Recull dels articles de premsa que tinc arxivats\nIntentaré encabir en aquest apartat tots els articles que tinc arxivats. Primordialment, serà la sèrie de col·laboracions al setmanari 3 de vuit, en la seva secció EL PILAR de la contraportada. També n’hi haurà de publicats al DIARI DEL BAIX PENEDÊS (Cròniques d’anar per casa) i d’altres escrits inèdits o dispersos per altres racons del planeta.\nAmb més temps, intentaré explicar en el context històric en què van ser escrits per donar més sentit al relat.\nA La Cantant calba, d’E. Ionesco, no hi ha cap cantant calba. A Tot esperant Godot de S. Beckett, aquest tal Godot no apareix. A La simbomba fosca de B. Porcel , muntatge de la K- MAMA (deixeu-me fer publicitat), els estadants d’una pensió no saben com enterrar la mestressa. La majoria de públic rebutja aquest gènere de teatre de l’ABSURD. Perquè no l’enten? O, no es molesta en entendre’l?. Jo sóc dels que crec, com va dir el savi, que “La realitat molt sovint supera la ficció.” Sortim del teatre... Fem una cigarreta i llegim, al paquet, que és molt perillós fumar... Ens venen un automòbil, un bòlid que en 30 segons es posa a 200km./hora...i és prohibit anar a més de 90 o de 120. Als bars i discoteques es ven l’alcohol a raig i sabem que l’alcohol és una de les pitjors drogues i és permesa mentre les altres són prohibides...En tot això no hi trobem res d’ABSURD. L’Aznar, mentre se li crema la cua a Euskadi, aconsella al Putin que arregli el problema de Txetxènia...A l’hora de formar el Govern Municipal, el regidor menys votat pot fer i desfer un ajuntament... ABSURD? i ara! Entra el nou Consistori de Calafell i es troba a ple estiu, amb la Policia de vacances...això més que ABSURD és surrealista . El Mateix Consistori, amb un pressupost de cultura que fa riure (o plorar), va i contracta el més afamat dissenyador (Escuradents olímpic, Barça, etc.) del país, per vestir Calafell amb roba de marca... Al Vendrell, uns fan una plaça pel mestre Casals, els altres la desfan i la tornen a fer, amb renta- cotxes inclòs, ( molt bo Sr. Poca, em sembla que el símil és seu no?). A la capital de comarca més ben comunicada de Catalunya, quan hi cauen quatre gotes, s’hi ha d’entrar a les fosques i en barca....”-i això ho trobes absurd?” Ara bé, el teatre més ABSURD, senyores i senyors és, fins avui, El Teatre Municipal del Vendrell (Sabeu on cau? Pregunteu-ho als Pastorets) Si D. Àngel aixequés el cap!!. I encara la tinc més llarga, la llista, però EL PILAR no dóna per més. Ah!, una ingènua pregunta: l’ABSURD on és? a l’escenari o al carrer? Teló.\nJ. Mèlich 5 de setembre del 2000\nFECSA- ENHER I VIVALDI\n900770077....”FECSA-ENHER, digui...” A l’altre extrem del fil, EL PROGRÉS: ordinadors, empleats asèptics, educats, música digital, Vivaldi (Mn. Antonio ). Les Quatre Estacions, 1er. Moviment: La Primavera... Aquí al meu extrem, el Baix Penedès, EL TERCER MÓN , a les fosques, amb un llum de ganxo.\nPrimer dia, CATORZE HORES a les fosques... Vivaldi i la veu gravada d’un home, amb dicció horrorosa, repeteix i repeteix el que ja sabem: que estem a les fosques...rés més.\nSegon dia, TRES HORES ... Vivaldi i una explicació: que s’ha disparat una línia. Jo no sé que vol dir...però estem altra vegada a les fosques.\nTercer dia, DUES HORES... amb l’espelma a la mà i el telèfon a l’orella torno a escoltar Vivaldi.\nQuart dia, MITJA HORA . Després d’uns minuts de Vivaldi, em diuen que potser n’hi ha per dues hores. Insulto, malparlo, perdo els nervis, amenaço (no sé perquè) i penjo. Els dic ESTAFADORS, PIRATES, DELINQÜENTS, TERRORISTES...La veu , que avui era femenino-cibernètica, calla .\nA Calafell, en menys d’un mes quatre talls de llum...El litoral que vol ser pioner del Mediterrani...amb banderes blaves flamejant al vent. A FECSA-ENHER han oblidat la seva raó de ser. Només els importa sortir a les pàgines d’economia dels diaris. I nosaltres, mentrestant “nari nant”, a les fosques.\nNomés puc denunciar-ho des d’ aquest modest pilar. Si algun manaire d’aquella empresa ho llegeix (?), sàpiga que, al menys hi ha un veí indignat, que paga els rebuts religiosament, demana solucions i prega, que al trucar al 900770077, pugui escoltar LAX’N BUSTO o el RAP del GRAN HERMANO. Faríem comarca i a Mossèn Antonio, no l’arribaríem a avorrir ...\n“Quién me ha puesto la pierna encima.....?.”\nP. D. Acabo l’article 17, 07, 00, dilluns...a les 13 h. a les fosques. Es la 5.ena...vaig a trucar, Vivaldi m’espera... dues hores més, visca FECSA- HENER!!! i Mossèn Anton.!!\nLa majoria del veïnat, mediatitzat i teledirigit, o no té temps o no vol pensar per si mateix. I per això perd el que en diem el criteri propi. No es dedica a meditar ni a opinar sobre la història que li toca viure, patir i compartir. Parla per boca dels qui tenen el privilegi i el poder per treure el cap en els mitjans de comunicació i fa seves les opinions d’aquests predicadors que cada dia li maten el cuc. No és gens rar escoltar, a les deu del vespre, una veïna/veí cantant les frases que ha llegit o escoltat, durant tot el dia, esventades pels anomenats “mas media”. Li surt més a compte fer el lloro que perdre el temps pensant. “Que pensin ells que per això els paguem”.\nExemple: Un connecta el televisor i en qualsevol canal , a part del Buenafuente, contempla una multitudinària manifestació de dol i de rebuig per l’assassinat de l’Ernest Lluch, home bo i estimat per (quasi) tothom. I veu milers de cartells: ETA prou, fora ETA, Volem viure en pau, que són laments lògics i espontanis, si voleu, però també teledirigits. Perquè interessen als nacionalistes espanyols reaccionaris i immobilistes.\nEncara que avui, i per sort, se’ls ha vist el llautó. Havia de ser a Catalunya. Com deia l’avia padrina, “ Per amagat que es faci el foc, per un lloc o altre surt el fum. I aquesta vegada s’ha fet el prodigi!! Entre aquelles consignes, treien el nas unes frases noves, mai vistes fins ara i que les càmeres no podien amagar: “I si parléssim?”, “Diàleg”, “Heu de dialogar”. A més, per reforçar-les, una locutora respondona te la gosadia de dir-los-hi, en castellà, “Uds. que pueden, dialoguen”.\nUn sospira i pensa, amb joia, que finalment han reaccionat els que s’arrisquen a exposar el seu criteri per damunt dels eslògans fariseus. Ja era hora! Em sembla, estimat Ernest, que amb el teu vil assassinat, s’ha iniciat un canvi esperançador, que tu ja predicaves.\nEls d’ETA, sense pensar-ho (que tampoc pensen massa), potser s’han començat a forjar el suïcidi. I als Aznar, Mayor Oreja, Rodriguez Zapatero i la seva fauna clònico-política, se’ls comença a cremar l’arròs. Amen.\nJosep Mèlich, 28 de novembre del 2000\nAmb llum de ganxo\n....¿Porqué se ha de sentir lo que se dice\ny no se ha de decir lo que se siente?\nF. de Quevedo y Villegas.\nNo hi haurà una ànima que m’escolti, ni que em segueixi ?\nEs que la FECSA-ENHER o a l’inrevés que tanto monta, només em talla el corrent a mi?\nO ningú troba indigne que en un mes (d’estiu) hi hagi sis talls d’electricitat al Baix Penedés?\nLa comarca amb més nivell de vida de Catalunya, amb més futur (?). Amb les platges farcides de banderes blaves (Això de blaves em recorda altres temps). Que volem vendre confort al turisme del país basc i part de l’estranger amb sonores campanyes publicitàries.\nEn les pàgines d’aquest i d’altres periòdics, silenci total . Articles descafeïnats de festes i festetes , sabó per tothom (España va bien) i algunes picabaralles de politiquets de via estreta que juguen a veure qui és més maco i es treuen els drapets al sol, a veure qui els té més bruts.\nI Mentrestant FECSA i ENHER nari nant i nosaltres, a les fosques.\nSensació d’impotència que em remou els budells.\nPer ètica i educació, encara que cada dia en tinc menys, em guardo els insults que penso. Però podeu imaginar-vos els més durs i els més enverinats que una ment indignada pot arribar a engendrar.\nI posat ja a agitador, proposo una VAGA DE PAGAMENT DE REBUTS per tot aquest any.\nSi els encarregats, que és als qui els pertoca, que en les campanyes electorals , ens han promès vetllar per nosaltres(?), no mouen un dit...algú ha de fer quelcom no?\nJa sé que em quedaré sol, o molt poc acompanyat...sempre m’ha passat.\nEl poble sofreix i aguanta. Això vol dir parlant en plata que ningú es mulla el cul.\nEm resta el consol d’haver-me desfogat una mica, si és que em publiquen aquest escrit, que no defineix ni un 0’5 % de la meva indignació.\nEstic segur que si haguessin apagat la llum en el moment culminant del Gran Hermano o en l’instant de la proclamació del Gaspart, hi hauria hagut una vaga general amb violència inclosa.\nHe hagut de refer aquest escrit, avui Diumenge a la tarda m’han tallat de nou la llum...\nL’ordinador s’ha tornat boig...jo no perquè ja ho sóc.\nNo sé perquè he de perdre el temps amb aquestes bajanades.\nPerquè?...no val la pena.\nFECSA-ENHER seguiran cotitzant en Borsa, ignorant-nos, i nosaltres encenent els llums de ganxo quan faci falta. Doncs què us pensàveu?\nLa meva amiga Il·lusió, jove, idealista i molt maca , (Es donen sovint aquestes tres circumstàncies. Després els ideals i la bellesa, amb el temps, s’esmolen), escrivia l’altre dia, molt convençuda, el seu missatge nadalenc, que ha enviat a les seves amistats i al veïnat en general:\n“Si tots fóssiu com jo, en el món hi hauria moltes coses prescindibles... Podríem passar sense les claus i els candaus , les armes i els soldats, les presons, les ONG , CARITAS i, si molt m’apreteu, sense Jesucrist i sense Déu. Sobrarien els guardaespatlles, la Justícia i ETA (tots fórem independents), la Loteria Nacional...” - i n’enrestinava un reguitzell més que no relaciono per manca d’espai.- Acabava així...”Fins i tot aquesta tarja, desitjant-vos bons auguris, fóra inútil...Però tots, no sou com jo. Molts sou millors; però no TOTS, és una llàstima. Per això em veig obligada a seguir com cada any, “desitjant” pau, amor i prosperitat, esperant que un dia el món deixi de “desitjar” aquests ideals...per haver-los assolit.”\nBufa! La nena- vaig pensar jo...- i posant-hi cullerada: - Si tothom fos com tu, de moment, fotries mig Penedès que és com dir, globalitzant, mig món, a l’Atur. Imagina’t si...- No em va deixar seguir- “L’Atur, no existiria.”..\nMóc!!. - vaig fer jo-...Il·lusió meva, santa Il·lusió!, no t’hauries de fer mai vella! Perquè allà, vida endins, la UTOPIA t’espera amb un garrot . No, no em diguis que també la faries fonedissa. Per aquí no hi passo. Saps què et dic? Que el teu CEL, tampoc m’agrada. Els CELS, si és que existeixen, han de ser fastigosament avorrits. Per això penso que Déu es va muntar aquest “marro” d’aquí a baix i tenir quelcom per matar el temps...\nAh! sí, Bones festes a tots! i ...“nari nan”, mentre la frase sigui imprescindible.\nJ. Mèlich, desmbre del 2000


Competència autoritza l'absorció de Bankia per CaixaBank però imposa algunes condicions per evitar exclusió financera - MésEconomia\nAquest últim supòsit –monopoli de la nova CaixaBank- succeeix en 21 codis postals a Espanya i l’entitat es compromet a mantenir les condicions dels productes contractats per clients de Bankia durant tres anys. A més, també ha acordat no cobrar comissions a clients de Bankia per realitzar operacions a finestreta durant tres anys a cap dels 86 codis postals identificats com a problemàtics per la lliure competència i avisar amb temps als clients de Bankia de les noves tarifes. Finalment, també hi ha el compromís que durant un any i mig els clients d’ING, Euro 6000 i Banc Sabadell puguin accedir als caixers de Bankia/CaixaBank amb les mateixes condicions.\nPer això, la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència ha ‘arrencat’ aquest seguit de compromisos a la nova CaixaBank per finalment donar el vistiplau a la fusió per absorció, just tres dies abans que les dues entitats quedin registrades com una sola entitat (26 de març). En concret, els accionistes de Bankia rebran 0,6845 accions de CaixaBank per cada títol de l’entitat madrilenya. Per altra banda, està previst que les accions de la nova CaixaBank comencin a cotitzar a la borsa espanyola a partir del dilluns 29 de març.\nllum verda fusió


Concurs Pont a la Xina 2017\nBack Estàs aquí:Home Activitats Cultura Concursos Beques Pont a la Xina Concurs Pont a la Xina 2017\nPublicat el Dilluns, 20 Febrer 2017 10:28\nEls guanyadors obtindran grans premis com beques d’ estudi a l’ Institut Confuci i inclús un viatge a la Xina.\nLa final regional del concurs se celebrarà a Barcelona i els finalistes representaran la seva comunitat autònoma en la final nacional que es farà a València el maig de 2017. Els guanyadors de la fase nacional viatjaran a la Xina per representar el seu país en la gran final internacional del concurs “Pont a la Xina”.\nL’Ambaixada de la República Popular de la Xina a Espanya, en col·laboració amb la Fundació Institut Confuci de Barcelona, convoca el XVI Concurs Universitari Mundial Pont a la Xina i el X Concurs de Xinès per a Alumnat d’Ensenyament Secundari.\nINSCRIU-TE ARA AL CONCURS\nfins al 20 de març de 2017\nEl XVI Concurs Universitari Mundial Pont a la Xina està obert a estudiants universitaris entre 18 i 30 anys.\nEl X Concurs de Xinès per a Alumnat d’Ensenyament Secundari està obert a estudiants entre 15 i 20 anys.\nEl Grup d' Amateurs està obert a participants d'entre 10 i 65 anys d'edat. Els concursants que, per qüestions d’edat o d’estudis, no compleixin els requisits per participar en el Grup de Secundària o en el Universitari, podran participar en l’ apartat d’ Amateurs. Aquest grup només participarà en la part artística.\nEls concursants han de tenir nacionalitat i llengua mare no xineses.\nA cada categoria els concursant realitzaràn:\nPresentacióen xinès sobre els temes següents (2 minuts màxim):\nCategoria universitaris: 梦想点亮未来（Dreams Enlighten the Future）\nCategoria batxillerat i secundària: 学会中国话，朋友遍天下（Learn Chinese，Double Your World）Ronda de preguntes sobre cultura o llengua xinesa (4 preguntes d'elecció múltiple).\nRepresentació d’arts culturals xineses (3-5 minuts).\nEl Grup d' Amateurs només participarà en la part artística.\nUn jurat qualificat valorarà i puntuarà cada actuació per determinar els guanyadors de les tres categories. Al final es realitzarà un recompte dels punts aconseguits i es farà entrega dels premis i certificats per categoria (primer, segon i tercer premi).\nEls guanyadors de les categories Universitària i Secundària participarán a la final nacional a València el diumenge 7 de maig de 2017.\nEl concurs tindrà lloc el 31 de març de 2017 a les 18:00 h.\nSala Polivalent | Fundació Institut Confuci de Barcelona (MAPA)\nValència, diumenge 7 de maig de 2017.\nFotos Pont a la Xina 2016


OFFF, el festival de referència de la creativitat digital | betevé\nOFFF, el festival de referència de la creativitat digital\nEl festival barceloní d'art i disseny digital reuneix més de 100 artistes i més de 3.500 assistents diaris en la 19a edició al Museu del Disseny\nDilluns, 29 d'Abr del 2019, a les 22.24\nL’OFFF és un d’aquells esdeveniments barcelonins que han fet de la ciutat una parada cultural obligada per al públic internacional. I tot i que té una escala inferior als macrofestivals musicals del Fòrum, no hi falten els caps de cartell, les cues, els “food trucks”, els escenaris i l’ambient festiu. Això sí, traduït a la creativitat digital. La dinovena edició ha tornat a tenir un impacte important en el sector: més de 6.000 assistents de 25 països han passat cada dia pel Museu del Disseny atrets per més d’un centenar de ponents que han presentat les últimes tendències.\nDavid Carson, el surfista del disseny\nVa entrar en el món del disseny amb la mateixa intuïció i inconsciència amb què agafava les ones. David Carson va trencar totes les normes perquè, en realitat, ho va aprendre tot de zero. Els seus estudis en sociologia i la seva carrera com a surfista professional van construir la seva manera de comunicar quan als anys 80 va començar a experimentar en algunes revistes. Tot i que va ser a ‘Ray Gun’ en què la seva mirada innovadora i la seva tipografia grunge es van popularitzar.\nEdel Rodriguez, l’il·lustrador que va cremar Trump\nEls dibuixos d’Edel Rodriguez van passar de ser virals a les xarxes socials a ser portada de la revista ‘Time’. Les icòniques imatges de Donald Trump en flames mostren el compromís artístic d’aquest il·lustrador de Nova York amb el seu entorn i el seu temps. Rodriguez diu que el mou la ràbia de veure que els Estats Units ja no són els mateixos que el van acollir quan anys enrere hi va arribar des de l’Havana.\nEl tret de sortida d’Ilya Abulkhanov\nAquesta edició del festival s’ha inaugurat amb el curt ‘The mill’, una distòpia sobre el col·lapse de la societat dirigida per Ilya Abulkhanov, del reconegut estudi Mill+, que treballa la creació de contingut visual i efectes especials, coneguts per les seves feines d’efectes visuals de títols de crèdit com la tercera temporada de la sèrie televisiva ‘True detective’, ‘Iron man’ o ‘X-men’, entre molts altres.


L'Uni va fent camí a Europa - Diari de Girona\nGernika 57 78 Spar Citylift Girona\nL'Uni va fent camí a Europa\nL'Spar Citylift Girona deixa sense capacitat de resposta el Gernika, que només pot anotar 16 punts en tota la segona meitat, i enllesteix la seva classificació per a la segona fase de l'Eurocup reivindicant-se com un dels millors equips de la competició\nmarc verdaguer girona 28.11.2018 | 21:44\nLaia Palau, defensant Vanderwal avui a Gernika FIBA\nLaia Palau, defensant Vanderwal avui a Gernika\nL'Spar Citylift Girona vol arribar lluny a Europa aquesta temporada. La plantilla gironina va canviar força aquest estiu, però les que continuen del curs passat (Martínez, Buch o Colhado) recorden bé com un tir final de Jelena Dubjlevic (Galatasaray) les va deixar fora de les semifinals. I aquest any volen fer un pas més. Al seu costat, les noves (Palau, Murhphy, Hampton...), sense cap espina clavada a la competició, volen guanyar sempre. En Lliga, en Eurocup o on sigui. Tot això va quedar clar ahir a Gernika, on l'Uni va derrotar sense miraments el millor rival del seu grup de la primera fase, un equip que està invicte a la Lliga Femenina-1, i que ahir es va mostrar impotent per jugar al mateix ritme que un equip que ningú diria que té una rotació de només vuit jugadores. L'Spar Citylft Girona va anar sempre davant en el marcador, va trencar el partit en els primers quatre minuts en el tercer quart (31-51) i es va acabar enduent una victòria que li dona el bitllet per a la segona fase de la competició i que, si no passa res estrany en els partits contra el Gyor hongarès i l'Uni Sportiva portuguès, serà un dels vuit millors equips de la competició i s'estalviarà jugarà la primera eliminatòria del mes de gener.\nÈric Surís era molt conscient del potencial interior del Gernika ?Roundtree, Berezhynska, Mazionyte? i de la capacitat d'anotar de Gwathmey en el cinc contra cinc i, per aixo, l'Spar Citylift no va escatimar esforços a l'hora de pressionar molt amunt. L'Uni va mossegar en defensa amb Núria Martínez i Laia Palau jugant juntes de sortida, amb Hampton veient la cistella enorme i amb Helena Oma tornant a ser determinant fent absolutament de tot. Amb talent individual, sobretot de Berezhynska, el Gernika va anar aguantant a la primera i cada cop que l'Uni semblava que trencaria el partit, com després d'un 20-32 amb un triple d'Helena Oma, aconseguia tornar a treure el cap i acostar-se en el marcador (31-43 al descans després d'un 2+1 de Hampton).\nL'estrebada gironina a l'inici del tercer quart, però, va ser massa per al Gernika, que, sense temps d'adonar-se de què estava passant, ja perdia per 20 punts (31-51) i ja tenia gairebé coll avall la segona derrota de la temporada. Les dues a l'Eurocup i contra el mateix equip: l'Spar Citylift Girona. Al final, 31 punts de diferència (47-78) després que el Gernika només pogués anotar 16 punts en tota la segona part, amb Keisha Hampton com a màxima anotadora del partit, amb 21 punts, Nadia Colhado, destacant amb 18 punts i 10 rebots, i, més enllà de les fredes estadístiques, el paper d'Helena Oma va tornar a ser molt important per a l'Uni.


Com trobar una agència de màrqueting de xarxes socials - Agència | Juliol 2021\nSi estàs lluitant amb la teva presència social en aquests dies, no estàs sol.\nAl cap i a la fi, les empreses tenen les mans plenes quan es tracta de les xarxes socials i les expectatives dels clients.\nPerò potser el que més crida l’atenció és quants objectius s’assoleixen les marques alhora. Aquí teniu una breu visió de Índex social de Sprout 2019 .\nAmb tant a les nostres plaques, no és d’estranyar per què les marques busquen mans ajudants que han caminat per les xarxes socials.\nAllà és on una agència de màrqueting de xarxes socials pot salvar la vida.\nEn aquesta guia, us ajudarem a entendre què heu de buscar en una agència de xarxes socials i com assegurar-vos que la vostra experiència d’agència sigui positiva.\nPer què contractar una agència de màrqueting en xarxes socials?\nD'acord, pregunta justa.\nLa quantitat d'informació i recursos disponibles per als professionals del màrqueting modern és sorprenent.\nHeck, només cal veure el que oferim a Sprout. Entre la nostra suite de gestió de xarxes socials eines i guies d’estratègia hem aconseguit que innombrables empreses creixin des de zero la seva presència social.\n711 significat espiritual\nDit això, un enfocament de bricolatge a les xarxes socials no sempre és ideal ni versemblant. No totes les empreses poden fer-se càrrec de les xarxes socials a casa i vaja, està totalment bé.\nPerò, com pot una agència de màrqueting de xarxes socials ajudar-vos a omplir els buits o millorar el nivell de la vostra estratègia pel que fa a les xarxes socials i els vostres objectius empresarials?\nLes agències tenen un nivell d’expertesa incomparable\nEn poques paraules, les agències són capaces de fer campanyes i proporcionar un nivell de coneixement que simplement no és possible a casa.\nPer exemple, una agència amb antecedents demostrats en la publicació d’anuncis socials té un avantatge definitiu en algú que aprèn les cordes de la segmentació d’anuncis en profunditat de Facebook.\nI amb raó. Aquest tipus d’expertesa és el que pagueu.\nLes xarxes socials són molt més que llegendes intel·ligents i perseguir el conill blanc de 'fer-se viral' (uf). Els bells detalls de algorismes socials , la segmentació del públic i les analítiques sols requereixen un coneixement seriós per navegar. De nou, aquest és l’avantatge de contractar algú que hi ha estat i ho ha fet.\nJa sigui pels seus anys d’experiència de la vida real, per l’amplitud de la feina del client que els ha exposat a diverses tàctiques socials i de màrqueting o pel fet que els professionals de les agències viuen i respiren estratègies de màrqueting social i digital dia a dia -Fora, les agències són un recurs inexplorat per a tantes marques ... una experiència que la gent no sempre pot reproduir a casa.\nPassa el mateix quan es tracta de comunitats creixents o de captació de clients. Clar, tu podria fes-ho tu. Però tindria sentit pel que fa al temps i a l’energia del vostre equip? Una agència que pot trigar mesos a muntar-se a casa pot ser realitzada per una agència en poc temps\nLes agències tenen accés a eines de primer nivell\nEn una nota relacionada, qualsevol agència que valgui la pena té accés a un munt d’eines i plataformes d’anàlisi per ajudar a gestionar aquestes campanyes i obtenir resultats més ràpidament. Per exemple, ens encanta donar llum a casos d’èxit com ara B Mitjans quadrats qui feia servir Eines d’agència de Sprout per augmentar el CTR de la campanya del seu client en gairebé un 60% (i els compromisos en més d’un 650%).\nLes agències poden fer malabars amb diverses campanyes alhora\nPodria dir-se un tòpic, però el temps és diners.\nLes agències tenen l’amplada de banda per executar diverses campanyes alhora que d’una altra manera podrien atordir el vostre equip internament. En treballar amb una agència de màrqueting de xarxes socials, podeu aprofitar millor el temps del vostre equip i fer més coses amb les persones que ja teniu.\nLes agències poden elevar les habilitats socials del vostre equip\nAl contrari del que es creu, treballar amb una agència de màrqueting de xarxes socials no és només una qüestió d’externalització.\nDe fet, treballar directament amb una agència és sens dubte una de les millors maneres d’invertir en les habilitats socials del vostre propi equip.\nPensa-hi. Les campanyes organitzades per agències us poden indicar quines estratègies, tàctiques i canals tenen més sentit per a la vostra marca. Cada punt de dades o història d’èxit en nom de la vostra empresa és una lliçó d’allò que funciona (i no) a les xarxes socials. Aquesta mentalitat és especialment important si només teniu previst treballar amb una agència a curt termini.\nEl fil conductor d’aquests beneficis? Una agència de màrqueting en xarxes socials pot ser la clau per descobrir un ROI positiu per als vostres esforços socials.\nL’índex social de Sprout 2019 assenyala que el 63% de les empreses es preocupen d’explicar i millorar el seu ROI social, i és probable que aquesta xifra augmenti en el futur. Les idees d’una agència social poden fer el truc perquè les marques encara intentin embolicar-se al cap de xarxes socials.\nCom puc saber si necessito una agència de xarxes socials?\nÉs possible que us pregunteu si sou 'prou gran' per treballar amb una agència de màrqueting de xarxes socials.\nI, per contra, podeu suposar que fer-ho simplement no surt del vostre pressupost.\nLa realitat, però? De la mateixa manera que no hi ha dues necessitats empresarials iguals, no hi ha cap 'talla única' pel que fa a l'aspecte o l'aspecte d'una agència.\nLes empreses grans i petites treballen amb agències grans i petites. Mentre que una empresa a nivell empresarial pot necessitar ajuda amb la gestió de la comunitat o la creació de contingut social, les empreses petites i individuals poden invertir en una auditoria social única.\nAquí teniu algunes preguntes que us poden ajudar a entendre si té sentit treballar amb una agència de màrqueting de xarxes socials.\nNecessiteu una nova perspectiva i experiència per ajudar-vos a definir els vostres objectius en xarxes socials i l'estratègia de campanya en xarxes socials?\nEsteu lluitant per fer créixer el vostre seguiment social o el vostre percentatge de compromís?\nNo podeu veure un ROI clar i definible per a la vostra presència a les xarxes socials?\nSospiteu que invertiu massa temps o diners a les xarxes socials?\nSou capaços d’obtenir contactes de les xarxes socials, però no esteu segur de com tancar-los?\nTeniu un pressupost considerable per a les xarxes socials internament, però no esteu segur de com maximitzar-lo?\nSi respon 'sí' a alguna de les situacions anteriors, pot ser que arribi el moment d'explorar què poden oferir les agències.\nQuins serveis d'agències de xarxes socials són adequats per al meu negoci?\nEn aquest punt, us podeu preguntar què diables realment fa una agència de xarxes socials per als clients en el dia a dia.\nLa resposta breu? Depèn.\nBasat en el nostre Informe de l'agència 2019 , aquí teniu els serveis d’agència de xarxes socials més habituals que s’ofereixen avui en dia.\nGestió de xarxes socials . Permetre que una agència prengui les regnes de la vostra presència social us pot estalviar una gran quantitat de temps i estrès.\nXarxes socials de pagament. Cada vegada hi ha més marques que inverteixen anuncis socials a mesura que el paisatge es fa cada vegada més 'pagant per jugar'. Una agència us pot ajudar a elaborar campanyes de pagament que realment generin rendiments.\nDesenvolupament de contingut. La creació de contingut social pot ser complex i requereix molt de temps segons la vostra indústria. Si no teniu problemes d’estratègia, segur que una agència us pot ajudar.\nAnalítica. Desglossant el vostre mètriques socials va de la mà d’aquest ROI tan important. Les agències poden donar sentit als vostres números i prendre mesures en conseqüència.\nEstratègia. Què heu de publicar? Quines haurien de ser les vostres prioritats en termes de canals i interacció? Ja sigui com a auditoria puntual o mitjançant consultes contínues, una agència us pot informar.\nCompromís. Els algoritmes socials són inconstants i les plataformes canvien constantment. En lloc d’endevinar les millors pràctiques per aconseguir un compromís social, les agències viuen i moren en funció de la seva capacitat per moure l’agulla.\nGestió de la comunitat. La creació de comunitats socials actives i compromeses és un dels aspectes més gratificants i que consumeixen temps de les xarxes socials. Per a algunes marques, una agència és l’única manera de fer realment possibles aquestes comunitats.\nÉs probable que necessiteu ajuda per a més d’un aspecte de la vostra presència social. Afortunadament, la majoria d’agències ofereixen diversos serveis i paquets per ajudar els clients a assolir els seus objectius.\nCom triar una agència de xarxes socials\nAra, a les coses bones!\nSuposem que esteu en el punt en què intenteu triar entre les agències de xarxes socials i us pregunteu què cal cercar. Aquests són els principals punts a tenir en compte abans de prendre una decisió.\nComenceu pel seu historial\nSi voleu saber què pot fer una agència per vosaltres, mireu què han fet per a altres clients.\nUna cartera extensa i detallada amb resultats provats per als clients és el que separa les millors agències de màrqueting en xarxes socials.\nEls clients amb els quals han treballat reflecteixen el vostre propi negoci o indústria? De quins números presumeixen i com els responen?\nL’ideal seria trobar algú que hagi publicat casos pràctics que detallin la seva trajectòria i procés. Per exemple, Walker Sands té alguns estudis de casos increïbles que busquen mètriques i resultats específics de les campanyes dels seus clients.\nTambé ho fa Mitjans de porc prim , una agència de màrqueting de serveis complets que vol ser una veritable extensió dels equips dels seus clients.\nEsbrineu si s’ajusten al vostre pressupost\nAbans d’enamorar-vos d’una agència, heu d’assegurar-vos que els podeu permetre de manera realista.\nLes bones notícies? Invertir en una agència no vol dir trencar el banc. Hi ha una àmplia gamma de preus basats en necessitats i serveis específics. Podeu obtenir més informació a l’informe de l’agència del 2019 que es va assenyalar anteriorment.\nDe nou, algunes agències empaqueten els seus serveis, mentre que altres ofereixen preus segons la mida de la vostra audiència.\nVegeu en què s’especialitzen\nIgual que les empreses ocupen espais nínxols de la indústria, les agències poden fer el mateix.\nAlgunes agències poden especialitzar-se en treballar amb minoristes de maó i morter. Altres poden treballar principalment amb clients SaaS més grans.\nA més, algunes agències poden tenir serveis secundaris, com ara màrqueting de contingut o SEO, que van més enllà de l’abast de les xarxes socials. A més dels propis serveis, també tingueu en compte com espera una agència (o pràctica) una agència.\nPer exemple, Chatterkick té una pàgina de serveis increïble que detalla no només el que fan com a agència, sinó també el nivell d’implicacions que els clients haurien d’esperar.\nI vaja, això ens porta al nostre punt final.\nLa importància de les expectatives quan es treballa amb una agència de màrqueting de xarxes socials\nPer acabar, un dels aspectes més importants de treballar amb una agència és l’alineació mútua i la comunicació sobre les expectatives.\nEscolta: les agències no són miraculoses. Les empreses han de ser alhora pacients i realistes pel que fa al que esperen que faci una agència.\nÉs el millor interès d’una agència convertir-vos en una de les seves històries d’èxit? Absolutament. Tot i això, només perquè el vostre negoci no exploti d’un dia per l’altre no vol dir que una agència hagi fracassat. Ni de bon tros.\nInvertir en entendre el perquè i el com de la feina que fa la vostra agència us ajuda a desenvolupar un nivell de confiança i comunicació proactiva per basar-vos en les tàctiques del dia a dia, no sentir-vos a les fosques i preguntar-vos com es gasten els vostres diners.\nLes empreses i les agències han de comunicar clarament el que esperen els uns dels altres. Tot i que no es tracta d’un carrer unidireccional, moltes agències observen que les pitjors relacions amb els clients d’agència es deuen a expectatives vagues o poc clares sobre el que significa treballar junts. No es pot afirmar prou la necessitat que les empreses i les agències desenvolupin una relació de cooperació oberta.\nTot fa referència a empreses que busquen un ROI positiu i que les agències puguin oferir. És per això que tant les empreses com les agències treballen tan estretament amb eines com Sprout per assegurar-se que tot estigui en marxa.\nEsteu a punt per trobar l'agència adequada per a la vostra marca?\nAmb els consells anteriors, teniu gairebé tot el necessari per començar a buscar una agència de màrqueting en xarxes socials.\nPerò també tenim una altra cosa per accelerar el procés.\nUs recomanem que comenceu la cerca amb Socis d’agències de Sprout . El nostre directori us pot ajudar a perfeccionar la vostra cerca i a trobar socis d’agències certificats que incorporin el conjunt d’eines de Sprout als seus serveis. També podeu cercar per paràmetres específics, com ara els més ben valorats i els nivells.\nPssst: si és que formeu part d'una agència, assegureu-vos de registrar-vos per unir-vos a la nostra programa de socis d’agència tu mateix.\nPer acabar, encara volem saber de vosaltres. Si esteu a punt de contractar una agència de xarxes socials, per què? Com ha estat la vostra experiència treballant amb agències en el passat? Feu-nos-ho saber en els comentaris següents.\n901 número d'àngel\nàngel número 410\nnúmeros associats amb àngels\nsimbolisme número 23


“La Carnavalada a la Manresana” agrupa totes les propostes - Manresa Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » “La Carnavalada a la Manresana” agrupa totes les propostes\n“La Carnavalada a la Manresana” agrupa totes les propostes\nUn esdeveniment amb voluntat de consolidar-se\nCartell de La Carnavalada a la Manresana // Imatge del web xaldiga.cat\nDel divendres 13 al diumenge 15 de febrer, Manresa s’aboca a celebrar el Carnaval. I n’hi haurà per tothom: per al públic familiar, per al juvenil i per al infantil. Sota el lema comú de “La Carnavalada a la Manresana” s’agruparan la 37a edició del Carnestoltes Infantil, i la festa oberta a tots els públics, també per al familiar, recuperada l’any passat després de 28 anys d’absència.\nAhir es va efectuar la presentació oficial del programa d’activitats de la Carnavalada. L’acte va comptar amb el regidor de Cultura de l’Ajuntament de Manresa, Joan Calmet, i representants de diferents entitats ciutadanes que participen en l’organització: Manel Iglesias i Joan Vilà, representants de Xàldiga i Imagina’t, respectivament, i també Josep Pérez de l’Associació de joves La Gatzara.\nEn paraules de Calmet: “Aquesta proposta conjunta és possible gràcies a la suma d’esforços de diferents entitats ciutadanes. Concretament el Carnestoltes Infantil l’organitza l’Ajuntament de Manresa amb la col•laboració d’Imagina’t i de la Fampa; i l’edició de la festa oberta a tots els públics consta d’una sèrie d’actes organitzats per Xàldiga -Taller de Festes- i l’Associació de Joves La Gatzara”. Després d’agrair la participació de les entitats que fan possible l’esdeveniment, el regidor Calmet ha manifestat que: “la Carnavalada amb aquest format té una voluntat clara de consolidar-se”.\nPer la seva banda, Manel Iglesias va explicar que “s’ha fet una difusió de 30.000 programes conjunts de la Carnavalada i de 300 cartells”, afegint que “s’han realitzat 200 cartells del Carnestoltes Infantil amb una il•lustració de Valentí Gubianas d’un llop disfressat de caputxeta vermella, que s’han repartit als centres d’ensenyament, IES, establiments, equipaments públics, bars i locals”.\nEl programa dels tres dies de Carnavalada inclou un munt d’activitats que tindran lloc en diferents espais urbans com ara cercaviles, degustació de tapes, concursos de comparses i carrosses, balls i la novetat d’enguany és que es farà una festa final a la Carpa del Riu.\n#"Carnavalada a la Manresana" #Ajuntament de Manresa #Carnestoltes Infantil #Carpa del Riu #Joan Calmet #Manel Iglesias\nIncidències en el trànsit pel Carnaval\nEs presenta el ‘Fòrum Manresa 2022’\n“La Carnavalada a la Manresana” agrupa totes les propostes http://t.co/4VlAyfTdH4 @JoanCalmet @xaldiga @TabalersManresa #manresa\n“La Carnavalada a la Manresana” agrupa totes les propostes http://t.co/po074tMZ4K @lagatzara


A peu coix -Núria Sagués: 01/10/08 - 01/11/08\nAvui m'he llevat artista i poetessa. Aquí teniu el resultat\nHe trobat aquest bloc: El bloc de La cuina de la mel. Us faig l’enllaç per si voleu donar-hi un cop d’ull.\nEm van fer una entrevista on line!\nPrimer no gosava però ara, tinc ganes de compartir-la amb vosaltres i també agrair-li a l’entrevistadora l'oportunitat que m’ha donat. Us convido a que visiteu el seu bloc.


Antic bloc de la Biblioteca - Escola Sant Jordi Lleida: Per a què les mares, les tietes, les àvies... parlin amb els nens i les nenes que estan creixent\nPer a què les mares, les tietes, les àvies... parlin amb els nens i les nenes que estan creixent\nTrobat al meu blog de capçalera: http://trafegandoronseis.blogspot.com.es/. Més que gràcies.\nPotser estic tornant-me a posar en marxa! ;-)\nEtiquetes de comentaris: Cicle mitjà, cicle superior, lectures familiars, ser, vídeo\nQue mención tan fermosa! Graciñas.\n18 d’agost de 2013 a les 13:24\nUna malaltia genuïna del món "civilitzat" o altrament conegut com a 1r món.\nTenim molta feina, em sembla.\nBen acompanyades serè menys feixuga.\nMoltes gràcies per posar-te les piles.\n18 d’agost de 2013 a les 23:53\nRonsel, gràcies a tu per tot.\n19 d’agost de 2013 a les 8:15\ngràcies per ser com ets i també per ser-hi!\nQué be, Montse, veure que aprofites l'agost per penjar bones entrades al bloc. Era ara fa cinc anys, també un agost, quan jo el vaig descobrir i des d'aleshores no he deixat de visitar-lo.\nFa uns dies vaig entrar, gràcies a tu, al Trafegando Ronseis. Feia mesos que no el visitava, i m'hi vaig quedar exganxada hores i hores. Que bo és, i quina apassionant deriva (social, feminista...) ha fet. Em sembla que em copiaré la teva idea i també el convertiré en "bloc de capçalera".\nmontse, pensa en que ocuparàs els primers dies de setembre...diuen que no és fàcil, eh1\n26 d’agost de 2013 a les 0:13\nMariona moltes gràcies per ser-hi.\nGracia Santorum "és un crak" en moltes coses. El seu blog mostra els valors que la mouen i que més d'una institució fa falta que adoptés.\nJa fa dies que intento imaginar els primers dies de setembre. Si tot va bé, penso anar a l'escola. A què fer? A més a més de veure als companys que enyoraré, depèn de les activitats que penso fer, de les necessitats de l'escola, de les coses de casa, de...\nEt desitjo un bon curs, molta il·lusió i energia i bones lectures.\n26 d’agost de 2013 a les 10:46


Centenari del naixement del pintor vilanoví Pau Roig i Estradé\nPresentació del Centenari Pau Roig i Estradé\nEs crea un grup de treball que prepararà, conjuntament amb la Regidoria de Cultura, els acte de commemoració d'aquesta efemèride\nEl dia 24 de gener d'enguany se celebra el centenari del naixement del pintor vilanoví Pau Roig i Estradé. És per aquest motiu que l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú i un grup de treball que s'ha creat precisament amb aquest objectiu, estan treballant per organitzar un calendari d'actes per commemorar l'efemèride.\nPotser una de les col·leccions de pintura més conegudes de l'artista vilanoví és el conjunt de quadres que està penjat a la Sala de Comissions de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, la representació de tots els pobles de la comarca, o del que també s'ha anomenat el Penedès Marítim. Aquestes obres es van inaugurar l'any 1952.\nAquest migdia s'ha presentat el centenari justament a la Sala de Comissions, una sala que, segons ha manifestat la regidora de Cultura, Marijó Riba, "volem donar-li el nom de Sala Pau Roig i Estradé, per la qual cosa ja hem iniciat els tràmits pertinents".\nL'alcaldessa de la ciutat, Neus Lloveras, s'ha referit al pintor vilanoví com "un dels artistes que més ha contribuït a conservar en la memòria els paisatges de la comarca". L'alcadessa s'ha referit a l'espai on es feia la presentació com un exemple destacat de la seva obra, una de les sales més emblemàtiques de l'ajuntament, per a la qual Roig i Estradé va crear una col·lecció de paisatges de les viles de la comarca. "És un dels referents entre els artistes que ha donat la nostra ciutat, aquesta commemoració serà una bona oportunitat per recuperar i difondre la seva figura".\nPer la seva banda, la regidora de Cultura ja ha avançat que per al dia 24 de gener, dia en què es compleix el centenari, es vol fer una jornada de portes obertes a la Sala de Comissions, entre les 12 i les 13 h, perquè tothom qui ho vulgui pugui veure l'obra de l'artista. "La nostra voluntat de dedicar part de l'activitat cultural d'aquest 2014 precisament a Pau Roig i Estradé. És per això que s'ha creat un grup de treball, obert a noves i futures incorporacions, per confeccionar un calendari d'activitats al voltant de la figura de l'artista". Marijó Riba ha afegit que, tot i que ara s'inicia aquest Any Roig i Estradé, a mesura que s'avanci en la programació s'anirà explicant oportunament.\nFrancesc Xavier Puig Rovira i Xavier Capdet, membres del grup de treball, han glossat la figura de l'artista vilanoví i han fet un repàs de la seva vida i per la seva obra.\nPau Roig i Estradé va néixer el 24 de gener de 1914 al carrer del Fossar Vell. Ja amb 16 anys anava a classes de pintura a l'Escola Industrial, on va tenir per mestre a Alexandre de Cabanyes. I com a mestre de dibuix va comptar amb Martí Torrents. A l'edat de 18 anys, Roig i Estradé va començar a freqüentar el taller del també artista vilanoví Joaquim Mir, de qui en va ser deixeble.\nEl llenguatge artístic del pintor es tradueix en pintura, destinada a aquella obra més pública, i en dibuix, reservat per a peces d'ús propi de l'artista. La seva obra es troba, bàsicament, en col·leccions particulars, on la temàtica predominant sempre han estat els paisatges i marines de Vilanova i els seus encontorns, destacant, sobretot, l'ermita de Sant Joan, la vall de Canyelles i el port de Vilanova. Com a colors determinants sempre hi trobem els blaus del cel i els verds de la natura.\nA banda dels quadres que es troben a la Sala de Comissions de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, abans esmentats, cal destacar també les teles que es troben darrera de la imatge de la Verge a l'església de Sant Antoni Abat i que representen les muntanyes de Montserrat. El Museu Víctor Balaguer de la ciutat també compta amb obra del pintor vilanoví, tot i que aquesta va arribar a la institució un cop mort l'artista. La resta d'obra seva no és de caràcter públic.\nQuant al dibuix, les peces més importants que va realitzar Pau Roig i Estradé van ser les masies de la comarca, i en menor mesura, les sínies de Vilanova. L'any 1998, el Cep i la Nansa Editors i el Consell Comarcal del Garraf editaven el primer llibre de les Masies del Garraf, un recull d'una cinquantena de reproduccions de masos de Vilanova i la Geltrú, Sant Pere de Ribes, Canyelles, Sitges, Cubelles i Olivella. Finalment es van editar quatre volums de les Masies del Garraf, on es recollien més de 200 dibuixos de masies de la comarca.\nPau Roig Estradé va morir el 20 d'octubre de 1994, afectat per la malaltia de l'Alzheimer. La seva obra, però, continua viva, presidint dia a dia una de les sales més emblemàtiques de la planta noble de la Casa de la Vila, la Sala de Comissions.\n- Consulteu aquí el Retrat de Pau Roig i Estradé


La crisi sanitària global provocada per la Covid-19 i el conseqüent estat de confinament, ha tingut greus repercussions en els canals de comercialització habituals de molts dels petits productors del sector primari i transformador artesà català.\nAquest portal neix amb la voluntat de crear un nou canal de comunicació i comercialització per ramaders, pastors i formatgers catalans, que els permeti seguir venent els seus productes i mantenir la seva activitat.\nTots els productes d’aquest portal són fruit de la feina de persones i famílies que treballen cada dia de manera honesta i decidida per oferir-nos productes alimentaris excel·lents, de proximitat, sans i a un preu just.\nEn aquesta plataforma reunim i oferim únicament carns de qualitat procedents de petites explotacions ramaderes, i formatges i productes làctics artesans elaborats exclusivament amb llet procedent de ramats catalans.\nSi necessiteu donar sortida als vostres productes i us interessa formar part d’aquest projecte només ens heu d'enviar un correu electrònic a l'adreça mailto:botiga@lapaissa.cat\nImpulsem als petits i nous productors\nSón cursos reduïts per adaptar-nos a les necessitats de cada alumne i poder oferir solucions personalitzades.


Valoració de les jornades de vaga del 9 i el 15 d’octubre\n1120 16/10/2020, 11:28 | Sindicat Professors de Secundària (aspepc·sps) | #Salut laboral, #Mobilitzacions,\nPer aquesta raó, en defensa dels drets i la dignitat del col·lectiu docent, vam decidir anar a la vaga, per tal que el professorat pogués expressar col·lectivament la seva disconformitat amb l’actitud del Departament i fes pressió per aconseguir que s’apliquessin mesures tan elementals com la distància de seguretat o la reducció de les ràtios. No era una vaga unitària, és cert: només dues organitzacions la vam convocar, i no precisament les més majoritàries, la qual cosa pot dir també molt sobre la responsabilitat d’altres organitzacions envers el professorat. Però sempre hem pensat que la raó per fer o no fer una vaga no és qui la convoca, sinó què s’invoca. I ho seguim pensant.\nSabíem també que jugàvem contra el temps. Els informes que hem presentat acrediten que, contra el que afirma el Departament d’Educació, la pandèmia està avançant als centres, i si no s’hi prenen mesures ràpides i expeditives, els danys poden ser, en molt poc temps, irreversibles. Però els nostres informes van ser intencionadament silenciats, i potser tampoc agrada massa sentir mals pronòstics, per més fonamentats que estiguin. Ens agradaria equivocar-nos, però ben aviat pot ser massa tard per posar-hi remei. Ho hem vist així i hem actuat en conseqüència.\nNo ens hem d’enganyar: el seguiment de la vaga no ha estat el que esperàvem ni el que pensem que mereixia. Potser no hem sabut explicar-ne bé les raons, potser les penalitzacions econòmiques han inhibit a molts, potser la por a no ser reclamats el curs vinent, potser la contrapropaganda, sense excloure la d’altres sindicats... Enfrontar-se al poder té aquestes coses. El temps dirà si ha estat només el fracàs dels dos sindicats que convocàvem, o el de tot el col·lectiu.\nDes del Sindicat Professors de Secundària (aspepc·sps), volem manifestar públicament el nostre agraïment a tots aquells que han seguit la vaga, així com als companys de CGT que ens han acompanyat en aquesta escomesa. Per la nostra part, hem fet el que moralment pensàvem que calia fer. Talment ens agradaria poder dir d’aquí un temps que ens vam equivocar i que no n’hi havia per tant. De veritat que ho celebraríem. El temps ens donarà o traurà la raó.


PressReader - El Periódico de Catalunya [Català] - On Barcelona: 2018-06-08 - El Macba acull l’exposició més gran a Europa de Melanie Smith.\nEl Macba acull l’exposició més gran a Europa de Melanie Smith.\nEl Macba presenta l’exposició més gran a Europa de Melanie Smith, artista britànica establerta a Mèxic que aprofundeix en les ferides i les conseqüències del colonialisme i el postcolonialisme a Llatinoamèrica\nForlandia és el nom amb què Henri Ford va batejar la ciutat que va crear, a imatge i semblança de les nord-americanes, al mig de l’Amazònia el 1928 per produir cautxú. 20.000 hectàrees de conreu i 10.000 obrers amb l’objectiu de trencar el monopoli britànic i holandès de la producció natural de l’element principal per als pneumàtics dels cotxes que produïa. L’invent va ser un fracàs, l’empresari va perdre milions de dòlars i la ciutat va ser abandonada. Després d’això, el bosc va tornar a ocupar el seu lloc natural i l’assentament va ser engolit per la fauna i la flora autòctona, així com pels seus habitants originals. és també la pel·lícula amb què l’artista britànica assentada a Mèxic Melanie Smith parla del colonialisme i el postcolonialisme, i de les ferides deixades per l’ocupació. Temes que, juntament amb el pas de la modernitat a la contemporaneïtat, els efectes de la industrialització, l’economia i l’estètica de l’abstracció, la urbanització, la naturalesa i l’entropia, formen la base del seu corpus artístic.\nLa peça, al costat de 119 més, llueix a les sales del Macba, a l’exposició que el centre dedica a l’artista: Farsa i artifici, la mostra més gran dedicada a la pintora a Europa. Sí, pintora, perquè malgrat que Smith treballa tots els mitjans –escultures, ‘assemblages’, relleus, pintures, vídeo, fotografia i instal·lacions– es considera pintora. Quan va arribar a Mèxic fugint de les tensions polítiques i econòmiques del govern de Margaret Thatcher, es va trobar un país que avançava cap a la modernització, la globalització i el consumisme. I es va adonar que la seva «formació minimalista no servia» i que havia «de corrompre, fer malbé, interrompre la superfície de les pintures». «No podia concebre-les dins d’un marc tancat, havia de trencar aquest marc», de manera que la seva percepció sobre la pintura «va fer un canvi de 180 graus». Pintura expandida per a uns; minimalisme deformat per a d’altres.\nAllà hi ha la performance Estadio Azteca, en la qual 3.000 escolars cons-\nFORLANDIA VA SER PLANTACIÓ I ÉS URBS ABANDONADA, A MÉS D’UNA OBRA DE L’ARTISTA\ntrueixen amb cartolines, de forma imperfecta, peces com La patria de Jorge González Camarena o una màscara de jade asteca, passant pel Quadrat ver\nmell de Malévitx. I hi ha també la instal·lació que dona títol a la mostra,\nFarsa i artifici, formada per un munt de quadres amuntegats amb dues palmeres de plàstic als laterals. La burla perfecta als estereotips paradisíacs que arriben del món occidental. Tot és pintura, com ho és una altra part de la mateixa peça en què Smith va fer set quadres vivents amb actors aficionats que escenificaven fragments de pintures del Bosch i de Pieter Bruegel el Vell. Al Macba hi queden les restes, com una orella gegant treta de l’Infern del Jardí de les delícies.\nI també és pintura el rosa xiclet amb què el Macba ha pintat algunes de les parets de l’exposició, color amb el qual l’artista denuncia la part artificial i exagerada de certs contextos urbans llatinoamericans i en la qual presenta Bulto, subversió dels farcells funeraris del Perú prehispànic. Fins al 7 d’octubre. –\nExposició Farsa i artifici On Museu d’Art Contemporani de Barcelona (Macba) Dates Des del 18 de maig fins al 7 d’octubre


Escriptura reflexiva: resignifiquem el nostre saber pedagògic - Práctica Reflexiva\nPer Marcela Jarpa\nPer què és important escriure les nostres experiències pedagògiques?, perquè en fer-ho resignifiquem les nostres estructures de coneixements, creences i valors, tot atorgant-li un nou punt de vista i tot consolidant el nostre saber pedagògic, no només per a nosaltres, sinó també per als altres.\nVegem com altres professionals aprofiten l’escriptura com un recurs per construir, difondre i consolidar la seva experiència professional.\nUn clar exemple d’això són els metges, qui acostumen a escriure i deixar registre d’aquells casos complexos o peculiars, amb la finalitat que l’experiència i el coneixement implicat en ell siguin una aportació per a l’avanç de la medicina i una oportunitat d’aprenentatge per els nous especialistes. El Cas Clínic constitueix una classe de text que els metges utilitzen per descriure la història d’un pacient que presenta una malaltia actual. S’hi presenten els antecedents pertinents, l’evolució i, normalment, es conclou amb el diagnòstic i el tractament. També és possible que s’incorpori el seguiment per jutjar l’impacte en la salut del pacient. En síntesi, el fet d’escriure un Cas Clínic es transforma en un profund exercici reflexiu que permet analitzar i avaluar l’exercici professional.\nSota aquesta perspectiva, considerem l’escriptura com un dispositiu o un recurs que, d’una banda, possibilita la sistematització d’un procés de racionalitat tècnica (Schön, 1998) i, de l’altra, dóna visibilitat al procés reflexiu. Llavors, val la pena preguntar-nos: podem i/o hem d’ escriure els docents les nostres experiències docents i així aprofundir el nostre saber pedagògic i, al mateix temps, deixar un llegat per a les noves generacions de professors? La resposta és definitivament sí, però com fer-ho?\nEn primer lloc cal decidir què volem escriure i per què. Sobre això, presentaré, breument, alguns Gèneres de Reflexió Pedagògica escrits que els docents podem elaborar per enfortir la nostra capacitat analítica i d’avaluació.\nSi el que volem és fer un seguiment profund d’una situació particular, l’Estudi de Cas, podria ser un gènere textual apropiat. La qüestió important és centrar l’àmbit temàtic (curricular, metodològic, organitzatiu, didàctic, psicoemocional, familiar, etc.) i l’objecte de la reflexió (instrument d’avaluació, seqüència didàctica, pla de millora, assignació de càrrecs, situació familiar, una conducta d’un estudiant, etc.) i a partir d’aquests aspectes, analitzar la situació en detall. Així per exemple, l’organització d’aquest text contemplaria les parts següents: una contextualització de la situació pedagògica on sorgeix el cas; una fonamentació del perquè és una situació rellevant que mereix l’atenció i l’anàlisi; descomposició dels elements que constitueix el cas i l’anàlisi de cada un d’aquests; justificació de les decisions i accions realitzades a la llum de la literatura especialitzada i, finalment, les conseqüències (positives o negatives) del cas.\nAltres gèneres textuals que es poden escriure també són el Diari i de la Bitàcora. Ambdós tenen com a propòsit registrar cronològicament el treball de l’aula o educatiu del docent, per tal de fer un seguiment de les pràctiques pedagògiques que s’implementen. Si bé l’organització discursiva de tots dos és més o menys similar, el Diari (Jarpa, Haas & Collao, 2017) és un relat on es recullen percepcions més personals i subjectives respecte a l’actuació del professor i que pot ser molt útil per identificar alguns nusos crítics. La Bitàcora, per la seva banda, té un orientació més tècnica, ja que l’èmfasi està posat en l’anàlisi i l’avaluació de les decisions metodològiques o dels procediments duts a terme davant d’una determinada tasca. Per exemple, es pot elaborar una Bitàcora per analitzar i avaluar el disseny i la implementació d’una seqüència didàctica d’una determinada unitat, tot rellevant els diversos elements implicats en aquesta (mode de presentació dels continguts disciplinaris, recursos didàctics, instrument d’avaluació, resultats, etc.).\nEl Registre de Camp pot ser un molt bon instrument per a l’observació de classes i la sistematització dels comportaments dels subjectes observats (estudiants, professors, apoderats, etc.). El Registre de Camp se centra en la descripció de l’altre o d’allò altre (que és extern al subjecte que escriu), per tant, predomina una perspectiva més aviat objectiva. No obstant això, aquest gènere també incorpora la valoració de les accions dels subjectes que s’observen en funció de certs criteris prèviament establerts. Per exemple, si un Cap Tècnic Pedagògic observa les classes dels seus professors, la valoració i avaluació de les pràctiques pedagògiques observades poden fer-se en funció del projecte educatiu que tingui el centre educatiu.\nLa Crònica del Docent o del Directiu (Jarpa & Quiroga, 2013) té com a finalitat identificar una dissonància cognitiva que el professor hagi experimentat durant l’exercici professional i que hagi provocat un trencament en el sistema de creences del mateix subjecte. Posteriorment, s’analitza aquesta dissonància, des de diverses perspectives teòriques per proposar, posteriorment, canvis futurs en la forma de fer les coses. Aquest exercici d’escriptura significa repensar l’experiència i les decisions preses, per tal de no tornar a fer els mateixos errors, però sobretot com una oportunitat de millora contínua en el desenvolupament professional de l’educador.\nEls gèneres anteriorment exposats són només una mostra d’alguns productes textuals que sistematitzen la reflexió i, que sens dubte, contribueixen a generar hàbits d’escriptura en els docents. Com assenyala Quintero, Torres i Cardona (2007) l’escriptura permet la transformació de l’activitat docent en activitat intel·lectual i, per tant, un requisit fonamental d’un professor altament capacitat és que sigui també un escriptor consolidat. De la mateixa manera, Zuluaga i Echeverri (2003) adverteixen que les institucions educatives han de ser camps d’experimentació pedagògica, on els professors som cridats a integrar totes aquelles experiències que estan disperses, essent l’exercici de l’escriptura i reescriptura una manera de vincular la teoria i la pràctica, la investigació i l’ensenyament.\nEl centre d’aquest procés és la pràctica reflexiva (Domingo, 2014), ja que gràcies a ella transitem des d’un saber simbòlic a la consolidació d’una episteme que promogui la construcció del saber pedagògic i la conformació de comunitats d’aprenentatge. Els professionals reflexius reconstrueixen i comparteixen la seva experiència professional, tot configurant un camp d’acció concret i tot creant un hàbit professional de formació permanent que ens porti a ser cada dia més autònoms, confiats i efectius.\nPontifícia Universitat Catòlica de Valparaíso, Xile.\nInvestigadora Post doctoral de la Universitat Pompeu Fabra, Barcelona, España\nJarpa, M. & Quiroga, M. (novembre 2013). Escritura profesional docente la Crónica docente-directiva como instrumento de reflexión para la disonancia cognitiva. Ponència presentada al XX Congrés de la Societat Xilena de Lingüística. Universitat Catòlica de la Santísima Concepción, Xile.\nQuinteros, J; Torres, F. i Cardona, M. (2007). “El maestro escribe su saber y su hacer”, Lenguaje, 35, núm. 1, pp. 279-300.\nZuluaga, O. & Echeverri, A. (2003). “El florecimiento de las investigaciones pedagógicas”, en Pedagogía y Epistemología. Bogotá: Grupo Historia de Práctica Pedagógica – Cooperativa Editorial Magisterio, pp. 57-80.\n Estada d’investigació finançada per Conicyt, Xile.\n Aquesta és la denominació que li he assignat al conjunt o família de gèneres que s’escriuen per desenvolupar la reflexió pedagògica en el camp educatiu.


PP i Cs signen l'acord de govern del Consell d'Eivissa\nPublicado 14/6/2019 17:17:04CET\nEIVISSA, 14 Juny (EUROPA PRESS) -\nEls caps de llista del PP i Ciudadanos al Consell d'Eivissa, Vicent Marí i Javier Torres, han signat aquest divendres l'acord per al futur govern de coalició a la institució insular.\nEs tracta d'un document que parla de polítiques, i no d'organigrama, que els dos candidats han qualificat com a "obert i flexible" reconeixent que "durant el mandat podrà sofrir canvis a conseqüència del diagnòstic que es faci de la institució una vegada s'estigui dins", ha explicat el candidat de Cs al Consell, Javier Torres.\nPer part del PP, Vicent Marí ha afegit que s'han de millorar "diferents aspectes en la màxima institució insular tant a curt com a mitjà i a llarg termini". Per a Marí "el projecte estrella d'aquesta legislatura serà tornar a posar en marcha el Consell, i que torni a estar al servei de la ciutadania", una fita que el representant de Cs ha confessat serà "difícil" però possible "gràcies al treball amb il·lusió".\nMalgrat que durant la roda de premsa que s'ha celebrat al Centre Cultural de Jesús, minuts després de l'última reunió que han mantingut ambdues formacions, no s'ha entrat en els detalls del contingut del document, sí que s'ha volgut incidir en la necessitat de crear un Institut d'Assumptes Socials, "amb un model similar al del Consell de Mallorca", ha matisat Torres, que podria servir per gestionar les residències de l'illa "si compta amb una dotació suficient per part del Govern balear".\nTambé s'ha parlat de la derogació del Pla Territorial Insular (PTI) i la redacció d'un nou document que, en paraules de Marí, "reculli les inquietuds de totes les forces polítiques, dels propietaris, dels col·legis professionals i dels qui, generació en generació, han cuidat aquesta terra. Una norma que doni seguretat jurídica i que no canviï cada quatre anys, provocant un devessall de projectes que suposen una càrrega per al sòl rústic".\nD'altra banda, s'ha fet referència a la futura Agència Eivissenca de l'Aigua "perquè hi hagi a Eivissa la infraestructura suficient per al manteniment, la conservació i la creació de les depuradores, les desaladora i els emissaris" sense haver de dependre de Mallorca. "No és de rebut que en una illa on vivim més de 150.000 persones i que a l'estiu doblem i, fins i tot, tripliquem aquesta població, estiguem en aquesta situació", ha conclòs Marí.\nL'ORGANIGRAMA ES TANCARÀ EN ELS PROPERS DIES\nMalgrat que no s'ha parlat d'organigrama, "això es tancarà en els propers dies", tal com ha exposat el líder 'popular', Marí manté l'oferta d'oferir una vicepresidència a Ciudadanos. "Vista la sintonia d'aquesta primera part de la negociació, l'organigrama no suposarà un escull", han coincidit tots dos líders.


ERC fa una crida a votar "Sí" en el referèndum per construir un país amb un millor equilibri territorial | SER Ebre | Cadena SER\nERC fa una crida a votar "Sí" en el referèndum per construir un país amb un millor equilibri territorial\nEls republicans han preparat més de 40 actes per a una campanya pel referèndum que a l'Ebre començaran amb un acte a Campredó i un acte central diumenge amb Junqueras i Salvadó a Tortosa\nAlcaldes i càrrecs electes d'ERC a l'Ebre, en la presentació de la campanya pel referèndum. / Sonia Castelló\n12/09/2017 - 18:33 h. CEST\nEsquerra Republicana de Catalunya calenta ja motors per demanar a les Terres de l’Ebre el vot pel sí a la independència en el referèndum de l’1 d’octubre.\nEls republicans ja han fet una primera crida a la mobilització del vot ebrenc a favor del sí. Asseguren que la República catalana serà la gran oportunitat per fer polítiques pel reequilibri territorial.\nEl president de la Federació de l’Ebre d’ERC, Alfons Montserrat, ha fet una crida a la ciutadania ebrenca a participar en el referèndum ja sigui per votar sí o no.\nNo obstant, ha fet una crida especial als votants del sí. Diu que el vot pel sí permetrà acabar amb els greuges de l’Estat central al territori en aspectes com la infraestructures viàries i ferroviàries, les polítiques d’aigua o energètiques, amb casos com el del Castor.\n“Perquè en una República Catalana tindrem la gran oportunitat de defensar el nostre riu i defensar el nostre Delta perquè estarà emparat en els tractats internacionals”, ha dit.\nI ha seguit afegint que “també serà la nostra oportunitat per poder disposar i construir unes infraestructures i serveis ferroviaris dignes, eficients i puntuals”.\n“En definitiva, podrem incidir perquè hagi un major equilibri territorial”, ha tancat.\nA l’Ebre, els republicans començaran la campanya a la plaça de l’església de l’Entitat Municipal Descentralitzada de Campredó. Serà el primer d’un total de 43 actes programats.\nL’acte central de la campanya està previst que es faci aquest proper diumenge a Tortosa. Està previst que es faci al parc municipal i que hi participin el vicepresident del Govern català, Oriol Junqueras, i el secretari d’Hisenda del Govern català, el rapitenc Lluís Salvadó.


Fundació 19 Desembre del 2021 - Gener del 2022 - Page 86\n“ ACOMPANYAR I COMPRENDRE ”\nJOSEP GIRALT IL·LUSTRACIÓ : © LUIXO80\nVaig començar a ser una amenaça a 12 anys . Su · poso que vaig descon · certar la família , l ’ es · cola i els meus amics . A partir dels meus primers brots , la gent va començar a sentir-se incòmoda i jo cada vegada més fràgil . La veritat no sol ser amiga . La meva mare va trigar dos anys a portar-me a un especialista . Aquell primer dia va quedar clar que necessitava tractament , i que darrere d ’ aquella imatge marginal hi havia tot un teixit emocional malmès que necessitava ser re · parat . Un pare alcohòlic , i els ru · mors a l ’ escola sobre la meva ho · mosexualitat em van provocar un estrès que va canviar radicalment la meva personalitat . Em passava el dia irritat , violent i trist , tot un ventall d ’ emocions molt difícils de gestionar .\nEl meu nom és David i estic fent teràpia fa més de deu anys . Em van diagnosticar una depressió i vaig canviar de col·legi . L ’ adap · tació va ser molt lenta , sobretot perquè tenia molt interioritzat el dolor . Els meus pares es van se · parar i al cap de molt poc temps van trobar el meu pare penjat d ’ una corda . M ’ ha costat molt su · perar el sentiment de culpabili · tat que arrossego des de la seva mort . El pessimisme es conside · ra vagament subversiu . En aquell moment va ser com si tornés a la casella de sortida . La meva terapeuta sempre em diu que no oblidi mai que jo era com una peça d ’ argila a punt de modelar . I que , de sobte , en rebrir un cop tan fort , aquella obra es va convertir en terra desfeta . “ Has hagut de tornar a treballar l ’ argi · la , posar-hi aigua , reparar les es · berles i donar-hi una nova forma ”. Creu-me , ho estàs aconseguint ”.


Dissenyen nanocàpsules amb microARN per introduir-lo a les cèl·lules i tractar malalties com el càncer | Delegaciones CSIC\nDissenyen nanocàpsules amb microARN per introduir-lo a les cèl·lules i tractar malalties com el càncer\nfebr. 4, 2022 | 2022, Notes de premsa\nUn equip amb investigadors de l’Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB) del CSIC formula nanoestructures de lípids que transporten molècules que interfereixen en la maquinària de propagació dels tumors. Aquestes nanocàpsules s’han provat amb èxit per portar microARN fins a l’interior de cèl·lules tumorals de fetge, pulmó i neuroblastoma.\nUn equip multidisciplinari amb investigadors del Institut de Ciència de Materials (ICMAB) del CSIC ha dissenyat unes noves nanocàpsules (nanovesícules) que permeten encapsular una molècula (microARN) per administrar-la en el tractament de tumors. Aquestes petites molècules d’ARN permeten interferir en altres cadenes d’ARN (específicament, l’ARN missatger), cosa que trastoca la maquinària bàsica de les cèl·lules i resulta útil, per exemple, per alterar o interrompre la propagació de cèl·lules tumorals. Els resultats es publiquen a la revista Small i també en el número especial sobre dona i ciència, “Women in Materials Science”, de la revista Advanced Materials.\n“Aquestes nanovesícules, o quatsomes, consisteixen en una nanoestructura composta per dues capes lipídiques tancades. Funcionen com a càpsules que les farien estables al torrent sanguini i els facilitarien l’entrada a les cèl·lules. D’aquesta manera es podrien aplicar en pacients”, explica Nora Ventosa, investigadora de l’Institut de Ciència de Materials (ICMAB), que ha participat a l’estudi.\nAquestes nanovesícules poden acoblar-se amb el micro ARN i injectar-se per via intravenosa al cos per administrar-los en òrgans amb tumors, com el fetge o el pulmó, amb més èxit i estabilitat que si el micro ARN s’injectés sol. “Un cop lliurat, el micro ARN interfereix en la proliferació cel·lular i els gens relacionats amb la supervivència als tumors, cosa que redueix la taxa de creixement del tumor”, afegeix la investigadora.\nAquestes nanovesícules són resultat del treball d’un equip multidisciplinari format per investigadors de l’Institut de Ciència de Materials de Barcelona, ICMAB-CSIC, el Vall d’Hebron Research Institute (VHIR)-UAB, l’Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC), el Barcelona Institute of Science and Technology (BIST), la xarxa CIBER de Bioenginyeria, Biomaterials i Nanomedicina (CIBER-BBN), l’empresa Nanomol Technologies SL, el Technion – Institut de Tecnologia Israel i l’Institut de Sistemes Moleculars Complexos (ICMS).\nAquestes nanovesícules tenen unes propietats òptimes per encapsular micro ARN: tenen una mida inferior a 150 nanòmetres i són estables en una solució líquida durant més de 6 mesos; també tenen una sensibilitat al pH ajustable, cosa que significa que diferents nivells de pH poden desencadenar diferents respostes.\n“L’interessant d’aquestes nanovesícules, conegudes com a quatsomes, és que es poden dissenyar fàcilment per al subministrament d’una gran varietat d’àcids nucleics. És important destacar que aquestes noves nanovesícules són estables a temperatura ambient, cosa que evita problemes associats als requisits de la cadena de fred”, afegeix Ventosa.\nLa producció d’aquestes nanovesícules s’ha optimitzat pensant en la seva aplicació final i per garantir-ne l’ús en assaigs clínics i amb pacients. A través d’un procés d’un sol pas, respectuós amb el medi ambient i escalable, anomenat DELOS, els investigadors han dissenyat un procediment que compleix les pautes de Bones Pràctiques de Manufactura (GMP) establertes per la Unió Europea.\nAquest estudi ha demostrat la funcionalitat dels quatsomes en el lliurament de micro ARN en un tumor extracranial sòlid comú en casos pediàtrics de càncer conegut com a neuroblastoma. Aquest tipus de tumor és responsable d’aproximadament el 15% de totes les morts per càncer pediàtric i no hi ha teràpies per a pacients d’alt risc. Els resultats mostren que els quatsomes protegeixen el micro ARN de la degradació i augmenten la seva presència en tumors de fetge, pulmó i xenoempelts de neuroblastoma, entre d’altres.\nLa investigadora de l’ICMAB Mariana Köber, amb una mostra de nanovesícules. / ICMAB


Carles Bisbe estudia mantenir la festa del còctel Rambo en un nou emplaçament - Diari de Girona\nCarles Bisbe estudia mantenir la festa del còctel Rambo en un nou emplaçament\nProp de 5.000 persones es van reunir dissabte a la nit a la platja de Llafranc en l'última edició d'aquest acte estiuenc\npalafrugell | ariadna parals 25.08.2015 | 07:20\nCarles Bisbe, creador i protagonista de l'espectacle Còctel Rambo de Llafranc, estudia noves propostes per reformular el xou després que dissabte celebrés la seva darrera edició perquè la Generalitat ha prohibit la seva continuïtat. Bisbe ja ha rebut ofertes per celebrar amb un altre format el seu espectacle en diferents punts de Catalunya, entre els quals destaquen les carpes de Costa Este, situades a l'autovia de Calella de Palafrugell, i que poden acollir més de 7.000 persones. El mateix Bisbe explica que fins al moment "hi ha hagut comentaris però no reunions" i que es tracta doncs d'un projecte molt prematur, però reconeix que "en Rambo va néixer a Llafranc i m'agradaria poder continuar l'espectacle allà".\nCosta Este, que fa uns anys era conegut com l'Arena, és una de les discoteques més emblemàtiques del Baix Empordà. La seva localització, així com la seva extensió i varietat de carpes, han fet d'aquest local un punt de referència dins la festa palafrugellenca. En cas de celebrar-ho allà, Bisbe admet que seria més senzill per a ell en l'àmbit logístic i que s'hauria d'adaptar el format del seu espectacle.\nL'últim Rambo a Llafranc\nAmb un ull posat en el futur, Rambo va lliurar dissabte la seva última batalla o, com a mínim, així ho va fer a la platja de Llafranc. Bisbe va treure totes les seves armes de guerra per encarrilar, una vegada més, un públic fidel que no el volia abandonar en el seu darrer espectacle. I és que si un mèrit té Carles Bisbe és el d'omplir la platja de Llafranc cada any i fer de la seva festa un referent en la nit empordanesa de l'estiu.\nDamunt d'una carrossa i acompanyat pel seu particular exèrcit de belleses, Rambo es va deixar estimar per un públic -prop de 5.000 persones segons el mateix Bisbe- que l'esperava davant de l'hotel Llafranc i que corejava el seu nom en la seva arribada. La primera mostra d'una estima incondicional que ha marcat una manera de reformular la nocturnitat d'una localitat tan tranquil·la i ben posada com és Llafranc.\nReivindicant el civisme i l'esperit de festa, el Sylvester Stallone català va "començar amb suor per acabar amb llàgrimes", tal com el mateix Bisbe admetia. Era una nit molt emocionant per a ell i volia que fos un moment inoblidable, motiu pel qual va apostar per centrar-se en la música i deixar de banda l'espectacle, que ja s'havia fet a la tarda amb la seva arribada amb helicòpter. Cançons de diferents èpoques -des de Sopa de Cabra, passant per Shakira fins a Fórmula V- van ser el seu millor aliat. El Rambo Bisbe va entregar tota la seva energia a un públic variat quant a edats i procedències.\nHome de nit i ràpid en els festejos, el veritable espectacle d'en Rambo és Carles Bisbe. Qui més gaudeix damunt d'un escenari o una barra -en funció d'on es desplegui la nit- és ell. La música, el matxet o les ja típiques ruixades amb licors al públic són part del decorat. I per a tan especial nit, en Rambo es va envoltar dels amics de sempre i la família. Des de la Colla Garnatxa, passant per la Dúnia -la primer Rambita- fins a l'exuberant Eddie do Santos. Tots al costat d'en Carles per celebrar una de les nits més històriques que ha viscut Llafranc i que, com no podia ser d'una altra manera, va acabar al Gitano, l'hotel Llafranc, fins ben entrada la matinada.\nQui més enyorarà en Rambo són els seus fidels, els qui han trobat en la seva nit una nova festa. Només en Bisbe ha sabut fer de la platja de Llafranc una gran jungla on es juguen les millors gresques nocturnes.


Es firma el conveni de la targeta de fidelització “OLIVA COMERÇ” | Compromís per Oliva\nEs firma el conveni de la targeta de fidelització “OLIVA COMERÇ”\nDes de fa mesos l’Associació de Comerciants d’Oliva, conjuntament amb la Delegació de Comerç, Mercats i Consum de l’Ajuntament d’Oliva treballen en el llançament de la targeta de fidelització “OLIVA COMERÇ”.\nLa targeta i tota l’operativa que hi ha al darrere és possible gràcies a un conveni que l’Associació ha signat amb la Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona “La Caixa”, este matí, a les oficines de la Regidoria de Comerç (AFIC).\nLa targeta tindrà un disseny personalitzat amb els logos i la imatge corporativa d’ACCO i del Comerç d’Oliva, i també amb el distintiu institucional de l’Ajuntament d’Oliva per atorgar-li un valor afegit com a tarjeta de serveis municipals.\nD’esta manera, Oliva ha estat la primera ciutat de la comarca i de les comarques centrals valencianes en disposar d’este tipus de targeta, amb tot allò que este fet comporta.\nDes de l’Associació, el seu President, Fernando Ferrer ha volgut agrair el recolzament rebut una vegada més des de la regidoria de Comerç, de la Corporació Municipal, i també per part de La Caixa, i ha insistit en la necessitat d’assegurar la viabilitat d’un dels sectors econòmics més importants d’Oliva, que genera al voltant de 900 llocs de treball directes.\nPer la seua banda, el regidor de Comerç, Mercats i Consum, David González (BLOC), ha valorat molt positivament esta iniciativa, més encara en estos moments de dificultat extrema, ja que és més important que mai emprendre iniciatives de dinamització comercial que augmenten l’atracció de nous clients als comerços d’Oliva i fidelitzen els ja existents.\n←Dia dels Museus.Taller didàctic: El Joc de l’Auca\nMés millores a la platja de Pau Pi→


Detingut per amenaçar i robar-li la bicicleta a una noia a Gràcia\nEls fets van tenir lloc passada la mitjanit a prop de la plaça Lesseps\nUn home va amenaçar i atracar una noia al barri de Gràcia, aquest dimecres a la nit. La víctima va relatar a la Guàrdia Urbana que l’havia assaltat una persona cap a les 00:20h de la matinada a prop de la plaça Lesseps i que li havia pres de forma violenta la bicicleta que portava.\nLa seva detallada descripció del lladre va permetre activar immediatament una recerca per la zona amb cotxes patrulla. Poc després la policia local va localitzar i detenir al presumpte autor dels fets.\nAhir a la nit vam detenir a #Gràcia un home després d'intentar robar-li la bicicleta amb violència a una noia i amenaçar-la. Gràcies a la descripció aportada per la víctima, vam iniciar un patrullatge que va conduir a trobar el delinqüent.#gubGR pic.twitter.com/ox21MJbvTH\n— Guàrdia Urbana Barcelona (@barcelona_GUB) August 27, 2020


El ratolí del país va a pescar al riu Rother - arquitecturanone\nPrincipal arquitecturaEl ratolí del país va a pescar al riu Rother\nLes merles estan celebrant una merescuda festa de cireres després de delectar-nos a tots amb el seu cor durant els darrers mesos. El merlo sol ser el primer dels cançoners que es buida la gola al matí i, sens dubte, té una de les cançons més boniques. Els cirerers es troben a l'aparcament Waitrose de Petersfield, que també destaca per tenir un desguàs de tempesta ple de truites marrons salvatges. És sorprenent el que podeu trobar als llocs més improbables si us molesteu en mirar.\nAquestes truites em van portar a comprar la pesca a cecs d’un any en un petit tram del riu Rother en una subhasta de promeses a l’escola de la meva filla. El meu pensament va ser que si poden sobreviure al desguàs, hi ha d’haver alguna truita al riu en la qual desguassin. Des del mes d’abril, he estat pescant diverses vegades i només una vegada no vaig poder connectar-me amb una truita fulgurant. A mi m’ha fet una enorme quantitat de plaer, ja que ningú s’ha preocupat de pescar el petit tram d’aquest riu de moda dels darrers anys. Desprès dels seus propis dispositius, Nature ha creat un refugi per als pescadors, les armes i els cabals per criar els seus fills. Només s'ha de donar la possibilitat a la natura i es produirà.\nCopyright arquitectura: El ratolí del país va a pescar al riu Rother - arquitecturanone


20 anys amb Ismael Serrano | La Cultura No Val Res\nPoeta i cantautor són dues paraules que defineixen a la perfecció aquest cantant madrileny. Fent musica des de l’any 1997 no ha parat fins l’actualitat, i ja porta carregats a les espatlles vint anys de cançons.\nNarradora d’històries, la seva obra és famosa per ser melodiosa i melancòlica. Permet que el públic s’identifiqui amb cada paraula de les lletres, ja que una de les seves característiques, és que les cançons són properes i parlen de temes actuals. Dins del seu repertori hi trobem també la cançó protesta, encara que sempre conservant la seva profunditat melancòlica tant intrínseca dins les seves lletres.\nEl seu estil fa recordar a Sílvio Rodríguez i a Joaquín Sabina. De fet, no dubta a mencionar-los en alguna cançó com Agua y aceite. Cal destacar que justament la lletra d’aquesta història cantada les va escriure el seu pare Rodolfo Serrano, també poeta. Tant gran és la seva influència a aquests dos enormes cantautors que fa versions d’algunes de les seves cançons.\nUn ple al concert de Barcelona\nNoves generacions s’han sumat i s’han emocionat amb les melodioses cançons d’Ismael Serrano. Ho vam poder comprovar dins del concert de Barcelona per la gira dels vint anys de professió.\nConcepte preciós i fantàstic de l’escenografia, representava unes golfes on el propi Ismael havia anat guardant ple de records durant aquests vint anys. Les cançons s’introduïen a través de converses filosòfiques i amb un toc d’humor amb una rosa engabiada dins d’una capsa de vidre. Feia recordar al Petit Príncep, on cada cançó era un viatge per un planeta i una història diferent. Un petit príncep que el divendres va complir 44 anys i els va celebrar de la millor manera possible: cantant amb un públic entregat i rebent un harmoniós i multitudinari Cumpleaños feliz. Els músics de la banda que es trobaven sobre la teulada de les golfes tampoc van deixar indiferents: Jacob Sureda al piano va ser fascinant, seguit del violoncel, bateria, percussions i guitarra que no es volien quedar enrere i donaven marxa a les cançons més animades. Quan va cantar “Papá cuéntame otra vez” el públic va aplaudir fortament, ja que Ismael Serrano va aprofitar l’avinentesa per denunciar les injustícies que estan succeint actualment a Espanya. Aquesta va ser l’última cançó de la llista oficial, però els espectadors del concert no es van quedar satisfets i van demanar fins a tres visos. Espectacular escenografia, llums i efectes especials. Potser Ismael Serrano és el protagonista, però tot l’equip que acompanyen al cantant durant el recorregut de la gira hi tenen un paper fonamental. Et feia submergir en un conte explicat pel cantautor. Era un conte dolç i alhora amarg, tendre i dolorós. En definitiva, si més no, la melancolia que defineix aquest poeta madrileny.


Homeless in Orsay: TEATRE: BARCELONA\nNomés puc començar felicitant al creador del text Pere Riera, una historia impressionant i impactant que em va mantener sense perdre detall durant les més de dues hores d’espectacle.\nLa meva ciutat retratatada en una época difícil, una época que m’és una mica llunyana però que va repercutir segurament en que jo en aquest momento estigui escrivint aquestes línees i no podía ésser d’una altra manera que m’arribés a emocionar tant.\nBombardejos sobre Barcelona el març de 1938, una familia benestant que aguanta com pot rep la visita d’una amiga que havia marxat a França a fer carrera.\nDues dones que es retroben després de quatre anys, dues amigues abans inseparables i uns fets traumàtics. I no explicaré res més.\nEls actors fantàstics, una Emma Vilarasau mesurada i recitant en francés teatre clàssic i Míriam Iscla que li dóna una replica que posa els pèls de punta, excepcionals les dues. Anna Moliner en un paper entre la inocència i el món adult xapó i que haig de dir del senyor Banacolocha.\nL’escenografia de película i el públic entregat. Una nit memorable.\nPublicado por homeless en 21:42


El Comerç mira cap al futur. #Esplugues @PimecComerc @UBEsplugues – Unió de Botiguers i Comerciants d'Esplugues\nEl Comerç mira cap al futur. #Esplugues @PimecComerc @UBEsplugues\nHome / El Comerç mira cap al futur. #Esplugues @PimecComerc @UBEsplugues\n9 marzo, 2018 Actualitat\nLes dades de l’última consulta elaborada per PIMEComerç sobre l’evolució de vendes en la campanya de Nadal ens confirmen que bona part del sector del comerç de proximitat opta per utilitzar, també, canals de venda online. És a dir, més d’un 53% dels consultats ja compagina, o està disposat a compaginar, els canals online i offline en el seu negoci (el que es coneix com a omnicanalitat). I, d’aquests, a més del 57% els ha suposat augmentar les vendes. Fins i tot, a un 14,8% els ha servit per arrossegar més vendes a la botiga física.\nPer tant, la principal conclusió que se n’extreu és que el sector del comerç és plenament conscient que l’evolució passa per pujar al carro de la digitalització; i no només per millorar les seves vendes (que també), sinó, sobretot per millorar la seva competitivitat.\nDe la mateixa manera, observem que els mitjans més utilitzats són els webs propis (36,57%) i les xarxes socials (44,44%), deixant en segon terme l’ús de les apps (2,31%), de pàgines web de tercers (6,48%) o altres canals (10,19%).\nPer tant, el comerciant es decanta per les vies més pràctiques per atraure nova clientela (tant a la botiga física com online), que són: presentar la seva botiga (a partir de les landing pages), geolocalitzar-la (a partir del Google my business) i interactuar amb el consumidor (a través de les xarxes socials).\nEn definitiva, podem afirmar que el petit comerç de proximitat ja ha començat a fer les primeres passes per encarar un fet present i necessari com és la transformació digital. Així mateix, és conscient que amb això també prepara el seu relleu generacional i garanteix un futur que eviti la obsolescència del seu negoci.


El procés de recuperació dels envasos\nEn un Sistema de Retorn, com el que s'està provant a Cadaqués, el material aconseguit de llaunes i ampolles és de la primera qualitat i pot ser reciclat en d'altres envasos de begudes. Així és el procés que fa d'un envàs usat un nou envàs, una realitat que amb el sistema actual de contenidors és impossible.\nLes bosses de llaunes arriben a la planta de comptatge amb una etiqueta que identifica la seva procedència.\nEls envasos son abocats a la màquina procesadora per quantificar i valorar el tipus d'envàs i el seu material.\nL'ordinador de la màquina llegeix el codi de barres de l'envàs i de seguida identifica el tipus de llauna i la seva procedència. Tots els envasos estan traçats en tot moment.\nUn cop comptats i identificats, els envasos son expulsats directament a unes cubes.\nUn altra màquina compacta i separa els envasos en funció del tipus de material.\nLes llaunes d'alumini i ferro compactades.\nLes ampolles de plàstic PET compactades.\nLes bales compactades dels diferents materials amb un material de primera qualitat, net i sense cap impropi.\nDetall d'una bala d'alumini.\nDetall d'una bala de ferro.\nDetall d'una bala de plàstic.


Pirates de Catalunya aprova de repetir la coalició amb la CUP a les eleccions del 14-F\nEl 80,7% dels vots de la militància han ratificat la decisió de concórrer als comicis amb els cupaires\nActualització: 13.12.2020 - 11:58\nPirates de Catalunya ha decidit quin serà el paper del partit a les pròximes eleccions del 14-F. El 80,7% dels vots de la militància han ratificat la decisió de concórrer als comicis amb la CUP i la resta d’organitzacions que se sumin a la seva proposta política. D’aquesta manera, la formació apunta que es podrà donar continuïtat a la feina que va començar a les eleccions del 2017, amb l’entrada de Pirates de Catalunya dins la candidatura CUP Crida Constituent. Els militants han rebutjat també, amb un 71,4% de vots contraris, no participar de la convocatòria electoral sota cap fórmula. Ahir, justament, la CUP va avalar l’ex-batllessa de Badalona, Dolors Sabater, com a cap de llista a les eleccions, en espera que Guanyem també avali l’acord.\nHem tancat la votació sobre quin serà el nostre paper a les pròximes eleccions catalanes. El 80,77% de la militància ha ratificat concórrer amb @cupnacional i d'altres organitzacions, continuant el treball iniciat el 2017 amb l'entrada a la CUP Crida Constituent #FAQSdemèritTV3\n— Pirates de Catalunya (@partit_pirata) December 12, 2020


Enric Bartra, investigador a l'Institut Català de la Vinya i el Vi - Gastroteca.cat\nInici>Notícies >La veu del sector >Enric Bartra, investigador a l'Institut Català de la Vinya i el Vi\nPreservar el medi ambient a través del consum de vins catalans és una opció que complementa la vocació exportadora del sector. Ara bé, cal tenir en compte que qui determina la sostenibilitat del producte, amb els seus mètodes, tècniques i maneres de treballar, és el propi productor. És a ell a qui hem de demanar més conscienciació mediambiental, una actitud que ja s'ha anat instal·lant en el sector els últims anys igual com també ha passat entre els consumidors.\nDes de l'Institut Català de la Vinya i el Vi (INCAVI) ens encarreguem d'estudiar i difondre les pràctiques sostenibles de la producció vitivinícola en temes com la gestió dels sòls, el tractament d'efluents, reducció del consum d'aigua, energia, reciclatge, conservació del paisatge i la biodiversitat. Això enllaça amb les mesures agroambientals que afavoreix el Departament d'Agricultura, Alimentació i Medi Natural. Tot i la creixent conscienciació ciutadana, potser encara convé informar més d'aquesta necessitat i sobre com el consumidor pot contribuir a la supervivència dels productors locals. Per la seva banda, l'administració i les associacions poden facilitar les sinèrgies entre productors i consumidors i també contribuir a sincronitzar la demanda del mercat amb el que poden produir els cellers.\nEl món del vi treballa amb un producte força estable que permet moltes vies de comercialització, de curt i llarg recorregut en l'espai i el temps, tant sigui per a mercats propers com globals. A banda, l'enoturisme ha contribuït els últims anys que productors i consumidors s'acostin i que aquests últims puguin valorar el producte i conèixer les denominacions d'origen d'una manera directa. Cal remarcar tots els esforços que s'han fet en sostenibilitat i en l'obtenció de sistemes més respectuosos en el cultiu, que són molt vàlids. Quant al canvi climàtic, pot portar una modificació de les condicions de vegetació de la vinya, però la viticultura i l'enologia permeten seguir amb productes tradicionals i adaptar-nos als nous consumidors. No és menys cert que per evitar els factors que l'estan provocant es fa necessària i urgent la implicació de tota la societat. L'agricultor també hi contribueix però en rep el seus efectes en primera línia. És bo que mirem de ser conscients i que consumim amb criteri, prenent decisions pensant en el futur. Hi ha una consciència creixent en aquests temes, però hi ha molta feina a fer encara.


EL NIVELL XIII.\nLactual conveni collectiu va transformar les categories en nivells professionals, agrupant algunes categories en un sol nivell i creant nivells nous sense correspondència amb cap categoria. És el cas del nou Nivell XIII, amb un salari precari per sota de lanterior Auxiliar C.\nMolts companys ens han preguntat com és que els sindicats firmants del conveni van acceptar la creació daquest Nivell, que empitjora les condicions del empleats de recent incorporació. Segurament no ho entenen perquè treballen a Caixa Sabadell.\nNo es pot oblidar lanterior situació de conveni en que hi havia un decalatge de les pagues durant els tres primers anys pels Auxiliars C. És a dir, si bé el salari de la categoria dentrada era més alt, el cert és que ningú el percebia, ja que el primer any la remuneració era equivalent a 16 pagues sobre les 18,5 del salari de conveni, el segon any 17 i el tercer any 18. Al quart any es passava a auxiliar B i, per tant, ningú arribava a percebre el salari publicat al conveni.\nEl resultat final és que el salari dels tres primers anys en conjunt, és ara superior amb el nou sistema, que amb lanterior.\nEl que succeeix és que a Caixa Sabadell, fruit del pacte de promoció del 2001 vam aconseguir eliminar aquest decalatge, i els auxiliars C que entraven a la nostra Caixa ja cobraven les 18,5 pagues des del primer any. Per això no sentén la aplicació daquest Nivell a la nostra entitat, ja que ha significat una pèrdua de salari pels treballadors de nova incorporació.\nEl Nivell XIII però, va ser la primera premissa que la Direcció va posar quan vam començar a negociar la transposició de categories per nivells. Malgrat no ens agradava la qüestió, fent les consultes pertinents al Sindicat, ens van informar que com aquest Nivell estava contemplat al conveni, no es podia prohibir la seva utilització a la nostra Caixa, si bé no tenia cap sentit que si Caixa Sabadell ja havia fet un pas endavant ara el tornés a fer enrera. El resultat final ja el coneixeu.\nFins a la signatura del pacte de promoció lany 2001, Caixa Sabadell patia un nombre significatiu de baixes voluntàries per part dempleats joves de la plantilla fixa, que trobaven una altra feina, tot sovint a la competència, on tenien millor remuneració i perspectives de futur.\nDesprés de la signatura del pacte de promoció i leliminació del decalatge de les pagues pels auxiliars C, aquesta fuita de treballadors va decaure dràsticament, perquè es va produir una millora salarial i , sobretot, una perspectiva de promoció professional.\nAra bé, sembla que el passat torna a repetir-se ja que, en els quatre primers mesos de 2005 shan produït el 60% de les baixes voluntàries que es van produir en tot lany 2004, precisament coincidint amb la implantació de la utilització del nivell XIII per part de Caixa. Aquest fet no ens ha de sorprendre si tenim en compte que sestà oferint un salari de 739 euros bruts mensuals a una persona que, com a mínim, ha de ser diplomada en alguna carrera del nostre àmbit. A més ha de fer la formació (a la tarda), desplaçaments, reunions i objectius comercials.\nEstà clar que avui en dia, amb oferir un lloc de treball indefinit no hi ha prou. Si volem que els bons professionals vinguin a Caixa Sabadell, sha doferir quelcom més, i el nivell XIII no ho és.\nSabadell a 30 de maig de 2005.


Un pont gastronòmic entre Menorca i Mallorca, per Adolf Sintes – Fra Roger Gastronomia i Cultura\nL’associació Fra Roger va viatjar a Mallorca els dies 27 i 28 de novembre de 2015 per a promoure l’intercanvi de coneixements i experiències amb altres entitats econòmiques de les illes. Aquesta és la crònica d’aquest viatge que va fer Adolf Sintes, i que va publicar a la seua secció «Entre els plecs de la Memòria» al Diari Menorca:\n«Aquest cap de setmana una expedició de l’associació cultural i gastronòmica menorquina Fra Roger ha desenvolupat noves activitats a Mallorca. En aquesta ocasió ha acceptat gustosament la convidada de l’entitat corresponent de l’illa veïna, l’Acadèmia de la Cuina i el Vi, un empori molt exclusiu –i masculí– constituït fa trenta anys per recuperar i degustar a taula receptes històriques de la cuina mallorquina. Fra Roger ha complementat el programa amb la visita a l’original Fornet de la Soca i a un parell de tafones d’oli de la pintoresca vall de Sóller.\nEl divendres, a les Cases de sa Font Seca (Bunyola), l’Acadèmia acollí l’expedició menorquina composta entre d’altres membres i col·laboradors de Fra Roger, per Miquel Mariano Vadell, cuiner emèrit de Ca n’Agadet, Bep Al·lès Salvà, crític gastronòmic i autor de llibres de cuina tradicional menorquina i José Bosch, president de l’Associació de Restauradors de CAEB Menorca. També s’hi sumaren dos membres de la Casa de Menorca a Mallorca, Joan Coll i Toni Riudavets.\nEl menú, regat amb bons vins de Binissalem, era compost d’una sopa de col ja esmentada a les cròniques de Ramon Muntaner, del qual enguany en celebram els 750 anys del naixement; de segon, una tonyina amb salsa segons recepta del Llibre de Coc, del segle XV; i una greixonera d’inoblidables escaldums amb ensaïmada, recepta del segle XVIII. El president de l’Acadèmia, Pedro Gual de Torrella, imposà la insígnia de l’entitat al secretari de Fra Roger, Antoni Juaneda, qui emplaçà els amfitrions a retornar la visita a Menorca properament.\nEls postres van ser obra de l’arqueòleg gastronòmic Tomeu Arbona, bon coneixedor de Menorca i artífex de l’encisador Fornet de la Soca (Palma), que els expedicionaris van visitar el matí de dissabte. Arbona ha estat capaç de bastir un nou concepte de rebosteria artesana, amb productes naturals, pa de farines ecològiques de vuit varietats sembrades tradicionalment a Mallorca, recuperació de velles fórmules oblidades, i tot de cara al públic en una escenificació cuidada al detall. Arbona obsequià Fra Roger amb un exemplar del seu llibre «Rebosteria tradicional mallorquina», acabat de sortir del forn editorial, a més d’un arròs de matança al foc de llenya i un mesuradament dolç coixí imperial en un dinar familiar amb sobretaula d’intercanvi d’experiències culinàries.\nA Sóller, a tocar del torrent de Biniaraix, els representants de Fra Roger van palpar les dues cares de l’elaboració d’oli d’oliva. D’una banda, la Cooperativa Sant Bartomeu, fundada el 1899, que produeix olis emparats per la Denominació d’Origen Oli de Mallorca tot servint-se de la maquinària més moderna. De l’altra, amb la visita a la darrera tafona tradicional de Mallorca, Can Det, amb prop de cinc segles d’història, inclosa com a referència al llibre «Trulls i tafones, la producció d’oli a Menorca», d’Adolf Sintes, present com Joana M. Pons i Ignacio Sánchez, president de Gloria Olivae, ONG dedicada a propagar els millors olis d’oliva i les seves qualitats.\nEl grup va seguir tot el procés de producció, des de la mòlta al molí de tres moles còniques, a la premsada hidràulica de la pasta i la tria de l’oli a les piques, mentre passaven les vagonetes d’esportins per la via. Un museu viu perdurable en el que el formatge de Menorca va maridar magníficament amb l’oli, el vi i les taronges de Mallorca.\nVista l’experiència, quedaren pocs dubtes a l’hora de refermar la convicció que la preservació dels productes propis i la gastronomia més arrelada de cada indret constitueixen un excel·lent punt de partida per recuperar una cuina amb personalitat. Pel que fa a Menorca, elements com el formatge, la sobrassada, la fruita, la camamil·la, l’oli d’oliva o la salsa maonesa són eixos essencials per bastir un segell d’identitat diferenciat de cara a menorquins i visitats. La gastronomia porta implícita una potència imparable arreu del món, també a les nostres illes»\nHi ha col·laborat Hotel Amic Horizonte de Palma\nTagged Adolf Sintes, Mallorca, oli, Tomeu Arbona


Revisió del 17:13, 18 oct 2008\nRevisió del 08:20, 18 oct 2008 (modifica)\nm (Robot modifica: en:RTP Control Protocol)\nRevisió del 17:13, 18 oct 2008 (modifica) (desfés)\nRTCP proporciona informació de control que està associat amb un flux de dades per a una aplicació multimèdia (flux [[RTP]]). Treballa juntament amb RTP en el transport i empaquetat de dades multimèdia, però no transporta cap dada per sísi mateix. S'usa habitualment per transmetre paquets de control als participants d'una sessió multimèdia d'[[streaming]]. La funció principal del RTCP és informar de la qualitat de servei proporcionada pel [[RTP]].\nRTCP per sísi mateix no ofereix cap mena d'encriptació de flux o d'autenticació. Per a tals propòsits es pot usar [[SRTCP]].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/2786153»


Finestres de la memòriaExposició 'Gràfica anarquista. Fotografia i revolució social. 1936-1939' - Finestres de la memòria\nDel 29 de novembre al 16 de maig de 2020\nL’Arxiu Fotogràfic de Barcelona i l’Observatori de la Vida Quotidiana (OVQ), amb la col·laboració de la Fundación Anselmo Lorenzo i l’Ateneu Enciclopèdic Popular, presenten l’exposició ‘Gràfica anarquista. Fotografia i revolució social. 1936-1939′, que proposa un recorregut pel fons fotogràfic de l’Oficina de Información y Propaganda que la CNT-FAI va crear a Barcelona durant la Guerra Civil amb l’objectiu d’articular i expandir el nou imaginari de la revolució social en el context del combat contra el feixisme.\nL’exposició es podrà visitar del 29 de novembre al 16 de maig de 2020


Visualitza la cistella “RN de Ron Plà 250 ml 40º” s'ha afegit a la vostra cistella.\nEspecialment pensades per a regalar en una data especial. Les botelletes de RN de Ron Plà de 100 ml s’omplin a mà una per una, es lacren, s’etiqueten i es preparen per a oferir en bodes, batejos, comunions o qualsevol altre tipus de celebració. A més, les botelletes per a regal es poden personalitzar de diferents formes: per exemple, etiquetes pròpies per a cada esdeveniment o un llibret amb nom i data, el qual s’enllaça com a detall junt amb el lacrat.\nquantitat de RN de Ron Plà 100 ml 40º\nCategories: Esdevenimets, Licors Etiquetes: eventos, Licor, Licores, regalo, regalo aniversario, regalo bautizo, regalo boda, regalo comunión, regalos\nEl RN de Ron Plà s’elabora des de fa 125 anys amb la fórmula que va crear el fundador, el tio Pepe Plà. Per a la seua elaboració s’adquirix alcohol destil·lat de canya de Santo Domingo que ve directament de la República Dominicana.\nSigueu els primers a opinar “RN de Ron Plà 100 ml 40º” Click here to cancel reply.\n10,00 € IVA NO incluido Afegeix a la cistella