Kolik stojí máslo, je libo pařátek a separátek a jak se francouzsky řekne Bohnice — HlídacíPes.org\nKolik stojí máslo, je libo pařátek a separátek a jak se francouzsky řekne Bohnice\nNapsal/a Robert Malecký 3. září 2017\nPSÍ UŠI. Dva měsíce před volbami, které mají rozhodnout o znovupřipojení k Sovětskému svazu, se v Česku objevil zásadní problém: dodávky a cena másla. V ryze českém obchodě zvaném Penny Market ho měli za příznivých 43 korun za čtvrtku, jenže došlo. Jiný, méně český obchod zvaný Lidl ho sice v sortimentu měl, ale tam pravověrní čeští křesťané odmítají nakupovat, neboť řetězec zamaloval kříže na obalu od smažených brambůrek. A tak Češi musejí do dalšího českého krámu zvaného Kaufland, kde mají rakouské máslo za 54,90 a pro jistotu si na něj nalepují pípací čipy, aby jim ho Češi nekradli. A nyní k méně podstatným událostem.\nKdyž jsme u nakupování, lidovecký ministr zemědělství Marian Jurečka vyzval české spotřebitele, aby kvůli kauze vygumovaných křížů týden nechodili do Lidlu.\n„Jednání Lídlu mi přijde neuvěřitelně pokrytecké. Pokud lákají zákazníka na řecký týden a používají pro tuto kampaň fotografie kostelů, ke kterým symbol kříže tisíce let patří, pak nechápu, proč takový symbol umazávají. Stydí se snad za to, že i náš stát má základy v křesťanství? Budou požadovat i po dalších výrobcích, aby důsledně z obalů byly odstraněny další symboly naši historie a kultury?“\n(Marian Jurečka na facebooku, 1. září)\nV zásadě tomu rozumíme. Úkolem vlády ve vyspělé tržní společnosti samozřejmě není nic jiného než regulace prostřednictvím nařízení nebo občanských výzev. Rozumíme taky tomu, proč k tomu vyzývá právě Jurečka z pozice místopředsedy křesťansky orientované strany. Méně už je nám jasné, proč podobné výzvy v obecném duchu z úst ministra zemědělství nezazněly, když potravináři umazávali z párků maso a nahrazovali ho namletými pařáty. Například. Že by to bylo způsobeno nějakou specifickou konstelací uvnitř kabinetu?\nPrezident republiky dokonale znectil svého nedávného chráněnce, státního zástupce Ivo Ištvana. Jedno oko nezůstalo suché, když se hlava státu omlouvala expremiéru Nečasovi za to, že před třemi lety svévolně rozbombardovala ústavní pořádek a prosadila si vládu svých kamarádů.\n„To, že doktor Ištván tehdy opravdu vypouštěl zprávy, že je tady obrovská mafie – propojení politických a ekonomických struktur a že bylo zabaveno tolik a tolik zlata, tolik a tolik set milionů korun a tak dál – to je všechno pravda. Já jsem také veřejně sebekriticky přiznal, že jsem tomu uvěřil. Akce Ištvána a Šlachty byla provokací proti ODS. Považujte to za určitý druh omluvy, i když těch, kdo byli těmito dvěma lidmi dezinformováni, bylo příšerně mnoho.“\n(Miloš Zeman v rozhovoru pro TV Blesk, 27. srpna)\nJe zřejmé, že Zeman na státní zástupce neplive jen tak, pro nic za nic, a už vůbec ne proto, že by se skutečně toužil omluvit. Prostě jednoho chráněnce nahradil jiný, co mu nosí pravý ovárek a klobásky, žádné pařátky a separát, a který má teď sám s prokuraturou opletačky. Proto ten obrat. Nás ale v této souvislosti napadla tato provokativní myšlenka: Pokud tedy Zeman Ištvanovi naletěl, jsou všechny jeho následné kroky, jako bylo jmenování Rusnokova kabinetu a vyhlášení voleb na podzim 2013, právně nicotné? A premiérkou je tedy nadále Jana Nagyová?\nMinistr vnitra Milan Chovanec nevydýchal křivdu, kterou mu způsobil kariérní postup Lubomíra Zaorálka na úkor jeho vlastních ambicí, a vstoupil do hnutí ANO. Fakt, nekecáme.\n„Slyším od lidí tzv. z ulice jejich názory, které jsou mnohdy zdravější než ty, co poslouchám v Poslanecké sněmovně.“\n(Milan Chovanec ve videu na facebooku, 30. srpna)\nParlamentní žvanírna, kde jsme to už slyšeli? Chovanec bude dobrý žák velkého učitele.\nExistuje paní jménem Muriel Blaive a ve Francii je historičkou. U nás v Česku poradkyní ředitele Ústavu pro studium totalitních režimů. Muriel Blaive nedávno rozzuřila část zdejší historické obce svými prohlášeními, že archivy nesvědčí o zlu komunistického režimu. A jala se vysvětlovat.\n„Někteří lidé se také ptali, co jsem měla na mysli „neustálým procesem vyjednávání“ mezi režimem a občany a odsuzovali mou naivitu, pokud jsem si myslela, že se opravdu uskutečnilo jakési vyjednávání u kulatého stolu. Sociální vyjednávání či společenská smlouva, kterou jsem zmínila, je sociologický koncept. Neznamená, že si lidé a režim doslovně spolu sedli u stolu. Je odkazem na Havlův Dopis Dr. Gustávu Husákovi (1975) a mnoho dalších esejů.“\n(Muriel Blaive pro a2alarm.cz, 1. září)\nAha. To je ale milé. Takže vyjednávání jako sociologický koncept lidé měli, když je komunisti stříleli na hranicích, bachaři je mučili a zabíjeli v kriminálech, nebo z nich prostě v denním útlaku režim vyráběl zraněné, porobené trosky. Nevíme, jak se francouzsky řekne Bohnice nebo Horní Beřkovice, ale předpokládáme, že nějaký příhodný ústav tam mít budou.\nTak bacha na falšování historie, bude toho teď přibývat. Klidnou mysl.\n„Méně už je nám jasné, proč podobné výzvy v obecném duchu z úst ministra zemědělství nezazněly, když potravináři umazávali z párků maso a nahrazovali ho namletými pařáty. Například. Že by to bylo způsobeno nějakou specifickou konstelací uvnitř kabinetu“? Samozřejmě, Babiš, který byl tehdy ministrem financí by ho pěkně po babišovsku znectil a kdo o to stojí? Výrazy idola A.B. 30% roduvěrných Čehúnů, které dle ověřených svědeckých výpovědí používal k označení svých kolegů ve vládě a koalici, se nedají veřejně ani bez červenání se, napsat. Bylo to tedy, to nezaznění, opravdu „způsobeno nějakou specifickou konstelací uvnitř kabinetu“, prostě přítomností Andreje Babiše.\nNo to se taky naše propagandistické protikomunistické elity v ÚSTR (i jinde) nesmí divit, že je musí francouzská historička opravovat a poučovat o způsobu bádání v historických materiálech. Totiž, mezi dobou kdy “ komunisti lidi stříleli na hranicích, bachaři je mučili a zabíjeli v kriminálech “ a dobou normalizace, uplynulo přes 30 let. Metody komunistů se mezitím hodně změnily. Ono i to domlouvání fungovalo – stačilo aby dotyčný souhlasil formálně se vstupem sovětských vojsk a vedoucí úlohou KSČ a mohl zůstat ve svém postavení a nic mu nehrozilo. Stačilo aby si nějaký umělec vedle své tvorby přibral festival politické písně nebo roli ala major Zeman či tajemníka Pláteníka, a taky neměl s komunisty větší potíže. A takových lidí byla naprostá většina. A nemyslete si že právě tohle Muriel Blaive v těch archivech nevidí..\nTakže, spíše než to propagandisticky popírat a tvářit se, že tu byli všichni gerojové které komunisti žrali, spíš popřemýšlet, jak by tomu naše demokracie mohla dnes zabránit, kdyby k tomu došlo znovu.\n„… – stačilo aby dotyčný souhlasil formálně se vstupem sovětských vojsk a vedoucí úlohou KSČ …“.\nAni to nebylo potřeba, ono stačilo, aby člověk rozumněl své práci a pokud případně uměl víc než většina ostatních, bylo vystaráno. Byl prostě zařazen mezi „remcaly“ a měl pokoj; ani nemusel chodit na školení pro nestraníky, ani mu nehrozila funkce v ROH, ba ani nátlak, aby vstoupil do SČSP (Svaz československo-sovětského přátelství).\nHm. Vím nejméně o jednom případě a to potvrzeném oběma aktéry, kdy z funkce vedoucího dílny byl sesazen nekomunista a nahrazen komunistou s menší kvalifikací. Oba jsem dlouhodobě znal a to co rozhodovalo byla pouze stranická příslušnost.\nVím o více než 10 případech opačných. Nevím kde jste ten Váš „nejméně jeden případ“ viděl, ale já jsem těch nejméně deset případů opačných znal osobně a jeden z nich jsem byl já sám. To, že jsem se musel tři roky „sžívat“ pro svůj špatný původ (rodiče kapitalisté) tři roky s dělnickou třídou, než jsem mohl jít aspoň na průmyslovku, se ukázalo jako výhoda, když moje děti šly studovat – měli otce s původním povoláním dělník. Jako „trest“ za dotaz jestli v komunismu dostane každý zdarma třeba Rolls Royse, když budu mít toho potřebu, jsem byl vyloučen ze školení, protože jsem prý tím záměrně uváděl lektora do rozpaků, za to že jsem při prověrkách techniků nestraníků v roce 1970 přiznal, že jsem podepsal 2000 slov a že vstup vojsk považuji za okupaci (mám na to písemné doklady v materiálech o mé osobě z kádrového oddělení; ty si každý zaměstnanec u nás v podniku mohl vyzvednout po listopadu 1989), jsem byl prohlášen za politicky nevzdělaného a bylo mně doporučeno se politicky vzdělávat, k čemuž ovšem prakticky nedošlo , ale místo vedoucího technologa výroby jsem zastával prakticky až do roku 1991, kdy jsem „povýšil“ na vedení odbytu léčiv a na mé původní místo nastoupil bývalý straník. To je moje zkušenost jako asociálního živla za komunistické totality a následně za svobody po „sametové“ revoluci nerevoluci.\nAle no jasně, asi jsem to tam zapomněl napsat. ale myslel jsem že to lidé pochopí, ten požadavek na aspoň formální loajalitu s komunistickým režimem se týkal a to zejména řídících pracovníků, na všech stupních a ve všech oborech. Jinak, ten pracující ale tiše brblající staff dole potřebovali komunisté stejně, ten už většinou nebylo kam vyhazovat a socdávky se tenkrát nevyplácely–\nMimochodem,ono to zase nebylo o tom že nekomunistu vedoucího hned vyhodili a dali tam komunistu. Kádrový postup šel ruku v ruce s ideologickým. Takže, koho už povýšili, byl patřičně prověřen, takže mu kandidaturu do KSČ nabídli, strana potřebovala nové kádry. S tím souviselo studium VUMLu, psaní posudků na své podřízené, podřízení se pokynů místní buňky KSČ (byla v každém podniku) atd… Kdo na to neměl žaludek, odmítl a tím jeho kariéra skončila. Jiný, loajálnější a ideologicky „zdatnější“ ho rychle nahradil..¨\nP.S. Pořád si ale musíme uvědomovat jednu věc, tehdy byly všechny instituce a všechny podniky státní – a vedoucí úloha KSČ ve státě byla uvedena v Ústavě. Tudíž, i když ta společnost byla totalitní (o tom není sporu), tak loajalita středního managementu s vedením se vyžaduje všude, i v demokracii.\nVladimír P napsal:\nŽe člověk musel „souhlasit se vstupem“, odsoudit Chartu, chodit do průvodu, atd., aby mohl vykonávat svoji profesi, tak to je známka toho, že ten režim byl totalitní.\nI v tom Orwellovi 1984, když se člověk formálně účastnil předepsaných rituálů a nehrál si na geroje, tak neměl větší potíže.\nNelžete! Zřejmě jste to někde četl, nebo slyšel, ale já jsem prožil opak.\nAle pan Vladimír nelže,jen zapomněl uvést, že to co píše, platilo pro členy KSČ při normalizační selekci. Ten kdo nebyl schopen se zapřít, tak tu rudou knížku zpět nedostal. Že někteří to schytali i profesně je nasnadě, vždy se najde někdo důležitý, který je přísný!\nAno, dnes je to zvláště patrné. Zkuste se nevraživě jen podívat na svého vedoucího a už jste na dlažbě. Ještě, že je ten nedostatek pracovníků a dá se jít jinam, skoro jako za komunistů – nejsou lidi! Ještě, že jsem důchodce.\nAle jistě že to tak bylo, ale na to nemusíte citovat Orwella. Václav Havel to v článku zmíněném Dopisu Dr. Gustávu Husákovi popisuje naprosto přesně, to je přímo dokonalý popis normalizační totalitní společnosti. Možná kdyby se jen toto dílo dalo jako povinná četba posametového školství, tak by byl i ÚSTR naprosto zbytečný, stejně by všichni věděli vo co go, a nebyly by ani žádné spory s neokomunisty..\nBabiš přinesl Zemanovi pravý ovárek a klobásky, žádné pařátky a separát v dárkovém koši hned po povolebních Vánocích do Lán a Zemanovi poté přestala vadit případná absence lustračních osvědčení, přestože před tím ho po všech ministrech vyžadoval …..\nTo co tu napsal Robertek je opravdu úžasné. Vlastně v podstatě nenapsal nic. Starý Zeman si hraje na velkého politika v malé a zmatené zemi. Murier tu nežila a nic o bolševicích neví. A ne, že tady nežila Murier, ale asi mnoho těch z hora diskutujících. On francouzský socialismus a to co tady provozovali bolševici (a možná ještě provozují) je opravdu něco jiného než co tady tak nějak pořád funguje.


Až mě překvapilo, jak se mi úvod této minisérie líbil. Jedná se o zcela jiné pojetí klasického díla, které ačkoli není bez vad na ději či scénáři (Vinnetou zná slova jako horník nebo penny), tak oproti původnímu zpracování se vytratila naivita a odlehčenost a přišla větší reálnost a civilnější pojetí.(7.1.2017)\nPo mém nadšení po prvním díle přišlo kruté vystřízlivění. Absolutní slátanina, kde se celou dobu nic neděje, celý příběh a dialogy jsou zaměřeny jen na milostnou linii. Žádná akce, žádné dobrodružství, jen trapná klišé a ubohý záporák. S filmem ani knihou to nemá již nic společného. Old Shatterhand je zde za největšího pitomce pod sluncem.(14.1.2017)


Ve světle nebo ve stínu: Lawrence Block | Vaše literatura\nUkázka z knihy: Ve světle nebo ve stínu\nUkázky z knih: Lawrence Block – Ve světle nebo ve stínu\nVytvořeno 29. 3. 2017 2:00\nJedla pomalu a vychutnávala každou lžíci fazolové polévky. Byla ráda, že se nespokojila jen se šálkem kávy, aby ušetřila pěticent. Ne že by o tom neuvažovala. Niklák není nic moc, ale kdyby ho ušetřila dvakrát denně, za měsíc bude mít dolar. Vlastně víc. Třicet šest dolarů a padesát centů za rok, a to už něco znamená.\nJenže nesmí škudlit. Tedy, vlastně by mohla, a taky musela, ale ne na stravě. Jaký výraz používal Alfred?\nKiške gelt. Peníze ušetřené tím, že člověk ošidí žaludek. Úplně ho slyšela, jak ta slova pronáší, a viděla jeho ohrnutý ret.\nUrčitě je lepší utratit o niklák víc.\nNe že by se bála Alfredova opovržení. Neví, co jí a za kolik, a ani ho to nezajímá.\nJedině, jak střídavě doufala a bála se, že by to se smrtí všechno neskončilo. Dejme tomu, že jeho bystrá mysl, ta zvídavá inteligence, ten jízlivý humor, dejme tomu, že na nějaké úrovni přetrvaly, i když se jeho tělo ocitlo pod zemí.\nVe skutečnosti tomu nevěřila, ale někdy ji těšilo o tom uvažovat. Dokonce na něj mluvila, někdy nahlas, ale většinou v soukromí své mysli. Jen máloco mu nesvěřovala, když ještě žil, a po jeho smrti ztratila i těch pár konverzačních zábran. Teď mu mohla říkat cokoliv, a když ji to bavilo, vymýšlela si jeho odpovědi a představovala si, že ho slyší.\nNěkdy jí napadaly tak rychle a s takovou nelítostnou upřímností, že přemítala nad jejich zdrojem. Vymýšlí je opravdu ona? Nebo zůstává přítomný v jejím životě, i když sám ten svůj opustil?\nMožná se vznáší těsně mimo dohled jako strážný anděl bez těla. Dohlíží na ni, stará se o ni.\nA jakmile ji to napadlo, uslyšela odpověď. Víc než sledování to není, Liebchen. Postarat se o sebe musíš sama.\nRozlomila housku a namazala si ji máslem. Položila ji na talířek, zvedla lžíci, nabrala polévku. Pak znovu a ukousla si housky.\nJedla pomalu a přitom se rozhlížela po místnosti. Obsazená byla jen polovina stolů. Dvě ženy tady, dva muži tamhle. Muž a žena, vypadají jako manželé, a další pár, energický a rozpačitý současně, podle jejího odhadu na první nebo druhé schůzce.\nMohla se bavit tím, že by v duchu osnovala jejich příběh, ale přesunula pozornost jinam.\nU ostatních stolů seděli osamělí strávníci, víc mužů než žen, a skoro všichni s novinami. Bylo tady líp než venku, protože vrcholil podzim a od Hudsonu foukal chladný vítr. Vypít si šálek kávy, přečíst si News nebo Mirror, utloukat čas…\nVedoucí měl na sobě oblek.\nTotéž platilo o většině mužských návštěvníků, ale tenhle oblek vypadal kvalitněji a byl nedávno vyžehlený. Doplňovaly ho bílá košile a kravata tlumené barvy, kterou na dálku nedokázala rozeznat.\nSledovala ho koutkem oka.\nTo ji naučil Alfred. Hledíte přímo před sebe a nehýbáte očima, abyste si mohli prostudovat předmět vašeho zájmu. Využíváte svoji mysl, nařídíte jí, aby dávala pozor na okraj zorného pole.\nVyžadovalo to praxi, ale té měla dost. Vzpomínala na lekce na nádraží Penn Station proti okénku úschovny zavazadel. Oči upírala na muže, který si kontroloval kufřík, a Alfred se jí vyptával na cestující stojící ve frontě na vlak do Philadelphie. Postupně je popisovala a zářila pýchou, když ji Alfred chválil.\nTeď si všimla, že vedoucí má malá ústa s tenkými rty. Hnědé polobotky měl nablýskané do vysokého lesku. A zatímco ho pozorovala, aniž by se na něj přímo podívala, on studoval hosty opačným způsobem: agresivně přejížděl zrakem z jednoho stolu ke druhému. Měla pocit, že někteří strávníci jeho pohled na sobě cítí – ošívali se, i když nevěděli proč.\nSama byla připravená, ale když na ni upřel oči, neovladatelně se nadechla a jen tak tak odolala nutkání zadívat se přímo na něj. Vnímala změnu jeho výrazu, to, jak mu potemněl obličej, a když sáhla po šálku s kávou, cítila, jak se jí chvěje ruka.\nStál vedle dveří do kuchyně, s rukama za zády, a přísně se mračil. Stál tam a pozoroval ji upřeným pohledem, zatímco ona jeho sledovala tak, jak ji to naučili.\nS menším úsilím se jí podařilo napít se kávy, aniž by ji rozlila. Postavila šálek a znovu se nadechla.\nCo na ní může vidět?\nKnihu Ve světle nebo ve stínu vydalo nakladatelství Metafora


.a bit of rionka: července 2010\nHru Angry Birds, která patří mezi nejoblíbenější aplikace v AppStore, jsem zaznamenala nejprve podle hustodémonského kvíkotu, který se jednoho dne začal ozývat z rohu od kolegy, hrdého čerstvého vlastníka iPadu. Postavičky v téhle hře totiž disponují naprosto ohromnou škálou infantilních pazvuků! Když se mi pak do pařátu dostal iPod Touch, zjistila jsem, že obsahuje free trial této hry - a v té chvíli jsem byla ztracená. Neberte drogy, děcka, radši si střelte ptákem do prasat.\nMajitelé iPhonů a iPodů mají k dispozici plnou verzi hry za nějakých 0.79 €, pro iPad je k dispozici verze Angry Birds HD. Všem je pak dostupná free verze Lite, která obsahuje 12 levelů. Osobně si opravdu nemyslím, že cena hry je nějak přehnaná - oproti míře zábavnosti je směšná ;)\nSamozřejmě vás očekává strhující příběh: ptačí rodinka jednoho dne zjistí, že jim někdo krade vajíčka. Těmi zloději jsou zelená prasata, která se schovávají v nedalekých krytech a pevnůstkách. Úkolem hráče je dostupné ptáčky pomocí praku vystřelit na prasečí opevnění tak, aby se toho co nejvíc zřítilo. Pokud vám zbude byť jen jediné prase, bude se vám zlomyslně pochechtávat/pochrochtávat a jedete znovu. Po úspěšném zničené pevnosti samozřejmě následuje ptačí aplaus.\nHru kromě kouzelně aplikovaných zákonitostí fyziky obohacují také různé schopnosti jednotlivých ptáků. Máte k dispozici například takového, kterému po vystřelení dalším poklepáním udělíte nadzvukovou rychlost a taky dalšího, který se dokáže ve vámi určený okamžik rozdělit na tři malé a napadne tak nepřítele ve třech bodech. Na hráči je, aby co nejúčinněji navrhl balistickou dráhu pro svou střelu a maximálně využil padající trosky budov, protože prasata se ve vyšších levelech fikaně vybavují například kovovými helmami, snižujícími zranitelnost.\nZatímco na počátku je hra jednoduchá, postupem času jsou úkoly stále složitější a vy musíte s omezenou výbavou několika střel napadat stále větší stavby, zatímco vaši opeřenci žalostně kvičí, když se hlavičkami odrážejí od ledu, dřeva a kamení. Plná verze hry nabízí asi 120 levelů a osobně si myslím, že tohle může zaujmout i lidi, kteří normálně hrají asi tak půl hry za rok (hovořím z vlastní zkušenosti, neb na hry nemám čas ani železo). Roztomile pištící a zlomyslně chrochtající potvory mají potenciál zaujmout i prvky něžnějšího pohlaví, tvrdí mi chlapci jablíčkáři a já nemám důvod jim nevěřit, protože mě to také dostalo. Nasraný ptáčky prostě ráda doporučím :)\n.zveřejnila rionka v 23:56 3 komentářů\n.tags apple, hry, žůžo věc\nSobotu a neděli jsem strávila kousek od Prostějova na festivalu Keltská noc. I když se keltská, středověká ani folklórní hudba s "mnou obvykle poslouchanými žánry" příliš nekryje, rozhodně ji řadím do kategorie, k níž mám určitý milý vztah. Spousta mých přátel navíc na podobné festivaly nedá dopustit a občas se tedy stane, že vyrazím někam na akci, absolutně netuše, o co jde, abych se setměním visela na kovových zábranách před pódiem a slintala blahem nad kapelou, kterou jsem ještě nikdy neviděla. Zrovna takhle to bylo i včera večer.\nZejména chci upozornit na několika velmi zajímavých uskupení. Kapelu Bran jsme sice už nestihli, protože vystupovali v pátek, ale i sobota stála za to. První, kdo mě zaujal, byli v kiltech odění Navostro, jejichž odpolední vystoupení se neslo hlavně v bigbítových vodách s lehkým nádechem Skotska. Díky jejich akčnímu frontmanovi šlo o super show. Tomáš Kočko a Orchestr mě nadchli svou směsí valašských popěvků a world music, ten týpek má navíc ohromný hlasový potenciál. Velmi silný zážitek nabídlo také irské trio Sliotar.\nCo mě ale absolutně nejvíc nadchlo, byli skvělí Before Breakfast, kteří ovládli pódium kolem osmé hodiny večerní. Nejprve jsem se jen na moment zastavila pod pódiem, když jsem si šla pro pití - sestavu doplňuje křehká zpěvačka Lenka Mollová, která nebyla zezadu téměř vidět - ale po celé písničce jsem si uvědomila, že tam vlastně strašně chci stát a zírat na ně! Before Breakfast jsou na webu prezentováni jako kombinace keltské, elektronické a world music s rockovými a jazzovými prvky. "Keltskej jazzík!" vydechli jsme a čelist nám spadla na zem. Šestičlenná skupina na pódiu vytáhne harmoniku, basu, syntetizátor i kytary, na flétnu naznačí irský motiv a po sólu geniálního bubeníka najednou zjistíte, že posloucháte opravdu jakousi odrůdu alternativního jazzu se samply a elektronikou. Místo dublinských luk jsem najednou vnímala atmosféru zakouřeného baru, v některých zpěvných pasážích jsem si dokonce bůhvíproč představila Anneke a The Gathering... Strašně těžko se to popisuje, jednalo se o jemnou atmosférickou hudbu a nazvučení bylo trochu horší, než by si kucí zasloužili, takže tam bylo hodně ztrát. Ale i přesto mě úplně dostali. Jsem divná a už nevím, co poslouchat, takže se babrám ve spoustě 'alternativního' a 'progresivního' názvosloví, ale podle aplausu publika je mi jasné, že jsem nebyla jediná, kdo byl tou špetkou melancholického divna uprostřed keltského večera doslova nadšen.\n.zveřejnila rionka v 14:55 2 komentářů\n.zveřejnila rionka v 0:04 5 komentářů\n.zveřejnila rionka v 18:39 0 komentářů\nMilí čtenáři, ráda bych vám poděkovala za velmi zajímavé reakce na poslední články! Člověk se dozví i to co nechtěl, tedy hlavně to... Kromě jablka z Cupertina jste ovšem nakousli i další zajímavé téma současnosti: Jak se vlastně pozná takový ajťák? A nedejbože ajťačka? Ano, určité standardy nám nastavil známý seriál IT Crowd, ale nejsou dnešní nerdi zas o kousek dál?\nDefinice nerda, geeka, ajtý zla a dalších známých druhů se postupem času mění podle toho, jak si na tyto exotické formy života zvyká naše společnost. Před deseti lety byli průměrní nerdi mnohem nerdovatější, než rádoby IN nerdi dnešní doby, kterým ve světle nových zábavných seriálů nezbývá nic, než všechny své úchylky oprášit a pokusit se jim zasmát. Zkuste říct průměrnému uživateli do telefonu "Zkoušel jste ten router restartovat?". Ať už to můžete myslet jakkoli dobře, jsou lidé, kteří to pochopí jako provokaci (evidentně nepochopili ten seriál!) (nehledě na to, že restart routeru je někdy skutečně užitečná věc!). Dnes už se ani tak nesetkáte se sběrateli komiksů a postaviček, ale spíše narazíte na sběratele technologických hračiček, pekelných vtipů a zkušeností s milionem linuxových distribucí.\nNa druhou stranu, jsou i široce rozšířené pověry, které se zakládají (nedejbože) i na pravdě. Počítačový nadšenec obvykle nemá přítelkyni; je totiž často nesmělý, poněkud společensky mimo anebo prostě přes tu horu drátů a kódů nemá na ženské čas (což je často maskování bodu č. 1). Samozřejmě, zase se jich tolik nezastávejme, někdy to prostě můžou být úplní magoři. Znám ale i takové, kteří už několik let žijí ve šťastném vztahu, takže nerd samotář už rozhodně není pravidlem.\nChcete-li si s nimi vážněji pohovořit v jejich kabely, terminály a servery zaplevelených norách, připravte se, že budete muset obsáhnout základní znalosti Červeného trpaslíka, mít tušení, co je BIOS a síťová karta a znát odpověď na základní otázku vesmíru, života a vůbec. Jste-li žena a něco od nich potřebujete, samozřejmě vám asi stačí vzít si krátkou sukýnku, ale osobně doporučuji radši tu předchozí větu.\nJak bychom tedy teoreticky mohli rozpoznat ajtý ženu?\nNeztotožňuje "ty internety" s "modrým éčkem". Ačkoli jsem skutečnou ajtý ženu zatím neviděla, prý existují - a zcela jistě používají alternativní prohlížeče. Těmi mohou být nejznámější Opera a Firefox, ale klidně i Chrome, Chromium, Konqueror, Midori, Dillo, Lynx... Už přítomnost ikonky FF na ploše vaší idolky naznačuje, že existuje naděje! A to je teprve začátek.\nVí, že ty čudlíky na bedně počítače mají svou úlohu. Kromě "clicking, double clicking, sending e-mails, deleting e-mails" ví i o tamté krabici pod stolem, tuší, co do ní má napícháno za čudlíky, ví, kam tyto čudlíky dál vedou a v případě potřeby vám i poradí, k čemu je tam ta hranatá díra. Umí vyndat CD ze zavřené mechaniky, zformátovat disk a restartovat PC z příkazového řádku. Umí googlit, pokud něco nejde, jak má. Na vyšším levelu vám během 0.5 - 4 h nainstaluje operační systém (dle výběru ;)).\nVedle zrcátka a kartáče na vlasy má šroubovák. Dokáže vyndat z počítače např. HDD nebo DVD mechaniku a bez problému ji zapojit jinam. Počítač je totiž v podstatě celkem jednoduchá skládačka. Vytrhávat ze základní desky procesory a paměti budeme ale až v nejvyšším levelu, to nezvládne každý :) Ajtý žena také podle mých poznámek z praxe většinou zašroubovává skříň jen na dva šroubky, stejně jako ajtý muž. Ví totiž, že tam za chvíli poleze zas.\nMá excentrické záliby. Stejně jako existují nerdi mužského pohlaví, kteří sbírají komiksy, hračky z kindrvajec nebo mají všechny horizontální plochy v bytě zaskládané postavičkami z Warhammeru, má i nerdí žena své úchylky. Na internetu zpravidla nenakupuje kabelky, ale staré knížky a kousky počítačů. Spíš než v obchodním centru při honbě za slevami ji potkáte na srazu zkrvavených zombíků nebo lidí s dřevěnými meči. Přátelé ji obvykle láskyplně nazývají úchylem. Zřejmě nemá takovou fixaci na elektronické hračky, jako mužští kolegové, ale počítače, nojbuky a foťáky ji fascinují. Někdy má svůj blog, v lepších případech i vlastní web, v nejlepších vlastní doménu :)\nJe přirozeně zvídavá. Skoro jako invalida Karásek. Čte RSSka stopadesáti zajímavých blogů, sleduje všechny novinky týkající se jejích oblíbených aplikací a zpravidla ví, že nejen Windows živ je člověk. Je zaregistrovaná na kdejaké onlajnové chujovině včetně Gmailu, Last.fm a Wikipedie, ale jelikož má času málo, dost si vybírá, o čem bude dnes spamovat. Pamatuje si doby, kdy byla na výsluní diskusní fóra, takže blejskavým facebookovým AJAXem ji neoslníte, ať ho leštíte sebevíc. Pokud vám během vteřiny vyklopí názvy šesti linuxových distribucí, kupte jí k vánocům plyšového tučňáka.\nStejně jako ajtý muži, i ajtý ženy bývají někdy poněkud nesmělé, ale vzhledem k tomu, že soudobá společnost považuje ženu stále za ten pasivní až neschopný článek, který je "prostě sbalen", asi stačí krátká sukně, tričko s RTFM a děsná bezmoc s nastavením toho rojtru (nebo tak nějak... jak by mohla třeba právě vás sbalit žena s použitím rojtru? ne? tak nojbuku?). Pokud jste však cynická kreatura, která by si radši ručky ukousala, než házet po chlapcích (ženách) bezmocné či lascivní pohledy, litujeme - ale asi se o vás druhá pohlaví nepoperou... Rozhodně však pomůže koupit si další počítač a pak všem tvrdit, že přes tu horu drátů a kódů nemáte na chlapy/ženské čas.\n.zveřejnila rionka v 2:16 11 komentářů\n.tags ajtý, čtyřicet dva, olol, písání, skutečná žena, tučňák, ženy v IT\n.zveřejnila rionka v 1:42 11 komentářů\n.zveřejnila rionka v 15:40 10 komentářů\nVypadá to, že dnes jdu spát s nojbukem. V posteli se mi zabydlel zapůjčený prťavý Dell, který mě i přes několik svých trošku vypasenějších much velmi zaujal. I přesto, že Facebooku nefandím, musela jsem po chvíli s ním strávené neoriginálně dodat: "Líbí se mi".\nSpíš než recenzi tohoto nečekaně získaného kusu HW (třeba i na tu časem dojde) jsem se chtěla věnovat jistému zajímavému psychologickému aspektu, který představuje notebook, tulící se k nám v pelíšku. (Mimo to, ten Dell je stejně jen prostředník k tomu, abych si mohla přes iTunes narvat nějakou hudbu do, ehm, lesklé krabičky s logem Apple. A testovat, co se stane. Viz nadpis. Z toho bude ještě komický seriál o několika dílech, jen počkejte.)\nPro ty, kdo zvedají hustodémonsky prst, aby mi vyčinili za nevěru, dodávám, že ač nevlastním plyšového tučňáka, tulím se aspoň k plyšové kačence o rozměrech 40 x 40 x 12 cm a Linuxu v podobě primárního OS se vzdát nehodlám. Mít v posteli na klíně notebook (byť s Win 7) je ale pocit lepší, než plyšová kačenka. Pokud jste alespoň jednou v životě byli opuštěným nerdem, nejspíš si vybavujete, jak neuvěřitelně mohou působit věci, které vás najednou nezištně zahřejí. Stolní počítač bude v této oblasti vždy poněkud neosobním společníkem, ale nojbuky se svými žhavými podvozky nikdy nezklamou. Zvlášť začátkem července se to hodí :)\nAno, vážení přátelé, skutečně mě dojímá fakt, že prťavé displejovaté věcičky kromě svícení do tmy nabízejí také neživé teplo, obohacené romantickým aromatem pálícího se tišťáku. O nějakém drobnějším netbooku jsem už uvažovala dříve a asi si to nechám znovu projít hlavou. Člověk by měl mít v posteli společnost, haha :) Ano, opravdu jsem nerdoúchyl, to se vám teda nezdá. Plyšové tučňáky, finanční dary a nabídky k sňatku zanechte prosím na recepci. Přejeme dobrou noc. A žádné sny o oknech.\n.zveřejnila rionka v 1:21 20 komentářů\n.tags apple, fail, filozofický blivajz, nojbuk, talk nerdy to me, windows\nZachtělo se mi pustit si Interloper, nové album švédských atmosférických ambientníků Carbon Based Lifeforms. V šuplíku se mi už měsíc prášilo na to dokonale kulaté kolečko, které mi jednou přinesl aranimas s úžasným dotazem "Chceš něco?", takže poslechnout si jej "v pohodlí domova" nebylo nic složitého :)\nDisponuji však poněkud předpotopním MP3 přehrávačem, který je sice úžasný, ale o souborech .wav či .ogg nikdy neslyšel, takže k tomu, abych si s Interloperem mohla dovolit vyjít ze dveří, musím dané soubory zkonvertovat na mp3. V té chvíli jsem si uvědomila, že jsem už asi rok nic neripovala - poslední zkušenost s touto činností proběhla ještě na palubě dnes mrtvých Windows XP. Měla jsem tam na to nějaký prográmek, jak se to, CDex. Chm. Jelikož jsem zarytým UTFGistou, datluju hned do klávesnice.\nMnohé linuxové nástroje jsou úžasné v tom, jaké množství efektivity vám nabídnou, aniž by vám zároveň vnucovaly balast. Nejprve jsem si zkopírovala tracky ve .wav z CD na HDD a pak jsem je prohnala lame enkodérem, kterému jsem ještě vnutila určité parametry, jako je bitrate, název atd. To znamená, že pokud chcete, aby se Track_1.wav jmenoval 01_interloper.mp3 a měl konstantní datový tok 320 kbps, napíšete jenom\nlame -b 320 Track_1.wav 01_interloper.mp3\na pak počkáte, až to přechroustá (samozřejmě to vyžaduje předtím nainstalované knihovny lame). Díky tomu, že jsem každý soubor přejmenovávala zvlášť, práce neproběhla dávkově, ale pokud se někomu chce, může si vyextrahovat související informace z tohoto návodu a rozskriptovat si to dle vlastní potřeby.\nNe, že bych Vás podceňovala, milí čtenáři, samozřejmě jsem si jistá, že jste yntelygentní a tento postup už dávno znáte, ale já jsem starej lamer a za půl roku si budu určitě zase chtít nacpat nějaký disk do přehrávače, tudíž tu budu zmateně pobíhat a hledat návod. Jelikož zapomínám, archivace myšlenek se mi ještě bude hodit. Pročež anóbrž tedy.\n.zveřejnila rionka v 22:16 4 komentářů\n.tags howto, hudba, linux, skleróza do kapsy\nSedím potmě v bytě, poslouchám šílený řev a šílený saxofon v šíleném blackjazzu a během toho chci něco udělat s fotkami z právě uplynulého víkendu. Vezmu obsah prvního adresáře a z něžných záběrů lučních květin náhle vznikne cosi zběsilého, překontrastovaného a drogově barevného, šílenství hadr. Napadají mě minimálně dva lidi, co by mi zas řekli, jak jsem strašně depresivní! Cha. Už jsem vám říkala, abyste opravdu nikdy nikomu nebrali drogy?\nDoufám, že máte zkalibrované monitory, páč jinak uvidíte jenom černo, černo, flek, černo. Teda, ne že by to ve skutečnosti bylo něco jinýho. Mám tam ještě x fotek, ale dneska na ně radši už sahat nebudu :)\n.zveřejnila rionka v 21:58 4 komentářů\n.tags daaark, ftw - fuck the world, photography, šílenství, umění?, zelené zlo\n.zveřejnila rionka v 0:43 29 komentářů


Zrušení objednávky – AliExpress v čestině a česky | Nákupy z Číny\nAliexpress česky – Diskuze a Nákupy z Číny › Fóra › Nakupování na Aliexpress › Objednávky › Zrušení objednávky › Zrušení objednávky\nZvolené téma obsahuje celkem 15 odpovědí. Do diskuze (5 diskutujících) se naposledy zapojil uživatel\nIveta a poslední změna proběhla před 3 roky, 9 měsíci.\n11/12/2014 v 3:06 #329\nVčera jsem zakoupila předmět na Aliexpresu a rovnou zaplatila ale pak jsem se rozhodla, že ho nakonec nechci a objednávku zrušila dříve, než mi ji prodejce odeslal. Do důvodu jsem zvolila variantu že předmět nechci a prodejci jsem napsala omluvný vzkaz. Je pravidlem že prodejce zrušení objednávky přijme? Nebo mi může dělat nějaké problémy že mi objednávku nezruší atd.? A peníze se mi vrátí, až když by prodejce to moje storno přijal nebo stačí dát že objednávku ruším a Ali mi je pošle automaticky zpět? Děkuji moc 🙂\n11/12/2014 v 3:41 #330\nv současnosti řeším úplně stejný problém. Objednala jsem zboží, u kterého byla vychystávací doba 14 dnů. Zaplatila jsem a po ověření platby se zobrazilo, že prodejce má na vychystání 55 dnů! Vzhledem k tomu, že to měl být dárek k únorovým narozeninám, jsem objednávku zrušila, s tím, že o zboží již nemám zájem. Druhý den se sice prodejce ozval, že pokud budu mít o zboží zájem, tak ať stornuji žádost o zrušení objednávky. On mi ale žádost na zrušení nepotvrdil, takže teď tam běží ten dlouhý čas pro vychystání, protože až když vyprší, tak se vrátí peníze automaticky. Zkoušela jsem mu psát, ale zatím se již neozval. Zbytečně mi tak na skoro 2 měs. bude blokovat peníze, ačkoliv zboží vychystávat nebude.\n11/12/2014 v 12:51 #331\nTakže dnes už u mé objednávky proběhla změna. Je u ní status FUND PROCESSING, zmizela mi z nevyřízených objednávek a zmizel u ní čas zpracování.\nA toto mi došlo emailem:\nObjednací číslo 65020240749126 byl uzavřen\nVážení Kristýna Koláčná,\nDodavatel souhlasil s vaší žádosti o zrušení objednávky, a objednací číslo 65020240749126 byla uzavřena. Platba bude vrácena k vám co nejdříve.\nUpozornění: Měli byste dostat refundaci do 7-10 pracovních dnů. Pokud je zpoždění, prosím, poraďte se se svým vystavující banky, nebo nás kontaktujte pro pomoc.\nToto je automatická e-mailový systém. Prosím, neodpovídejte na tento e-mail.\nAle stejně by mě i pro příště zajímalo, zda prodejce se stornem vždy souhlasí 🙂\n11/12/2014 v 13:42 #332\nTak Vám to dodavatel schválil, to je fajn.\nProdejce se stornem nemusí souhlasit, např. když už zboží vychystal dříve, než se dozvěděl o jeho zrušení. Stejné je to i se sporem – musí buď potvrdit nebo navrhnout jiné řešení, ale spousta prodejců to prostě nechá být, dokud se to samo po 5ti dnech samo nedořeší.\n10/10/2015 v 17:14 #1415\nZdravím tě Ivet, já mám problém následovaný. Objednal jsem hodinky,zaplatil je,byly tu do dvou týdnů\na až jsem kliknul na potvrzení o obdržení zboží,tak mám u toho právě fund processing….což teda absolutně\nnechápu.Hodinky přišli a o refundaci jsem nežádal a ani spor jsem neotevíral.Vše přišlo v pohodě, tak\nproč je status „fund processing“ když jsem mu potvrdil přijetí zboží?Tak co se to provádí? Nebo co čekat? Díky moc\n10/10/2015 v 17:20 #1417\nTo je v pořádku, peníze teď putují k prodejci. Doteď je drželo Aliexpress a poté tuto „náhradu“ posílá kupujícímu (při sporu) nebo prodejci (při potvrzení OK zboží).\n10/10/2015 v 17:24 #1418\nJá že to tam visí už týden a ještě jsem tento status nikdy neviděl. Bylo vždy po potvrzení jen „Finish“.\n10/10/2015 v 17:28 #1419\nTo právě souvisí s tím, že ještě 15 dnů po potvrzení můžete otevřít spor. Aliexpress má připravené peníze pro prodejce, protože bylo vše OK potvrzeno.\nPřed prázdninami to bylo tak, že se zboží potvrdilo a rovnou naskočilo finish, protože se peníze hned poslali. Od prázdnin zavedli tu 15ti denní „záruku“ po potvrzení zboží a objevuje se tam Fund processing.\n10/10/2015 v 17:34 #1420\nAha tak to bude tou „novinkou“ 🙂 Ačkoliv nechápu už delší čas to že jak bylo v přehledu objednávek\ntlačítko že jsem zboží obdržel teď je vpravo jen „track order“ a pro přijetí musím rozkliknout detail\nobjednávky a tam to zatrhnout. Takto jsem mohl i více zboží co přišlo poklikat pod sebou ve výpisu.\n10/10/2015 v 18:02 #1421\nNo co si já pamatuji, tak když jsem na výpise klikla na potvrzení přijetí, tak se mi otevřela objednávka stejně jako když jsem klikla na View detail. Takže nevím, že by šlo potvrdit zboží od více prodejců najednou.\n10/10/2015 v 18:38 #1422\nAno,možná jsem to špatně napsal.Jak píšeš ty je to správně, jen to bylo krapet o něco pohodlnější ve výpise kliknout hned tam než na detail.Takto to myslím,i když to vyjde na stejno 🙂\n21/12/2015 v 1:54 #1771\nMám objednané 2 výrobky (boty a košili). Ale ani u jednoho výrobku nevidím na 17 track.net pohyb – že by byly odeslány. A u bot mají ještě uvedené špatné místo dodávky – Rusko.\nKdyž jsem se dotazovala prodejců, jestli zboží bylo odesláno a kde se nachází, prodejce s košilí se mnou vůbec nekomunikuje (2x jsem mu psala) a prodejce bot mi odpověděl: Friends, because the logistics changed our tracking number, we can not determine the location of the parcel, if you still did not arrive the next week, you can open a dispute refund to pay, OK when receive the parcel?\nMohu u obou prodejců otevřít spor, když ještě zbývá doba dodání u bot 31 dnů a u košile 16 dnů?\n21/12/2015 v 3:38 #1772\nu bot není špatné místo dodávky, ale není to Vaše sledovací číslo. Jak píše prodejce, logistika změnila číslo zásilky a on teď neví jaké máte. Dle mého je to však jen výmluva prodejce, vždy musí znát čísla zásilek a pokud jej logistika změnila, tak mu musela napsat správné číslo.\nKlidně mu ještě počkejte do příštího týdne, jak píše a pokud boty nepřijdou, otevřete spor. U košile jej také můžete otevřít. Pokud by konečně prodejce zareagoval – napsal správné sledovací číslo či prodloužil dobu pro přijetí, můžete spor uzavřít a v případě potřeby jej zase můžete otevřít.\n21/12/2015 v 20:41 #1782\nmoc děkuji za radu. Ještě mi prosím poraďte, když budu otevírat spor, mám zkopírovat odpověď prodávajícího a přehled putujících ( tedy neputujících) objednávek z 17 track, aby bylo zřetelné, že zboží neposlali nebo že zadali špatné číslo?\n17/02/2016 v 11:38 #2054\nobjednala jsem zboží, zaplatila a po pár dnech mi prodejce poslal zprávu, že mám objednat víc, že se mu to na bezplatné poštovné nevyplatí, já ale objednat víc nechci. Proto bych se chtěla zeptat, zda když zruším objednávku, zda mi budou vráceny peníze v plné výši, když zboží nebylo odesláno(vidím, že zboží čeká na odeslání a mám tam tlačítko pro zrušení objednávky). Děkuji za vaše odpovědi.


IPC - NEWS.com » Pool Salon Varšava, Polsko 2009\nPool Salon Varšava, Polsko 2009\nBazénářský a saunový průmysl zažívá v Polsku rozkvět díky budování nových staveb a renovaci starých objektů. Dále je povzbuzujícím faktorem rostoucí kupní síla obyvatelstva, která zajišťuje stále vyšší a vyšší poptávku po bazénech a saunách.\nNyní nastal ten správný čas, abychom zapracovali na upevnění pozice firmy na polském trhu a připravili se na dlouhotrvající úspěšnou dobu. Alutherm se podílel na předváděcích akcích bazénů, lázní a saun v aquaparku ve Varšavě, které se konaly v Obchodním a kongresovém centru Varšava.\nOrganizátory výstavy Pool Salon Polsko 2009 byli společnosti EC ExpoEvents Varašava a Expoevents Vídeň z Rakouska. Tyto společnosti zajišťují vysoce kvalitní a dobře organizované výstavy a veletrhy. Společnost Expoevents má kanceláře ve Vídní, Varšavě, Moskvě a Kyjevě. Organizují přes 100 výstav pro 20 000 vystavovatelů, které navštíví přes 1 000 000 návštěvníků.\nSpolečnost Alutherm představila zastřešení Olympic o rozměru 5,45 x 13,55 m v antracitové barvě profilů. Pod tímto zastřešením byly dále rozmístěny exponáty vířivé vany a zahradního nábytku.\nPředstavením nové antracitové barvy dala asociace IPC Team zastřešením moderní, svěží a unikátní vzhled, který zanechal na každém návštěvníkovi velký dojem.\nPool Salon Poland 2009\nWarsaw Trade Fair and\nCongress Centre MT Polska


Mladí jména cestovek už ani neznají. Dovolenou mají radši ve svých rukou, říkají lowcost výletníci | Radio Wave\nMladí jména cestovek už ani neznají. Dovolenou mají radši ve svých rukou, říkají lowcost výletníci\nPoslechněte si celý rozhovor s Lucií Halaničovou a Mikym Škodou o tom, jaké je cestovat bez peněz a proč je Česko skvělá země\nDá se přežít s dvěma a půl tisíci korunami při cestě po Evropě? Dobrodružství s názvem LowCost Race dává dohromady lidi, kteří radši než aby leželi týden na pláži v Chorvatsku, vyrazí do neznáma. Dvoučlenný tým, který za deset srpnových dní zažije i přes velmi nízký budget nejvíc zábavy, vyhrává. „První den závodu jsme si stopli Tomáše Kluse, vzal nás na stage a nazpíval o nás písničku,“ vzpomíná vesele loňská i letošní účastnice Lucie Halaničová.\nVýčet absurdních zážitků tím ale nekončí. „Na cestě vás čekají výzvy, jedna z nich byla třeba uvařit v restauraci s michelinskou hvězdou. Jednu jsme s kamarádkou uprostřed Francie našly, byla sobota večer, měli moc práce. Před restaurací ale stál elektromobil, což byla jedna z dalších výzev – stopnout si elektromobil. Chvíli jsme počkaly a přišel pán, který nás svezl, a mezi řečí jsme zjistily, že má vrtulník. Tak jsme splnily další výzvu – proletět se,“ vypráví nadšeně sympatická blondýnka, jak si stopla vrtulník.\nDo LowCost Raceu se podle jeho zakladatele Mikyho Škody hlásí hlavně kreativní lidi. „Hledají alternativu a silnější zážitky. Když to začínalo, byli to víc studenti, teď je typickej člověk v závodu markeťák, zvyklý sdílet na sociální sítě. Věkově se pohybujeme někde mezi dvaceti a sedmadvaceti lety,“ říká mladý muž, který se jako sedmnáctiletý rozhodl cestovat, aby „utekl před čecháčkovstvím, protože si myslel, že je tu všechno špatně“. Cestováním se mu ale změnil pohled na Česko a domov. „Když jsem jezdil na krátký, třeba týdenní cesty, tak jsem viděl, že někde se víc usmívají, někde mají líp uklizeno. Když jsem tam ale trávil delší dobu, zjistil jsem, že všude je něco. A že se mi v Čechách žije nejlíp,“ popisuje příběh jako z kýčovitého filmu o mladíkovi, který má celou dobu štěstí pod nosem, Miky Škoda. „Smysl má vycestovat, něco tam poznat, ale podstatné je, jaký se vrátím sem a co tu dělám.“\nV Africe se skvěle stopuje, říkají Jana Řezníčková a Slávek Král\nSlávek Král stopoval půl roku po Africe. Začal v Keni, stopoval do JAR a potom zpět na sever. Na měsíc se k němu připojila Jana „Jahu“ Řezníčková.\nBez cestovek, ale šťastní\n„Přichází doba, kdy chtějí mít lidé cestování ve svých rukách, mít jinačí zážitky,“ říká Lucie o generaci, která už ani nezná jména cestovních kanceláří. „Dovolené s rodiči, to si každý odžil a bylo to pořád to stejné. Teď lidé svoje cesty často ani neplánují, což je mi mnohem sympatičtější, být na tom místě, kde se ty věci prostě stanou,“ podotýká. Miky s ní souhlasí, mladší lidé podle něj hledají jiný komfort. „Starší lidé si připlatí, i když je to někdy na úkor toho zážitku. Zážitek často spočívá v improvizaci, v tom, že nevím, že nemám svoje jistoty,“ říká zakladatel úspěšného projektu.\nLucii desetidenní cesta změnila pohled na svět. „Z LowCost Raceu čerpám každý den. V Monte Carlu jsme v rámci výzvy vsadily všechny peníze na červenou a všechno prohrály. A byly jsme fakt šťastný, i když jsme ty peníze neměly. Navíc jsme přišly daleko víc do kontaktu s místními, dostaly jsme se k nim blíž. Ucítily jsme jejich kulturu. Dřív jsem cestovala za peníze, a nebylo to nikdy tak intenzivní jako tenhle zážitek,“ usmívá se dívka, která se na dobrodružství chystá už za pár dní znovu.\nKam zamíří tentokrát? A co je třeba k tomu, abyste byli v LowCost Raceu dobří? Poslechněte si celý rozhovor.


Pozvánka k zaměřování průběhu vlastnických hranic v lesních porostech - Vinaře a Vinice\nPozvánka k zaměřování průběhu vlastnických hranic v lesních porostech\nKrajský pozemkový úřad pro Středočeský kraj a hlavní město Praha, Pobočka Kutná Hora (dále jen „pobočka“) jako věcně a místně příslušný správní úřad podle zákona č. 503/2012 Sb., o Státním pozemkovém úřadu a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů a podle § 19 zákona č. 139/2002 Sb., o pozemkových úpravách a pozemkových úřadech a o změně zákona č. 229/1991 Sb., o úpravě vlastnických vztahů k půdě a jinému zemědělskému majetku, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon“), oznamuje, že v rámci zpracování návrhu komplexních pozemkových úprav v katastrálním území Vinaře a částech kat. území Lovčice, Bousov, Žleby a Vrdy probíhá šetření a zaměřování průběhu vlastnických hranic pozemků v lesních porostech.\nZveme Vás na šetření, zaměřování a odsouhlasení vlastnických hranic v lesních porostech.\nPři zaměřování průběhu vlastnických hranic v lesních porostech za Vás může jednat i osoba, které vystavíte plnou moc. K ověření Vaší totožnosti nebo totožnosti Vašeho zmocněnce je třeba předložit občanský průkaz.\nŽádáme Vás, abyste se Vy nebo Vámi pověřený zástupce zúčastnil shora uvedené akce, která se uskuteční v pondělí 31.5.2021 se srazem v 9:00 ve Vinařích – místo srazu je zobrazeno na přiložené mapce, na které jsou dále vyznačeny hranice pozemků, které se budou šetřit.\nVyšetřená hranice lesních pozemků bude podkladem pro návrh nového uspořádání pozemků.\nNeúčast pozvaných není na překážku využití získaných výsledků.\nV případě dotazů kontaktujte níže uvedeného pracovníka zhotovitele návrhu KoPÚ Vinaře:\nGAP Pardubice, s. r. o. Pražská 135, 53006 Pardubice:\nIng. Zbyněk Pilař, tel. 603 831 118, e-mail pilar@gappardubice.cz\nJiří Borovička, tel. 777 312 619, e-mail borovicka@gappardubice\nUpozorňujeme pozvané, že na akci budou dodržována hygienická opatření v souvislosti s epidemií COVID-19.\nV řízení o komplexních pozemkových úpravách, které bylo zahájeno dne 29.6.2019, nemohlo být dosud z důvodu platných vládních nařízení souvisejících s epidemií COVID-19, konáno úvodní jednání. Aby nedocházelo k nepřiměřeným a zbytečným časovým prodlevám v řízení o pozemkových úpravách, bude šetření hranic předcházet konání úvodního jednání. Úvodní jednání bude svoláno ihned, jakmile to umožní rozvolnění aktuálně platných vládních opatření.\nPřípadné námitky a připomínky vznesené dotčenými vlastníky při šetření hranic bude možné projednat přímo na místě nebo se zástupcem zhotovitele dle výše uvedených kontaktů nejpozději do 9.6.2021.\nUvedeným postupem nedochází k zásahu do vlastnických práv, a tedy majetková práva nejsou šetřením hranic dotčena.\nIng. Mariana Poborská, vedoucí Pobočky Kutná Hora, Státní pozemkový úřad\nMísto srazu je zobrazeno na přiložené mapce (157.85KB) - KoPU-mapka-srazu-2021-05-31.pdf\nMobilní rozhlas ve Vinařích


Škárka: peníze v zahraničí nemám a na zastupitelstvu jsem vystupoval – Novinky.cz\nŠkárka: peníze v zahraničí nemám a na zastupitelstvu jsem vystupoval\nVyloučený poslanec Věcí veřejných Jaroslav Škárka odmítl slova místopředsedy VV a ministra školství Josefa Dobeše, že nikdy nevystoupil na zastupitelstvu, když byl komunálním politikem na Praze 1. Škárka dále zdůraznil, že nemá peníze v zahraničí.\nstředa 18. května 2011, 20:19 - Praha\n„Je třeba na férovku říct, že když mělo jít do nějakých těžkých soubojů s bývalým starostou Prahy 1, tak Jaroslav Škárka to neustál psychicky a nikdy na zastupitelstvu nevystoupil,“ řekl ve středečním rozhovoru v Právu Dobeš. [celá zpráva]\nPodle Škárky jsou Dobešova slova polopravdy a lži, jelikož na zastupitelstvu v letech 2006 až 2010 vystupoval „poměrně hodně“, což podle něj lze doložit ze stenozáznamů.\nStejně tak označil Škárka za nepravdivá Dobešova slova o financích. „Proslýchá se Sněmovnou, jaké peníze mohl dostat Jaroslav Škárka za to, co dělá. Sněmovnou se proslýchá, že Kristýna Kočí má švýcarské konto a podobně,“ řekl Dobeš.\nZač bych se měl omlouvat? diví se Škárka\n„Je komediální, že na jednu stranu říkají, že máme konta ve Švýcarsku a na druhou stranu si říkáme o půjčky. Je to přinejmenším blábol nejhrubšího kalibru,“ řekl Právu Škárka.\nNa Škárku, který potvrdil pravost dokumentu, kde se píše o provizích z veřejných zakázek a neoficiálním vedení, tzv. koncepční radě, chce podat poslanec VV Vít Bárta trestní oznámení.\n„Připadá mi to naprosto úsměvné, proč bych se měl omluvit za skutečnosti, které jsou jasné, zřejmé, pravdivé a naopak si myslím si, že by se měl Bárta omluvit voličům a veřejnosti, jak VV funguje,“ dodal.


Elektrické komorové pece NABERTHERM "N E" vytápěné ze tří stran do 1300 °C\nVypalovací pece Nabertherm N E jsou vytápěny ze tří stran. Díky využití poznatků při stavbě profesionální komorových pecí bylo možné je využít jejich výhod pro konstrukci této polo-profesionální řady. Pece N E vynikají dlouhou životností a kvalitním zpracováním polo-profesionálních komorových pecí je důkazem vrcholové kvality všech produktů Nabertherm. Důležitá je také povrchová úprava, pokud není použito nerezové oceli je konstrukce pece ošetřena pomocí práškové barvy s následným vypálením. Tento profesionální způsob ošetření s dlouhou životností se využívá v automobilovém průmyslu. Takto speciálně ošetřená konstrukce vyniká velmi dlouhou životností a odolností. Další důležitá vlastnost odlišující se od všech ostatních výrobců komorových pecí je absence vláknitých izolací u dveří pece. Dveře dosedají přesně cihla na cihlu. Tato konstrukce je velmi náročná na preciznost při výrobě, dá se tím však vyhnout riziku opotřebování vláknitého těsnění, které se běžně u dveří používá. Tyto pece jsou určené pro použití ve školách, mateřských školkách nebo apod. Topné spirály jsou zhotoveny ze švédské slitiny Kanthal a jsou vystaveny nízkému povrchovému zatížení, což vede k malému opotřebení a jejich dlouhé životnosti.\nIlustrační foto: N 140 E\n• vytápění ze tří stran (levá/pravá stěna a dno) • topné spirály jsou kryté v drážkách cihel • topné prvky v nejlepší kvalitě, optimální tloušťka drátu a délka pro dlouhou životnost • speciální uspořádání topných spirál pro optimální rozložení teploty • vícevrstvá izolace, vnitřní vyzdívka z lehčených žáruvzdorných cihel a speciální zadní izolace pro malou spotřebu • solidní dvouvrstvá dvířka s utěsněním (cihla na cihlu), žádná vláknitá utěsnění se snadným opotřebováním • nucené odpojení kontaktním dveřním spínačem • ekologická povrchová úprava konstrukce pece práškovým vypalováním s dlouhou životností • tichý provoz topení s polovodičovým spínacím relé • přesný teplotní průběh díky rychlému taktování spínání • robustní provedení konstrukce pece, elegantní design • vysoce kvalitní termočlánek Pt-Rh-Pt k přesnému měření teploty • dvířka nastavitelná a uzamykatelná visacím zámkem • plynule nastavitelný otvor přívodu vzduchu • otvor odpadního vzduchu ve stropu pro dobrou cirkulaci v prostoru pece • dodávka včetně komínku k připojení trubky odpadního vzduchu (Ø 80 mm) • bezpečnostní značka GS pro „prověřenou bezpečnost“, CE • minimální údržba • pověstná „Nabertherm“ kvalita • záruka 36 měsíců (nevztahuje se na topné spirály) • na přání: pec s dvojitými stěnami pro velmi nízké povrchové teploty\nIlustrační foto: N 280 E\nTechnické parametry a ceny pecí Nabertherm N E do max. teploty 1300°C\nCeny zahrnují výkonný automatický regulátor B 130. Ceny jsou platné pro rok 2009. Technické změny a změny cen vyhrazeny. K peci si je možno dokoupit vypalovací pomůcky (SET).\nSET N 140 E zahrnuje: 4 desky a 18 podpěrek\nSET N 210 E zahrnuje: 5 desek a 21 podpěrek\nSET N 280 E zahrnuje: 6 desek a 24 podpěrek\nSET N 500 E\nNa přání: Plášť pece s dvojitými stěnami pro velmi nízké povrchové teploty - postranní plechy ze strukturované ušlechtilé nerezové oceli Vše je možno zakoupit v našem e-shopu: http://www.artkeramika.cz/index.php?node=8


Nejlepší místo na nákup DetoxPure slevu Nejlepší místo na nákup DetoxPure slevu\nNež si koupit DetoxPure slevu , je nutné zkontrolovat jeho způsob práce. To zahrnuje kontrolu informace o výhodách DetoxPure.\nAntioxidanty tvoří nejsilnější součást DetoxPure. Jednotlivé antioxidanty, které byly vybrány pro tento revoluční čistícího přípravku již získal uznání ve světě hubnutí a zdraví. Antioxidanty, pokud byly získány z přírodních zdrojů, jako jsou čerstvé produkty, bylo prokázáno, že v boji proti volným radikálům v těle, chrání buňky před poškozením.\nKde koupit DetoxPure sleva


Není nejmladší, slaví už 300. narozeniny - Svitavský deník\nNení nejmladší, slaví už 300. narozeniny\nJaroměřice – Poutnímu místu Kalvárie je tři sta let. Většina historiků označuje jako autora chrámu slavného architekta Giovanniho Santiniho.\nPoutnímu místu Kalvárie je tři sta let. Většina historiků označuje jako autora chrámu slavného architekta Giovanniho Santiniho. | Foto: Archiv Deníku\nJeště v době stavby se kopec, na jehož vrcholu chrám stojí, začal nazývat Kalvárie. Postupem doby zde vzniklo několik dalších velmi zajímavých sakrálních objektů s mnoha biblickými upomínkami na Kristovu mučednickou smrt a pozoruhodná křížová cesta vedoucí od kostela Všech svatých v obci do chrámu na vrcholu. Od doby, kdy zde byl vybudován takový ojediněle velký barokní komplex sakrálních staveb s námětem Utrpení Páně, stalo se toto místo doslova magnetem pro velké množství poutníků. Významné výročí jaroměřické Kalvárie si budou místní a především věřící lidé připomínat po celý letošní rok. Vyvrcholením budou dvě tradiční kalvárské poutě, první osmnáctého a devatenáctého května a hlavní pouť, spojená s oslavou tří set let od posvěcení chrámu, v polovině září.


Admin – Spolu pro Kristýnku\nDne 25.1.2018 Kristýnka svůj dlouhý boj s nemocí prohrála.\nDěkujeme všem, kteří Kristýnku podpořili a pomohli jí tak její těžkou situaci lépe snášet.\nZdravím všechny, v sobotu 9.12. jsme byli ve Slaném na čertech, moc se mi to líbilo. Bylo to strašidelné. Na to, že to bylo pro děti, tam převažovali dospělí.\nZdravím všechny. V pátek 17.11 jsme byly v NC Harfa, konal se tam Čokofest a byl mooc příjemný.\nV pondělí 20.11. za mnou jako překvapení byli spolužáci, podívat se za mnou a také mi zpříjemnit den. Povedlo se jim to a mooc mě potěšili.\nVčera v neděli 26.11. jsme si udělaly výlet do Prahy do IKEA a já jsem si přivezla do mé sbírky další podlouhlý polštářek. Už jich mám asi 5 a vždy když jedem takhle na výlet tak si 1 přivezu.\nAhoj lidičky. Tak ve středu 18.10. jsem byla v PTC a tam mi bylo řečeno, že za mé momentální zdravotní problémy může jen cysta, která se udělala u nádoru. V neděli 22.10. mi doktor v Motole řekl, že je možné, že mi špatně funguje šant, který mám v hlavě na srovnání mozkomíšního moku. Nicméně do středy 25.10. bych měla vědět jak to se mnou bude…jestli půjdu na výměnu šantu do Motola či na ozařování do Ostravy, které by mi popřípadě mělo taky pomoct. Nicméně já díky tomu, že jsem dostala prášky proti bolestem hlavy se cítím lépe. A doufám, že letos už mi vyjde jít na lampionový průvod tady u nás v Plchově.\nTak jsem se v neděli 24.9. vrátila z Luhačovic z dovolené, kterou jsem měla jako splněné přání od nadace Zlatá rybka. Byla jsem tam s mamkou a ségrou. Moc se nám tam líbilo a mooc jsme si to tam užily. Tak se nám tam líbilo, že bychom se tam chtěly vrátit. Měly jsme exkurzi v čokoládovně, navštívily jsme ZOO ve Zlíně a přivezly jsme si spoustu zážitků a vzpomínek. Kristýna\n4.9.2017 4.9.2017 Admin\nZdravím všechny.Už skončily prázdniny a já si je moc užila.Po návratu ze Slap jsme si s mamkou a Terkou udělaly výlet do Prahy do Motýlího domu Papilonia, byly jsme i na chatě kouknout se za tetičkou, já byla s tátou, v době kdy Terka byla na táboře, na chatě za babičkou, byli za mnou také ze Zlaté rybky, aby mi sdělili, že splní moje přání a čeká nás relaxační dovolená v Luhačovicích. Poté jsme s Terkou, tátou a bráchou byli na takové malé dovolené,na které jsme byli na procházce korunami stromů a v ZOO ve Dvoře Králové. A už je tu konec prázdnin a v mezičase jsem se učila na zkoušky, které mi teď začnou. Prázdniny utekly jako voda a nám všem teď zase začnou povinnosti. Držím všem palce, aby vstup do dalšího školního roku byl úspěšný.\nOd září bych potřebovala párkrát do týdne vozit do školy do Prahy.Nenašel by se někdo, kdo by mě tam mohl vozit? Více info na email.\nUKONČENÍ REHABILITACE NA SLAPECH\nTak jsem se dnes (12.7.) vrátila ze Slap. Odjezd ze Slap byl plný upřímných přání dobrého zdraví. Sestřičky si stěžovaly mámě,že já jsem byla nenáročná a že jsem skoro nic nepotřebovala…. Dostala jsem pochvalu i od své fyzioterapeutky, že jsem za svůj pobyt udělala velký pokrok a stejná slova měla i moje logopedka. Pobyt na Slapech se mi líbil, moc jsem si to tam užila a hodně mi to dalo.\nV sobotu (24.6.) jsme se s mamkou a se ségrou byly osvěžit ve vodě a při té příležitosti jsem mohla konečně vyzkoušet kruh, který mi dali spolužáci (24.5.), když jsem s nimi byla v divadle. Ségra mě vozila po vodě a dělala se mnou vlny, moc jsme si to užili.\nNÁVŠTĚVA SPOLUŽÁKŮ NA SLAPECH\nMinulý čtvrtek ( 15.6. ) za mnou tady na Slapech byli spolužáci i s paní profesorkou Zitovou a paní profesorkou Vorlíčkovou. Bylo to docela dost dobrý, pan doktor mi na celý den zrušil procedury a já mohla být se spolužáky.\nwww.jueriy.com: Protonová léčba v Ostravě\npsy psy psy psy: Kristýnka – hospitalizace\npsy psy psy psy: Slánský tuplák 2016\npsy psy psy psy: Pomoc profesorů\npsy psy psy psy: Přístroj Plazma


Průmyslová revoluce – Od Průmyslu 1.0 k Průmyslu 4.0 - Desoutter Industrial Tools\nPřenosné vrtačky s posuvovým mechanismem\nServis a údržba vašeho mechanizovaného nářadí\nCentrum znalostí servisu\nProč je důležitý servis!\nServis zvyšuje vaši produktivitu, FLEXIBILITU a Snížení NÁKLADŮ.\nProaktivní plán služeb\nSnižuje neplánované odstávky a přerušení výroby\nZajišťuje přesnost nářadí, takže je zachována kvalita\nDelší životnost nářadí\nPomůžeme Vám vypočítat tyto výhody pro vaš závod.\nVíce informaci najdete na webových stránkach nebo se obraťte na místní servisní tým společnosti Desoutter!\nPrůmyslová revoluce – Od Průmyslu 1.0 k Průmyslu 4.0\nTechnický pokrok zákonitě mění způsob, jakým lidé vyrábějí věci. Krok směrem k výrobním technologiím, které se v minulosti od těch současných značně lišily, označujeme také jako průmyslovou revoluci. Nové výrobní technologie zásadně změnily pracovní podmínky a životní styl lidí. Jaké průmyslové revoluce již máme za sebou a v jaké fázi vývoje se nacházíme právě teď? „Od první průmyslové revoluce k Průmyslu 4.0“\nPrvní průmyslová revoluce odstartovala v 18. století objevením parní energie a mechanizací výroby. Mechanizovaná verze kolovratů se zasloužila o osminásobné zvýšení objemu výroby vlákna za stejný čas. O páře se tou dobou již vědělo. Její nasazení v oblasti průmyslové výroby však bylo největším převratem při zvyšování produktivity lidské práce. Místo toho, aby pracovníci ručně poháněli tkalcovské stavy, o jejich pohon se postaraly parní motory. Vynálezy, jakými byly například parník (o nějakých 100 později) nebo parní lokomotivy, znamenaly další velké změny, protože lidé i zboží se mohli přesouvat na velké vzdálenosti mnohem rychleji.\nDruhá průmyslová revoluce začala v 19. století objevem elektrické energie a zavedením montážních výrobních linek. Henry Ford (1863–1947) si nápad hromadné výroby přinesl z jatek v Chicagu: Prasata byla zavěšená na pásových dopravnících a každý řezník vykonával pouze část bourání zvířete. Henry Ford tento princip převedl do prostředí automobilové výroby a drasticky změnil její proces. Zatímco dříve jedna stanice kompletovala celý automobil, nyní byly vozy vyráběny po jednotlivých krocích na lince – což bylo výrazně rychlejší a navíc levnější.\nTřetí průmyslová revoluce začala v 70. letech 20. století, kdy byla zavedena částečná automatizace prostřednictvím paměťově programovatelných řídicích prvků a počítačů. Od té doby jsme pokročili o notný kus kupředu k automatizaci celých výrobních procesů. Jako příklad můžeme uvést roboty vykonávající naprogramované sekvence operací bez zásahu člověka.\nV současné době zavádíme čtvrtou průmyslovou revoluci. Ta se vyznačuje aplikací informačních a komunikačních technologií v průmyslovém prostředí. Označuje se také jako Průmysl 4.0. Staví na vynálezech třetí průmyslové revoluce. Výrobní systémy, které jsou již vybaveny počítačovými technologiemi, jsou doplněny o síťové připojení a internet. To jim umožňuje komunikovat s ostatními závody a informovat o vlastním stavu. Jedná se o další krok v automatizaci výroby. Zapojení všech systémů do sítě vede k vytvoření „kyberneticko-fyzikálních výrobních systémů“, a tím pádem ke vzniku chytrých továren, ve kterých výrobní systémy, komponenty a lidé komunikují přes síť a kde je výroba téměř autonomní.\nCopyright © 2019 Desoutter Industrial Tools. Všechna práva vyhrazena.


Nedobrovolně offline: nečekaná cesta ke svobodě\nPřed Vánoci jsem díky synově pomoci přišla o mobil. O ten chytrý, jak se dnes říká. O ten, co byl občas jediným mým spojením s okolním světem. Když jsem tak koukala na roztříštěný displej, hlavou mi běželo akorát: ,,No nazdar, co teď, vždyť nebudu online. Jak budu komunikovat, když ne na Messengeru? A co moje druhá, babská rodina na FB skupince"? Věděla jsem, že moderní dotykáč musím nahradit stařičkou Nokií (ano, tou, u které syn téměř před rokem ochutnal tlačítko a zajistil si tak první seznámení se záchrankou). Pocity pár minut po "katastrofě" lze vyjádřit jen slovem - zoufalství.\nDoma jsem muže chvíli přesvědčovala, že nutně potřebuju novej přístroj hned. Byl ale neoblomný.\n,,Ne, objednal jsem ti novej displej, to do tý doby přežiješ. Tak nebudeš viset na chatu a Facebooku".\nHaha, copak on ví něco o tom, být týden zavřená s nemocným dítětem doma a nemít možnost nějaké konverzace? Na PC přes den skoro nemůžu, syn ho považuje za skvělou hračku. A když mě vidí telefonovat, chce si samozřejmě povídat taky. Zkusila jsem to přes práci, musím přece sledovat, co se děje a komunikovat. Bez úspěchu. Ačkoli - úspěch přišel, jen jiný, než jsem čekala.\nJsem offline...a svět se točí dál\nPrvní dva dny jsem byla bez dotykáče jak bez ruky. Nic nepípalo, nechodily zprávy, nemohla jsem sjíždět weby. Byla jsem nesvá, roztěkaná. Ale pak se to zlomilo. Začalo mi být mnohem líp. Najednou jsem se uvolnila, uklidnila, neřešila tisíc věcí najednou. Na procházce jsem se věnovala naplno synovi, nebo si jen užívala pohled na to, jak si hraje a objevuje svět. Bez nutkání, že musím zkontrolovat, jestli mi nepřišel neodkladný pracovní mail. Nebo jestli kámošky nepíšou na Messengeru. Všechny záležitosti jsem vyřídila při jeho poledním spánku, nebo brzo ráno, než vstal.\nVečer, když Batole dřímalo v postýlce, jsem místo vypisování na chatu sedla po měsících ke klavíru, vytáhla omalovánky nebo si pustila film. Když jsem jela sama do města, brala jsem si knížku. Venku jsem fotila foťákem proto, že jsem si chtěla uchovat vzpomínku. Ne kvůli čárce na Instagramu. Líp se mi spalo, protože v posteli jsem relaxovala, neodpovídala na zprávy. Kdo mě chtěl kontaktovat věděl, že musí zavolat nebo poslat SMS. Žila jsem mnohem víc reálný život, se svou rodinou, s přáteli z masa a kostí.\nRozbít mi mobil zafungovalo skvěle. Možná syn věděl, proč to dělá. Ano, byla jsem i na můj vkus moc online. Po pár dnech mě hrozně vyděsilo, jak moc času mi závislost na online světě brala. Stále jsem "potřebovala" být dostupná. Tu zkontrolovat mail, tu odpovědět na FB, přečíst zprávy, kouknout na oblíbené blogy. Sosala jsem spoustu dalších informací, o které jsem ani nestála. Ale neuměla jsem si to zakázat. Nedobrovolné odstřižení od internetu a sociálních sítí mi dalo hodně. Svobodu. Cítila jsem se neuvěřitelně volná a klidná. Jako bych byla nedostižná úplně. Schovaná, připravená vidět se jen s tím, s kým chci a kdy chci. Sama, ale spokojená, ne osamělá.\nKdyž jsem se před měsícem měla k chytrému Androidu vrátit, vlastně se mi nechtělo. Bylo mi dobře, už jsem si zvykla. Sice mi občas naše Messengerové povídání s kamarádkami chybělo, ale dostala jsem víc. Nakonec jsem dotykáč vzala na milost. Jednak fakt dobře fotí (a foťák prostě pokaždé nemám), jednak jsem si řekla, že vyzkouším svou vůli. A pokusím se jet v online omezeném režimu. Přiznávám, k večerním chatovým (nebo na naší fb skupince) konverzacím jsem se vcelku ráda vrátila. O víkendech a při procházkách s dítkem ale často mobil nechávám v šuplíku. A nechybí mi.


BÝVALÝ ZÁMEK V PASKOVĚ - Ostravsko, Opavsko a poodří - Historické zajímavosti - Hrady, zámky a zříceniny - Paskov - Beskydy.cz\nwww.beskydy.cz - Historické zajímavosti - Moravskoslezské (centrální) Beskydy - Hrady, zámky a zříceniny - Paskov - BÝVALÝ ZÁMEK V PASKOVĚ\nAdresa: Nádražní č.p. 1, 739 21 Paskov\nTelefon: +420 558 671 118 (obecní úřad)\nGPS: 49°43'55,429"N, 18°17'36,109"E\nZámek a zámecký park je dnes v poměrně zachovalém stavu, přesto by potřeboval rekonstrukci. Od obce je oddělen přízemním podlouhlým předzámčím s vysokou věží uprostřed. Na věži jsou i sluneční hodiny. V prostorách zámku byla Onkologická léčebna (radioterapeutická klinika).\nPark, dnes Kirilovův na památku rodného bojovníka Rudé armády Vasilije A. Kirilova, padlého v boji o Paskov, má několik laviček a skýtá příjemné posezení v obklopení stromů. Park byl dříve panskou udržovanou zahradou.\nBarokní zámek byl postaven v letech 1640 - 1646 za Václava z Vrbna patrně na místě původní tvrze, o které se dozvídáme ze zpráv o jejím obležení v roce 1484.\nPo smrti Václava se stal dědicem jeho syn (teprve patnáctiletý) Jan František z Vrbna. Vrbnům se však Paskov asi moc nezamlouval, a proto došlo v r. 1690 k prodeji panství se vším příslušenstvím za 63 000 zl. Novým držitelem Paskova se stal Bedřich (Frydrych) hrabě z Oppersdorfu, svobodný pán na Dubu a Frydštejně a pán na Hodoníně. Oppersdorfové byli stará slezská šlechtická rodina, jejíž moravská větev se na Moravě zakoupila panstvím Bouzov u Litovle. Když Bedřich 1699 zemřel, ustanovil svým testamentem dědici svého majetku stejným dílem oba své syny - František Josef zdědil tedy panství v Paskově a dům v Olomouci. Významným činem Františka Josefa bylo rovněž založení blízké vesnice Oppersdorf v r. 1699. (Pro zajímavost: v r. 1904 bylo vydáno povolení užívat pro tuto vesnici v češtině název Oprechtice). František Josef hrabě z Oppersdorfu zemřel v Paskově v r. 1714 a zanechal po sobě vdovu Františku, roz. hraběnku von Henkel, a bohužel, i značné množství dluhů, majících za následek , že paskovské panství přišlo nakonec pro dluhy do dražby a v r. 1717 bylo za 74 000 zl. prodáno.\nNovým majitelem se stal příslušník domácí moravské šlechty Filip Ignác rytíř z Hochu, na Okříškách a v Pokojovicích. O jeho působení v Paskově se nedochovaly žádné podrobnější zprávy a tak se lze domnívat, že se za éry Filipa Ignáce v Paskově nic mimořádného nestalo. Filip Ignác z Hochu prodal panství v r. 1731 za 100 000 zl. a jeho novým držitelem se stal Samuel František svobodný pán z Rebentischů, rada císařské dvorní komory a vrchní komorní ředitel. Ten však zakrátko (r. 1734) zemřel a univerzální dědičkou panství se stala nebožtíkova manželka Marie Pavla svob. paní z Gallaneg, jež sama přinesla do manželství značné jmění a vedla paskovské panství až do své smrti v r. 1758. Marie Pavla byla faktickým hospodářem na panství již za života svého manžela a tím víc pak jím byla po jeho smrti. Mezi poddanými byla oblíbena pro svou lidumilost a zbožnost o její laskavosti se zachovaly mezi lidem zkazky po dlouhá desetiletí. Marie Pavla zemřela v r. 1758 ve věku 66 let a pohřbena byla v paskovském kostele. Svými univerzálními dědici určila své děti Jana Karla, Achatia, Cecilii a Florimundu. Dědici se dohodli, že statek jako celek převezme a k jeho obhospodařování se zaváže Achatius z Hochu s tím, že ostatním dědicům jejich podíly vyplatí. Achatius však panství prodal v r. 1765 a novým majitelem byl Karel rytíř Pammersberger z Kettenburgu, který zemřel r. 1776 a podle zanechaného testamentu se jeho univerzální dědičkou stala jeho manželka Anna Marie Kateřina. Ta však krátce na to (r. 1778) rovněž umírá a svým testamentem ustanovila dědičkou svou dceru z prvého manželství Františku roz. Gruberovou. Ta však neměla tzv. inkolát (právní způsobilost k nabytí deskového statku, a proto paskovské panství obratem prodává dále).\nA tak se dalším držitelm Paskova stává Josef hrabě Mitrovský z Nemyšle a na Hrabyni, který ho kupuje v r. 1779. Josef Mitrovský se věnoval vojenské kariéře a jeho udatné chování v bojích mu vyneslo hraběcí titul. Za Josefa Mitrovského byla v r. 1780 postavena na náměstí v Paskově kamenná socha sv. Floriána, patrona hasičů.\nManželkou Josefa Mitrovského byla Karolina hraběnka Kohary. Hrabě neměl potomků a dle jeho testamentu se univerzálním dědicem po jeho smrti v r. 1808 stal jeho strýc Antonín Bedřich (Frydrych) Mitrovský, vysoký císařský úředník a víceprezident dolnorakouské zemské vlády. Vedle Jana hraběte Františka z Vrbna byl druhým (a posledním) pánem na Paskově, jenž obdržel za své služby císaři nejvyšší vyznamenání - hodnost Rytíř zlatého rouna. Stojí za zmínku, že Antonín Bedřich v r. 1808 zajistil povolení ke konání tří jarmarků v Paskově ročně, spojených s dobytčími trhy. Trhy však počátkem 20. stol. zanikly.\nNový majitel pán Filip Ludvík ze Saint Genois ď Aneaucourt (pocházející z Francie) proslavil paskovský zámek jeho bohatou knihovnou a sbírkami známek. Když Filip Ludvík zemřel r. 1857 stal se dědicem jeho syn Mořic hrabě ze Saint Genois, který po požáru v r. 1869 nechal přestavět zámek do jeho dnešní podoby čtyřkřídlého zámku s mansardovou střechou a novoklasicistní fasádou. V roce 1881 paskovské panství i se zámkem prodal. Dalším držitelm Paskova se tak stal hrabě Vintíř (Gunther) Stolberg - Stolberg. Ten zemřel již za 1. československé republiky (r. 1926) a dalším a posledním držitelem paskovského panství se stal jeho syn. JUDr. Otto Stolberg - Stolberg. Stolbergové nechali v roce 1914 doplnit pseudobarokní kapli. Za pozemkové reformy v r. 1926 byly vlastníku propuštěny zbytkové statky Paskov a Žabeň, lihovar, elektrárna, zámek a park v Paskově a lesní hospodářství. Po druhé světové válce r. 1945 byl celý Stolbergův majetek vyvlastněn a zámek adaptován na nemocnici, čímž byl značně poškozen. Na severu, západě a jihozápadě se částečně zachovalo vnější opevnění s válcovými baštami z období renesanční přestavby.\npark je volně přístupný. Zámek je nepřístupný.\nPark se nachází nedaleko náměstí Paskova. V Paskově je železniční stanice na druhém břehu řeky Ostravice, odtud vede zelená TZ k náměstí.


Hezčí svět | nakladatelství\nHezčí svět od Barbory Šťastné\n22.09.2020 | Knižní novinky\nBarbora Štastná ve své emotivní románové novince vypráví příběh rodiny, která k sobě hledá ztracenou cestu.\nHmotnost 0,383 kg\ntopcteni.cz - Barbora Šťastná – Hezčí svět\n„Kniha se velmi dobře četla, není to o romantické lásce, ale o vztazích a změnách, které vedou k lepšímu. Je zde hezký uzavřený konec, což oceňuji. Celkově mi kniha padla do noty a doporučuji ji k přečtení.“\ntvojechvilka.cz - Hezčí svět\n„Hezčí svět je příběh o hledání minulosti, o rodině, o vztazích, o vyrovnání se se smrtí svých blízkých. Čtenářský zážitek z této knihy je rozhodně silný a vím, že ho budu vstřebávat postupně.“\nkrajskelisty.cz - Hezčí svět Barbory Šťastné\n„Největší kouzlo jsem našel zejména v návratech. Jakkoli se Barbora Šťastná vrací do minulosti, ta není nikterak uzavřená, ale slouží pro již uvedený dramatický oblouk, pro literární vyvrcholení.“\nZdeněk Svoboda 14.10.2020\nBarbora Šťastná (*1973) vyrostla v Kynšperku nad Ohří a v Karlových Varech. Vystudovala scenáristiku na FAMU a pracovala jako novinářka v časopisech Týden, Premiere, Elle a Moje psychologie. Nyní je editorkou Paměti národa, nejrozsáhlejší sbírky vzpomínek pamětníků v Evropě. V letech 2010–2018 zachycovala postřehy z každodenního života ve svém Šťastném blogu, který se stal inspirací pro její prvotinu Šťastná kniha a knihy Jak jsem sebrala odvahu a Dobrá tak akorát. Po nich následoval humoristický román Láska pro samouky a rodinný příběh Hezčí svět.


Zabezpečená složka je nově k dispozici u Samsungů Galaxy S7 a Galaxy S7 Edge – SamsungMania.cz\nAndroid | Bezpečnost\nMartin Chroust 25. února 2017\nčlánek Týden mobilně 373: Jste ready? Barcelona začíná za 3, 2, 1… SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nKdyž se poprvé objevila u Galaxy Note 7, Samsung jedním dechem dodával, že se brzy objeví i u „es sedmiček“. Ještě předtím se ale objevila u modelů řady Galaxy A (2017). A o čem je řeč? O funkci „Zabezpečená složka“, ve které si můžete schovat citlivé osobní soubory nebo také některé aplikace, které používáte. A důvod je zřejmý - větší ochrana dat, pokud se váš telefon dostane do nepovolaných rukou.\nSamsung zvažuje zpřístupnění Soukromé složky i pro „es sedmičky“\nZabezpečenou složku můžeme brát jako prodloužení funkcí zabezpečené platformy KNOX. A abyste ji úspěšně „rozchodili“, bude stačit z Galaxy Apps stáhnout položku „Secure Folder“. Mezi podporované modely patří Galaxy S7 a S7 Edge s Androidem Nougat, postupně by k nim měla přibývat i další zařízení. Pokud jste však vaši „es sedmičku“ již rootovali nebo jinak upravovali software telefonu, nepůjde vám aplikace spustit.\nPo spuštění si do Zabezpečené složky můžete přesunout vaše důležité aplikace a soukromá data, která budou viditelná jen tehdy, když heslem nebo otiskem prstu vstoupíte do Zabezpečené složky. Vše co v ní vytvoříte, např. screenshoty, poznámky, nový dokument, apod., nebude v běžném systému vidět. V rámci systému tak můžete používat např. dva účty pro jednu aplikaci, z nichž každý bude platný pro oddělenou část systému.\nDiskuze (4) › Další článek: Týden mobilně 373: Jste ready? Barcelona začíná za 3, 2, 1…\nTémata článku: Samsung, Android, Galaxy, Čtečka otisků prstů, Zabezpečení, Bezpečnost, Edge, Soukromí, Samsung Galaxy S7, Samsung Galaxy S7 Edge, Samsung Galaxy S7 Edge 64GB, Galaxy s, Složka, GAL, Zabezpečená složka, Samsun, Osobní soubor, Eyes, Ochrana dat, Samsung Galaxy s, Samsung Galaxy, Sam, Další zařízení, Nov, Edge +, Telefony s Androidem na Heureka.cz


Sony Ericsson Xperia Mini: proti trendům doby [recenze] - 2. kapitola – MobilMania.cz\nSony Ericsson Xperia Mini dostal do vínku 3" displej s rozlišením 320 × 480 bodů. Obě hodnoty se oproti loňsku zlepšily a na komfortu užívání je to znát. O podsvícení klasického LCD displeje se starají LED diody, což stejně jako u televizorů zlepšuje barevné podání a snižuje spotřebu. Podsvícení je rovnoměrné, barvy věrné a pozorovací úhly jsou na úrovni AMOLED displejů, co považujeme za velké plus pro Sony Ericsson. O snímání dotyku se samozřejmě stará kapacitní vrstva.\nDisplej Sony Ericssonu Xperia Mini tedy pracuje v rozlišení 320 × 480 obrazových bodů. Při povrchním tabulkovém srovnání se to může zdát jako málo. Reálné je ale rozlišení naprosto ideální. Vzhledem k rozměru úhlopříčky poskytuje dostatečně jemné zobrazení, jednotlivé prvky prostředí si ale zachovávají rozumné rozměry a jsou dobře čitelné. Větší rozlišení by v případě Xperia Mini bylo spíše kontraproduktivní.\nNavzdory určitým omezením musíme ve výsledku displej Xperia Mini pochválit. Vzhledem k rozměry telefonu využívá dostupnou plochu na maximum, je dobře čitelný, jasný a rozlišení je pro telefon typu Xperia ideální.\nNení nejvýkonnější. No a co?\nSony Ericsson Xperia Mini je smartphone. Využívá operační systém Android v nejnovější verzi 2.3 Gingerbread. Pod jejím kryty se nachází moderní chipset Qualcomm QSD8255 Snapdragon s jednojádrovým procesorem taktovaným na 1 GHz. Při grafických operacích mu pomáhá GPU Adreno 205. Při striktně tabulkovém srovnání je výkon nejmenšího Sony Ericssonu nižší než u současných špičkových přístrojích. To ale není konkurence, se kterou třeba Xperia Mini srovnávat. Reálné nároky na tento telefon jsou podstatně nižší. Vzhledem k rozměrům displeje se nepředpokládá tak náročné multimediální využití ani hraní náročnějších her. To je doménou jiných přístrojů.\nXperia Mini je telefon pro běžné používání - hovory, textovou komunikaci, sociální sítě a internet. A pro tyto činnosti je výkon více než dostatečný. Reakce telefonu jsou rychlé, žádné zdržení se nekoná ani při práci s náročnějšími webovými stránkami či obrázky. Podstatná je i otázka spotřeby energie, která je u výkonných dvoujádrových procesorů taktovaných na 1,2 GHz a více podstatně vyšší. Použitý procesor je tedy, stejně jako rozlišení, dobrým a racionálním kompromisem.\nVnitřní paměť telefonu má kapacitu 320 MB a lze rozšířit kartami microSD-HC. Operační paměť se zastavila na hodnotě 512 MB, což je pro operační systém Android akceptovatelný průměr. Na omezení jsme sice při našem testování nenarazili, s přibývajícím množstvím instalovaných aplikací a uživatelských dat se však mohou objevit. Proto bychom raději v nejmenší Xperience přivítali 768 MB, resp. celý gigabajt operační paměti.\nSony Ericsson Xperia Mini disponuje plnou komunikační a datovou výbavou. Samozřejmostí je podpora sítí druhé a třetí generace. Z datových technologií je třeba jmenovat GPRS a EDGE, UMTS a jeho datové nástavby HSDPA (7,2 Mbit / s) a HSUPA (5,76 Mbit / s). Pro připojení také slouží Wi-Fi s možností a sdílení operátorských dat prostřednictvím hot-spotu. Na lokální přenosy slouží Bluetooth, bohužel pouze ve verzi 2.0.\nZměnou prošlo i ovládací prostředí. Pohotovostní obrazovka reaguje na překlopení, na displej se už vejde více widgetů, několik velmi užitečných připravil rovnou Sony Ericsson. Využijete hlavně rychlé zapínání datových přenosů, GPS a podsvícení displeje, které se ještě kombinuje s ukazatelem baterie. Všechny tyto informace bych čekal v horní, notifikační liště, ta ale zůstává hodně nevyužitá. Zkratky v rozích displeje zůstaly zachovány z dřívějška, do pravého horního rohu můžete ale přidat až čtyři aplikace.\nTelefon dostal aktuální verzi operačního systému Android (2.3.3) a příslib od výrobce, že s dalšími aktualizacemi se počítá. Hardwarová výbava představuje lepší průměr. Dobré hodnocení je dáno především 1GHz procesorem Qualcomm, půlgigová operační paměť také bohatě stačí.\nNa telefonu mne zajímala hlavně softwarová klávesnice, u modelu Mini Pro jsem ji pochopitelně zkoušet vůbec nemusel. Tady se prací s ní nevyhnete a musím říct, že mi příliš nevyhovovala. Do tlačítek se mi špatně trefovalo, velikost displeje už je v tomto případě dost limitující. Android Market naštěstí nabízí spoustu dalších variant, na Gingerbread klávesnici se mi psalo mnohem pohodlněji. Přesto ale bude pohodlí ovládání tentokrát dost záviset na velikosti vašich rukou, čím menší, tím lepší.\nPotíže budete muset řešit také při prohlížení internetu. Stránky, které nejsou optimalizované pro displeje mobilů se sice otevřou, v základním zobrazení jsou ale nečitelné. Výrobce to naštěstí velmi dobře vyřešil, dvojitým poklepáním se stránka zvětší a text se současně zalomí podle nových okrajů. Text můžete zvětšovat i nadále, stačí pak vždy poklepat na displej a písmo se opět zalomí. Musíte pak jen více rolovat, ale to už není takový problém.\nSoftwarová výbava je totožná s tím, co nabízí Mini Pro. Dočkáme se dvou nepříliš užitečných sportovních aplikací, odkaz na hry společnosti PopCap a kancelářský balík OfficeSuite. Podstatného rozdílu si musíte všimnou u výdrže baterie. Zatímco Xperia Mini Pro mě dost zklamala se svou jednodenní výdrží, Xperia Mini je na tom alespoň o kousek lépe. Oba telefony přitom disponují stejnou kapacitou baterie, 1200 mAh.\nNastavení fotoaparátu jsem chválil už u Xperie Mini Pro, a teď musím znovu. Telefon dává na výběr režim zaostření, upravíte si expozici i vyvážení bílé barvy, problém není ani vypnout zvuk spouště nebo používat detekci úsměvu. Rozhodně se jedná o plnohodnotný mobilní fotoaparát. Video dokáže telefon natáčet v maximálním rozlišení 720p, vybrat ale můžete i velikost vhodnou pro MMS. Nastavení je ještě bohatší než u fotoaparátu, při natáčení rychlejších scén se vyplatí použít režim Sport.\nXperia Mini se myslím povedla na výbornou. Telefon je svou velikostí bezkonkurenční, kdo hledá malý smartphone, kde nevadí menší ovládací plocha, musí být spokojen. Absence klávesnice vyvažuje perfektní hmotnost. Majitelé navíc získají gigahertzový mobil za cenu kolem 4 000 Kč. Mobil se myslím bude líbit hlavně ženám, které ocení elegantní provedení a přítomnost barevných krytů.\nTrh se ubírá úplně opačným směrem než Sony Ericsson Xperia Mini. Úhlopříčky displejů se prodlužují, mobilní telefony jsou stále větší. Přesto je pro nové Mini od Sony Ericssonu na trhu prostor. Mnoha lidem tento trend nevyhovuje. Nechtějí s sebou nosit velký a těžký telefon, vyžadují ale moderní funkce operačního systému Android. A pro ně Sony Ericsson Xperia Mini dobrou volbou.\nTémata článku: Ericsson, Sony, Sony Ericsson, Android, Recenze, Xperia, Ericsson, Sony Ericsson Xperia mini, Sony Ericsson Xperia X10, Sony Ericsson Xperia X10 mini, Sony Ericsson Xperia X10 mini pro, Malý smartphone, První kontakt, Jemné zobrazení, Trend, Volný přístup, Plnohodnotný smartphone, Formát microSD, Moderní funkce, Son, Eri, Elegantní provedení, Časté používání, Přední kryt, Tabulkové parametry


Poslední Argentina | josef smida\nMůj pobyt v Argentině se pomalu, ale zcela jistě naplňuje. Už mi zbývají ani ne dva týdny. K psaní dalšího blogu se už asi nedostanu, jelikož vyrážím na poslední výlet a to na jih do El Calafate a El Chalténu, do městeček, které se nacházejí v Patagonii nedaleko obrovských ledovcových plání včetně Perito Moreno Glacier. Pak už se vracím do Prahy. Je tedy nejvyšší čas na uzavření této blogovací kapitoly.\nOd ledna trávím čas v hlavním městě Buenos Aires, kde si především snažím opatřit informace k mojí diplomce. Bude o okolnostech a příčinách (ne)úspěchu guerrill v reálné politice Argentiny a Uruguaye. Jak to tak bývá, téma práce si člověk vybírá ještě dřív, než se v programu studia dokáže pořádně zorientovat a tak můj výběr byl z části intuitivní. A k Argentině a Uruguayi mě to nějak táhlo, dozvědět se o těchto zemích něco víc. To mě vlastně dovedlo až sem, odkud píši tento blog.\nPoslední týdny tak chodím po antikvariátech a knihkupectvích, hledajíc vytipovanou literaturu. Knih tu jsou kvanta. V Buenos Aires jsou místa, kde je na dohled hned několik antikvariátů pohromadě nebo knižní otevřený trh na jednom náměstí. Ceny tu jsou za knihy ale často až 3x vyšší, než u nás. Víc si toho tedy skenuji, což je teda příšerná otrava. Ta záživnější část na tom ale je poznávat se s různými lidmi, kteří mi skrze rozhovor pomáhají téma rámovat. Setkal jsem se tak například se současným generálním ředitelem pro-demokratického a lidskoprávního think tanku El Centro para la Apertura y el Desarrollo de América Latina (CADAL)1, který mimo jiné zřídil v loňském roce v Buenos Aires Instituto Václav Havel nebo s jedním ze zakladatelů Juventud Peronista a později městské guerrilly Fuerzas Armadas Peronistas (FAP)2, který od konce 80. let zelená3. Či tento týden jsem měl možnost hovořit s bývalou ministryní práce a sociálních věcí (to jsou zde dvě nezávislé instituce), současnou poslankyní4, ale především též svého času guerrillou, jejíž sestra byla dokonce žena vůdce Montoneros5. A s dalšími. Dala by se z toho napsat nejspíš i průměrná telenovela.\nMontoneros, Juventud Peronista a Fuerzas Armadas Revolucionarias – příklad guerrillové symboliky\nZázemí pro tuto moji investigativní činnost (tady je totiž všechno investigación) mi poskytlo formou stáže naše České velvyslanectví v Buenos Aires. Stáže tu nejsou žádnou výjimkou. Já jsem se o pár dnů minul s jednou stážistkou a po pár týdnech po mém nástupu nastoupila jiná. Běžně jsou ale stáže na půl roku či déle. Mně naštěstí vyšli vstříc. Navíc během ledna a února je v Argentině a hlavně v Buenos Aires období dovolených a prázdnin. Mnoho lidí tak odjíždí z města a tím utichá i onen úřednický a diplomatický život. Ten začíná opět s polovinou března. Mám tak větší prostor a víc času na vlastní investigación.\nSkrze mix toho všeho jsem se minulý víkend podíval na několik dní do Uruguaye. Chtěl jsem se sejít s jedním profesorem6 politologie na Universidad de la República Uruguay7 a ambasáda potřebovala doručit vzorek českého výrobku do Montevidea, aby mohly pověřené uruguayské úřady schválit import. Takže jsem se sešel s prezidentem Uruguaysko-české obchodní komory, který mi i ochotně ukázal město. Milý chlapík v již seniorském věku, který dříve působil v nějakém armádním družstvu. Vzal mě tak i do vojenského institutu omrknout tematické materiály.\nV Uruguayi jsem se tak rozhodně nenudil. Výjezd jsem si totiž nakonec o den protáhl a měl jsem tak víc času objevovat Montevideo a Punta del Diablo. Montevideo je velikostí srovnatelné s Prahou, možná o trošku lidnatější. Žije tam ale naprostá většina uruguayské populace. Punta del Diablo je surfařské městečko až skoro u hranic s Brazílií, kam jsem se vydal za mořem a plážemi.\nPalacio Salvo na náměstí Náměstí Nezávislosti – v roce 1927 nejvyšší budova na kontinentě\nV Montevideu jsem jeden večer byl společně s Američankou a Američanem přepaden partou puberťáků s fingovanejma pistolema, co na nás pořvávali Money! Money! Money! a běhali kolem nás dokola. Jeden se mi pověsil na brašnu jak pitbul na rukáv. Brilantní pouliční práce je ale má brašna zhotovená kamarádem Brazilcem a tak se ucho neutrhlo ani po 40 kg nebo kolik ten drzý chlapec měl. Byla to zvláštní situace, která přišla ale po zcela logických krocích. Totiž jak ona Američanka, tak on Američan byli v Latinské Americe de facto poprvé, on dokonce první den. Byli tak jasným terčem a byla to otázka času, než na nás někdo cestou z večeře, kde mimo jiné Američanka prohlásila něco ve smyslu „pane bože, ty hranolky mají bramborovou chuť!“, na starém městě vybafne. Ale naštěstí se nikomu nic nestalo. Američan tomu nakonec nasadil korunu, když se bez váhání, ignorujíc naše varování, vydal do těch ulic hledat kabelku američanky, která už tak odolná, jako má brašna, nebyla. Mohl ho někdo zabít, ale on se asi po 10 minutách vrátil s kabelkou v ruce, bez šrámu s úsměvem na tváři. Já šel do kolen. Přišla „jen“ o nějaký prachy a iPhone, pas a kartu dostala zpět.\nHned na to jsem druhý den jel brzy ráno do Punta del Diablo. Z Montevidea 300 km autobusem. Ráno jsem musel vstát hodně brzo, abych se včas dopravil na nádraží a stihl si ještě vybrat. V Punta del Diablo nemusí být funkční bankomat, s touto informací jsem se setkával před cestou. Samozřejmě jsem ráno zaspal, vlastně jsem vůbec nevěděl, proč mě budí budík tak extrémně brzy, proč bych měl vstávat. Takhle jsem si vstávání ještě čtvrt hodinky protáhnul, než se mi probral mozek a začal jsem si v duchu sprostě nadávat. Musel jsem tak naskočit do taxíku, abych stihl ještě ten výběr. Jó, po tý přepadávačce se mi ten večer moc nikde vytahovat karta a vybírat peníze z bankomatu nechtělo. Nechal jsem to tím pádem dost nešikovně na poslední chvíli. Na nádraží jsem našel dva bankomaty a poprvé na tomhle kontinentě mi ani jeden z nich nechtěl dát peníze. A tak mi ujel i můj autobus. Stálo při mně štěstí. Právě odjížděl jiný autobus od stejné společnosti a měl částečně stejnou trasu. Řidič mě vzal nahoru a nažhavil vysílačku. Tak zařídil moje přelodění na výpadovce z Montevidea. Po napínavém večeru napínavé ráno. Hned jsem v autobuse usnul.\npláže u Punta del Diablo\nV Punta del Diablo jsem bydlel na pokoji s jedním Němcem žijícím v Rakousku, který je ale z poloviny Uruguayec – po svém otci. Studuje medicínu a zajímá ho psychiatrie a halucinogeny, které se zase vrací do klinické praxe (např. lsd právě v Rakousku), i když jde stále ještě častěji o výzkum. Poslouchá a jezdí na psytrance, oproti amíkům byl o něco mladší, působil vyzráleji. Takže jsem si poprvé s Němcem popovídal španělsky.\nTeď už mi chybí jen strávit posledních pár dní v již zmíněné Patagonii a pak už hurá zpět domů.\nArgentina 2012/13, cesta\n« Zpráva pro EU\nHroší kůže českého občana »


Malí koledníci si s Jidášem ze slámy a rákosu vyrachtali výslužku - iDNES.cz\n27. března 2016 10:59, aktualizováno 10:59\nSlaměný „oblek“ hasiči a dospělí upletli přímo na patnáctiletého Bořka Vopařila, který jako nejstarší chlapec ze šestnácti zúčastněných předváděl Jidáše. Ostatní kluci ho pak provázeli od domu k domu, hrčeli na roztodivné a rachotící hrkačky a koledovali.\n„Ó Jidáši nevěrný, cos to učinil, žes svého mistra Židům prozradil? Za to musíš v pekle hořeti. S Luciperem ďáblem tam přebývati. My školáci chodíme a klekání hrkáme,“ rachotili v sobotu před každým domem, aby dostali co nejbohatší výslužku.\nNa vodění Jidáše se přišel podívat i bývalý místostarosta obce František Říha, jehož syn je dnes ve stejné funkci a pomáhal strojit Jidáše. „Já jsem si svého Jidáše odbyl v roce 1949 a chlapci mají dnes řehtačku v podobě trakaře, kterou mí tehdy vyřezal můj strejda,“ ukazuje pamětník na houf dětí.\n„Tehdy byl ještě přídělový systém a pamatuji se, jak jsme halekali: Když nemáte vejce na lístky, dejte alespoň peníze,“ vzpomíná Říha.\nŠkoláci procházeli Stradouní od Zeleného čtvrtka. Třídenní řehtání hrkaček nahrazuje zvuk zvonů, jež podle tradice odletěly do Říma a vracely se až po Kristově vzkříšení.\nObchůzka v masce Jidáše je fyzicky náročná\nJidáš má ve Stradouni na sobě oděv ze slámy s vysokou potupnou čepicí ze žitných stébel, dnes spíše z rákosu, s trnovým ozdobeným prutem v ruce. „V některých obcích Jidášovu masku po obchůzce pálí, někde ji uchovají na další rok,“ popisuje zvyk pracovnice Regionálního muzea ve Vysokém Mýtě Soňa Krátká.\nJidáš při obchůzce někdy opravdu trpí. „Klukovskou ctí Jidáše je obejít celou obec jen se dvěma zastávkami na odpočinek. Nepohodlné oblečení překáží v chůzi, nedovolí mu třeba úplně připažit ruce. Za větru nebo teplého počasí jsou ty téměř tři kilometry chůze s výhledem jen mezi stébly čepice a dlouhým šípkovým prutem v ruce, opravdový sportovní výkon,“ připomíná Říha.\nTradice vodění Jidáše ve Stradouni sahá do konce devatenáctého století. Jejím základem je lidový obraz potrestání zrádce vedením na popraviště a upálením, jak bylo běžné ve středověku. Ve Stradouni vodili Jidáše i za komunistického režimu. Děti zvyk držely i přesto, že po ranním hrkání musely jít do školy.\nTento tradiční lidový velikonoční zvyk už dnes udržují jen v málo obcích na Vysokomýtsku a dostal se i na Seznam nemateriálních statků tradiční a lidové kultury (více čtěte zde).\nTémata: Stradouň, prut, Řím, Zelený čtvrtek, Vysoké Mýto, Pardubický kraj, Ústí nad Orlicí, Orlice


Nákupy v Německu frčí i přes pád koruny. Nahrává jim levný benzin | Moje peníze | Lidovky.cz\n18. února 2015 6:20 Lidovky.cz > Byznys > Moje peníze\nVýloha obchodu v bavorském Mnichově. | foto: Intrepix / Shutterstock.com, Shutterstock\nPRAHA/BERLÍN Na začátku se roku se česká měna sunula ke dnu, euro stálo hodně přes 28 korun. Zdálo se, že slabý kurz – trvající od předloňských intervencí ČNB – může zasáhnout i oblíbené nakupování v Německu. To se ale podle ekonomů či cestovek nestalo. Zásluhu na tom mají mimo jiné levnější benzin a nafta.\nVýlety za nákupy v Bavorsku či Sasku mají v českých domácnostech tak silné kořeny, že je vyšší cena za euro téměř neohrozila. Cestovní kancelář Slantour pořádá jednodenní zájezdy do Německa už několik let a tvrdí, že slabá koruna se na obsazenosti autobusů neprojevila.\n„I letos máme zájezdy za nákupy v nabídce a zatím se plní. Klienti se vracejí a opakují zájezd dvakrát až třikrát do roka,“ popisuje Ludmila Ekertová z kanceláře Slantour, která vozí lidi utrácet například do saského Heidenau.\nČeši nakupují v německých supermarketech a obchodních centrech jídlo, kosmetiku i značkové oblečení. Nejčastějším důvodem cestování za nákupy je cena, která je i\nnavzdory vyšší životní úrovni v Německu často nižší než v tuzemských obchodech. Sýry, vajíčka či šunka jsou zpravidla levnější a kvalitnější než v Česku. U cen potravin hraje roli německá nižší sazba DPH.\nPodle hlavního ekonoma UniCredit Bank Pavla Sobíška se pro některé české domácnosti nákupy v průběhu let staly určitou formou trávení volného a ne tedy jen honbou za nižší cenou.\n„V tomto ohledu oslabení koruny tržní pozice nezměnilo. Navíc od devalvace koruny uplynulo již patnáct měsíců a obchodníci své ceny postupně aktualizují, což devalvací koruny rozevřené cenové nůžky mezi českými a zahraničními obchody opět uzavírá,“ myslí si Sobíšek.\nČeští pokladní i letáky\nVyrazit za nákupy do Německa autem je nyní navíc levnější než v době před měnovými intervencemi ČNB v listopadu 2013. Ceny nafty a benzinu vyrovnávají i propad koruny ze začátku roku.\n„Letošní oslabení koruny vůči euru již není tak významné a podle mě má na letošní rozhodování o nakupování v Německu menší vliv než třeba výrazný pokles cen pohonných hmot, díky kterému jsou dnes lidé ochotni cestovat autem za nákupy delší vzdálenosti, tedy i do Německa,“ tvrdí Pavel Kulhavý z poradenské společnosti PwC.\nPodle něj navíc situaci nepodcenily ani německé obchodní řetězce. Kulhavý odkazuje na případy, kdy mají čeští uchazeči o práci v německých obchodech v určitých oblastech konkurenční výhodu. Prodavači a pokladní tedy vytvářejí nakupujícím „domácí prostředí“.\nZákazníky z Česka leckde vítají i české nápisy a letáky, v některých obchodech je možné platit korunami.\nPodle Potravinářské komory ČR cílí německé supermarkety na české návštěvníky speciálními nabídkami. I tato organizace tvrdí, že zájem Čechů o nakupování za hranicemi kvůli vadnoucí koruně neustal. Hlavním důvodem je podle komory poměr ceny a kvality.\n„Pokud utratíte za nákup o deset procent méně a nakoupíte zaručenou kvalitu, není co řešit. V případě velkých týdenních nákupů jsou to stokoruny a to hraje roli. Nevěříme, že český spotřebitel chce nakupovat zvadlé ovoce a shnilou zeleninu, masné výrobky bez masa a mléčné bez mléka, protože je prostě miluje,“ glosuje Miroslav Koberna, který má v Potravinářské komoře na starosti programování a strategii.\nLevnější a kvalitnější však nebývá v Německu jen jídlo, ale i oblečení. Kvůli němu vyrážejí lidé na sever i západ od Prahy.\n„Lednových slev využívají nejvíce zákazníci pražských cestovních kanceláří i individuální cestující. Jezdí například do outletových center v Parndorfu a Ingolstadtu,“ nabízí další alternativy Kateřina Petříčková, tajemnice Asociace českých cestovních kanceláří a agentur.\nT. Cerny maslo 250 g stoji dnes u nas 80 Centu ( ca 22 Kcs ) 1l mleka plnotucneho 3,5%... 20:08 18.2.2015\nP. Hájek Re: maslo 250 g stoji dnes u nas Super Thomasi, teď ještě napište za kolik... 9:01 2.3.2015\nP. Hájek Ušetřit stovku a ztratit den života..... Nic pro mě. 9:21 18.2.2015\nM. Harant Re: Ušetřit stovku Pavle, to není o ušetřený stovce a dnu na nákupu, to je o... 15:21 22.2.2015\nP. Hájek Re: Ušetřit stovku Podívejte se na značky aut u příhraničních supermarketů,... 8:59 2.3.2015


SEAT Leon 1.4, 81 kW, Plynový | Driveto.cz\nSEAT Leon 1.4, 81 kW, Plynový\nPohon vozu je obstaráván plynovým motorem o objemu 1,4 l, s výkonem 81 kW spřaženým s manuální převodovkou. Tento výkon je dostatečný pro univerzální použití. Přestavba na plyn je provedená přímo výrobcem. Nejvyšší možná rychlost 194 km/h nenadchne ani neurazí. Při cestování městem si SEAT Leon řekne pod 7 litrů paliva. Do kufru o objemu 275 l naložíte běžný nákup. Díky délce 4,3 m si obstojně poradí i s městským parkováním.


Projektor BenQ MH741 DLP, Full HD, 3D, 16:9, | Obchody24.cz\nHlavní strana › TV, audio › TV technika › Projektory › BenQ MH741 bílý\nposlední známá cena 21 690 Kč\nProjektor BenQ MH741 DLP, Full HD, 3D, 16:9, . Projektor DLP, Full HD, 4000lumenů, 10000:1, D-Sub, HDMI, 3D, 16:9,\n2D korekce lichoběžníkového zkreslení zvyšuje flexibilitu instalace korekcí lichoběžníkového efektu prostřednictvím vodorovného a svislého nastavení v rozsahu až 30 stupňů. Díky tomu můžete projektor umístit mimo střed a prezentující může stát před projekční plochou, aniž by blokoval obraz. Tento projektor lze rovněž umístit kamkoli na desku stolu tvaru U, aniž by bylo nutno posouvat stůl nebo pokládat stojan doprostřed.\nJako první výrobce DLP projektorů, který začlenil do systému projekční lampy technologii ImageCare společnosti Philips, učinil BenQ další kvalitativní skok vyvinutím své vlastní technologie SmartEco pro zdokonalení DLP z hlediska úspory energie pro učebny 21. století. MH741, navržený s využitím této zcela nové technologie, v sobě díky inovačním funkcím spojuje výborný jas, skvělou kvalitu obrazu a optimalizovanou životnost lampy.\nPři nečinnosti (v pohotovostním režimu) odebírá MH741 minimální množství energie 0,5 W, čímž dosahuje toho, co bylo kdysi pro starší modely projektorů velkou výzvou. Tento technologický pokrok v oblasti úspory energie pomáhá snížit náklady na elektrickou energii.\nProjektory BenQ pro vzdělávací účely jsou standardně vybaveny 3D projekcí s podporou DLP Link, aby měli studenti k dispozici stejně úžasné 3D efekty, jako u 3D filmů. Mezi 3D formáty podporované MH741 patří 3D field-sequential (po půlsnímcích), 3D frame packing (komprimace snímků), 3D top-and-bottom (nahoře a dole) a 3D side-by-side (vedle sebe). Kromě toho můžete tento neuvěřitelný projektor připojit k Blu-ray DVD přehrávači pro ještě lepší obrazovou kvalitu.\nPro usnadnění výuky přidal BenQ do projektoru MH741 funkci výukové šablony. Nyní si můžete vybrat z tří různých designů čárových vzorů - vytváření písma, pracovní tabulky a souřadnicové grafy - a jejich prostřednictvím snadno psát nebo kreslit na bílé nebo černé tabule, aniž byste museli kreslit řádky nebo grafy.\nPopis produktu: Model MH741\nKorekce lichoběžníku: 2D, Vertical & Horizontal ± 30 degrees; Auto vertical keystone ± 30 degrees\nThrow Ratio: 1.15-1.49 (Wide 95" ±3% @ 2.42m)\nŽivotnost lampy [h]: 2500/3500/4500 hours\nSpotřeba [W]: 330W(Normal), 270W(Eco), Standby <0.5W\nHladina hlučnosti [dB]: 36/31 dBA (Normal/Economic mode)\nRozměry [mm]: 314.2x116x216.3\nMáte ke zboží Projektor BenQ MH741 DLP, Full HD, 3D, 16:9, nějakou otázku? Zajímá Vás nějaký detail?\nMilan Fojtík, 29.12.2017 14:47\nProsím o sdělení rozsahu projekční vzdálenosti v metrech. děkuji\nMartina Kwaczek - Obchody24.cz, 02.01.2018 09:06\nMinimální vzdálenost je 1273 mm.