua cosina doncs és fill i nebot tot a l'hora. Per tant, els seus pares han tingut 1 sol fill. Pot ser això?\nTot i que la resposta podria ser no, jo em decanto per quatre ja que la frase "tinc tres nebots més que no són germans entre sí" indica que un d'ell si és germà del primer, per la qual cosa tinc tres germans, més un servidor, quatre.\nHi ha enigmes que donen més joc del que pot semblar a primera vista. ;-)\nAquest n'ha estat un exemple i ha provocat una divisió d'opinions:\nPrimer trobem els 5 del grup del "5" (FRANCESC, RITA, JESÚS, ASSUMPTA i ELVIRA) que fan els comptes agafant-se a la literalitat de l'etiqueta fàcil però oblidant que tot enigma té un "truc" (encara que reconec que a vegades el truc és que no hi ha truc). :-D\nTambé hi ha el grup dels "Difícil", aquest són els que obvien l'etiqueta fàcil i volen filar encara més prim, cosa que sempre s'agraeix. En aquest cas hi trobem a VICICLE, a qui dono la benvinguda al bloc, i a QUIM amb la seva "moció a la totalitat" ;-)\nDic aquí que en QUIM té raó, però que un enigma "representa" que ha de fer pensar i que per tant és lògic que l'enunciat es permeti certes "divagacions". Això fa també correctes les respostes dobles de CARLES i KIKA.\nPerò que no eren el que buscàvem, aquest era fàcil amb "truc" (veure que 3 nebots no eren germans però el 4art si) i per tant la solució seria 4 fills com diuen LLUÏSA, FERRAN i JOSEP.\nFELICITATS i MOLTES GRÀCIES a tots! :-))\n▼ d’agost 2010 (24)\nEl meu homenatge a MÀRIUS TORRES\nEnigmes de la vida (16) - QUI SOM\nEncreuat Temàtic 011\n260.- Dos titulars del diari\nAnagrama Lletraferit 015\n258.- Un llac, un ànec i un gat\n257.- L'home del cementiri\nL'Auca dels Blogs (TUMATEIX LLIBRES)\nRefranyer Jeroglífic 011\n256.- Reaccions químiques\n255.- Els tres aniversaris\nEnigma Visual 022\n254.- La reina i el jardiner\n253.- Els turistes alemanys


Barcelona - Món: La proposta de calces menstruals / La Independent / Notícies gènere\nEscrito por MM. Redacció La Independent\tJueves, 17 de Noviembre de 2016 16:10\nLes plataformes digitals de caire social s’han convertit també en espais que reivindiquen nous productes per a les dones. Productes que segurament serien de difícil comercialització i on el propi cost dels canals de distribució invalidarien econòmicament la sortida d’aquests productes.\nSota la cooperativa Femmefleur, hi ha l’Eva, la Cristina, la Laia i la Clara. Van començar l’any 2011 amb una idea molt clara: volíem millorar el dia a dia de les dones, buscant solucions a problemes que fins al moment estaven desatesos. Començaren amb la distribució de la copa menstrual, un projecte que els va permetre conèixer molt d'a prop les necessitats que tenen moltes dones en relació a la menstruació. I una d'aquestes necessitats era un producte extern eficaç i còmode, i que no generés residus. Així va néixer Cocoro.\nLes calces Cocoro són un nou producte extern per absorbir la menstruació i el flux vaginal. A la iniciativa li cal el recolzament econòmic per tirar endavant i és per això que ha sortit com a una campanya en plataforma verkani.\nEs sol·licita una primera xifra per poder fabricar les primeres 1500 unitats.La proposta pot ser una millora per les dones.\nMostrar contenido por clics : 25980153


Un Petit Truc (Molt Eficaç) per Tractar amb Gent Difícil – Jan Anguita\nUn Petit Truc (Molt Eficaç) per Tractar amb Gent Difícil\nEn el darrer article et parlava de com tractar amb gent difícil, i de com el fet de canviar el tipus de pensaments que tenim cap aquest tipus de persones pot transformar completament la relació que tenim amb elles.\nSi tenim pensaments negatius envers una persona, emetem una vibració molt negativa cap a ella, i així és molt difícil que la nostra relació sigui mínimament harmoniosa. En canvi, si dins de la nostra ment la respectem, encara que no ens agradi com és, la vibració que emetrem serà molt més positiva, i la relació se suavitzarà.\nLa gran dificultat que presenta aquesta idea és que no és gens fàcil tenir pensaments respectuosos cap a una persona que no ens agrada, especialment si tenim algun tipus de conflicte obert amb ella. Podem intentar pensar que té tot el dret a ser diferent a nosaltres, i que mereix ser respectada tal com és, però no és fàcil.\nPer aquesta raó, avui m’agradaria compartir un truc molt eficaç per tractar aquest problema. És molt i molt senzill, i funciona molt i molt bé: el tapping.\nCom Tractar amb Gent Difícil amb Tapping\nA no ser que acabis d’arribar al blog, segur que m’has sentit parlar del tapping vàries vegades. És una tècnica fantàstica que serveix per tractar qualsevol tipus de problema. Qualsevol. Així que també és pot fer servir per resoldre problemes de relacions humanes. (Si no coneixes el tapping, hi ha un manual aquí. Dóna-li un cop d’ull, és molt senzill i va sorprenentment bé).\nEl procediment per canviar la vibració que emets envers les persones que no t’agraden amb tapping és molt simple:\nEl primer pas consisteix a colpejar suaument el punt 12 de tapping (el lateral de la ma) mentre dius la següent frase quatre vegades: encara que el/la (nom de la persona) és un x, l’estimo totalment. On posa x has de dir el que sents per aquesta persona. No et tallis gens, si vols fer servir un insult tipus malparit o desgraciat, o alguna cosa més forta, endavant. Digues el que realment et surti de dins.\nUn cop fet això, fes una ronda de tapping amb la frase: el/la (nom de la persona) és un x. El procediment per fer una ronda de tapping està explicat en el manual que t’he comentat abans. Es fa en menys de 5 minuts.\nPotser amb una sola vegada no n’hi ha prou, però ho pots fer un parell o tres de cops. Veuràs com la teva ment es relaxa i la negativitat que sents per aquella persona es redueix.\nPel poc que costa, val la pena provar-ho. Com a mínim abans d’arribar a les mans ;).\n2 respostes a “Un Petit Truc (Molt Eficaç) per Tractar amb Gent Difícil”\noctubre 29, 2013 a les 8:49 am\nD’acord. Una manera com un altre d’engañar-te o disfrazar el que sents. Ara amès l’invitarè a dinar cada cap de semana amb la familia. Clar ho evitarè. Però que passa si és un “familiar”, un cunyat no triat, …etc. i amès amb la no coincidència amb la teva parella, germà, etc. ?, per exemple. Viurem eternament una relació no desitjada?.\noctubre 29, 2013 a les 5:14 pm\nHola Pere. Aquest mètode serveix precisament per millorar les relacions que són difícils i que no pots evitar. He pensat que seria interessant compartir-ho perquè és molt senzill i acostuma a funcionar molt bé. No es perd res per probar-ho. Però si creus que és una manera d’enganyar-se, doncs no ho facis, per descomptat.


Paraules des de Solsona: d’abril 2021\nAlice Guy, pionera silenciada\nAixí que va passant el temps i vaig explicant terribles injustícies contra les dones, tinc més clar que les crítiques, m’exigeixen més articles i més reivindicació. I ser més incisiva. Mai s’esgota la llista de dones menystingudes, silenciades, vilipendiades... per culpa del patriarcat. Aquest concepte antropològic que ens explica l’organització social basada en el domini dels homes, no ha anat gens bé. No li posaria ni un tres! I el de les dones, que acabarem veient-lo, estic segura que el doblarà, si no més, en nota. Llavors, per què hem hagut d’aguantar tantes perversitats? Cal lluitar i defensar per obligació, per deure, per necessitat, per justícia.\nPer què no sabem quasi res D’Alice Guy i ho sabem tot dels germans Lumière? Per absoluta malignitat ella va acabar només com a secretària o amant (que no l’era) del director de l’empresa, Léon Gaumont . Quan ella va voler recuperar la seva autoria, després que el seu home l’abandonés, la història del cinema va seguir esborrant la seva contribució i va atribuir les seves pel·lícules al seu marit ―director de cinema―, o a persones anònimes.\nNo eren dolents els homes que treballaven amb ella i no van ser capaços de suportar la seva vàlua i reconèixer-la-hi? Cada dia que passa, m’hi empipo molt més.\nSí que els germans Lumière van projectar la que seria la primera pel·lícula de la història: Els treballadors sortint de la fàbrica Lumière. Una escena quotidiana totalment objectiva.\nPerò va ser Alice Guy qui va portar al cinema la ficció dramàtica. Com que tenia contactes, va demanar-li a Gaumont que li deixés fer una pel·lícula dramàtica, amb ficció. L’home va posar-li una condició, com sempre abusiva: havia de seguir fent de secretària. En canvi, els homes, si dedicaven a jornada complerta. Més endavant, fins i tot embarassada, va seguir realitzant tres rodatges per setmana.\nUn any després dels Lumière, el 1896, ella va estrenar la seva pel·lícula: La fada de les cols. Superava en molt ―muntatge i trucs―, als germans Lumière. Durant la seva carrera va implementar el color i el so. Va gravar cantants interpretant les seves cançons en playback. Va contractar actors negres quan ningú no ho feia. La seva versió: El naixement, vida i mort de Crist, va arribar a durar trenta minuts (insòlit llavors), va tenir més de vint-i-cinc decorats i tres-cents extres.\nCom a dona, també va fer reivindicació feminista, utilitzant l’humor i la ironia. Per deixar-ho dit, evitant ser prohibida. A Conseqüències del feminisme es planteja què passaria si les dones es comportessin com homes. A Fantasies de dones, una dona embarassada, intentant satisfer els seus desitjos, li pren una piruleta a un nen i marxa corrent.\nTot plegat perquè Alice va estar en actiu molts més anys que els seus contemporanis masculins.\nI és que la misèria masculina d’anys i panys ―encara que no tots els homes―, ha deixat en misèria la brillant carrera professional de moltes dones.\nPublicat per Mad Griff a 1:18 Cap comentari:\nLa cacera de bruixes, un feminicidi\nÉs clar que també es van torturar i penjar homes, però les principals víctimes van ser dones. Perquè els fanàtics perseguidors eren homes. En tenim alguns noms i cognoms, d’aquests malvats caçadors que s’enriquien enviant dones a la forca. A Catalunya, Joan Malet, un de tants, anava de poble en poble escollint les seves víctimes entre les dones velles i les que vivien soles. Aquelles que eren més fàcils d’acusar perquè no tenien ningú que les defensés. Feia un simulacre d’examen i les feia torturar. Elles acabaven confessant allò que se’ls exigia: que eren bruixes i... fins i tot que volaven. Llavors les penjaven a la forca i els confiscaven els béns.\nA finals de l’Edat Mitjana havia aparegut el crim de bruixeria. Però la jurisprudència del moment no veia prou clara la seva existència. Arreu d’Europa, on no hi havia un poder central prou fort, les elits locals es prenien la justícia per la seva mà. I com que durant els tres segles que va durar la cacera van haver-hi importants crisis econòmiques i socials ( a part d’una gran gelada), es va trobar la solució amb el feminicidi: acusant les dones dels mals que patia la societat. I se les feia responsables de totes les desgràcies. El feminicidi és una de les formes més greus de violència masclista. I de Joans Malet n’hi va haver moltíssims.\nLa perversitat era extrema. Es podia necessitar una llevadora per assistir un part i, si la criatura moria, se l’acusava de bruixa. No es valorava el seu saber ni el seu esforç, se l’enviava a la forca.\nContràriament al que sovint hem cregut, la Inquisició pràcticament no hi va participar en la cacera de bruixes. Per això, les dones no podien ser cremades. La foguera era exclusiva de la Inquisició.\nI jo que tinc en molta estima el meu petit país, lamento amb tristesa que a les valls d’Àneu es redactés la primera Llei contra la bruixeria de què es té constància a Europa. La desesperació davant l’adversitat ―barrejada de fonamentalisme religiós amb una desbordada intransigència social i un desfermat patriarcat―, sempre busca un boc expiatori. I les dones van ser la diana perfecta. En van morir milers i milers. No sols s’acusava les llevadores d’assassines d’infants, a les vídues o a les desemparades. Qualsevol dona podia ser culpable de fer ploure i malmetre els conreus, d’haver mort el bestiar si hi havia una pesta, de provocar les malalties dels veïns o simplement pel fet de ser estrangeres. La sentència la tenien escrita abans d’arribar al tribunal.\nLes tortures més habituals eren el banc i la corriola. Els lligaven les mans a l’esquena i el botxí les hi torçava. Si no confessaven, se les penjava pels braços lligats al darrera i se’ls penjava als peus pesos de vint o quaranta quilos. El toment necessari perquè s’inculpessin.\nI és que a les dones, que han regalat i seguiran regalant la vida amb el seu esforç i sofriment, se les ha castigat i se les segueix castigant amb morts premeditades i perverses.\nPublicat per Mad Griff a 1:27 Cap comentari:\nMatilda Joslyn Gage (1826-1898) ―lliurepensadora i autora prolífica―, va ser una activista nord-americana que va lluitar pel sufragi femení i va participar activament en la lluita abolicionista. Deien que «va néixer amb un odi cap a l'opressió»\nPotser va marcar-li el destí el fet de viure la seva infantesa en una casa que formava part de la xarxa clandestina de suport a esclaus. Aquesta ajuda estava tipificada com a acte criminal i van empresonar-la.\nAmb tot, va ser una gran activista d’innombrables causes. Com a feminista radical va fer moltes xerrades ―lluitant especialment pels drets de les dones―, va escriure molts llibres i va ostentar un munt de càrrecs públics relacionats amb entitats feministes. Segons el seu gendre ―ja que havia tingut una bona formació―, era la dona més talentosa i educada de la seva època.\nPer què els homes han volgut silenciar ―amb porfidiosa voluntat humiliant―, tantes dones científiques ―i moltes d’altres―, que haurien hagut de ser reconegudes pels seus mèrits? Si en realitat en tenien quatre vegades més, de mèrit vull dir, per tots els pals i bigues que els posaven a les rodes?\nPer citar uns exemples que poc o res sonen, en tenim prou amb Nettie Stevens, descobridora dels cromosomes sexuals; Rosalind Franklin, descobridora de l'estructura de la doble hèlix de l'ADN i Lise Meitner, investigadora en radioactivitat i física nuclear. Ai, si haguessin estat homes!!! Ho sabríem tot d’ells. Molt mala fe. Perquè, què hi podia perdre la ciència si els que la feien avançar eren ells o elles? Res! Si haguessin tingut més oportunitats, les dones, ara, n’estic convençuda, sabríem moltes més coses. Sentien ràbia els homes que les silenciaven? Mai hi sé trobar una explicació que els pugui justificar. Perquè no tenen cap disculpa. I potser m’oblido d’algunes dones retrògrades, d’aquelles que, tot disparant-se al cor, militen a Xov!!!\nAmb l'objectiu de denunciar i acabar amb aquesta injustícia, l'Associació de Dones Investigadores i Tecnòlogues (AMIT) ha posat en marxa la iniciativa #NoMoreMatildas. En honor a l’activista Matilda Joslyn Gage.\nL’interès de la proposta és corregir la injusta injustícia contra les dones i aconseguir augmentar les referències a dones científiques en els llibres de text escolars. El que pretén és despertar vocacions científiques en les nenes. Sense referents no hi ha models a imitar. I les carreres científiques encara tenen poques dones. Perquè amb malèfica perfídia, les han silenciat de manera subliminar. Sense que es pugui notar gaire, però que faci el mal que ha de fer.\nEls llibres de text d'ESO només contenen un 7,6% de referents femenins. I el percentatge de dones en carreres científiques es redueix a un 28,5%. A Espanya, l’any 2000 les dones eren el 60% de l'alumnat de matemàtiques però, el 2018, va baixar fins al 37%.\nI és que la ciència no és una qüestió de gènere, sinó d’intel·ligència, treball i esforç. I moltíssimes dones, en aquestes tres qualitats, excel·leixen.\nPublicat per Mad Griff a 0:30 Cap comentari:


Com puc fer l’avaluació en línia? – ICEberg\nICEberg > Entrades > Com puc fer l’avaluació en línia?\nCom puc fer l’avaluació en línia?\nA l’apartat “Avaluació en línia” de l’espai ICEberg UdG, que es va actualitzant periòdicament, t’oferim indicacions i recomanacions que pots seguir a l’hora de dissenyar l’avaluació de les teves assignatures.\nA més d’orientacions generals, hi trobaràs propostes alternatives per realitzar exàmens, indicacions i recursos per fer tutories, diferents sistemes d’avaluació i exemples concrets d’activitats avaluatives que pots realitzar.\nTambé, pautes i tutorials per organitzar el qualificador de Moodle.\nTota la informació està organitzada en quatre apartats:\nExemples d’activitats d’avaluació\nAccediu a “Avaluació en línia“.\nPreviousEines i recursos per a la docència en línia\nNextVI Jornades TIC i Educació. Gamifiquem per aprendre. T’hi apuntes?


Un alt càrrec d'Ensenyament va demanar fer actes dins del recinte escolar després de l'1-O - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 5 de Maig de 2018. 10:55h.\nUn alt càrrec d'Ensenyament va demanar fer actes "dins del recinte escolar" després de l'1-O\nLa directora territorial del Baix Llobregat va proposar "fer una crida a la Pau i No Violència"\nNúria Vallduriola, amb l'exconsellera Meritxell Ruiz\nUn alt càrrec d'Ensenyament va encoratjar a que col·legis i instituts públics muntaran actes de protesta "amb tots els alumnes" contra les càrregues policials ocorregudes durant la celebració del referèndum de l'1 d'octubre. Així ho revela un correu electrònic, segons informa El País, enviat per la direcció territorial d'Ensenyament de la comarca del Baix Llobregat (Barcelona) a tots els seus centres.\nLa directora territorial d'Ensenyament del Baix Llobregat, Núria Vallduriola, va enviar a les 10.38 del dilluns 2 d'octubre un correu electrònic a tots els centres públics i concertats de la comarca proposant "fer una crida a la Pau i No Violència a tots els centres docents".\nEl missatge demana als docents que "organitzeu un acte avui a les 12 hores dins el recinte escolar amb tots els alumnes i professors/es". Finalment, el missatge reclama que cada centre faci "la màxima difusió de l'acte".\nUn dels instituts que va rebre el correu va ser El Palau, de Sant Andreu de la Barca, situat a prop de la comandància de la Guàrdia Civil. El document apareix citat en la denúncia que la fiscalia ha presentat contra nou professors d'aquest institut per un delicte contra els drets fonamentals de diversos alumnes, als quals suposadament aquests docents van assenyalar com a fills de guàrdies civils, expressant opinions ofensives sobre la professió dels seus pares.\nGal·les dóna suport\n"Això no és Espanya" a Badalona


Primera castanyada al quiosc - Mas Albornà\nPrimera castanyada al quiosc\nAquest any el quiosc es va vestir de tardor en companyia dels membres del nostre centre ocupacional. El quiosc de l’hospital a Vilafranca va organitzar una parada a l’entrada de consultes externes.\nTotes les persones que s’acostaven al quiosc varen poder gaudir dels productes per celebrar una bona castanyada. Panellets bombons i molt més en companyia també d’alguns membres del centre ocupacional.\nI és que durant el matí un grup d’usuaris del nostre centre de dia va despatxar a al parada en companyia de la rosa, una de les treballadores del quiosc. Així doncs, amb un somriure d’orella tots junts varen atendre als clients.\nDes de Mas Albornà continuarem treballant per a fer visible la nostra tasca i gràcies a activitats com aquesta ho fem possible.


IB3N | Augmenten les cridades de joves i adolescents al Telèfon de l'Esperança\nIB3 Notícies > societat > Augmenten les cridades de joves i adolescents al Telèfon de l’Esperança\nAugmenten les cridades de joves i adolescents al Telèfon de l’Esperança\nD'ençà de l'inici de la pandèmia, han triplicat les cridades.\nEl Telèfon de l’Esperança ha notat aquest darrer any un gran increment de telefonades de joves i adolescents. L’organització dedica el dia d’avui a conscienciar sobre la importància d’escoltar. Enguany, el servei de suport emocional compleix 50 anys. El seu número està operatiu les 24 hores del dia.\nD’ençà de l’inici de la pandèmia, han triplicat les cridades. Els voluntaris del Telèfon de l’Esperança n’atenen, de mitjana, 9 cada dia. Parlen, però sobretot escolten. Reivindiquen, cada 27 de març, l’art d’escoltar.\nLa solitud no entén d’edats. El 2020, al Telèfon de l’Esperança han incrementat els usuaris adolescents i joves.\nAtenen també més persones d’entre 80 i 90 anys… col·lectiu de risc pel coronavirus que ha deixat de rebre moltes visites de coneguts i familiars.


Salut inicia dijous un cribratge massiu a Salt per detectar contagis de COVID – InfoSalt\nEl cribratge massiu de Salt s’oferirà voluntàriament, i de manera prioritària, a persones de 15 a 49 anys sense símptomes i que resideixin a la zona compresa entre el carrer Major, el passeig de Marquès de Camps, l’avinguda de Països Catalans i el carrer Ramon y Cajal, i que no se’ls hagi realitzat una PCR en els dies previs. La franja d’edat d’entre els 15 i els 49 anys és on es detecten la majoria dels positius actuals a la zona.\nLa recollida de mostres es farà de dijous a dissabte, a la Casa de Cultura Les Bernardes, des de les 10 a les 14 hores i de 15 a les 19 hores i es realitzarà amb personal d’atenció primària. Totes aquelles persones que presenten simptomatologia o hagin estat contactes de pacients positius no han d’acudir al cribratge massiu, sinó que seran programats des de l’atenció primària i els Gestors Covid en un circuit paral·lel.\nDurant aquests dies es pretén realitzar unes 1.500 proves, amb el que es podria arribar a testar al voltant d’un 25% de la població de Salt corresponent a l’àrea on se centra la campanya. Per dur a terme la campanya de cribratge a Salt s’ha treballat amb la direcció de la Casa de Cultura, que depèn del Consell Comarcal del Gironès i de la Diputació de Girona, que ha facilitat l’habilitació de l’edifici per dur a terme la recollida de mostres, i amb l’Ajuntament que ha col·laborat en la difusió a la població, juntament amb l’Equip d’Atenció Primària de Salt, i ha posat a disposició de l’operatiu agents cívics. També el SEM col·labora amb la logística i recursos materials.\nCal recordar que la prova PCR és gratuïta i per a realitzar-la caldrà facilitar noms i cognoms, adreça, telèfon de contacte i, si se’n disposa, presentar la Targeta Sanitària Individual (TSI). Els resultats de la prova es podran consultar aproximadament en 48 hores a través de ‘La Meva Salut’.


RUTA PER HAWAII. Diari de viatge -Dia 3- Coneixent l’illa de Big Island – Bona Vida\nSegüentRUTA PER HAWAII. Diari de viatge -Dia 2- Coneixent la seva capital: Honolulu\nRUTA PER HAWAII. Diari de viatge -Dia 3- Coneixent l’illa de Big Island\nBonaVida\ton 7 Novembre 2012\nDesprés de sortir d‘Oahu i d’un vol curt (1h i mitja) arribem a l’illa de Big Island, on passarem 6 dies per intentar veure el màxim de coses. El primer que fem és recollir el cotxe de lloguer que tenim reservat per recórrer les carreteres de l’illa i entre una cosa i l’altra, quan sortim de l’aeroport de Hilo ja és de nit.\nEn aquesta època de l’any (finals de setembre) a les 18h ja es fa fosc i tot i que no ens agrada gens arribar a una destinació nova quan és de nit, no tenim un altre remei… Hem optat per llogar un petit 4×4 un Jeep Liberty, i com veurem més endavant, creiem que és la millor opció.\nSort que tenim també una reserva feta d’un apartament on passarem 3 nits, perquè buscar allotjaments a aquestes hores no és gaire gratificant. Però aquesta serà la darrera reserva feta des de casa. La resta del viatge el tenim totalment obert i haurem de buscar-nos la vida…\nEl cotxe ens va ajudar moltíssim a moure’ns per l’illa\nTenim una mica de por del lloc on dormirem, perquè seguint l’instint de la Cristina a l’hora de buscar allotjament, decidim arriscar-nos una mica. Hem optat per un apartament proper al poblet de Pahoa, a l’est de l’illa, però allunyat de qualsevol nucli urbà i turístic.\nEs tracta d’una petita urbanització, amb cases d’una sola planta envoltades de grans jardins i terrenys (si heu vist la pel.lícula de George Cloney, The Descendants, us podeu fer una idea de com són allà les cases). Sort que també portem GPS, que ens permet trobar el carrer amb certa facilitat. Un cop el trobem, hem de seguir les instruccions que ens va enviar el nostre llogater, perquè és impossible ubicar els números de les cases. Les indicacions són comptar 7 pals elèctrics, i girar a l’esquerra. Seguint aquests consells, ens endinsem per un caminet envoltat del que a nosaltres ens sembla una selva. Palmeres i falgueres ens condueixen fins arribar a una gran casa… Serà el lloc correcte o ens hem colat a un altre lloc? (cosa ben normal en nosaltres!).\nNosaltres ocupàvem una part de la casa, i els propietaris la resta\nEls llums s’encenen i un home amb un enorme somriure ens rep amb una forta encaixada de mans. L’hem encertat! Es tracta d’en Craig, el propietari, i ens ensenya el lloc on dormirem. Mare meva! Al.lucinem molt, el lloc és maquíssim! Un enorme menjador-sala d’estar, amb una gran cuina americana, un lavabo enorme i una bonica habitació. No ens esperàvem que fos tant maco i que no li faltés cap detall. La web on el vam llogar no li fa justícia. I totes les parets estan ocupades per enormes finestrals que donen una enorme sensació d’obertura a l’exterior. Mentre en Craig ens explica el funcionament d’alguns aparells, la Cristina i jo ens mirem amb un somriure, sabent que l’hem encertat.\nEl lloc ens va semblar magnífic!\nCom que no tenim res a prop i no tenim ganes d’agafar el cotxe de nou, ens fem un senzill sopar a l’apartament (hem sigut previsors i portàvem una mica de menjar). Això sí, els sorolls de la nit ens fan pensar que estem en un entorn selvàtic. Les granotes no paren de cantar i raucar, i ens acompanyaran cada nit, però a nosaltres no ens molesten pas. Dormim de conya!\nAl matí decidim visitar el poblet de Pahoa, i buscar un lloc per esmorzar. Bàsicament és un carrer principal amb alguns comerços i restaurants. Només trobem una petita cafeteria que alhora també és cibercafè, Cofee Suzi’s, però ens donen un bon esmorzar. I ens dirigim cap a un dels llocs que teníem moltes ganes de visitar, el Hawai’i Volcanoes National Park.\nEl primer que fem és aturar-nos al Visitor’s Center, on trobem l’ajuda dels Rangers (guàrdies del Parc). La Katheleen, una ranger a punt de jubilar-se i molt simpàtica, ens dóna un munt d’informació i consells per moure’ns pel Parc, però també ens informa de la pitjor notícia possible: ara fa uns mesos ha baixat molt l’activitat volcànica, i és gairebé impossible veure lava. Quedem ben xafats! Era un dels motius pels quals visitàvem Hawaii: veure ben de prop la lava.\nL’entorn del Parc és tropical, ple de falgueres i palmeres\nTot i aquest contratemps, no podem perdre ni un segon per lamentar-nos. Hem de continuar disfrutant de les nostres vacances! I ho fem gaudint de tot un dia al Parc dels Volcans. Comprem uns sandwichos a la botiga del Centre (recomanem fer-ho fora, ja que els preus a l’interior són bastant alts), i ens carreguem d’aigua per no patir durant les caminates.\nVisitem el Lava Tube, un túnel format per la lava quan va retrocedir al buidar-se la caldera del volcà. Una petita excursió que permet endinsar-se en una cova i gaudir d’una bonic passeig.\nEntrada al Lava Tube\nInterior del Thruston Lava Tube\nHo tenen tot molt ben preparat i estructurat, i tot que l’extensió és enorme, una carretera voreja el Parc per permetre arribar a diferents llocs. L’anomenada Crater Rim Drive és ideal per anar conduint i parant allà on volguem fer una caminada o simplement fer alguna foto als diferents miradors del Parc.\nConduïm uns quants quilòmetres per la Chain of Craters Road, que condueix cap a la costa, fins arribar al mar. Aquesta carretera és realment increïble, té un desnivell de més de 1.000 metres en 32 quilòmetres, i a mida que arribem a la costa, la lava solidificada ens acompanya permanentment a banda i banda de la carretera. És fàcil imaginar que temps enrera, i en diverses etapes, els volcans escupien muntanyes de lava bullint sobre el territori.\nLiterament el final del recorregut és la mateixa carretera engolida per la lava l’any 2003. S’ha de deixar el cotxe aparcat uns metres abans, però és genial fer una excursió sobre la lava solidificada. Es pot caminar durant quilòmetres amb l’Oceà Pacífic a un costat. El sol comença a marxar, i la llum que ens envolta encara magnifica més el relleu de la lava. Gaudim moltíssim!\nLa carretera Chain of Crater Road condueix cap a l’Oceà\nTota la costa que voreja el Parc és plena de Penya-segats. Aquest és el famós Hōlei Sea Arch\nLa lava solidificada està per tot arreu\nLa lava solidificada arriba fins al mar\nLiteralment la lava va engolir la carretera\nI tant que The Road is closed\nPosta de sol al Parc dels Volcans\nI tornem enrera per endinsar-nos de nou al Parc, direcció el Jaggar Museum, el lloc més proper des d’on veure la caldera del volcà Kilauea. Realment no pots apropar-te gaire, però impressiona moltíssim, especialment de nit. El cràter, anomenat Halema’uma’u, continua actiu, i la lava bull al seu interior, a uns 90 metres sota terra. El vermell de l’ebullició es reflecteix al núvol de vapor que surt, i això provoca una màgica visió del cràter. Sembla que surti foc de les profunditats de la terra… I si combinem que avui és dia de lluna plena, la visió és gairebé idílica!\nEl cràter del volcà Kilauea és espectacular per la nit\nSembla de dia, però és la lluna plena la que il.lumina el cel\nExtasiats pel dia tan rodó, tornem cap a l’apartament. De camí volem sopar, i ho intentem en un parell de llocs sense sort al poble de Volcano. El primer restaurant el trobem tancat, i el segon és ple i ens obliguen a esperar molt. Decidim aturar-nos a un supermercat “7Eleven” i comprar una mica per fer-nos el menjar a l’apartament. Estem com a casa!!!\nTagged in: Hawaii, parc nacional, volcano\nTxell i Xavi\t 7 Novembre 2012 a les 3:08\nAmb aquests relats ens esteu fent entrar unes ganes enormes de fer aquest viatge!!! Així que ens anotem a la llista la bona combinació Alaska-Hawaii!!! Per cert, potser a partir d’ara si hem d’encarregar un allotjament us demanarem el criteri de la Cristina, perquè el lloc sembla perfecte per sentir-se com a casa!!!\nUna abraçada des de Santiago!\nDiari de la Bona Vida\t 7 Novembre 2012 a les 15:50\nMoltíssimes gràcies pel vostre comentari, Xavi i Txell. Recomanem molt aquesta combinació Alaska-Hawaii, dos llocs increíbles. Les dues ens van encantar, encara que haríem necessitat més dies per visitar més illes a Hawaii.\nI és cert que la Cristina té molt bon ull per trobar ofertes i bons allotjaments a internet, i això tracto d’aprofitar-ho jo. Je,je…\nUs anem seguint al vostre bloc, i agafem apunts de Xile, ja que ens encantaría visitar-lo l’nay vinent.\ndescobrintotselsracons\t 7 Novembre 2012 a les 9:32\nJa veus……quina passada el cràter del volcà Kilauea!!!! i la vostre casa per dormir, vareu escollir molt bé!!!\nI la lava que arriba fins vora el mar… carai nois, ens heu fet entrar moooltes ganes d’anar a Hawaii 🙂\nUn post increïble!!! Petunet i a seguir escrivint i nosaltres gaudint!!!\nDiari de la Bona Vida\t 7 Novembre 2012 a les 15:55\nMoltes gràcies pel vostre comentari, Núria i Ramon. Hawaii és realment maco, encara que bastant turístic, però sempre es poden trobar racons més tranquils.\nÚltimament no tenim gaire temps per escriure posts, però no voldríem deixar a mitjes la nostra ruta per Hawaii.\nUna abraçada. Ah! I les vostres cròniques per la India ens tenen enganxats… Són genials!\nviatgesambcartabo\t 7 Novembre 2012 a les 13:26\nMolt xules les fotos! I teniu raó amb el que expliqueu: és una passada com tenen organitzats els Parcs Nacionals als Estats Units. Tot està molt ben pensat i et fan la visita molt fàcil.\nDe l’apartament, millor no fem cap comentari… ;P\nDiari de la Bona Vida\t 7 Novembre 2012 a les 15:59\nMoltíssimes gràcies pel vostre comentari. I també per valorar les fotos, Ibana i Marc.\nEls americans tenen moltes coses bones i dolentes, però en la gestió dels Parcs Nacionals són únics!\nI realment vam tenir molta sort amb l’apartament. Al ser un lloc apartat, i que feia poc és llogava, el vam trobar per un preu molt ajustat, i realment era magnífic!!\ngreengoldwin\t 10 Novembre 2012 a les 13:28\nHola, sóc nou a wordpress.\nCasualment m’encanta la fotografia i viatjar i quan m’he creuat amb aquest blog no he pogut evitar fer-hi una ullada! Molt maco!\nDiari de la Bona Vida\t 10 Novembre 2012 a les 21:11\nHola “Greengoldwin”, gràcies pel teu comentari i per visitar el nostre blog.\nÉs un plaer descobrir noves persones que s’interessen pel “Diari de la Bona Vida” i que comparteixen amb nosaltres les aficions de viatjar i la fotografia. Benvingut!\nJa hem vist que comences un blog a WordPress i el trobem molt interessant. Ànims! No deixis de farcir-lo amb tot el que creguis.\nMiquel Gascon\t 20 Novembre 2012 a les 10:27\nQuin canvi de Honolulu a aquesta !!!\nL’apartament acollonant, la vareu encertar de ple. La excursio per el Parc nacional molt maca i les fotografies impresionats de debó.\nJa em començen les ganes de visitar les illes … I a demanar-hos mes informació de cara a aquest estiu !!! Soc un envejos.\nDiari de la Bona Vida\t 20 Novembre 2012 a les 15:38\nDe seguida que vam trepitjar l’illa de Big Island, ja vam veure que ens agradaria. Així que vam decidir quedar-nos el 70 % dels dies disponibles.\nEls americans son com son, però si una cosa tenen bona, és com cuiden els seus Parcs Nacionals.\nI ja sabeu, qualsevol informació que necessiteu, no dubteu a demanar-la.\nEstem preparant, com fem amb totes les darreres vacances, un resum final de la ruta per Hawaii. Amb tots els vols, lloguers i llocs visitats.\nI també, i això va ser inspiració vostra, intentem enllaçar cada lloc del que parlem, amb la seva corresponent localització al mapa de la ruta, que també penjarem al resum.\nChicago. The Windy City\nRUTA PER HAWAII. Diari de viatge -Dia 2- Coneixent la seva capital: Honolulu\nRUTA PER HAWAII. Diari de viatge -Dia 4- Platges i volcans a Big Island


MAXI VESTITS, SÍ O SÍ - Tot-hom\nHomeTot-Hom&CoMAXI VESTITS, SÍ O SÍ\nBy Tot-hom. Posted on 10/04/2017\nEls maxi vestits es converteixen en la peça més desitjada quan el bon temps comença a fer acte de presencia. Per la seva lleugeresa i per la seva frescor, despunten com l’aliat perfecte per als llargs i tan esperats dies d’estiu.\nUna peça repleta de magnetisme amb la qual ens envaeix una sensació de llibertat absoluta quan la veiem onejar en el vent. Una sensació que ens captiva i de la qual no ens voldriem desprendre mai.\nEls maxi vestits que et captivaran aquest estiu\nEn plena primavera, i cada vegada més prop dels rajos de sol que tenen gust a estiu, els maxi vestits s’han alçat amb el títol de la peça més demandada del moment. La seva versatilitat és tal que es presenta igual d’apta per portar a l’oficina, els caps de setmana o fins i tot per a les nits de sopar i còctel.\nUna dels avantatges més característiques dels maxi vestits és la seva tremenda comoditat. Adquireixen la categoria de “segona pell”, per la qual cosa no notaràs ni que els portes posats. A més, dóna tantíssim joc que pots adoptar l’estil que més et defineixi o que més s’adapti a l’ocasió. Posa-t’ho amb unes sneakers per les despreocupadas tardes d’estiu, amb talons per a les bodes que tens molt a la vora o amb una caçadora texana per no passar fred a les nits.\nA Tot-Hom&Co podràs trobar una gran varietat de maxi vestits aptes per a tot tipus d’estils, firmats tant per Tot-Hom com per firmes multimarca, com la italiana Black Coral. Vestits vaporosos, amb tirants, de ratlles, blancs, paraula d’honor… Vine i fes-te amb la peça que ja s’està considerant un fons d’armari imprescindible!