SOMCrevillent: EUPV-ERPV pública la seua posició als assumptes tractats a l'últim ple municipal\nEUPV-ERPV pública la seua posició als assumptes tractats a l'últim ple municipal\nEl partit EUPV-ERPV vol donar a coneixer la seua posició respecte als diferents punts de l'últim ple municipal.\n1. Descompte en nòmina dels treballadors públics per infermetat o accident que no done lloc a Incapacitat Temporal.\nEl Grup Municipal EUPV-ERPV va votar en contra d’ esta proposta per diferents motius:\n- No és una proposta consensuada. Tal com va manifestar un delegat sindical a la Comissió Paritària on es negocien les condicions laborals, es tracta d’ una imposició i no d’ una negociació.\n- Per altra banda, un altre delegat remarcava que baix l’ aparença de millora, realment es portava a terme una retallada més.\nEl nostre grup s’ oposa fermament a seguir retallant i fent caure les conseqüències de la crisi sobre aquells que no tenen cap culpa, entre ells els treballadors públics, mentre el govern del PP reparteix entre els seus alts càrrec sobres amb diners i es segueix invertint en projectes ruïnosos com la F-1 o aeroports sense avions com el de Castelló, o mentre es perdonen impostos als més rics i no es persegueix el frau fiscal.\n2. Aprovació perfeccionament de triennis del personal municipal en 2013.\nEl Grup Municipal EUPV-ERPV va votar favorablement.\n3. Retornament al Municipi del terreny del Rincón de los Pablos, cedit als regants per construir un embasament.\nEl Grup Muncipal EUPV-ERPV va votar favorablement, si bé va fer algunes aclaracions sobre aquest tema.\nLa conselleria no ha invertit, com era l’ objectiu de la cessió d’ este terreny públic, en infraestructures per garantir el reg dels camps de la nostra zona, no donant la subvenció que per aquest projecte, mitjançant una subvenció que l’ administració havia promès, el que demostra el poc interès real del Govern Valencià en garantir l’ agricultura a la nostra terra.\nEn canvi, el PP ha utilitzat reiterativament els agricultors com a argument de defensa del transvasament de l’ EBRE, mentre l’ objectiu principal del PHN era afavorir la construcció i l’ especulació urbanística.\nPer tant, EUPV-ERPV rebutja aquesta manipulació burda dels agricultors amb el tema de l’aigua.\n4. Reconeixement extrajudicial de Crèdits\nEn aquest punt, que EUPV-ERPV va votar negativament, es tractava de donar cobertura legal a unes actuacions contractades per uns treballs que han realitzat determinades empreses, per l’ Ajuntament, que no contaven amb la cobertura legal, és a dir, un contracte, entre les parts. Es tracta, per tant de legalitzar una situació irregular a posteriori.\nEUPV-ERPV assenyalà que l’ Informe d’ Intervenció que acompanyava la proposta era demolidor, per la qual cosa es demana que es faça una auditoria externa, que s’ acaben amb els contractes il·legals com ABORNASA i s’ acaben amb les falsificacions en matèria de contractació i personal en JARDITEC.\nAquestes empreses: JARDITEC, SELESA, TOTESPORT, ABORNASA, BOIX COSTACALIDA i MARE NOSTRUM COSTA BLANCA, van realitzar el pasat mes de novembre uns treballs per l’ Ajuntament, sense signar el contracte pertinent.\nEUPV-ERPV va votar en contra perquè es nega a donar cobertura legal a una situació d’ il·legalitat, que d’ aquesta manera es pot allargar durant anys.\nEUPV-ERPV assenyalà que l’ Informe d’ Intervenció que acompanyava la proposta és demolidor, per la qual cosa es demana que es faça una auditoria externa, que s’ acaben amb els contractes il·legals com ABORNASA i s’ acaben amb les falsificacions en matèria de contractació i personal en JARDITEC, amb menys personal que el que s’especifica al plec de condicions.\nAquesta situació, segons EUPV-ERPV es conseqüència del model privatitzador del PP, un model opac i sense transparència, que no permet el control públic sobre els serveis i que afavoreix l’ amiguisme i l’ “enxufisme” i el suborn.\nRelatiu a este punt EUPV-ERPV van mostrar com exemple la gestió pública de recollida de la brosa de Guardamar. Un projecte que funciona i que permet estalviar amb un servei de màxima qualitat, front l model privatitzat que Crevillent te amb SELESA\n5. Modificació parcial PGOU\nEUPV-ERPV va votar negativament perquè no comparteix ni la forma ni el fons sobre el PGOU actual. No s’ ha fet de forma participativa ni atenent les necessitats socioeconòmiques del nostre poble. Per tant, es va oposar.\n6. Mocions Grups Polítics\na) Moció PP sobre vivenda i desnonaments.\nEUPV-ERPV es va posicionar en contra pels següents motius.\n- Es cruel fer que la gent tinga esperança amb una llei que com la del PP tan sol protegeix a un 3’7% de les persones afectades pels desnonaments.\n- Aquesta situació te unes causes i uns culpables i amb les propostes del PP no s’ arriba a elles.\n- Exigim que es garantisca el dret a la vivenda. Volem drets, no caritat.\nb) Moció sobre suport a la Llei contra la violència de gènere aprovada a les Corts Valencianes del PP.\nEUPV-ERPV va votar negativament pels següents motius.\n- La Llei esmentada no va ser fruit del consens de les forces polítiques. EUPV va presentar més de 50 esmenes i cap d’ elles va ser tingudes en compte.\n- Aquesta llei es va tramitar el dia de la Vaga General, amb els diputats de l’ esquerra fent vaga al carrer i no a les Corts.\n- Aquesta llei no té finançament suficient per aconseguir els objectius que es marca.\n- Es cínic plantejar aquesta llei mentre que als Pressupostos Generals de l’ Estat, es retallen totes les partides destinades a igualtat i a la lluita contra la violència de gènere.\nc) Moció per exigir el pagament de les subvencions als autònoms per part de la Generalitat, d’ EUPV-ERPV.\nEUPV-ERPV presentà la moció i votà a favor.\n- La Generalitat té un deute amb més de 6000 autònoms que van deixar les llistes de parats del SERVEF amb la promesa d’ una subvenció si es donaven d’ alta com autònoms i realitzaven una inversió de 5000€.\n- Els diners provenien del SPEE de l’ Estat i del FSE de la Unió Europea. La Sindicatura de Comptes al País Valencià a confirmat que els diners van ser cobrats per la Generalitat, però que aquesta no els va transferir al Servef per executar les subvencions.\n- La ex-consellera d’ Ocupació Mª José Català, va afirmar que no tenien els diners, el que contradiu l’ informe de la Sindicatura de Comptes.\n- Els diners tenien caràcter finalista, per la qual cosa havien d’ anar destinats a eixa finalitat. Si no ho han fet i s’ han utilitzat per altres qüestions, estem parlant d’ un possible delicte de malversació i de falsificació documental.\n- EUPV-ERPV creu que pot haver relació entre la desaparició d’aquestos diners i els sobresous que han estat repartint-se els alts càrrecs del PP.\nd) Moció sobre l’ ERO de VAERSA, QUE AFECTA AL Parc Natural d’ El Fondo, de COMPROMÍS.\nEl Grup Municipal EUPV-ERPV va votar favorablement, ja que tal i com havia assenyalat mitjançant nota de premsa, es mostrava preocupat pel futur del Parc Natural si es produïa l’ ERO.\n- EUPV-ERPV ha tractat aquest tema amb els sindicats dels treballadors del Parc Natural “El Fondo”. La informació que ens han facilitat és que la reducció del personat influirà negativament amb el tracte que es podrà oferir als visitants (més de 15000 per any), així com al manteniment en bon estat cal recordar en este sentit els incendis que hem patit al País Valencià aquest estiu).\n- Es pasarà de un personal format per 4 tècnics, 1 brigada (1 capatàs i 5 peons) a 1 tècnic i 1 brigada (1 capatàs i 3 peons) que a més serà compartida amb el Parc de les Salines de Santa Pola.\nNota de Premsa EURPV-EUPV


Junqueras veu el manifest 'Tornem a ERC' com una prova de la il·lusió que genera el nou projecte del partit ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dimecres, 25 de maig de 2022 18:35 h\nPolítica Última actualització Diumenge, 14 d'agost de 2011 15:51 h\nJunqueras veu el manifest 'Tornem a ERC' com una prova de la il·lusió que genera el nou projecte del partit\n125 persones de l'òrbita d'ERC aposten per un independentisme gradual i per anar a Madrid en 'clau catalana'\nEl futur president d'ERC, Oriol Junqueras, ha valorat positivament al seu bloc el manifest 'Tornem a ERC' signat pers 125 persones de l'òrbita del partit. Junqueras ha considerat que és una prova de la il·lusió que ha generat 'el nou projecte'. De fet, el manifest aposta perquè ERC articuli 'una nova oferta política coherent per esdevenir un referent electoral clar'. En aquest context, aposta per un independentisme gradual i que es doni suport a 'qualsevol iniciativa que suposi un pas més en l'autogovern i que pugui generar un suport ampli de la societat com el pacte fiscal'.\nerc, junqueras, manifest, tornem a erc\nEn el seu bloc, Junqueras ha explicat en el text 'Obrir ERC a la societat' que aquestes darreres setmanes ha parlat amb molts representants del món universitari, de la societat civil i també amb molts independentistes d'esquerres que 's'han il·lusionat amb el nou projecte i que tenen ganes de treballar i que les coses ens vagin bé'. Prova d'això, ha apuntat, '125 professionals van fer públic el manifest Tornem a ERC. 'La nostra obligació és treballar per eixamplar la nostra base de suport social', ha apuntat l'encara eurodiputat d'ERC, i que s'ha 'de sumar per aconseguir els objectius polítics que tant anhelem i pels quals treballem amb tanta intensitat'.\nJunqueras ha assenyalat que el seu compromís i el de la futura executiva d'ERC és 'teixir complicitats amb tots els actors polítics, socials i civils que comparteixin un dels nostres tres objectius irrenunciables: la llibertat de Catalunya, l'estat del benestar i la igualtat d'oportunitats, i els valors republicans'.\nEl manifest al que s'ha referit Junqueras comença destacant que ERC ha d'articular 'una oferta política coherent per esdevenir un referent electoral clar, capaç de donar resposta a les demandes de més llibertat, justícia i desenvolupament que la societat catalana del segle XXI demanda'. Per això, s'aposta per un independentisme 'constant i conseqüent' per 'connectar les petites decisions del dia a dia polític amb l'objectiu d'esdevenir un nou estat' i per un 'independentisme cohesionador' per vincular el camí cap a la independència 'amb l'esforç d'integració i cohesió com a país'. De fet, creuen que és 'preferible treballar per arribar a la meta amb majories socials clares que voler córrer sense mirar qui t'acompanya'.\nDes de 'Tornem a ERC' volen també un 'projecte socialdemòcrata' per 'buscar la centralitat política' allunyada de 'posicionaments extremistes', així com un independentisme gradual. Proposen donar 'suport a qualsevol iniciativa que suposi un pas més en l'autogovern i que pugui generar un suport ampli de la societat com el pacte fiscal. La fita de la independència és clara, però no pot esgrimir-se com una excusa per no defensar passes endavant coincidents amb altres projectes polítics', afegeixen.\nA Madrid, al servei del Govern de la Generalitat\nDe cara les eleccions generals, consideren que 'els diputats catalans han d'estar' a Madrid 'al servei del Govern de la Generalitat, independentment del seu color polític, i independentment del color polític del govern espanyol'. Manifesten que 'ja no cal fer pedagogia a Espanya, ni actuar com si la proximitat ideològica amb els partits espanyols fos garantia d'un millor tracte envers Catalunya'. Segons el manifest, 'un diputat català sempre ha de sumar a la causa catalana'.\nEn aquest context, aposten per obrir les estructures de partit a la societat i que hi hagi accessibilitat en l'elaboració de llistes, així com obrir-se al talent de la societat. 'Tornem a ERC' proposen un partit integrador que reivindiqui l'independentisme com a objectiu social, però 'no com a excusa: l'important no és ser independentista sinó que Catalunya esdevingui un estat sobirà'. 'Tothom que vulgui treballar per assolir aquest objectiu és benvingut', afegeixen.\nJunqueras nega un procés de coalició amb Reagrupament i Democràcia Catalana\nPer altra banda, Junqueras ha negat al seu bloc que s'hagi obert cap procés per fer una coalició de cara les eleccions espanyoles amb Reagrupament i Democràcia Catalana, (partit liderat per Joan Laporta).\nJunqueras dóna pinzellades del procés d'obertura a la societat de l'ERC que vol liderar 13.08.2011.\n17 d'agost de 2011, 10.25 h\nEl que en cada casa deurien de tenir clar es, que si estimen més castella que la terra catalana DEUEN de VOTAR Partits Polítics, per a mantindrens com ara (encara que no s´anteren.....ho tinc que dir perquè?) per el contrari si creuen que ja em passat masses anys d´ESCLAUS han de VOTAR INDEPENDENCIA (però que tinguin memòria dels MENTIDERS!!!)\n16 d'agost de 2011, 16.33 h\n#15 - Quina ERC desitjes ? La dels penjabanderes espanyoles made in Puigcercós ? Quina traició ! Quina vergonya! Quin DEPENDENTISME !!!\n16 d'agost de 2011, 15.25 h\nMireu nois,ya podeu posarme tots el punts negatius que us dongui la gana ,pero la veritat es que els partits que tenim es creuan que ya som una Nacio Independent i lluitan com si fossin discrepancies internes de un Govern propi i NO LA UNICA FITA QUE TENIU QUE GUANYAR ES LA INDEPENDENCIA I LO QUE SOU d esquerres de dretes ,comunistes ,verts ,cristians repuplicans.monarquis o teoacrates YA PODREU DECIDIRLO CUAN SIGUEM INDEPENDENTS QUE !!! es INCOMPRENSIPLE PER EL VOSTRE CERVELLET POLTRONER A... Llegir més\n16 d'agost de 2011, 15.19 h\n#24 Ja et responc jo per ell, si vols. Saps què et dirà?, que CIU ha pactat amb el PP perquè els partits de l'oposició són uns irresponsables que prefreixen que el país s'enfonsi abans que donar suport al Govern, i que en aquest cas el PP ha actuat amb responsabilitat, perquè com tots sabem el PP és un partit que estima Catalunya i blablablablabla...\n16 d'agost de 2011, 14.41 h\n#20 Que no t'enteres, el Sr. Bosch va deixar l'alcaldia amb majoria absoluta i es va presentarali Parlament. El Sr. Bosch és diputat i és el que va portar el cas Palau i va demostrar la merda en que està enmerdat CiU.\nEn tot cas mira els resultats de la Comarca; el que ha passat a Banyoles és un relleu generacional, un canvi de cares per entendre'ns.\nPerò no era això del que parlavem, minyó. No m'has respost. Espero amb delectació els teus jocs malabars per justificar els vostres amors... Llegir més\n16 d'agost de 2011, 13.21 h\n#22 Però a veure, per a tu, la paraula ESQUERRA què vol dir?\n16 d'agost de 2011, 13.14 h\njo només votaré a ERC a madrid si es declara no-socialista ni comunista i per tant que no vulgui una dictadura pels catalans perquè si aquesta és la única idea que tenen perquè la gent treballadora visqui millor anem vent servits. la idea és brillant eliminar la llibertat i instaurar una dictadura d'estat.\nels que no ho vegin així ja tenen el seu partidet la comunista CUP la resta que deixin de parasitar a ERC ja que al final socialista+socialista significa reglar-li els vots al psoe i... Llegir més\n16 d'agost de 2011, 12.30 h\nSi algú es creu de veritat que els de CIU són independentistes que m'ho digui, que tinc uns bitllets de loteria premiats per vendre'ls-hi.\nUn que no vol Montillas e la generalitat impossats d'amagatotis per la porta falsa per ERC. L'Estartit\n16 d'agost de 2011, 11.53 h\n#19 Tu ets del Pla de l'Estany?...donç perqué no et preguntes com és que el vostre estimat Bosch passes d'alcalde amb majoria absoluta de Banyoles a res i ara teniu majoria absoluta de CiU?.\nSembla extrany que si tant collonuts sou, us vagin fotent fora de tot arreu.\n16 d'agost de 2011, 11.49 h\n#16, Mitel ell! Ja et trovaba a faltar. No vols a en Montilla però no et fa fàstic que els teus pactin els pressupostos amb el PP. És igual que es carreguin l'immersió linguistica; és gual que allà on manen es carreguen el català; és igual que carreguin contra l'etiquetatge en català; com carai es menja això?\nNo amic meu, no; si condemnes una cosa, has de condemnar l'altre... simplemnt per sentit comú.\nNo pots anar per la vida com un holligan qualsevol; amic meu.\nSalut ... Llegir més


La Tavella un bon exemple de compromís amb les persones – Francesc Vilalta | El Bloc de la Tavella\nLa Tavella un bon exemple de compromís amb les persones – Francesc Vilalta\nPublicat per latavella on 23 de març de 2018 17 de maig de 2018\nEn Francesc Vilalta és professor de Ciències Socials de l’Institut Pla Marcell i aquest any ha visitat La Tavella amb quatre grups de 3r d’ESO, en total han visitat la finca 86 alumnes. En Francesc ens ha volgut explicar la seva experiència en aquesta entrevista.\nQuant fa i com vau conèixer la nostra entitat?\nFa 10 anys que conec Viver de Bell-lloc, ja que visc a Cardedeu i sóc consumidor de productes ecològics.\nPer què vau decidir visitar La Tavella i amb quin objectiu?\nVam decidir visitar La Tavella perquè el temari de Ciències Socials de 3r d’ESO inclou l’agricultura. Com jo sóc consumidor de productes ecològics i conec Viver de Bell-lloc (entitat promotora de La Tavella) em va semblar interessant que vinguessin. Els tres punts més importants per anar la vostra finca van ser: sou productors ecològics, de proximitat i a més, penso que és molt interessant que els alumnes sàpiguen quin treball desenvolupen les persones amb discapacitat. Era una activitat que englobava l’assignatura d’Educació Física i Ciències Socials, a part d’anar i tornar a La Tavella caminant, van poder conèixer millor l’entorn.\nQuè han après els alumnes?\nMalgrat viure a Cardedeu i a Cànoves i Samalús, tenen un gran desconeixement de l’entorn rural, de la ramaderia, de la producció agrària, etc. A part d’aprendre, com era un tema nou, s’han emocionat molt fent la visita.\nCom descriuríeu la finca de La Tavella i el personal que treballa en ella?\nDoncs tan la finca com el personal són un bon exemple de compromís amb les persones i amb la terra. La veritat és que hem quedat satisfets amb el tracte que ens han donat.\nTornaríeu a repetir una experiència com aquesta, per què?\nI tant, pel que comentava, és molt interessant que els alumnes coneguin els productes ecològics, de proximitat i solidaris.\nRecomanaríeu a altres instituts que visitin la nostra entitat, per què?\nSí, perquè coneguin una realitat propera: el treball en el camp i perquè fins i tot pot ser una alternativa per a ells en un futur.\nEntrada prèvia 6 beneficis dels cítrics ecològics\nEntrada següent Els nostres productors: en Joaquim dels cítrics


Lluís Torró: La Generalitat sols busca baixar el teló definitivament del Circuit Teatral\nLa Generalitat sols busca baixar el teló definitivament del Circuit Teatral\nSuma i segueix. Ahir (sic) van publicar l'ordre d'ajudes al Circuit Teatral Valencià. Bé, o a allò que ells anomenen CTV, però que sols se li assembla en el nom. El resultat no és menys desastrós per previsible que fóra. Menys sol·licituds, menys ajudes, menys diners... I el sector dessagnant-se cada vegada menys lentament. Si encara els han sobrat 13 dies per publicar les ajudes de 2012, no calia afanyar-se tant. Ah! i per acabar: si les ajudes de 2012 les han publicat quasi en el 2013, tenint en compte el frenètic ritme de pagaments de La Generalitat, quan les cobraran?\nEl diputat autonòmic d’EUPV ha qualificat “d’injustificable” el retard i de “ridícula” la quantitat de les ajudes destinades al Circuit Teatral de 2012, les quals la Generalitat ha fet públiques a sols 15 dies d’acabar-se l’any. “Aquest gest va en consonància amb molts altres, tots adreçats a carregar-se el Circuit Teatral valencià, el qual ja agonitza amb sols una vintena de municipis que el mantenen. Les ex conselleres Miró i Johnson mentiren de manera flagrant sobre l’aposta pel circuit, i serà Català qui baixe el teló definitivament”.\nTorró assenyala que la prova “més evident del certificat de defunció del circuit la tenim en el canvi en l’aportació econòmica a aquest en el pressupost: de ser una despesa de la Conselleria passa a ser una subvenció. Això significa que molts municipis han renunciat a demanar aquestes subvencions amb la total seguretat de no obtenir-les”, lamenta.\nPer a Esquerra Unida, “la ferida en el circuit teatral encara està més oberta, quan assistim a un retard totalment injustificable. La inseguretat dels municipis que esperen els diners augmenta quan comprovem que les ajudes es publiquen a sols 15 dies d’acabar l’any”, critica.\nEl parlamentari insta a la consellera Català “a prendre cartes sobre l’assumpte. Cal un canvi radical en la política cultural del Consell, i no un epitafi, que és el que porta escrivint aquest govern des de fa molt de temps”, arremet.\nPublicat per EUPV a 16:47\nEtiquetes de comentaris: Circuit Teatral Valencià, Conselleria de Cultura, cultura, Lola Johnson, Mª José Català, teatre, Trini Miró


Política de cookies | FRUCTIVORI\nLes cookies, en funció de la seva permanència, poden dividir-se en cookies de sessió o permanents. Les primeres expiren quan l’usuari tanca el navegador. Les segones expiren en funció quan es compleixi l’objectiu per al qual serveixen (per exemple, perquè l’usuari es mantingui identificat a les pàgines de www.fructivori.cat) o bé quan s’esborren manualment.\nCookies de Analítiques: Cada vegada que un usuari visita una pàgina, una eina d’un proveïdor extern (en el nostre cas Google Analytics) genera una cookie analítica en l’ordinador de l’usuari. Aquesta cookie que només es genera en la visita, servirà en properes visites a les pàgines de www.fructivori.cat per identificar de forma anònima al visitant. Els objectius principals que es persegueixen són:\nImportant: Llevat que l’usuari decideixi registrar-se al web de www.fructivori.cat, la “cookie” mai anirà associada a cap dada de caràcter personal que pugui identificar-lo. Aquestes cookies només seran utilitzades amb propòsits estadístics que ajudin a l’optimització de l’experiència dels usuaris en el lloc.\nEl web www.fructivori.cat utilitza galetes per personalitzar i facilitar al màxim la navegació de l’usuari. Les galetes s’associen únicament a un usuari anònim i el seu ordinador i no proporcionen referències que permetin deduir dades personals de l’usuari. L’usuari podrà configurar el seu navegador perquè notifiqui i rebutgi la instal·lació de les cookies enviades per la web de www.fructivori.cat, sense que això perjudiqui la possibilitat de l’usuari d’accedir als continguts. No obstant això, et fem notar que, en tot cas, la qualitat de funcionament de la pàgina web pot disminuir.\nAixí mateix, el web de www.fructivori.cat podrà saber totes les pàgines visites pels usuaris, de manera que podrà facilitar o oferir informació adequada als gustos i preferències de cada usuari.\nEl web de www.fructivori.cat ofereixen orientació a l’usuari sobre els passos per accedir al menú de configuració de les cookies i, si escau, de la navegació privada a cadascun dels navegadors principals:\nEl web de www.fructivori.cat pot modificar aquesta Política de Cookies en funció d’exigències legislatives, reglamentàries, o amb la finalitat d’adaptar aquesta política a les instruccions dictades per l’Agència Espanyola de Protecció de Dades, per això s’aconsella als usuaris que la visitin periòdicament.


Motus Educationem: de març 2015\nAquesta setmana l’hem anomenat en classe d’Educació del Moviment, la setmana Pennac. Açò és degut a que hem llegit el seu llibre “Mal de Escuela” i hem sigut avaluats sobre ell mitjançant un examen de tipus vertader i fals, totalment objectiu sobre el text. Per a fer açò, les preguntes del text anaven orientades a que sols saberen contestar-les aquells que s’havien llegit el llibre, ja que es preguntaven conceptes secundaris i no el principal significat del llibre; i a continuació unes activitats més subjectives que també s’avaluen, les quals consisteixen en realitzar algun tipus de representació a partir d’una part que ens haja agradat del text.\nEn aquest post el que vull és fer un comentari sobre el llibre en qüestió, explicant la meva opinió sobre ell i explicant les parts que més m’han agradat i allò que m’han evocat.\n“¿Otro libro sobre la escuela, pues?¿No parece que ya hay bastantes?\n¡No sobre la escuela! Todo el mundo se ocupa de la escuela, eterna querella entre antiguos y modernos: sus programas, su papel social, sus fines, la escuela de ayer, la de mañana….No, ¡un libro sobre el zoquete! Sobre el dolor de no comprender y sus daños colaterales .”\nAmb aquestes paraules, explica Pennac l’objectiu amb que escriu aquest llibre. Crec que aquesta lectura no es pot explicar d’una millor manera, i sincerament, pel que a mi respecta, m’ha fet canviar completament el meu pensament i la meua opinió sobre aquells que ell anomena “zoquetes”. Jo no he sigut mai d’aquests, tal vegada un poc en castellà que no hi havia forma de no fer faltes d’ortografia, i de fet segueix fent-les... no obstant, jo solia ser dels que a la classe s’asseia a última fila i es dedicava a xarrar i deixar les activitats i l’estudi per a últim hora, tampoc és que estudiara poc, però el dia d’avanç em pegava una panxada que podríem categoritzar d’olímpica. Crec que sempre feia açò perquè tota la vida m’ha funcionat, sempre he tret de les millors notes amb aquest mètode i per tant no veia ningun argument per a canviar el meu estil. Ma mare sempre em deia que tard o prompte em pegaria la morrada, però aquesta no arribava i no va arribar fins al selectiu, quina catàstrofe va ser aquesta prova, i això que curiosament va ser de les poques vegades que he estudiat tot amb setmanes d’antelació i perfectament organitzat, encara que segurament el mal resultat no es deguera a açò. Amb aquesta història personal el que vull arribar a dir és que jo sempre havia pensat que els “zoquetes” que m’he anat trobant amb el pas dels cursos, tant per l’institut com per l’escola, no aprovaven i no entenien les coses, simplement perquè eren uns vagues i ni tan sols ho intentaven. Encara recorde els arguments que donàvem per a dir-los açò en l’institut:\n-Com pot ser que nosaltres que anem al conservatori 4 dies a la setmana, que entrenem 2 h cada 2 dies i que pugam fer les activitats a casa, estudiar i aprovar l’examen; i tu que en tota la setmana sols has de fer allò que et manen a l’institut no ho pugues fer.\nAra m’he n’adone de que tal vegada aquest argument no era tant bo com nosaltres pensàvem, pot ser ells ho intentaren però per molt de temps que estigueren lluitant amb les assignatures no conseguiren comprendre-les. Encara que em costa un poc de creure que després de 2 hores en una activitat no foren capaços ni tan sols d’intentar-la.\nD’altra banda volia assenyalar les dues parts que més m’han cridat l’atenció del llibre:\nLa primera es troba al capítol V: “Maximilien o el culpable ideal”, entre les pàgines 128-130. Aquesta és la part en la que Pennac explica a una classe com no son els professors qui menja el cap als alumnes, sinó la publicitat, les marques, etc. Aquesta part és una de les que més m’ha agradat perquè aquesta situació ha arribat fins a uns límits que ja ho vegem completament normal. De fet els xavals d’avui en dia quan parlen entre ells, no diuen “crec que vaig a comprar-me aquestes sabates” no, sinó que substitueixen el nom sabates per la marca d’aquestes (Nike, Adidas, Asics, New Balance...), de la mateixa manera que és totalment normal dir: “per al meu regal de nadal vull uns Calvin Klein” o inclús aquestes falles he començat a adonar-me’n com açò ja es dona a l’hora de demanar copes també. “Brugal amb Coca Cola” o “Tanqueray amb schweppes”. La llengua canvia, algunes paraules perden la seva propietat, deixen d’utilitzar-se mentre altres ocupen el seu lloc i açò és degut en part als anuncis, la televisió, etc. Com explica Pennac en aquest extracte del llibre.\nLa segona es troba al capítol II: “Devenir”, entre les pàgines 60-61. Aquesta és la part en la que Pennac recorda una guàrdia durant un examen en els seus anys com a professor, on troba un jove amb el full en blanc que furtant-li el seu bolígraf i la seva saboneta sens que Pennac se n’adonés, li explica al professor que el que realment vol ser ell és prestidigitador, i que açò l’avorreix. Aquest extracte del text em va sorprendre, així que la representació per a l’avaluació subjectiva de la lectura del llibre la realitzarem a partir d’aquesta part de la lectura per a així poder aprofundir en el tema. Recorde que al llegir aquesta part, es va obrir un gran debat en el meu interior:\n-és l’escola un instrument educador i per a orientar a la vegada en l’àmbit professional o l’únic objectiu és ser un instrument educador?\n-Aquesta situació es donaria de la mateixa manera si aconseguirem implantar la Llei orgànica de la educació?\nAquest debat em va sorgir probablement degut a que feia poc que havia realitzat una entrada en aquest mateix blog que tractava un poc aquest tema. Si esteu interessats, podeu accedir a ella clicant ací.\nPublicat per melis a 13:23 Cap comentari:\nQuè es educar? Què significa educació i com es diferència d’altres formes d’aprenentatge? Aquestes son algunes de les preguntes que s’han formulat avui a la sessió d’Educació del Moviment.\nCom habitualment, aquestes son del tipus de preguntes que creus que saps la resposta, fins que et poses a reflexionar sobre ella i te’n adones que realment aquest concepte engloba un munt de concepcions i significats que, en primera instancia, no se t’havien passat per la ment.\nÉs clar que l’educació no és un procés passiu, sinó que es tracta d’un procés en el que participen, tant els alumnes com els professors, de forma activa en un entorn que oferisca la possibilitat d’ensenyar i aprendre nous coneixements, valors, etc. O almenys açò és el que sempre m’havien dit a mi a l’escola, a casa o a l’institut. No obstant, ara me’n adone que l’educació és molt més complex que açò. Així que en un intent per aprofundir en el tema e intentar esclarir un poc en que consisteix aquest concepte, tant per a mi com per a aquells que esteu llegint açò i tampoc ho tingau clar, he cercat uns vídeos del TED (Technology, entertainment, Design), aquesta és una organització creada per a compartir idees molt interesants e innovadores “Ideas worth spreading”, és a dir, idees dignes de ser difoses.\nEl primer vídeo que vaig a compartir ací, és una conferència de Rita Pierson, professora durant 40 anys. En la seva xarrada, exposa una forma diferent d’entendre l’educació i la forma en que ho explica, a través d’experiències de la seva vida, ja siguen un poc còmiques amb els seus alumnes o més sentimentals a través de la història de la seva mare, li dona una força a la xarrada que personalment m’ha arribat endins i m’ha fet pensar.\nPer a ella, educar és influenciar, és crear i establir relacions personals amb els alumnes, ja que per a que ells t’entenguen a tu, avanç has d’entendre’ls tu a ells. I com fer açò? Disculpar-se quant t’equivoques, seria un bon començament, una cosa que sembla simple però que si ens posem a pensar, a pocs mestres recordarem que deixaren el seu orgull a un costat per a disculpar-se en els moments en que no tenien raó; confiar, creure en els alumnes i donar-los el teu suport. Per tant, eixe llegat de relacions que es crea, que perdurarà en el temps i que serà el que realment marque un punt d’inflexió en la vida dels alumnes, és allò al que Rita considera educació i per tant, l’objectiu dels educadors.\nFinalment, l’altre vídeo que vaig a compartir, es tracta d’una conferència de Sir Ken Robinson, continuant la famosa xarrada que va fer al TED l’any 2006, que com he pogut veure es troba en el blog de l’assignatura per a qui vullga aprofundir més: http://edmov.blogspot.com.es/2010/12/disembodiment-creativity-intelligence.html\nComençant des de la seva forma de veure el mon dividit en dos:\n· aquells que disfruten del seu treball i que no poden imaginar-se fent una altra cosa.\n· Aquells que creuen que no tenen cap talent, i que es dediquen a alguna cosa que no els agrada, tractant durant tota la seva vida d’acostumar-se a aquesta situació. Aquella gent que viu la setmana pensant i esperant l’arribada del cap de setmana.\nEn aquesta xarrada, Ken Robinson exposa d’una manera un tant còmica però efectiva, com l’educació actual és un dels principals problemes que explica perquè la majoria de les persones es troben en la segon situació (segon punt explicat avanç). De la mateixa manera, proposa una solució; no una nova reforma, ell va més enllà i assegura la necessitat de reformar tota l’educació a partir d’uns nous fonaments i és que l’educació no hauria de estar sistematitzada i mecanitzada com si es tractés d’una màquina de manufactures, sinó que aquesta deuria ser una educació orgànica, una educació única i adaptada per a cada individu que l’ajudés a trobar el seu talent i la seva passió i d’aquesta manera, aconseguir que cadascú dedique la seva vida a una professió en la que trobe motivació i ganes.\nPersonalment, estic totalment d’acord amb Robinson. Pense que aquesta educació lineal, igual per a tots ens fa més mal que be, i és que aquesta és una de les principals causes de l’abandonament escolar; els estudiants deixen els estudis i l’escola perquè decideixen que el que fan allí no els servix per a res, alguns fins i tot arriben a odiar l’escola d’una forma insana i ho sé perquè he tingut companys així en la ESO. Així que crec que el problema està en el sistema educatiu que no aconsegueix fer aflorar els diferents talents dels alumnes, la qual cosa hauria de canviar, ja que com diu Robinson a la seva conferència: “human communities depends on a diversity of talent, not a singular conception of ability; and at a half of our challenges is to reconstruct that sense of ability and intelligence” és a dir, les comunitats humanes depenen d’una diversitat de talent i no d’una única concepció d’habilitat, per tant, el nostre objectiu i repte és reconstruir aquest sentit d’habilitat i intel·ligència.\nPublicat per melis a 15:23 Cap comentari:\nPublicat per melis a 13:15 1 comentari:


Nike Superfly 6 Elite FG Game Over Botes de futbol per a terreny ferm. Nike.com ES\nColor mostrat: Gris tro/Gris fosc/Negre\n360 GRAUS DE VELOCITAT.\nLa confecció Flyknit de les Nike Superfly 6 Elite FG Game Over envolta la part inferior del peu completament per oferir un ajust com el d'una segona pell des del primer moment. El sistema de placa amb coixinets de dues parts incorpora una estructura interior lleugera que es flexiona per proporcionar velocitat en cada trepitjada.\nPart superior d'una peça que envolta la part inferior del peu per oferir un ajust adaptable.\nConfecció Flyknit microtexturada que proporciona més control de la pilota a grans velocitats.\nSistema de placa amb coixinets i una estructura interior flexible per oferir una tracció amb propulsió.\nDynamic Fit Collar de perfil baix que uneix el peu i la part inferior de la cama.\nTecnologia All Conditions Control (ACC) que proporciona un control òptim de la pilota.\nFolre del taló i capa tèxtil NIKEGRIP per minimitzar el moviment interior.\nTacs Chevron per proporcionar tracció en camps de terreny ferm.\nPrecisió d'alta velocitat\nEl revestiment Flyknit microtexturat de la part superior ofereix un toc i un control precisos a grans velocitats.\nLa revolucionària placa de l'avantpeu ofereix tracció exactament on la necessites.\nTacs per a terreny ferm (FG) ideats per a camps de gespa curta lleugerament molls


Truquem al Gegant del Pi?: Dream a big dream\nFa poc la Sara em va dir que havia somiat que volava per les estrelles, amb el seu pare i amb mi.\nAquest somni també l'he tingut jo i és fantàstic. I m'ha fet pensar en els somnis autoconscients. Així és com anomenava jo els somnis lúcids en una època en què en tenia sovint (entre els 20 i els 25 anys, més o menys).\nUn somni lúcid és aquell en què saps que estàs somiant. La sensació és genial perquè saps que pots fer el que et doni la gana, perquè per això és un somni, el teu somni. És com estar en una pel·lícula de gènere fantàstic en què tu n'ets l'autor i el protagonista. I a què et dediques?\nCom diu la Dra. Consuelo Barea en el seu llibre El sueño lúcido (Océano): "El principal motivo para querer tener sueños lúcidos suele ser el potencial de aventura y fantasía. Volar es una de las actividades lúcidas favoritas de la gente, igual que el sexo; pero también hay personas motivadas por el crecimiento espiritual o los estados de conciencia".\nÒbviament, el meu interès principal era el creixement espiritual. Per això, invocava per exemple Brad Pitt, gurú de reconegut prestigi, per adonar-me de seguida que pel·lícules, sí, però de baix pressupost. Les estrelles deurien estar en altres somnis lúcids. Però les estrelles de l'univers de veritat sí que estaven al meu abast. Bé, a un nivell bàsic, perquè com diu la Barea "Sólo los soñadores lúcidos muy expertos pueden plantearse la visita a otros planetas habitados de nuestra galaxia", quina sort.\nEls somnis lúcids també serveixen per curar prejudicis, per exemple, "si tienes una ideología sexista o racista, sé mujer de color". Estic temptada d'enviar el llibre a l'Anglada, ara que té el cotarro revolucionat.\nEn fi, que tenir somnis lúcids és un xollo, però requereix temps i pràctica (o tenir 20 anys, en el meu cas). Normalment, entres en un somni lúcid quan hi ha alguna cosa que t'estranya en el somni (un "signe oníric", s'anomena), de vegades el fet mateix de volar "ei, estic volant, això vol dir que és un somni, uau, puc volar!" Aquesta consciència del somni em segueix semblant fascinant. Sigui com sigui, el llibre apunta uns quants exercicis. En reprodueixo un, per a qui li pugui fer servei:\n"Dar la orden a cualquier hora\nEste método se basa en la intensidad de la voluntad y en una atención extrema durante un breve período de tiempo:\n1) Llena tu boca de saliva fluida i agradable.\n2) Con los ojos cerrados y en una postura cómoda, conecta con el recuerdo de un momento de tu vida en el que lograste lo que te habías propuesto. Recuerda el esfuerzo, la decisión y el momento del triunfo. Mantén tu boca llena de saliva muy fluida.\n3) Repite tres veces una frase que sintetice tu intención de lucidez, por ejemplo 'Esta noche voy a tener un sueño lúcido'. Mantén la boca llena de saliva fluida. Siente tu voluntad en el vientre, igual que los practicantes de artes marciales concentrándose en el hara, punto situado unos dos dedos por debajo del ombligo.\n4) Repite los pasos anteriores hasta que pasen diez minutos."\nBé, ho he intentat un parell de nits però no prou seriosament, em temo (em sento ridícula i no entenc això de la saliva, és un conductor de somnis o què?). De moment, li enviaré el llibre a l'Anglada, a veure si es queda sense parròquia definitivament.\nEl vídeo és bastant friki-kitsch, m'ha semblat que lligava amb el tema (la cançó és preciosa):\nP.S. El llibre també parla del ioga tibetà del somni, segons el qual en realitat no hi ha diferència entre la vigília i el somni. La vida és un somni i els somnis s'acaben quan hi ha una comprensíó absoluta. Des del somni lúcid s'arriba a la Unitat, en què no hi ha més que una consciència. Està clar que s'ho prenen seriosament.\nPublicat per Gemma Sara a 20:35\nEtiquetes de comentaris: ciència ficció quotidiana, cinema, ficció, somnis\nYáiza 14 d’agost de 2011 a les 21:19\nQuè curiós, això que expliques!! Jo de molt petita, amb 5 anys, diria, també vaig somniar que volava. Però no era conscient que era un somni. Era alguna cosa així com que practicava pel passadís de casa per aprendre a volar, perquè en la meva realitat del somni resultava que els humans apreníem a volar al volt dels 5 anys. I jo anava fent els meus progressos, eh!\nMés endavant sí que he tingut algun somni lúcid, com tu expliques. No és quelcom que em passi sovint, i tampoc crec que els hagi pogut controlar mai, en sentit de dir "com que és un somni, ara vull que passi això". Això no m'ha sortit de fer, crec.\nM'has fet pensar en un altre fenòmen estrany del son que sí que he viscut tot sovint, i que sempre he pensat que vull explicar al blog. Aviam si m'animo i ho faig aviat!!\nGemma Sara 14 d’agost de 2011 a les 21:47\nHola Yáiza, m'alegro de veure't per aquí! Jo no sé si volava de tan petita, em sembla que no, però de joveneta un munt de vegades i encara de tant en tant però poquet... I encara menys somnis lúcids...:(\nSí, explica la teva experiència al blog, que el tema dóna de si (almenys a mi m'apassiona). Una altra cosa força curiosa són els falsos despertars, quan et sembla que ja t'has despertat i encara estàs somiant, curiós, el cervell!\nÒscar Roig i Carrera 15 d’agost de 2011 a les 1:37\nJa m’imagino l’Anglada en roda de premsa: “Avui he tingut un somni lúcid on jo era una dona negra i ara puc afirmar encara amb més coneixement de causa que són gent desagradable”. Ara seré desagradable jo també, però no faré l’exercici que proposes perquè ja bavejo prou involuntàriament a l’hora de dormir. Ara seré misteriós, però la nit del 29 al 30 de març de 2005 vaig tenir un somni molt i molt intens que crec que va resultar doblement premonitori, i ja em pot explicar la ciència que va ser casualitat o la meva interpretació mental, que jo sempre pensaré que va ser premonitori. He tingut altres somnis molt intensos, però em penso que d’aquests lúcids on controlo i sé que somnio i puc fer el que em roti, no. Precisament, però, acostumo a adormir-me fent servir un truc amb el pensament: que m’enlairo volant, llavors noto un progressiu desplaçament de la consciència i m’és fàcil abandonar-me al son. Normalment m’enlairo amb ala delta, o en avioneta, però de vegades també faig servir un pterodàctil.\nÒscar Roig i Carrera 15 d’agost de 2011 a les 1:38\nM'oblidava del comentari musical, el vídeo m'ha semblat bollywood a la portuguesa.\nGemma Sara 15 d’agost de 2011 a les 2:01\nM'has fet riure amb aquesta imatge de l'Anglada! (i amb la del baveig involuntari, tendra imatge).\nAra m'has deixat intrigada amb això del somni premonitori. Es pot explicar?? Jo em sembla que no n'he tingut mai cap. També és una altra variant de l'apassionant-món-dels-somnis.\nNo sé què és un pterodàctil, després ho busco, però no és més fàcil moure els braços i cap amunt? Ara,trobo que és una bona idea per agafar el son. M'ho apunto.\nEl vídeo és patètic però té el seu què, eu penso.\nGemma Sara 15 d’agost de 2011 a les 2:16\nParlant de pterodàctils, ara he recordat que per aquella època dels somnis lúcids vaig fer un curset de parapent, i al principi molt bé, però quan li vaig agafar confiança em vaig fotre una hòstia considerable, per sort no va afectar a l'altra línia de vol. Va ser xulo, però.\nÒscar Roig i Carrera 15 d’agost de 2011 a les 2:17\nUn pterodàctil és un animal prehistòric volador. Després vaig descobrir que era massa petit com per carregar un home a les espatlles, però la imaginació és lliure, tot i que no prou lliure en el meu cas com per volar sense ajuda, en plan superman, ja veus quina bestiesa. És que em va una mica la cosa prehistòrica... Del somni que et deia ja em perdonaràs que no entri en detalls. És molt personal. De fet no el recordo massa bé més enllà d'algun fragment i d'una imatge molt concreta que després es va calcar a la vida real, i d'una intensitat en les sensacions poc habitual.\nGemma Sara 15 d’agost de 2011 a les 2:22\nOk, respectem la intimitat del somni premonitori, bona nit i bons somnis!!!\nÒscar Roig i Carrera 15 d’agost de 2011 a les 2:27\nElfreelang 15 d’agost de 2011 a les 12:35\nEls somnis de volar , és curiós, però es veu que són universals, és a dir que gent de totes les edats, sexe i altres condicions els tenen sovint ( els de somniar adormit....) ara bé el somiar desperts estar prou bé perquè podem imaginar a voluntat tot allò que desitgem....a mi aquests llibres no sé ...no m'acaben de fer el pes....però si serveix perquè els de la colla de l'Anglada tinguin somnis lúcids i vagin abandonat el partit ja estaria prou bé...de fet ja fa temps que es sap que el cervell no diferencia entre si estem imaginat o fent allò que imaginem...si tens ocasió et recomano un llibre :\n¿Es real la realidad? - Paul Watzlawick\nBé doncs que tingueu bons somnis lúcids o no...la Sara i tu !\nGemma Sara 15 d’agost de 2011 a les 15:16\nElfree, tens raó que somiar despert també és un gran invent perquè pots imaginar el que vulguis i més a l'abast. Però aquella sensació de realitat del somni (paradoxalment) és difícil aconseguir-la amb la imaginació. Amb el somni lúcid tens un 2 x 1, saps que allò és fruit de la teva ment i per tant hi tens un cert control, com en la imaginació, però la sensació de realitat és brutal, com en qualsevol somni. Llàstima que sigui tan difícil d'aconseguir, per molta Barea que tinguem.\nGràcies per la recomanació, l'autor em sona, però no n'he llegit res. M'intriga molt tot el que té a veure amb la ment i el cervell. Bons somnis, també, i una abraçada!\nEl porquet 15 d’agost de 2011 a les 22:09\nDoncs a vegades sí que he tingut un somni lúcid (molt poques) però lúcid en el sentit que m'adonava que estava somiant. Ara, d'aquí a controlar el somni... això, que jo recordi, no ho he aconseguit mai. Ells em dominen a mi, per bé i per mal!\nGemma Sara 16 d’agost de 2011 a les 0:07\nPorquet, veig que hi ha diversos graus de lucidesa, adonar-nos que estem somiant ja em sembla fantàstic, i a partir d'aquí va creixent el grau de control. El llibre aquest dóna idees: anar a una època del passat, anar al teu propi passat, millorar el teu anglès (no way!), anar a un club de jazz de Manhattan, transformar-te en algú altre, o fins i tot transformar-te en una pedra (que no li veig molt la gràcia), a més de volar, el gran clàssic.\nSigui com sigui, vas per bon camí!\nGemma Sara 16 d’agost de 2011 a les 0:16\nAh, ja sé qui m'ha ajudar a millorar l'anglès, en Brad Pitt! (ja deia jo que alguna utilitat havia de tenir, a més de la de gurú espiritual...)\nÒscar Roig i Carrera 16 d’agost de 2011 a les 0:54\nCom que veig que el veus molt en somnis el Brad Pitt, dóna-li records per la seva dona de part meva.\nGemma Sara 16 d’agost de 2011 a les 1:02\nD'acord, d'acord, l'hi donaré, el mateix et dic, quan en tinguis ocasió.\nGemma Sara 17 d’agost de 2011 a les 13:51\nLa Sara ha somiat que volàvem en un llibre gegant que parlava, com mola, a la meva consciència inconscient no se li hagués acudit!\nMarta 17 d’agost de 2011 a les 14:26\nOstres! m'has fet pensar en un curs que vaig fer de Nidra Ioga, que treballaves amb un Sankalpa (resol·lució) que havies de repetir-te tres vegades al començament i al final, va ser molt interessant..Recordo un somni fantàstic que baixava escales volant i cada vegades més escales, primer dues, tres, quatre, cinc, cada vegada més quantitat i no em feia mal i jo era conscient que era un somni, el què ignorava és que era un somni lúcid..ara quan més somnio és quan llegeixo aquí si que volo!!!! Dos petons!\nGemma Sara 17 d’agost de 2011 a les 14:57\nUn altre somni de vol, m'agrada, m'agrada (es veu que una de cada tres persones diuen haver tingut un somni d'aquest tipus, com també deia l'Elfree), records a Ícar, des d'aquí.\nAixò sí, tens raó, amb un bon llibre pots volar, i amb una bona peli!\nUn petó meu i de la Sara, que encara se'n recorda de les orenetes (parlant de volar ;)\nGemma Sara 17 d’agost de 2011 a les 15:23\nSankalpa Sankalpa Sankalpa\nPrendre la nit


Centre Cívic Parc Sandaru - TASCA Projectes | TASCA Projectes d'animació sociocultural\nPàgina d'inici · Projectes · Centre Cívic Parc Sandaru\nAteneu de RubíEl comerç i les escoles\n25 setembre 2013 Dinamització juvenil, Equipaments, Territori\nEl Centre Cívic Parc Sandaru és un equipament cultural municipal situat al barri del Parc i la Llacuna, al districte de Sant Martí de Barcelona. Ocupa el solar que en el seu dia va acollir la fàbrica de begudes de l’Organització D, al carrer Buenaventura Muñoz amb Nàpols.\nCompromès amb l’entorn i amb les persones, el CC Parc Sandaru planteja un espai farcit d’activitats culturals on destaca una aposta clara per les arts escèniques i la sostenibilitat. A l’equipament també hi ha lloc per a exposicions, concerts, documentals i cursos i tallers, entre moltes altres propostes.\nTASCA s’ha encarregat de la gestió tècnica de Parc Sandaru des de la seva creació l’any 2007 fins al desembre de 2014.


Arxiu de la categoria: Bordeus - Besiers\nPublicat dins de Bordeus - Besiers, Dia a dia i etiquetada amb cicloturisme, Europa | Deixa un comentari\nA la nit es posa a ploure. Què dic, ploure, peten llamps i trons i plou a bots i barrals! Veig la claror dels llampecs a través del sostre de la tenda, els trons tronen de debò, i les gotes que martellegen la tenda em fan rumiar què caldrà fer si comença a entrar aigua.\nPerò a poc a poc el xàfec baixa d’intensitat, jo em tranquil·litzo i al final m’adormo. Al matí veig que n’ha entrat, d’aigua, però no és pas cap tragèdia. El problema més gros que tinc és que ahir al vespre havia entrat la roba estesa amb l’esperança que s’acabaria d’eixugar i ara encara em sembla més humida. Els pantalons que no havia estès, més que molls estan xops per l’aigua del terra de la tenda. Ho embolico tot tan ben plegat com puc i a quarts d’onze, quan sembla que ha parat de ploure, em poso en marxa. He sentit a la ràdio que a la tarda no plourà, i toco ferro perquè el meteoròleg no s’equivoqui.\nPublicat el 20 d'agost de 2008


#VIQUET els origens del vi i el cava\ndt., 14/07/2020 - 16:22\nAhir dilluns 13 de juliol es va presentar el Viquet, una porta d’entrada al patrimoni i les cultures del vi i el cava del Penedès\nEl Centre d’Interpretació de la Malvasia de Sitges, el Centre d’Interpretació del Cava La Fassina de Sant Sadurní d’Anoia, el Centre d’Interpretació DO-Vinífera d’Avinyonet del Penedès, el Museu d’Arqueologia de Catalunya-Olèrdola, i el VINSEUM Museu de les Cultures del Vi de Catalunya posen en marxa el Viquet; un tiquet combinat que permet la visita als cinc espais a preu reduït.\nLlegeix més sobre #VIQUET els origens del vi i el cava\nObligatorietat de l'ús de la mascareta - 8 de juliol 2020\ndj., 09/07/2020 - 11:56\nA partir d'avui 8 de juliol de 2020, les persones de més de 6 anys estan obligades a l’ús de la mascareta en la via pública, espais a l’aire lliure i en qualsevol espai tancat d’ús públic i que es trobi obert al públic, amb independència del manteniment de la distància física de seguretat. La mesura es pren per evitar el contagi i la propagació de la COVID-19.\nLlegeix més sobre Obligatorietat de l'ús de la mascareta - 8 de juliol 2020\nInformació sobre la reobertura del Servei d'ocupació de Catalunya\ndt., 30/06/2020 - 10:45\nEl Servei d'Ocupació de Catalunya ens informa de les mesures a tenir en compte en el moment de la reobertura al públic del servei que serà exclusivament amb CITA PRÈVIA al 900 800 046.\nMesures preventives durant la crisis sanitària\nImprescindible cita prèvia Tlf. 900 800 046\nSala d’espera inhabilitada\nLlegeix més sobre Informació sobre la reobertura del Servei d'ocupació de Catalunya\nConsells per la revetlla de Sant Joan\ndt., 23/06/2020 - 18:19\nEnguany es realitzarà un San Joan diferent amb grups reduïts, amb família i els amics, però amb molta precaució, tant per evitar possibles contagis de la COVID-19 com per evitar els accidents fent un mal ús del material pirotècnic.\nÉs per això que compartim aquesta infografia amb les mesures a tenir en compte durant la revetlla.\nLlegeix més sobre Consells per la revetlla de Sant Joan\nSessió plenaria del dimarts 16 de juny de 2020\ndl., 15/06/2020 - 11:45\nAquest proper dimarts 16 dejuny de 2020 es durà a terme una sessió del Ple municipal que es podrà seguir en directe al canal oficial de Youtube de l'Ajuntament a partir de les 18:00.\nA continuació podeu anar al Canal a l'enllaç: CANAL YOUTUBE AJUNTAMENT D'AVINYONET DEL PENEDÈS\nLlegeix més sobre Sessió plenaria del dimarts 16 de juny de 2020


Idees Magistrals: PORTAL de PROJECTES\nPublicat a les 18:03\nQuina canya, no?? Ostres la veritat que han tingut una gran ideea!! Així tenen una gran recopilació de projectes.... em dona idees...\n20 d’octubre de 2011 a les 20:27\nMIL MILIONS DE GRÀCIES. Jo tinc idees, però no se com buscar-les a la xarxa!!!!\ngràcies com sempre per l'ajuda que dones!!!! Ana Otero\n6 de novembre de 2011 a les 11:15


L'OMS veu cada vegada més improbable una segona onada important de contagis per coronavirus - Diari de Girona\nL'OMS veu cada vegada més improbable una segona onada important de contagis per coronavirus\nLa directora de Salut Pública de l'OMS, María Neira, subratlla que els estats estan molt millor preparats per a un rebrot\nefe 25.05.2020 | 11:14\nL'OMS veu cada vegada més improbable una segona onada important de contagis per coronavirus DdG\nLa directora de Salut Pública de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), María Neira, ha dit avui dilluns que els models amb què treballen van descartant "cada vegada més" una segona onada important de coronavirus.\nNo obstant això, Neira ha demanat "molta prudència" i "sentit comú" en aquesta fase "molt crítica" de la pandèmia, la de la desescalada, i, en declaracions a RAC-1, ha sol·licitat que la població no tingui "ni paranoia ni excessiva relaxació", i que "aprengui a conviure amb les malalties infeccioses".\n"Hi ha molts models que avancen moltes probabilitats. Parlen des d'un rebrot puntual fins a una onada important, però aquesta última possibilitat cada vegada es va descartant més. Estem molt millor preparats en tots els àmbits", ha dit la doctora espanyola.\nSegons Neira, "hem rebaixat tant la taxa de transmissió que el virus tindrà dificultats per sobreviure. Hem de tenir molta prudència per afirmar si això és el final de l'onada, però les dades com a mínim ens mostren que s'ha evitat la transmissió i l'explosió de les primeres setmanes".\nNo obstant, ha puntualitzat que "val la pena no fer moltes previsions perquè les pròximes setmanes són una fase molt crítica".\n"Amb l'obertura cal veure com es comporta el virus. Esperem que no hi hagi altres brots, però serà una batalla dia a dia. D'aquí a dues o tres setmanes veurem què ha passat i si cal corregir-ho de manera quirúrgica", ha indicat sobre la desescalada en fase 1 en què ha entrat tot Espanya.\nNeira ha reconegut que l'OMS encara té "certs dubtes sobre la relació del virus amb la climatologia", tot i que estan veient que "està fent el recorregut geogràfic que s'espera d'un virus que vol sobreviure".\n"Les xifres d'immunitat són molt baixes. Cal estar molt vigilants en la desescalada", ha tornat a advertir l'especialista, que ha admès que "Brasil ja és el segon país amb més casos".\n"Estem treballant amb les autoritats sanitàries del país (Brasil). Molts estats han fet mesures apropiades que tant de bo funcionin encara que no hi hagi harmonia a nivell nacional", ha lamentat Neira.\nL'infectòleg de la Vall d'Hebron Benito Almirante: «En dues o tres setmanes el virus serà marginal».


Reduccions dels lloguers de locals comercials o industrials afectats per restriccions\nAvui s’ha publicat i ha entrat en vigor la mesura adoptada pel Govern català que estableix reduccions de lloguers per locals de negoci afectats per mesures que imposin el tancament o la reducció de l’activitat. T’expliquem tots els detalls i com s’ha de procedir.\nAmb efectes 22-10-20, els arrendataris de locals comercials o industrials tancats o amb l’ús limitat per les mesures contra la COVID-19 podran renegociar el preu dels lloguers.\nA quins lloguers s’aplica?\nAls lloguers de locals comercials o industrials que siguin de data posterior a 01-01-1995.\nL’arrendatari pot a partir d’avui mateix requerir a la propietat per burofax o qualsevol altra via de comunicació fefaent per tal que se li apliqui una modificació raonable i equitativa de les condicions econòmiques del contracte.\nEn cas que no s’hagi arribat a un acord en el termini d’1 mes dels del requeriment, si sempre que s’hagi actuat de bona fe, s’aplicaran les regles següents:\nRebaixa del 50 % en els establiments tancats\nL’import del lloguer dels negocis tancats quedarà automàticament rebaixat al 50 %, a comptar des del dia que el llogater hagi notificat la voluntat de negociar.\nSi tenim en compte les restriccions actualment en vigor, aquesta mesura podem dir que afecta a bars, restaurants, gimnasos, centres d’estètica, bingos, casinos, sales de joc i ludoteques.\nReducció del preu en els negocis que funcionin però amb restriccions\nA les activitats parcialment restringides, també s’aplicarà una rebaixa del 50 % de la part desaprofitada. És a dir, que si un negoci té l’aforament limitat a la meitat, el titular haurà de pagar la totalitat del lloguer de la meitat de la qual sí que en pot treure rendiment, però només pagarà el 50 % de la part restringida per les mesures sanitàries. Si la reducció d’aforament fos del 40%, es pagaria totalment la renda del 60% que sí és utilitzable, i hi hauria una rebaixa del 50% sobre la part no utilitzable, pel que la reducció de la renda seria del 20%.\nSi tenim en compte les restriccions actuals, entre els negocis amb l’aforament o els horaris parcialment afectats hi ha teatres, comerços, botigues de 24 hores i hotels.\nQuin tractament té el servei de lliurament a domicili i el "take away"\nLa norma preveu expressament que la venda de producte per endur i l’enviament a domicili no es tenen en compte, i per tant es podran aplicar les reduccions de renda igualment.\nEs poden compensar les rendes amb la fiança?\nEl Decret Llei preveu que per la part de la renda que sí s’ha de pagar, l’arrendatari pugui demanar que es compensi amb les quantitats que tingui entregades en concepte de garantia, excepte pel que fa a la fiança legal dipositada. Es podrà doncs exigir la compensació en el cas d’existir fiances o garanties addicionals als 2 mesos de renda que estableix la LAU.\nSi l’arrendatari fa us d’aquesta possibilitat, haurà de total a constituir la fiança en el termini màxim d’1 any.\nPossibilitat de desistir del contracte de lloguer en cas que la suspensió d’activitat s’allargui\nLa norma preveu que en cas que la suspensió total de l’activitat s’allargui més de 3 mesos, l’arrendatari pugui desistir unilateralment del contracte de lloguer sense cap tipus de penalització, sempre que avisi amb 1 mes d'anticipació i sempre que es faci mentre duri la suspensió o dins dels 3 mesos següents a la reobertura.\nAmb quina data tindrà efectes la modificació de renda?\nLa reducció tindrà efectes des de la data que s’hagi fet el requeriment, i des de que el propietari en té coneixement no pot emetre la factura del lloguer fins que\ntranscorri el termini d’un mes per negociar o fins que s’arribi a un acord.\nEl text complert del Decret Llei 34/2020 de 20 d’octubre el trobaràs AQUÍ.\nTant si ets arrendatari, com propietari i necessites assessorament, vols aclarir els teus dubtes o vols que fem la comunicació o defensem els vostres interessos en aquesta matèria, contacta’ns!!!!\n284 visualizaciones0 comentarios


Manresa estrena la nova àrea d'esbarjo exclusiva per a gossos al passatge Dante - Ajuntament de Manresa\nManresa estrena la nova àrea d'esbarjo exclusiva per a gossos al passatge Dante\nEn aquest espai, els animals podran córrer i jugar sense corretja i socialitzar-se. Funcionarà de 7 del matí a 10 de la nit i només hi podran accedir els gossos que estiguin censats. Hi haurà un període de portes obertes en el qual els agents cívics oferiran informació al veïnat i als propietaris de mascotes. Tot l’entorn s’ha enjardinat per tal d’embellir la zona i dotar-la d’ombres. El projecte ha tingut un pressupost de 93.252,64 euros.\nL’Ajuntament en Manresa ha obert avui la nova àrea d’esbarjo exclusiva per a gossos censats del passatge Dante, a la zona nord de la ciutat, un espai còmode i agradable que permetrà passejar lliurement els gossos, sense necessitat de dur corretja, amb l’objectiu que es puguin relacionar amb altres animals. Es tracta d’un projecte que supera la idea dels pipicans i que dota la ciutat d’un espai de qualitat pensat expressament per a la socialització dels gossos i per al seu benestar, aspectes que en l’actualitat demanden els propietaris de mascotes. Els treballs han tingut un pressupost de 93.252,64 euros i han estat presentats avui per l’alcalde Manresa, Marc Aloy Guàrdia, el regidor de Ciutat Verda, Pol Huguet Estrada, i la regidora de Ciutat Saludable, M. Mercè Tarragó Costa.\nL’actuació s’ha executat en una parcel·la del passatge Dante, un vial que connecta l’avinguda Bases de Manresa amb el carrer Dante. Comprèn una superfície total de 1.234,27 metres quadrats, 507,74 dels quals estan destinats específicament a l’esbarjo de gossos i a les persones usuàries (ubicats al centre), mentre que la resta (726,53 metres quadrats) s’ha enjardinat. S’hi han plantat arbustos (poinciana, au del paradís) i arbres (acàcia de tres punxes), per tal d’embellir la zona i dotar-la d’ombres (es preveu que puguin fer ja bona ombra a partir de l’estiu del 2023).\nPel que fa a l’espai per als animals, s’ha pavimentat amb sauló i s’hi ha instal·lat reg per aspersió. També s’hi han col·locat dos bancs de formigó i una font que permet beure als gossos, i s’han instal·lat dos bàculs amb projectors LED. L’àrea s’ha delimitat amb una tanca de tubs cilíndrics d’1,20 metres d’alçada i amb una porta que inclou un sistema d’accés amb tancament electrònic, ja que només hi podran accedir els gossos censats, una política que té l’objectiu d’incentivar el cens dels animals de companyia (actualment hi ha 3.574 gossos censats a Manresa).\nL’espai funcionarà de 7 del matí a 10 de la nit —tenint en compte que es tracta d’una àrea residencial— amb uns clauers que proporcionarà l’Ajuntament de Manresa. Per promocionar-lo, se n’enviaran a tots els propietaris de gossos censats que visquin a un radi d’un quilòmetre del passatge Dante (està previst repartir-ne prop de 900). La resta de la ciutadania, podrà sol·licitar els clauers a l’Ajuntament (properament s’informarà del procediment). Durant les primeres setmanes, les portes estaran obertes per tal de donar a conèixer l’àrea de gossos. La parella d’agents cívics de l’Ajuntament de Manresa serà l’encarregada d’explicar el funcionament als potencials usuaris. També oferiran informació al veïnat.\nManresa haurà guanyat en poc més d’un any quatre grans nous espais perquè els gossos hi puguin anar deslligats. El desembre del 2020 es va iniciar la primera prova pilot, amb dos espais sense tancament perimetral i amb restriccions horàries, ubicats al parc de Puigterrà i a la zona dels Panyos. Després de gairebé un any de prova i d’un treball conjunt amb les persones usuàries, aquest passat desembre es va decidir mantenir l’àrea de Puigterrà i canviar la dels Panyos per una nova zona a tocar de la plaça del Mil·lenari, també a la vora del riu Cardener (un espai molt més gran, de 3.100 metres quadrats). També es va decidir ubicar-ne una de nova al parc del Cardener, molt a prop del Pont Nou, un nou espai que es presentarà ben aviat. Totes tres zones aprofiten el fet que Manresa compta amb diversos espais verds dins el seu terme municipal: les zones de la plaça Mil·lenari i del Pont Nou formen part de l’Anella Verda, mentre que Puigterrà és un parc urbà. El quart espai és el del passatge Dante, que s’ha presentat avui, i que representa el primer d’aquestes característiques que s’instal·la dins la ciutat. A banda, Manresa compta amb dos espais per a gossos als carrers Joan Fuster i Cerdanya, també dins la ciutat, dos espais que estan delimitats amb tanques i que funcionen sense restriccions. D’aquesta manera, s’haurà passat de dos a sis espais en poc més d’un any.


Intel·ligència artificial i «big data» per combatre Estat Islàmic | NacióDigital\nper Josep Lluís Micó, 8 de gener de 2018 a les 11:40 |\nCombatents d'Estat Islàmic | Europa Press\nEls analistes d’intel·ligència artificial, tant militars com civils, que han de lluitar contra Estat Islàmic estan desbordats per l’enorme volum d’informació que tenen al seu abast. Disposen de tantes imatges de videovigilància que pràcticament no saben per on començar. Les incursions aèries dels Estats Units contra els terroristes són abundants i generen un material que, en potència, és valuós. Però sense el tractament adequat, aquest conglomerat de dades té poca utilitat. És a dir, per molt contingut que aconsegueixin, si no el poden estudiar, ni el saben entendre, no serveix per a res.\nEls analistes d’intel·ligència artificial estan desbordats per l’enorme volum d’informació que tenen al seu abast\nPer resoldre aquesta greu situació, que segueix fent vulnerables països de tot el món a atacs de qualsevol mena, el Pentàgon ha assignat un nou sistema, l’anomenat equip funcional de guerra algorítmica (AWCFT, per les seves sigles en anglès). La seva missió consisteix a accelerar aquest treball tot emprant les tècniques del big data i l’aprenentatge automàtic d'ordinadors (machine learning). En termes de seguretat internacional, sembla una bona notícia. No obstant això, també hi ha veus crítiques que, en clau interna, es pregunten per què no s’ha adoptat aquesta mesura abans.\nEsperances en la tecnologia\nNo es contempla la possibilitat de destinar més personal al Projecte Maven, com és coneguda aquesta iniciativa. Les esperances estan dipositades en la tecnologia, com ha reconegut el tinent general de la força aèria John N.T. "Jack" Shanahan. Cal guanyar temps. Molts professionals qualificats, ara mateix, porten a terme tasques administratives, un luxe que ni Estats Units ni els seus aliats es poden permetre. Ells no haurien d’introduir manualment en fulls de càlcul informació susceptible de ser rellevant, sinó que haurien d’entendre bé què significa i guiar l’acció política, militar, etc.\nProfessionals qualificats porten a terme tasques administratives\nLes autoritats nord-americanes esperen que l’AWCFT expandeixi les actuals capacitats de processament, explotació i distribució de material, tot començant per l’etiquetatge automàtic de dades. En qualsevol cas, la intel·ligència estatal depèn en bona mesura d’algoritmes i maquinari del sector privat, on s’ha evolucionat per sobre del progrés experimentat en l’àmbit públic.\nLa importància del Projecte Maven és tan gran que, si té èxit, serà l’exemple i la referència de la resta de millores en els serveis armats, entre ells, el comandament d’operacions, el control, la logística i les comunicacions. Sense resultats favorables, el Congrés difícilment aprovarà una transferència de fons per valor de 70 milions d’euros fins que la unitat obtingui un pressupost propi.\nLes anàlisis de NacióDigital, Els imperdibles, Tecnologia, Pentàgon, Estat Islàmic, ISIS, intel·ligència artificial, terroristes, L'analista digital, big data


Dones – Barcelona – Drassanes per Àfrica\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA – Les Corts – 23 de setembre de 2020\nDes de petit sempre m’ha agradat observar la manera de fer de les dones. Tenia a favor poder aprendre de les meves 9 tietes i de 3 cosines. Les dones tener els mateixos òrgans vitals que els homes (cervell, pulmons, estómac, fetge, ronyons,…). L’únic que és diferent és l’aparell reproductor\nLa maternitat és la gran diferència respecte els homes. Moltes cultures deixen de banda les dones. Això ho sabrà millor l’actual ministeri de Feminismes, però vull exposar la meva idea al respecte\nCrec que el millor vector per a l’empoderament de les filles són els pares perquè algunes mares pensen que, si elles han pogut viure tal com viuen, també ho poden resistir les filles\nLa presència d’un pare és essencial en la família, sempre estarà vetllant que les filles no quedin al marge. Això no és gens fàcil de fer perquè les filles no tenen les mateixes característiques dels fills a l’hora d’educar-les. Sempre han de conservar la feminitat\nLes dones africanes tenen una mitjana de 6 fills mentre que les dones de tot el món en tenen 2,5. Fa uns anys un autor feia una projecció temporal de l’evolució del PIB a l’Àfrica. Deia que el PIB/habitant africà assoliria (2025) el mateix PIB/habitant que Europa, però el càlcul no tenia en compte el creixement de la població: els fills es mengen el PIB/habitant\nNo escric això per dir que les africanes han d’anar a una oficina de planificació familiar. Les raons de tenir 6 fills són moltes, en particular perquè pares i mares en volen tenir almenys un que els cuidin quan arribin a vells. Només cal esperar que les condicions socioeconòmiques vagin reduint el nombre de fills i filles tal com s’ha esdevingut a casa nostra\nHi ha qui parla d’un continent jove, però a mi em resulta fora de lloc perquè estem pensant que l’esperança ponderada de vida a l’Àfrica és poc més dels 51 anys. Cal fer una crida a una millora de la sanitat de totes totes


El camino oscuro – Llibres – Time Out Barcelona\nGlobal icon-chevron-right Espanya icon-chevron-right Barcelona icon-chevron-right El camino oscuro\nPer Marià Veloy Data de publicació: dimarts 11 març 2014\n412 pàg. 23,90 € "S'estima vostè la vida? Sí/No. I en cas afirmatiu, vol tenir fills perquè també en gaudeixin? Sí/No". És possible que arribi un moment en què les persones adultes hàgim de fer-nos aquestes preguntes; i segons com responguem: proposarem a la nostra parella tenir fills, avortarem un embaràs no volgut o iniciarem els tràmits d'adopció. El problema sorgeix quan l'estat, pervertint la naturalesa del seu poder, vol legislar en aquest àmbit d'absoluta intimitat i arracona la nostra dignitat. Ara que un ministre infame ens recorda aquesta veritat elemental, segurament som més sensibles a la situació que es viu a la Xina i que Ma Jian descriu en aquesta novel·la tan obscura com suggereix el seu títol.\nLa història ens explica el cas d'una jove parella que no espera l'autorització perceptiva i ella, la Meili, es queda embarassada. Com que són perfectament conscients de quines conseqüències tindrà aquesta relliscada -un avortament brutal i caríssim que els pot arruïnar-, els joves no dubten què han de fer quan els oficials de planificació familiar apareixen al poble. Igual que els herois de les llegendes, fugen riu avall; i per un moment, podem pensar que aquesta família té quelcom de llegendari, però és només un miratge. Ell, en Kongzi, descendeix en línia directa del mestre Confuci (però és la 76a generació i la realitat és que fa de mestre d'escola); la Meili somia arribar a un lloc sense control de natalitat (i hi arribarà, però no hi trobarà el paradís, sinó un lloc on es treballa amb materials contaminants), i el bebè té un esperit que el guarda (però no sembla convençut de voler néixer).\nLa llegenda topa, doncs, amb una realitat feta d'un paisatge hostil -gent que beu aigua amb paràsits i es banya en rius infectats, entre molts altres detalls d'embrutiment- i, sobretot, amb la por que fa petits i mesquins els herois i les seves històries. I és en aquest contrast on l'escriptura de Ma Jian va més enllà de la voluntat de denúncia social. Aconsegueix ser un puny que asfixia, igual que l'estat xinès actual, però a més commou i ens permet entendre. Es transforma en literatura, en definitiva.


Els tipus d’anestèsies que s’utilitzen actualment | Andreuenc\nExisteixen diversos tipus d’anestèsies en funció del tipus d’intervenció i les malalties que el pacient pugui tenir prèvies al tractament quirúrgic. Es proposen al pacient una sèrie de tècniques anestèsiques després d’haver escoltat els avantatges i els inconvenients explicades per l’anestesiòleg.\nPot existir una anestèsia general, la més comuna, o l’anestèsia local, tipus epidural o intrarraquídia. Pot ser acompanyada o no de sedació. També existeixen els bloquejos locals que poden ser del membre superior o del membre inferior, o parcials toràcic-abdominals, acompanyats a la vegada de sedació. Aquests últims bloquejos poden ser, per exemple, de la mà. També es fan servir sedacions per a algunes exploracions que poden comportar dolor, com les colonoscòpies i d’altres.\nL’anestèsia avui en dia permet un grau de confiança i fiabilitat màxima i les complicacions anestèsiques són mínimes, de l’ordre d’una per cada cent mil. És una part de la medicina de les més segures, perquè la resta de la medicina ha avançat tant que a l’anestesiòleg li permet inclús posar en condicions òptimes per a intervenció quirúrgica a un malalt que està en males condicions. L’anestèsia no es pot utilitzar solament quan existeix la negativa del pacient o quan el pacient està relinquit.\nPer determinar els processos d’anestèsia existeix una classificació, de l’Associació Americana d’Anestèsia (ASA), que se segueix a nivell mundial i classifica al pacient sobre el seu risc anestèsic d’acord a les malalties que tingui en aquell moment, amb independència del que s’hagi d’operar.\nSobre l’autor: Doctor José Luis Ruiz, anestesiòleg\nFotografia: Anestèsia d’una pacient en una intervenció | Andreuenc\nEtiquetes: anestesiologiaClínica Sant JordiJosé Luis Ruizsalut


Entrevista a Buhos, el nou fenòmen | altaveu.cat\nEntrevista a Buhos, el nou fenòmen\nA València no sabíem res de Buhos, un grup que resulta està omplint festes majors al Principat. Els hem anat coneixent pels llaços que tenen amb Els Catarres o Txarango. I ara ens visiten amb aquests últims a la presentació oficial a València de “Som riu“. Parlem amb ells per conèixer-los un poc més.\nBona vesprada xics, per molta gent que ens estarà llegint sou totalment desconeguts. Parleu-nos un poc de vosaltres, de la vostra trajectòria. Hem investigat i els vostres inicis venen del món de les orquestres, grups de versions…\nVam començar tocant les cançons que ens agradava escoltar a les festes, una mica de tot, érem un grup d’amics que passava les tardes fent música i mica en mica van anar sortint del local… sempre amb vocació festiva… amb el temps vam començar a escriure les nostres cançons. Ara les tenim penjades a la web www.buhos.cat i cada dia hi ha més gent que entra a buscar-les i això ens fa molt feliços!\nPel que ens han contat de vosaltres, els Buhos s’han de viure en directe, a les festes majors on toqueu la gent s’ho passa molt bé. Quin és el vostre secret? La vostra agenda treu fum!\nEns agrada molt el que fem, som molt feliços a l’escenari, ens vam adonar de que quan nosaltres ens ho passàvem bé la gent s’ho passava bé i a partir d’aquell dia no vam parar d’incorporar cançons que ens fessin trempar… i quan trempem trempa tothom.\nParleu-nos un poc de l’últim disc “Natura Salvatge” com ha estat que la producció vos la porte un històric com el David Rossell (Brams)?\nUn amic i un mestre del que hem aprés moltes coses, hem disfrutat i estem molt contents de com han quedat totes les cançons. El Natura Salvatge és el millor disc que hem fet mai i en gran part és gràcies a ell.\nMoltes persones vos hauran pogut conèixer per la cançó amb Txarango, Ska-P, Els Catarres o Albert Pla (entre altres), com heu acabat convencent a tanta gent i tant bona?\nHa estat molt fàcil! Menys en el cas d’Ska-p la resta són bons amics nostres amb els qui fa anys que coincidim de concerts i no ens va costar massa que s’animessin. En el cas del Pulpul va ser la cançó Toca Hamelín la que es va encarregar de seduir-lo. Estem molt agraïts a tots ells.\nTenieu ganes de baixar al País Valencià? Que espereu del públic, vos han parlat Els Catarres o Txarango de les seues incursions a terres valencianes?\nSi! I ja tenim ganes de venir a tocar per primer cop i esperem que després en vinguin molts més! Com sempre a la vida les primeres vegades les veus amb respecte i il·lusió… Esperem estar a l’alçada i que tal com passa aquí acabem el concert en comunió amb el públic i fent un bon meneo! Hi ha moltes ganes de tocar a Burjassot!!


Els dilluns tenen gust a vi | Pallars Digital\nComencen els seminaris "Els dilluns del vi", per donar a conèixer els vins del territori Pallars al sector de la restauració i al comerç especialitzat de la zona\nper Redacció, 7 de novembre de 2018 a les 11:29 |\nPrimera activitat del seminaris centrats en el vi del Pallars | Ajuntament de Tremp\nEls seminaris Els dilluns del vi són una iniciativa del programa Al teu gust, aliments del Pallars, que tenen com a objectiu acostar els restauradors i comerços especialitzats als cellers del territori Pallars, de la Denominació d'Origen Costers de Segre. Durant els mesos de novembre i gener, els participants podran conèixer els projectes en primera persona i de la mà dels seus protagonistes.\nAmb aquesta acció es pretén aconseguir un millor coneixement del potencial del sector, fidelitzar clients i millorar les eines que restauradors i comerços tenen a l’hora d’explicar els vins als clients. El programa s’ha estructurat en quatre dilluns, dos del mes de novembre i dos del mes de gener, que plantegen un recorregut per les diferents empreses, a les que se sumen també altres begudes com la cervesa o els licors.\nLa primera sessió va tenir lloc aquest dilluns al Celler Miquel Roca, al Celler Mas Garcia Muret i al Celler El Vinyer, una jornada on hi van participar una quinzena de persones dels dos Pallars i que es va complementar amb un dinar a l'Hotel Terradets.\n"Els dilluns del vi" han aplegat una quinzena de persones. Foto: Ajuntament de Tremp\nLa següent parada serà el 19 de novembre, al Celler Xic's Cal Borrech, al Celler Terrer de Pallars i al Celler Vila Corona. Després ja es saltarà al mes de gener, amb els cellers Vidavins, Sauvella i Castell d'Encús com a escenari el dia 14 de gener, i la Fàbrica Ctretze, Licors Portet i el Batlliu de Sort el dilluns 28 de gener.\nEl Pallars ha estat històricament una terra de vins que al llarg del segle XX va substituir progressivament la vinya per altres cultius, fins al punt que l’elaboració de vi gairebé va desaparèixer. A inicis del segle XXI, a causa del canvi climàtic, aquest conreu es va revitalitzar de nou i l’extensió de vinya es va duplicar en només una dècada.\nAvui en dia, el Pallars es troba en un moment d’ebullició vitivinícola, ja que en els darrers anys s’ha produït una explosió de petits cellers liderats per joves especialistes que han fet una aposta per la qualitat i pels dos elements que donen singularitat als vins del Pallars: la varietat tèrmica provocada per l’alçada i per un terreny únic geològicament i paleontològicament parlant. Així doncs, la cultura del vi ha tornat al Pallars per quedar-s’hi; el complement ideal per la reconeguda gastronomia pirinenca.\nEconomia i turisme, cellers, Territori, Al teu gust, vi, Economia, turisme, DO Costers del Segre, activitats, vinya


Tea Party: existeix l’ADN polític nacional? – albert castellanos\nTea Party: existeix l’ADN polític nacional?\n19/09/2010 a Política Internacional\nÚltimament he presenciat encuriosit l’auge del Tea Party a EEUU. Un moviment que emergí amb força a mitjans del 2009 davant de la percepció que els republicans estaven exercint una oposició massa tèbia o centrista segons molts americans. Per qualsevol europeu aquesta percepció genera, com a mínim, certa perplexitat. La resposta fàcil del progressisme europeu és la d’onejar la bandera de l’antiamericanisme més ranci. Però no crec que valgui la pena aprofundir en l’error que suposa analitzar la política americana amb paràmetres europeus.\nEl fenomen del Tea Party em genera una altra pregunta de caire més general: els pobles tenen un ADN polític? La política i les societats són massa complexes per poder respondre aquesta pregunta de forma categòrica. Però si que crec que cada poble disposa d’un llistat de valors fonamentals que són transversals a les ideologies polítiques. Valors que són el resultat de la sedimentació de la memòria col·lectiva i que són presents en la nostra manera de viure i la nostra manera de pensar. Uns valors incoscients i, precisament per això, els més arrelats.\nObama ha suposat una revolució al panorama polític mundial, però sobretot a EEUU. Ha introduït conceptes de política social extremadament radicals per l’status quo americà i a la vegada ha violentat algun d’aquests valors fonamentals. No sóc un gran coneixedor de la societat americana, però intueixo que seria un excés simplificació pensar que el Tea Party es nodreix únicament de ranxers de Texas i els amish. Les bases intel·lectuals del moviment (veure LA VANGUARDIA d’avui) es fonamenten en tesis profundament anti-intervencionistes com les de l’economista Hayek o la filòsofa Ayn Rand. El principi de llibertat individual és el valor fonamental que s’ha vist amenaçat a EEUU per les reformes d’Obama. Ens pot semblar exagerat o demagògic; i fins i tot podem sorprendre’ns com un col·lectiu relativament nombrós d’americans poden qüestionar els avenços socials que pot suposar una reforma sanitària com la que està impulsant el Govern Obama. Però per molts americans aquest suposat ‘excés de zel’ davant l’intervencionisme estatal és part consubstancial de la seva cultura política. De fet, l’origen del nom Tea Party ja suggereix les arrels històriques d’aquesta tendència.\nNo crec que aquest fenomen sigui únicament identificable a EEUU. Totes les nacions podrien fer un llistat d’aquests 2 o 3 valors fonamentals que són claus a l’hora d’entendre on és el seu anhelat centre polític. Si ho féssim amb Catalunya segur que ens posaríem d’acord en identificar aquesta llista, que crec que ajudaria a entendre bona part del comportament electoral dels últims anys. Els pobles tenen memòria, encara que alguns s’entestin a considerar-ho com un deliri renaixentista. Catalunya també. És cert que la societat és cada vegada més complexa i diversa però aquests valors només canvien amb el pas de la història. Canvis lents i imperceptibles, però que sovint acaben configurant majories.


Camino a Casa. Text: Jairo Buitrago. Il•lustracions: Rafael Yockteng. Editorial Fondo de Cultura Económico, Mèxic DF, 2008.\nL’any 2011, a Bogotà, vaig conèixer un dels autors de “Camino a casa”, en Jairo Buitrago. Va assistir a una xerrada que vam fer amb el replanero Ignasi Blanch a la llibreria Casa Tomada, i després vam anar a ballar salsa. Un pla molt a la colombiana. En Jairo és una persona inquieta, molt divertida i enginyosa, que parla bé i balla bé. Em va agradar molt conèixer-lo (i m’agrada seguir en contacte amb ell encara ara, via Facebook) perquè sóc un rendit admirador d’un dels seus llibres, precisament aquest sobre el qual em disposo a parlar en la rentré de Llibres al replà. No és una novetat, però és, a parer meu, un dels àlbums imprescindibles de la LIJ contemporània. Explicar per què m’agrada tant “Camino a casa” és la tasca que em proposo. L’objectiu és que, si no el coneixeu, feu tot el possible per llegir-lo.\nD’entrada, diré que l’he utilitzat d’exemple en cursos de formació o xerrades sobre àlbum il•lustrat. I ho he fet perquè és un paradigma del que entenc com a àlbum: un missatge amb múltiples possibles lectures que es forma mitjançant la interacció justa de text i imatge. Comencem pel segon punt.\n“Camino a casa”, a nivell textual, consta de 6 frases. A part de portada, guardes, contraportada i portadella il•lustrades, hi ha 12 il•lustracions a doble pàgina. Surt, encara que no dividit exactament d’aquesta manera, a mitja frase per il•lustració. Són frases breus, 70 paraules en total, incloent-hi articles i preposicions. Si les llegim sense imatges, podem interpretar qualsevol cosa: algú que demana a algú altre que l’acompanyi a casa, que és lluny de la ciutat, per no anar-hi sola. Algú que no té calés (“Entremos juntos al barrio, a la tienda donde ya no tenemos crédito”) i que espera la mare que torni de la feina (“que mamá vuelva de la fábrica”). A aquest acompanyant li diu que pot anar-se’n qual vulgui, però que torni quan el necessiti. Sense imatges, el senzill text no té cap missatge especial llevat potser de la lleugera sensació de soledat, nostàlgia i pobresa.\nLa feina dels autors de l’àlbum és oferir un món al lector. Una idea (un guió, una trama, una història) que admeti aquestes 70 paraules com a discurs textual. I, us ho asseguro, el món de “Camino a casa” és tan ample, tan ple de contingut i emocionalment tant potent, que resulta exemplificant.\nAnem a les imatges. Una protagonista nena que surt d’escola. Du un uniforme (com els altres nens i nenes que surten per la porta) i demana a un lleó, sí, sí, a un lleó enorme, que l’acompanyi a casa. Penseu que la paraula “lleó” no apareix ni un sol cop en el text (vull dir que, només llegint el text, mai hauríem pensat en un animal, en un lleó salvatge). La nena i el lleó pugen cap a una barriada de la ciutat, segurament lluny del centre. La presència del lleó causa paüra i espant en tots els éssers que van trobant pel camí: criden, fugen espaordits, cauen a terra, s’amaguen. La nena, de vegades sobre el llom de l’animal, provoca pànic i accidents. Entenem, però, que la nena no té por del lleó; l’animal la protegeix i li brinda empara. La nena recull el germanet a la guarderia (el lleó espera, mans, en un jardinet proper) i arriben a casa. La nena prepara un àpat en un cuina senzilla i mig desballestada, i la taula està parada per a 4 persones. La mare arriba més tard, en autobús, que ve de treballar. La penúltima il•lustració mostra un llit en una pobra habitació amb les parets esquerdades. El llit el comparteixen tres persones: la nena, el germanet i la mare. El lleó ja no hi és. La nena li ha dit, en la pàgina anterior, “Puedes irte de nuevo, si quieres”. Pensem que el lleó els ha deixat sols en aquell llit tan ple. La nena, l’única que no dorm, s’acosta un marc de fotos que hi ha sobre la tauleta de nit poc il•luminada, al costat de la qual hi ha una muntanyeta de llibres o diaris.\nLa darrera il•lustració és un pla detall de la fotografia emmarcada i, més en penombra, la muntanya de diaris del costat. Quan la veiem, quan l’entenem, la història (la idea, el concepte, el món) cobra un sentit inesperat. Buitrago i Yockteng han aconseguit provocar-nos una sensació. Han aconseguit que ens emocionéssim, que trobéssim referents en la història real de molts pobles de llatinoamericans (Xile, Argentina, Uruguai) a més a més de la travessia de la nena i el lleó.\nDe cop, la nena creix en rellevància, i el lleó ja no és un lleó. De cop entenem la flor que la nena ofereix al lleó i que apareix al costat de la foto al final. De cop contextualitzem la ciutat freda; descobrim la pàtina de boira que recorre tots els dibuixos i que potser havíem relacionat amb el fum de les xemeneies que apareixen en les primeres imatges. De cop, també, podem interpretar (interpretacions múltiples, com hem assenyalat al principi) la por, el terror i el desconcert dels vianants, dels conductors, de l’amo de la botiga com una metàfora d’una por antiga, sense sentit i arrelada a la pell de moltes generacions. De cop intuïm que aquella paüra dels altres pot ser també el desig de la nena, la seva fantasia; la necessitat de sentir-se poderosa al costat d’aquella bèstia salvatge pels carrers de Santiago o Buenos Aires. Ella que ha tingut tanta por. Ella, a qui la vida ha fet tant de mal. Entenem com, per a ella, el lleó salvador té una presència enorme i dominant. Tot això que capim quan arribem al final de l’àlbum era impensable en un inici. Tot el fragment de món (tota la tristesa, la misèria i la injustícia) no hi cabia en les 70 paraules, però hi era. I tant que hi era. I aquesta és la meravella de la creativitat i de l’obra rodona: incloure-hi la vida, però racionada, en paral•lel, insinuada o interpretada a cada imatge, a cada paraula, a cada pàgina. Com si tot plegat (el que es diu, el que es veu, el que s’intueix, el que s’imagina, el que se sap, el que s’interpreta) donés forma a l’obra.\nConscientment, no us he volgut explicar el final de la història que coneixem a través de la fotografia i els diaris de la darrera imatge. Aquí us deixo un link d’un vídeo amb les pàgines de l’àlbum i la narració del text per si no voleu esperar a tenir-lo a les mans. He d’advertir que la qualitat no és fantàstica, i que jo hagués fet moure la càmera per damunt dels dibuixos amb una altra intenció.\nJairo Buitrago, l’amable ballador de salsa, i Rafael Yockteng han creat altres històries fantàstiques, com ara “Eloísa y los bichos” (Ed Babel 2009) sobre la immigració, i han obtingut múltiples premis, distincions per les seves obres, força traduïdes. Jo, avui, m’he fixat en una d’elles. O millor dit, en aspectes d’una d’elles, que n’hi ha molts altres, però aquest post se m’allarga. Em venia gust fer-vos-en partícips.


Concert de celebració dels 10 anys de Primària Musical de l’Escola Balmes de Mataró, coincidint amb el 60 aniversari de l’Escola de Música Liceu Mataró – Fundació Conservatori Liceu\nCoincideixen en aquest 2022 els 10 anys de Primària Musical Liceu de l’Escola Balmes amb el 60è aniversari de l’Escola de Música Liceu Mataró. Un any de celebracions per la Fundació Conservatori Liceu que també al 2022 festeja els 185 anys del naixement del Conservatori Liceu i els 90 anys de les primeres escoles filials, que van permetre estendre la formació musical a tantíssimes generacions d’alumnes d’arreu de Catalunya, sota el lideratge pedagògic del Conservatori Liceu.\nPer celebrar els 10 anys de Primària Musical de l’Escola Balmes, que ha estat la primera escola del Maresme a impartir aquesta programació, ha tingut lloc el dissabte 2 d’abril a la Sala Cabanyes de Mataró un concert en el que han participat tots els alumnes de primària de l’Escola Balmes i una petita representació dels alumnes de l’Escola de Música Mataró. La Sala Cabanyes, juntament amb l’Escola de Música Liceu Mataró i l’Escola Balmes, tenen la seva seu al Centre Catòlic de Mataró, una de les entitats associatives més antigues de la ciutat, fundada l’any 1916.\nDesprés de l’obertura a càrrec del Cor Jove Liceu Ciutat de Mataró, dirigit per la seva directora, Gemma Sancho, que va iniciar els seus estudis a l’Escola Liceu Mataró i els completà al Conservatori Superior del Liceu, van tenir lloc els emotius parlaments de presentació de l’acte. La Directora General, Sra. Maria Serrat, va donar la benvinguda al públic assistent esmentant totes aquestes celebracions, i fent notar que en la història de la institució ha estat constant que ex-alumnes, com en el seu moment van ser els socis fundadors Pere González i Josep Canals, encapçalessin noves iniciatives artístiques i pedagògiques amb la marca Conservatori Liceu. En aquests moments tot el professorat de l’Escola de Música Liceu Mataró està també format per antics alumnes. A l’Escola de Música Liceu Mataró, que va ser la primera escola de música de la ciutat, es van formar bona part dels músics professionals de Mataró, com el compositor Moisès Bertran, els musicòlegs Francesc Cortés o Joan Vives, els directors corals Jordi Lluch i Gemma Sancho, o els intèrprets Albert Nieto, Rosa Mateu, Josep Fadó, Miquel Quiñones, Carles Arabia, Eduard Martínez, Jordi Comellas, … . També al llarg de 60 anys multitud d’afeccionats han gaudit de la música en aquest centre que actualment ofereix les especialitats de piano, guitarra, cant i instruments de corda, en els nivells de sensibilització, nivell bàsic i nivell avançat, en clàssic i modern.\nEn el parlament inaugural el president del Centre Catòlic de Mataró, Antoni Blanch, va fer notar la importància que la música ha tingut des dels orígens de la creació de l’entitat, amb el compromís cap a la difusió i pràctica de les arts com a eina per transmetre la pau i la germanor entre les persones; en aquest sentit va augurar una llarga vida a la presència de la música dins de l’entitat. La directora de l’Escola Balmes, Maria Rosa Cuscó, va destacar la importància de la música en el currículum de primària com a eina d’aprenentatge, doncs amb la música s’aprenen no només continguts musicals sinó també moltes habilitats socials al mateix temps que educa la sensibilitat.\nEl concert es va iniciar amb tres peces interpretades pel Cor Jove Liceu Ciutat de Mataró, recentment fundat gràcies a un conveni de col·laboració entre la Fundació Conservatori Liceu i el Cor Ciutat de Mataró. A continuació els alumnes de 1r, 2n i 3r de primària van interpretar la cantata El nen enamorat de la lluna. Tot seguit va tenir l’ actuació dels alumnes de piano Noa Fuentes i Adrià Fuster, van oferir un interludi pianístic, que es va tancar amb la participació del soci fundador, Pere González, que va interpretar una improvisació al piano. Per finalitzar el concert, els alumnes de 4t, 5è i 6è de primària van interpretar la cantata La tortuga boteruda, acompanyades d’alumnes i professors del Conservatori Liceu.\nA l’Escola Balmes tots els nens i nenes de primària reben formació musical expressant-se com artistes cada any en les cantates participatives del Cicle Liceu Familiar. Tots els nens i nenes de l’Escola Balmes fan una iniciació instrumental a 1r i 2n de primària, i en el marc de les matèries complementàries que ofereix l’escola concertada, i la totalitat de l’alumnat rep classe de guitarra, utilitzant un material didàctic i instruments oferts pel Conservatori Liceu. Els alumnes poden seguir la formació en llenguatge musical dins de la mateixa escola i escollir un altre instrument o perfeccionar-se amb la guitarra en horari extraescolar, amb professorat de l’Escola de Música Liceu Mataró.


Empat sense gols a Figueres - Diari de Girona\nEmpat sense gols a Figueres\nLa visita del Santboià es resol amb un punt per a cada equip després d'un duel poc vistós i amb escasses ocasions. La Unió aprofita la jornada per presentar tots els seus equips de base\nEl Figueres només va poder sumar un punt en el partit davant el Santboià tot i que, segons el que es va poder veure a Vilatenim, hauria estat mereixedor de la victòria, sobretot en els darrers minuts, en els que els de Chicho Pèlach van assetjar la porteria de Leva sense premi en forma de gol. Tot i això, sumar sempre és positiu i els figuerencs van aconseguir un punt després d'una jornada sense puntuar.\nEl partit va començar molt igualat, cap dels dos conjunts volia cometre un pas en fals, conscients de la importància de cada punt. D'aquesta manera, la primera ocaisó del partit no va arribar fins al minut 16, quan Toni Cunill rematava de cap el refús d'una volea de Ritxi, però sense sort.\nS'intentava trenar alguna jugada, però a ambdós equips els faltava intensitat i profunditat en l'última passada. Així els porters es mantenien pràcticament inèdits i no va ser fins al minut 33 en què un d'ells va haver d'actuar. Va ser Leva el primer en aparèixer per enviar a còrner un xut des de dins l'àrea de Toni Cunill, la més clara de la primera part.\nAbans del descans hi va haver algun intent de combinació, sobretot per part dels del Llobregat, però res que fes moure el marcador.\nA la represa el partit va començar amb la mateixa tònica, però al minut 50 els visitants van intentar apretar algun pistó més. David Aroca i Albert Canal, en dues jugades consecutives, pràcticament van haver de treure la pilota de sobre la línia de gol i a la contra Leva va haver de treballar per evitar el gol que ja es cantava a Vilatenim després d'una rematada de Xavi Ferron.\nEl partit es va convertir en un festival d'anades i tornades, però la definició continuava sense aparèixer. Tant Santboià com Figueres mereixien un gol que es resistia a aparèixer.\nEn els últims minuts de partit, el Figueres, més fresc físicament que el rival, es va dedicar a atacar amb tot el que tenia, però va topar una i altra vegada amb una defensa molt ben situada que va ser capaç de rescatar un punt pels visitants a Vilatenim.\nAmb aquest punt els de Chicho ja en sumen 16 aquesta campanya i estan situats al tretzè lloc de la classificació de Tercera.


Una vintena d’estudiants internacionals visiten la Fundació Pasqual Maragall | Fundació Pasqual Maragall\nLa visita a les instal·lacions de la Fundació Pasqual Maragall s’emmarca en un projecte de promoció de la ciutat de Barcelona\nUna vintena d’estudiants internacionals visiten la Fundació Pasqual Maragall\nUn grup de 26 estudiants internacionals de Master of Business Administration (MBA) va visitar el passat 22 d’octubre la Fundació Pasqual Maragall per conèixer el seu projecte i model de negoci sense ànim de lucre.\nAquesta visita, organitzada per Barcelona Global, té com a objectiu promoure la ciutat de Barcelona a escala mundial, oferint visites guiades als estudiants per diversos centres de recerca i institucions de la ciutat.\nLa Sandra Ramos, directora de captació de recursos, i Carol Minguillón, gerent de la oficina de recerca del BBRC, van ser les encarregades d’explicar què es fa tant a la Fundació Pasqual Maragall com al seu centre de recerca, el Barcelonaβeta Brain Research Centre (BBRC). La xerrada, dirigida a estudiants de MBA –la majoria als centres d’ESADE, IESE i EADA– es va centrar sobretot en l’explicació del model de negoci de la Fundació.\nEn acabar, el grup d’estudiants va visitar la plataforma de neuroimatge de la mà d’en Carles Falcón, Físic de la Ressonància Magnètica.