SKINFOOD BB CREAM - WEEK JOURNAL\nHome » Unlabelled » SKINFOOD BB CREAM\nJe to potřetí, co jsem od bbcreamshop dostala nabídku na vyzkoušení produktu dle mého vlastního výběru. S příchodem zimy jsem hledala něco, za co bych vyměnila svůj lehký hydratační make-up, co jsem používala přes léto, a tak mi nabídka přišla vhod.\nK testování jsem tentokrát sáhla po Skinfood Mushroom BB Cream, samozřejmě jsem zvolila světlejší variantu, nebudeme si nic nalhávat, mnohdy jsem bílá jako stěna, popřípadě zelená jako sedma, i s tímhle označením se v okolí setkávám, když se lidé ptají, zda mi není špatně, když jsem tak bledá .)\nTeď už ale k samotnému BB krému ... více než sympatický je ochranný faktor SPF 20, který se hodí i v zimě, kdy je sluníčko občas ještě ostřejší než uprostřed parného léta. BB krém je parfémovaný, což někomu může vadit, po kontaktu s pokožkou však parfemace poměrně rychle vymizí a já osobně jsem za ni třeba ráda, je to příjemná změna, oproti make-upu co jsem používala doteď, který mi spíše nevoněl, možná právě proto, že byl bez parfemace. Začarovaný kruh prostě! BB krém se dobře roztírá, jsem zvyklá nanášet ho na pleť prsty, ať už je to dobře nebo špatně. Krytí bych označila jako střední a hydrataci, tu bych označila na jedničku! Jako další plus bych ohodnotila strukturu krému, která je přesně tak akorát, krém vám z ruky nesteče ještě než ho stihnete dát na pleť a zároveň se moc dobře roztírá.\nPokud myslíte jako já, že máte pleť smíšeného typu, suchá místa střídá lesklá pokožka, pak bych vám tenhle BB od Skinfood určitě doporučila vyzkoušet. Máte s ním někdo už zkušenosti?\nSKINFOOD BB CREAM Reviewed by Linda on neděle 3. listopadu 2013 Rating: 4.5\nBerny 3. listopadu 2013 16:03\nJuu,ja túto značku milujem! sama mám od nich BB krém,ale ten s tou červenou fazuľou a nedám naň dopustiť!\nNikol Káchová 3. listopadu 2013 16:21\nBalení vypadá úžasně :) Myslím si že by mi tento sedl též na jedničku :)\nevey 3. listopadu 2013 17:09\nZatím jsem žádný BB od Skinfoodu neměla, jsem spokojená se svojí Lioele. Ale to balení vypadá opravdu krásně :)\nLinda 3. listopadu 2013 17:16\nJá musím říct, že jsem Lioele měla doma taky, ale byl na mě moc tmavý, s tímhle jsem o moc spokojenější a taky se dávkuje lépe než Lioele s pumpičkou .)\nBarbora K. 3. listopadu 2013 18:40\nČajová 3. listopadu 2013 18:55\nAsi pridám na zoznam.. :) prírodné zloženie je mi vždy sympatické.\nBlogger 16. listopadu 2017 7:25\nSTORY ABOUT OVERSIZED LEOPARD


dTest: Při reklamaci nabíječky je nezákonné požadovat i telefon – MobilMania.cz\nčlánek Chytré hodinky Alcatelu jdou do prodeje. Jsou pro Android i iOS SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nMnohé servisy a prodejci při reklamaci nabíječky vyžadují odevzdat také telefon, ke kterému nabíječka patří. dTest ve svém článku upozorňuje, že tato praktika není podložená zákonem a slouží pouze k odrazení zákazníka od reklamace nabíječky. Také u této nenápadné položky v ceně několika stokorun platí lhůta pro vyřízení objednávky 30 dní a prodejci spoléhají na to, že zákazník nebude chtít zůstat měsíc bez telefonu a radši si koupí novou nabíječku.\ndTest bohužel nenabízí konkrétní řešení situace, takže nezbývá než trvat na svém a ohánět se podporou v zákoně.\nZkoušeli jste reklamovat nabíječku? Setkali jste se s podobným požadavkem?\nDiskuze (36) › Další článek: Chytré hodinky Alcatelu jdou do prodeje. Jsou pro Android i iOS\nTémata článku: Bezpečnost, dTest, Příslušenství, Reklama, Telefon


Bazilika Santa Maria del Popolo | Váš Průvodce Řím\nHome / Baziliky a kostely v Římě • Piazza del Popolo / Bazilika Santa Maria del Popolo\nRubrika: Baziliky a kostely v Římě, Piazza del Popolo Update: 22. 12. 2014\nBazilika Santa Maria del Popolo – vitráže\nMapa a veřejná doprava\nMíša 25. 6. 2014, 12:44\nKdyž si chcete dobře prohlédnout Caravaggiovy obrazy „Obrácení sv. Pavla“ a „Ukřižování sv. Petra“ v této bazilice musíte vhodit 1 EURO do přístroje, který vám automaticky na určitou dobu obrazy nasvítí. Jinak toho moc neuvidíte.\nAno římská církev umí být tržní.\nAle za tu krásu obrazů to stojí.


Válka funkcionářů ve Lhotce: hrozilo se i policií - Valašský deník\nVálka funkcionářů ve Lhotce: hrozilo se i policií\nValašsko – Rezerva Hutiska konečně vyhrála. Naopak béčko Dolní Bečvy sbírá debakly. V Karolínce se kopaly čtyři penalty a bylo tam sedm různých střelců. Sršni z Kelče se v Poličné záchraně nepřiblížili. Prostřední Bečva to neměla v Novém Hrozenkově vůbec lehké.\nFotbalisté Kelče B prohráli v Poličné a boj o záchranu bude ještě hodně složitý. | Foto: Pavel Hrdlička\nHUTISKO B – PODLESÍ B 4:0 (2:0)\nDomácí v záchranářském souboji získali konečně první jarní body a se svým výkonem mohli být konečně spokojeni. Naopak rezerva Podlesí míří k sestupu. V 33. minutě otevřel skóre zápasu Marek Adamec. Tentýž hráč vybojoval ve 42. minutě pokutový kop pro Ondřeje Baroše – 2:0. Po přestávce kontrolovali domácí zápas. Zaujaly dvě branky Petra Červeného mladšího. Ten poprvé nastoupil jako střídající hráč za muže a hned se dvakrát prosadil. Navíc udělal radost svému stejnojmennému otci, který byl jako levý obránce dlouhá léta velkou oporou prvního týmu.\nBRANKY: 33. Adamec, 42. Ondřej Baroš, 78. a 83. Petr Červený.\nSTŘÍTEŽ – VAL. BYSTŘICE 5:2 (4:1)\nÚtulný areálek ve Stříteži přilákal na atraktivní okresní derby na 250 diváků a domácí funkcionář Daniel Třeštík byl spokojený nejen s výsledkem, ale také s výdělkem pro domácí klub: „Přišlo hodně diváků, takže nám to něco hodilo do klubové kasy. Nejen úžasných pět branek Oldy Malého přispělo k vydařenému sobotnímu odpoledni. Musím pochválit Petra Stodůlku, který je mimochodem mým švagrem, takže máme v rodině dvojitou radost ze tří bodů, dále tradičně zkušeně hrajícího Tomáše Šťástku a ofenzivního krajního obránce Teleckého, který je nyní naší chloubou. Chodí se na něho dívat zástupci divizních klubů. On je trochu horká hlava, tak jsme ho udělali kapitánem. Nyní se nám nebývale daří, ale postup není prioritou. Jdeme zápas od zápasu. Celý tým šlape a všichni kluci zaslouží uznání."\nV samotném utkání propadla hostující Valašská Bystřice v defenzívě. Na úvodní branku ostrostřelce zápasu Malého sice ještě zareagoval vyrovnáním Vrábel, ale pak si hosté se zkušeným špílmachrem domácích absolutně nevěděli rady. Ten těžil z křídelních akci Lušovjana a nebo zachoval chladnou hlavu a loboval vybíhajícího brankáře. Malý dal všech pět branek a euforii domácích nezabrzdilo ani vyloučení střídajícího Basela, který za zmaření jasné brankové příležitosti vyfasoval červenou kartu po čtyřech minutách svého pobytu na hřišti. Radim Macháček uzavřel velmi ofenzivní utkání, v kterém Střítež potvrdila vynikající jarní formu.\nBRANKY: 9., 24., 33., 40. a 56. Malý – 13. Vrábel, 88. Macháček.\nPOLIČNÁ – KELČ B 3:1 (3:0)\nPrvní čtvrthodinka byla v oťukávání soupeřů. Ve 13. minutě se Aleš Žniva drze protlačil do pokutového území hostů, kde byl faulován a z následného pokutového kopu se štěstím, kdy gólman hostí směr jeho střely vystihl, se prosadil – 1:0. Ve 25. minutě se k míči dostal Matěj Šedý, který oklamal celou hostující obranu, nezištně přihrál na jedenáctku volnému Žnivovi, který bez problémů do prázdné branky zvýšil na 2:0. Třetí branku vybojoval také Matěj Šedý, který se na rohu pokutového území dostal k míči, drze si pohrál s obranou soupeře i s brankářem hostů a s trochou štěstí uzavřel poločas utkání na 3:0. Ve druhém poločase se domácí pustili zbytečně do diskuzí s rozhodčím, většinou oprávněně, nesoustředili se na hru, více diskutovali, než hráli. Hosté se dostávali do hry a v 61. minutě po chybě domácí obrany snížil Herman na 3:1. Domácí si uvědomili, že vítězství a tři body za výhru jsou pro ně důležité, trenér neukázněné hráče se žlutou kartou vystřídal a zabránil tak možnému vyloučení těchto hráčů z důvodu jejich nedisciplinovanosti. Domácí zasloužené vítězství uhájili.\nBRANKY: 13. a 25. Žniva, 40. Šedý – 61. Herman.\nN. HROZENKOV – P. BEČVA 2:5 (2:2)\nHosté potvrdili roli favorita až ve druhém poločase. V tom prvním byl souboj posledního s prvním naprosto vyrovnaný. Na vedoucí branku hostujícího Hartmana odpověděl Šulák, to samé platilo po trefě Lukáše Křenka mladšího, kdy se hned po rozehrávce radoval Orság. Od 19. minuty již v prvním poločase branky nepadaly. V tom druhém vzal vedoucí celek přeboru otěže zápasu do svých rukou. Lukáš Křenek mladší jedním a jeho starší jmenovec dvěma góly definitivně zlomili zápas na stranu favorita. Prostřední Bečva se na body dost nadřela, ale svoji roli splnila.\nBRANKY: 12. Šulák, 19. Orság – 6. Hartman, 18. a 54. Lukáš Křenek mladší, 68. a 89. Lukáš Křenek starší.\nLHOTKA N. B. – HALENKOV 1:1 (1:0)\nVýsledek tohoto zápasu zůstal ve stínu událostí, které ho provázely v hledišti na pomezní čáře hostujícího laického rozhodčího. To, že v 9. minutě nedal penaltu domácí Vavřík a že na vedoucí branku neúspěšného exekutora pokutového kopu ze 44. minuty odpověděl po přestávce hostující Jakeš, nebylo pro zápas podstatné. Lhotka měla více tutových šancí a ztratila dva body. Utkání však mělo nedůstojnou kulisu. Hostující laický rozhodčí Josef Toman byl o poločasové přestávce na popud hlavního rozhodčího vyměněn vedoucím mužstva: „Vyhodili mě z lajny, že prý jsem opilý a chtěli na mě volat policii. Přišel hlavní pořadatel a byl jsem vykázán. Vidím za tím zinscenování ze strany domácího funkcionáře Arnošta Pavelky, který s námi má dlouholeté spory. Jeho postoj a chování absolutně nechápu." Domácí multifunkcionář Arnošt Pavelka okomentoval okolnosti zápasu takto: „Pan Toman měl nakoupeno. Byl hodně opilý, a tak ho logicky v poločasové přestávce velmi dobře pískající rozhodčí Jiří Nuc nechal vyměnit. Pro mě je nevysvětlitelné chování hostujících fanoušků, kteří tady podněcovali rvačky. Jejich chování bylo sprosté. Úplně mi to znechutilo dělat fotbal v okresním přeboru, mám chuť se na to vykašlat a jít s týmem do 4. třídy. Stupidita fanoušků Halenkova dosáhla u nás vrcholu," říkal po utkání Arnošt Pavelka.\nBRANKY: 44. Vavřík – 57. Jakeš.\nVKK B – HUSLENKY 7:0 (3:0)\nHosté působili žalostně a jen s námahou si divák toto mužstvo představil na 2. místě tabulky. Údajně byli oslabeni, ale na to se historie nebude ptát.\nJiž ve 3. minutě otevřel kanonádu Vlasťa Pinkava, aby ve 26. a 41. minutě brankami Ládi Orsága a Pavla Mikuly s penalty ještě skóre do poločasu uzavřeli na 3:0. To ještě ve 29. minutě nedal domácí Adam Králík penaltu. Po poločase se zase střílelo, jako u Verdunu. Nejprve Pavel Píšek ve 49. minutě, znovu Adam Králík v 59. minutě z penalty a dále v 74. minutě Honza Pavelka. Nakonec na 7:0 skóroval v 84. minutě opět z penalty Pavel Maliňák. Kopaly se čtyři penalty, nutno ovšem říct, že všechny byly zasloužené. Hosté prostě na fotbalovější domácí neměli a potom se penaltám nedalo divit. Byla to hra kočky s myší a domácí si odnesli jedno z velice pěkných jarních vysvědčení.\nBRANKY: 3. Pinkava, 26. Orság, 41. Mikula, 49. Píšek, 59. Králík, 74. Pavelka, 84. Maliňák.\nH. BEČVA – D. BEČVA B 5:1 (1:1)\nRezerva Dolní Bečvy se na jaře trápí a další debakl utržila na Horní Bečvě. Se silami hosté vydrželi jen první poločas, kdy na branku Koňaříka zareagoval ještě dorážkou přímého kopu Ryl. Po přestávce si domácí otevřeli střelnici. Nádhernými brankami z voleje a vymetenou šibenicí se prezentoval Martin Ondruch. Po rohu se prosadil kapitán Pavel Roman a z nulového úhlu poslal hosty domů s gólovou rukavicí Solanský.\nBRANKY: Martin Ondruch 2, Koňařík, Roman, Solanský – Ryl.\n1. Prostřední Bečva 18 13 0 5 56:27 39\n2. Střítež 18 10 4 4 50:36 34\n3. Huslenky 18 11 0 7 39:40 33\n4. FC Vel.Karl.+Karol. B 18 10 2 6 52:35 32\n5. Halenkov 18 9 5 4 34:27 32\n6. Valašská Bystřice 18 9 4 5 46:35 31\n7. Lhotka n.B. 18 9 3 6 46:29 30\n8. Horní Bečva 18 9 2 7 37:33 29\n9. Dolní Bečva B 18 7 3 8 35:41 24\n10. Poličná 18 5 5 8 32:45 20\n11. Hutisko B 18 6 1 11 30:42 19\n12. Kelč B 18 4 2 12 35:52 14\n13. Podlesí B 18 3 4 11 37:60 13\n14. Nový Hrozenkov 18 3 1 14 21:48 10


Na Šumavě otevřeli část cyklotrasy, která vede po železné oponě - iDNES.cz\nNa novou stezku vyjela mezi prvními skupina cyklistů s historickými koly a sušickými preclíky. | foto: Jiří Koptík\nNyní se na budování stezky podílí všech 16 evropských států podél někdejší opony. Dokončena bude v roce 2020 a je značená třináctkou v bílém poli obkrouženou eurohvězdami.\nČeská část trasy vede od Aše až k soutoku Dyje a Moravy pod Lanžhotem. Jede se vždy částečně na jedné straně hranice a částečně na opačné, aby lidé poznali oba státy.\n"Na našem území a u našich sousedů je trasa oproti jiným dálkovým trasám mnohem náročnější a kopcovitější," uvedla odbornice na cyklistiku Radka Žáková.\n"Možná nepřiláká standardní dálkové turisty, kteří jezdí třeba nenáročnou Dunajskou a Labskou stezku, kde se cyklista moc neunaví, ale přiláká jiný typ lidí, kteří jsou zvyklí jezdit kopce," soudí Žáková.\nStezka je podle ní pro lidi, kteří mají rádi přírodu, protože třeba v Českém lese se jede hlavně územím nedotčené přírody. "Účastníci jsou při jízdě až na záchytné body jen málo v civilizaci," uvedla Žáková, podle které je to jeden z potenciálů stezky EuroVelo 13.\nDuchovním otcem trasy je europoslanec Michael Cramer. Právě na jeho popud vede místy spojovanými s železnou oponou. Příkladem je Muzeum železné opony v Rozvadově.\n"Když vezmeme v potaz, že cykloturista utratí více peněz denně než turisté cestující auty, je evidentní, že cykloturistika je nesmírně důležitá i z ekonomických důvodů, zejména pak pro místní podnikatele," uvedl již dříve Cramer.\nTémata: Železná opona, Šumava, Rusko, Dyje, Aš, Lanžhot, iPad, stezka, Český les, Rozvadov, peníze, Šumava, Tipy na výlet, Cyklostezka\nŽeleznorudsko láká turisty na terénní cyklotrasu i novou rozhlednu\nZávod v horském běhu a treking dvojic, nová terénní stezka pro cyklisty či otevření nové rozhledny na Špičáku. To jsou...


povstaň, bakugane, a vyhyň se... | dreams come true\npovstaň, bakugane, a vyhyň se...\n8. listopadu 2011 v 2:04\t| lenny\t| deníček\nNaposledy jsem psala na lammas? Jak je to všechno strašně dávno... Všechno je jinak, i když už tehdy to k tomu nějakým způsobem směřovalo. Rozloučila jsem se s Pardubicema, který mi byly 10 let domovem, se svým bývalým bytem a bývalým životem, a rovnýma nohama jsem skočila do Brna. Mám práci a mám to, o čem jsem ještě před rokem ani neodvažovala snít - jsem na cestě k životu, jakej jsem si přála. Jsem někde na půl cesty, nebo možná už na tři čtvrtě, ale nevadí mi, že ještě pořád nejsem TAM. Hlavní je, že se pohybuju správným směrem. Rostu. Zraju. Jdu...\nPokud vás zajímá, co vlastně dělám, tak odpovídám, že výživového poradce. Protože mě všechno kolem zdravého životního stylu bavilo už skoro od dětství,třeba jsem pracovala jako hlavní zdravotník na dětských táborech, znám každou léčivou bylinku, zajímá mě jak zdravě jíst, jaký vitamíny potřebujeme a na co, zajímá mě biozemědělství a fair trade, no prostě všechno okolo. Takže jsem zabrousila to těchto vod, nejdřív jsem to zkoušela v bioprodejně, a nakonec jsem se pustila na volnou nohu. Začala jsem chodit na školení a zjišťovala, že vlastně spoustu z toho už vím a víceméně dodržuju, takže mě ani nepřekvapilo, když jsem vlezla na náš diagnostický přístroj a zjistila, že mám všechno pěkně v pořádku, dokonce že si moje tělo myslí, že je mi 17 místo skutečných třiceti. A vlastně si to nemyslí jenom moje tělo, ale i všichni okolo mi tipují něco kolem 22 let. Za poslední rok jsem omládla, jako by celý to moje pardubický dobrodružtví vůbec neproběhlo a mě ten čas někdo zase vrátil. Ale ono proběhlo a já jsem ráda za každou zkušenost, kterou jsem v té době načerpala. A stejně jsem ráda i za to, když musím ukazovat občanku, když mi těch 30 nikdo nechce věřit, a když mi všichni znovu říkají "slečno", popřípadě "mladý pane", protože někdy mi nechtějí věřit ani tu slečnu. Hihi.\nNo a tak jsem začala radit lidem, co mají dělat, aby byli taky tak mladí a spokojení jako já. Většinou jim radím, že mají začít pořádně a pravidelně jíst, což je vždycky strašně překvapí, protože čekají spíš opak, že jim jíst zakážu. Jenomže já nechci, aby se holky trápily s tím, že jim někde přebývá "špíček", protože vychrtlá anorektička se stejně nikomu nebude líbit, dokonce ani sama sobě ne. Já chci, aby nastartovaly svůj metabolismus a aby se začaly mít rády tak jak jsou. Protože dobře živený a spokojený tělo si už tu váhu vždycky upraví samo....\nNe, zjednodušuju. Samozřejmě že když mi přijde pán který váží 130 kilo, tak mu budu říkat něco trochu jinýho. Tohle byl takový povzdech nad těma 52kilovýma holkama, který chtějí hubnout, i když vůbec nemají proč. Jinak vypočítám, kolik kilo tuku by mělo jít dolů a co dalšího by se mělo upravit, a pak hlídám, jestli jde všechno tak jak má. Do toho jsem začala dělat i kosmetiku (nemyslím líčení, ale čištění, masky, hydratace a tak), protože to je voňavá a milá práce, protože se to všem dámám strašně líbí, jak si je tam tu hodinu hýčkám, a já mám taky radost, a tak dokola. Moje šéfová mě podezřívá, že se na každou klientku chystám jako kdybych měla mít rance, jak tam zapaluju vonný svíčky a připravuju pohoštění a počítám minuty a těším se. Takže můžu říct, že jsem se skutečně našla a že si ten život strašně moc užívám.\nNo a ještě stručně co se všechno dělo: s českou kotlinou jsem se rozloučila výletem do Hradce za Suss a na pražský Prajd. Přesně v půlce srpna jsem zabalila batůžek a začala pracovat v Brně. Teda spíš učit se, ale hned od začátku jsem se pokoušela i získávat klienty, což mi samozřejmě nešlo, neuměla jsem s lidma mluvit, ani jsem si nebyla jistá v tom, co jim vlastně říkat. Dnes už mám tolik znalostí a dovedností, že se nebojím vůbec ničeho, a vím, že můžu skutečně pomáhat. Což je to, co jsem vždycky chtěla.\nNa konci srpna jsme se pracovně poflakovali kolem brněnské přehrady a odpoledne jsem se potkala s Rút, když přijela z Prahy, druhej den jsem byla na školení v Olomouci, a další den v Olešnici, kde jsem se snažila uhlídat 12 dětiček, který přišly popřát Jeníkovi k pátým narozeninám. Hned potom jsem chytla první detoxikační chřipku, ztratila jsem na týden hlas, lehla a nepracovala.\nPak jsem se pokoušela získat víkendovou brigádu v bystrckým fitku, ale nějak to nedopadlo. Vyřídila jsem si všechny formality jako šalinkarta, VZP, sociálka a živnosťák, zajela k babičce, zašla si zahrát go do Ymky, a na rok přesně ode dne, kdy jsem se rozloučila s pardubickým domem dětí, jsem prožila nádhernej víkend v lužáneckým parku, kde se Lenka učila točit poiky a hořící vějíře a já si hrála s Jeníkem a bylo krásný počasí a bylo to fajn. 20. září jsem nám nadělila dárek - koncert Hradišťanu v modlitebně českobratrské církve. Na zdi tam měli nápis "nepochybuj, toliko věř", a já asi skutečně přestala pochybovat o tom, jestli můžu nebo nemůžu žít tak jak chci a s kým chci, protože prostě žiju, nebo se k tomu aspoň celkem rychle propracovávám. Za další tři dny jsem se domluvila s kamarádkou kamarádky na podnájmu v Bystrci, kousek nad přehradou, a hned druhej den jsem tam prožila první noc.\nNa svátek svatýho Václava jsem si udělala výlet do Pardubic, trochu nostalgicky jsem se prošla podél Chrudimky, kudy jsem chodívala na pracák, a zase krásně vyšlo počasí. Den potom jsem se nechala ostříhat nakrátko, jakože skoro úplně nakrátko, a o dalších pár dnů později jsem zašla na sérii vystoupení a koncertů v jeskyni Výpustek. Bylo to naprosto skvělý, až na tu hroznou zimu, která mi společně s detoxikací pomohla k druhé ztrátě hlasu, na další týden. Nijak mě to ale nezabránilo v tom, abych zakončila měsíc a půl trvající firemní školení Cell group, a to úspěšně napsaným testem. Ani nepíšu o všech těch dalších pracovních školeních, úspěších a neúspěších, o tom jaký zajímavý lidi každej den potkávám a jaký zážitky mám. I když první opravdoví klienti, kteří nebyli moji známí ani příbuzní, přišli teprve nedávno, až skoro na konci října. První. Opojnej pocit že se mi moje investice začínají vracet, že se to přece jen rozjíždí a že jsem schopná poradit a vést.\nA hned potom další výlet směrem do Pardubic, cestou relax u Čarodějů, stromoví skřítci a "povstaň bakugane a vyhyň se" a noční výlet na kadibudku. Doufám, že se tam zase brzo vrátíme, i když vůbec netuším, kdy zase budu mít aspoň ty 3 volný dny. Nojo, být sám svým zaměstnancem je tak trochu náročnější než flákat se po poli. Tak ještě najít poklad a dát si zapečený brambory a koukat na Mrazíka a pak spěchat na vlak zpátky do Brna. Druhej den druhý školení od NutriAcademi, kde se mi taky zalíbilo. Všechno se mi zalíbilo. No a na začátku listopadu jsem začala s kosmetikou a s rekvalifikačním kurzem. A za pár dnů bude úplněk, svatý Martin a Moon Tribe fest, takže jestli si tohle čte někdo z Brna, zvu vás na sobotní večer do divadla Bolka Polívky na orientální tanečnice, a taky na tu kosmetiku ke mně. Prostě k nám. Máme vás rádi :)\nknockout horripilation audition air bimalleolar fracture gingival flap area transitionis amygdalopiriformis http://www.tee-2-green.com/aties/cheap-chewbacca-costume corticobulbar ending brachiocephalic (arterial) trunk


Zklamaný snílek, versus člověk orientovaný na své cíle (David__S) | Písmák.cz\nZklamaný snílek, versus člověk orientovaný na své cíle\ndatum / id 04.04.2021 / 519133 Vytisknout |\nVšichni máme sny. Nemyslím sny ve spánku, myslím životní sny. Naše touhy a představy, čeho bychom chtěli dosáhnout, co bychom chtěli zažít, kým bychom chtěli být.\nJe to lidské, mít sny. V čem se však lidé liší, je, jak se svými sny naloží.\nKaždý tento sen, taková fantazie přání, nám zabírá část mysli, část duševního prostoru, část našeho času a energie. Snění o věcech, o které se přitom aktivně nesnažíme, je jako droga. Představuji si, co bych chtěl, jak to mám, jaké to je. Je-li ta představa dost silná, můj mozek nedokáže zcela rozlišit, zda je to jen představa, nebo se to skutečně odehrává.\nPředstava splnění našeho snu nám tak přináší pocity potěšení, trochu jako by to byla realita.\nA někteří lidé se s tímto spokojí, roky žijí a tak trochu si ujíždí na svých snech a představách, čeho by mohli dosáhnout. Čím by mohli za pár let být. Zažívají falešné pocity uspokojení. Zatímco čas utíká a oni se ke svému snu nijak nepřibližují.\nŽijí život, jaký je příliš neuspokojuje, rádi by se z něj posunuli jinam, a ulevují si představou dosažení svých snů – jednou udělám to, nebo ono. Začnu cvičit. Změním práci. Přestěhuji se. Naučím se cizí jazyk. Pojedu tam a tam. Koupím si to a to. Pomstím se tomu a tomu. Vybuduji si takové a takové vztahy.\nRoky plynou. Snílek postupně zjistí, že sen se nesplní sám od sebe, a jak mu dochází čas, sen nahrazuje zklamání. Nikdy už nebude tím, o kom snil, že by mohl být. Místo činů snil. Mnohdy se dokonce obklopil dalšími snílky, lidmi, kteří stejně jako on nejdříve sní, a poté se vzájemně utěšují ve své zklamanosti. Takové to „je normální se vzdát svých snů“.\nOproti tomu člověk, který se rozhodne nespokojit se sny, člověk, který je přemění na své cíle a vědomě se rozhodne „toto chci, protože…“ a „půjdu za tím, a to takto…“, se stává ze snílka člověkem zaměřeným na svůj cíl.\nObvykle při té rozvaze něco ze svého snu musí obětovat, musí jej přetvořit na realistický cíl. A především, začne podnikat kroky, aby cíle dosáhl. V tuto chvíli má z části vyhráno. Protože není hlavní snu/cíle dosáhnout – hlavní je za ním cílevědomě jít.\nCílevědomý člověk je už tím, že má jasno, co chce, a že se o to pokouší, do určité míry šťastný. Jeho mysl je plná touhy, aktivní snahy, je ponořen do svého snažení se, každý jeho čin a den dávají smysl, posunuje se a pociťuje radost z každého pokroku. Čas, který věnuje své snaze, je dobrý, má ze sebe radost.\nZároveň v sobě pěstuje přínosný pocit viny a nespokojenosti, pokud se fláká, pokud nepracuje, pokud nejde za cílem, pokud se mu dokonce vzdaluje.\nKdyž člověk věří ve svůj cíl a dělá pro něj to, co ví, že má dělat, je jeho život naplňující a smysluplný. Snaživý, cílevědomý člověk se i přes tu námahu postupně stává šťastnějším, než líný, zklamaný snílek.\nUž samotná snaha dosáhnout cíle zvyšuje šanci na úspěch. Jakmile je ze sna cíl a jdeme za ním, začínáme se k němu nejen přibližovat, ale hlavně – začínáme se konečně posunovat! Vydáváme se nějakou cestou, která přibližně vede tím směrem, kam bychom chtěli dospět.\nI přesto, mnoho našich cílů se nám nikdy nesplní. Po cestě, jak se posunujeme, se našimi zkušenostmi ten cíl mění, nebo zjistíme, že jej dosáhnout ani při vší snaze nedokážeme. V obou případech je to prospěšné.\nTen nejhorší sen a cíl je ten, pro který nic neuděláme. Ne ten, kterého nedokážeme dosáhnout.\nVšechna selhání nás učí. Naivní sen, který nahradíme cílem a následně vynaložíme úsilí, abychom jej dosáhli, se stává životní cestou. Snaha, píle, zkušenosti zároveň posilují i obrušují naši osobnost. Dospíváme, posunujeme se, získáváme nové levely, stáváme se tím, kým máme na světě potenciál být. Za rok jsme někde jinde, někdo jiný a vyspělejší, než snílek na začátku.\nNelituji žádného pokusu něčeho dosáhnout, žádného cíle, o který jsem se pokusil. Zatímco sny, kterých jsem se dosáhnout nepokusil, těch budu litovat vždy.\nSelháním, zklamáním, zjištěním, co není možné, pro co nemám talent, pro co jsou nepřekonatelně špatné podmínky… se alespoň uklidníme, protože víme, že jsme se snažili. Cíl, i když jsme ho nedosáhli, se nám po upřímném pokusu z mysli ztratí. Snu se totiž lze zbavit dvěma způsoby – dosáhnout ho, nebo při vší své snaze selhat.\nKdyž jsem byl malý, zjistil jsem, že nebudu fotbalista. Prostě mi to nešlo. To je o tolik lepší, než o tom X let jenom snít a pak žít s myšlenkou, že jsem vlastně mohl být fotbalista, kdybych to zkusil. Takto jsem si fotbal zkusil, a když jsem s ním skončil, šel jsem s klidným svědomím zkusit zase něco jiného. Fotbal mi jako sen neblokoval žádný mentální prostor a nepřipravil mě o jiné možnosti.\nV životě každého lze najít mnoho takových příkladů a zkušeností. Neúspěšné pokusy jsou lepší, než když si v sobě roky nosíme sen a přání, nikdy to nezkusíme a jsme na tomto snu zaseklí.\nJá bych dokonce přehodnotil označení „neúspěšný pokus“. Každý pokus bych hodnotil jako přínosný, protože k němu došlo a něco nám dal – vyzkoušeli jsme, zda je nám souzeno, abychom dané věci dosáhli. Zcela neúspěšný může být jen nenásledovaný sen, nikoliv pokus.\nPříští kapitola – Dosahováním cílů rozvíjíme svou osobnost.\n30.05.2021 14:12:11 3 tipů\n(Zajíc Březňák, Helen Zaurak, Aru)\nJako člověk, který za život zkusil opravdu velké množství věcí (a každá z nich mě na nějakou dobu měřenou v letech vždy pohltila) - šachy, karate, judo, aikido, šerm, hudba, divadlo, (teď psaní) - a který nakonec nevyhnutelně dospěl do bodu nespokojenosti se sebou/s okolím a dané činnosti zanechal (ze zdánlivě objektivních důvodů - nedostatek talentu, nedostatek spřízněných spojenců, zdravotní problémy, atd.), teď po pěti letech depresí, nicnedělání, tloustnutí a chátrání můžu říct jediné:\nPokaždé, když jsem z něčím přestal, to bylo předčasné, a byla to chyba.\nTeď po prodělané krizi středního věku a po vážnýh životních klopýtáních (žena tomu přiléhavě říká "transformační krize") objevuji, že existovaly cesty, jak pokračovat dál, i když v jiné podobě, než si člověk původně vymyslel, ale jde to. Když vám zdravotní problémy už nedovolí sedět osm hodin za šachovnicí na turnaji, je možné hrát na internetu, číst knihy, věnovat se šachové kompozici, a podobně. Stejně tak šerm - vzhledem k artróze v kolenou a obezitě už nikdy nebudu šermovat jako za mlada, ale pokud se můj zdravotní stav zlepší, mám vymyšlený divadelně orientovaný projekt se šermířskými prvky, který je realizovatelný i v pokročilejším věku - když se člověk smíří s tím, že vzhledem k tomu, jak vypadá, už nikdy nemůže hrát roli rytíře nebo řekněme milovníka v divadelní hře, uvědomí si, že pořád ještě může zazářit třeba jako pupkatý zemský školní rada v komické frašce, jako stárnoucí, světem zklamaný hokynář nebo třeba žebrák. Není malých rolí a neexistuje "ztráta času", pokud člověk kráčí směrem, kam ho jeho srdce vede.\nProto chválím autora za jeho úvahy - když si podobné věci člověk uvědomí v mládí (a je to těžké), ztratí méně času a víc toho uvidí a zažije. Léta, kdy jsem měl pocit, že už jsem "vystřílel své šípy" a nezbývá, než čekat na smrt, byla ztracená léta, a tento životní postoj byl chybný. Dokud člověka poslouchá jeho tělo aspoň trochu, pokud může mluvit, chodit, přemýšlet a vyjadřovat se (slovně, obrazem, pantomimou), potud může ještě pronásledovat své sny.\nTohle jsem píšu v naději, že lidé mladší než já nebudou opakovat mé chyby, a uvědomí si, co si uvědomil (správně) autor - sny jsou pro člověka tím, čím byl pro Golema šém - zázračná oživující idea, která dává celé to hliněné tělo do pohybu a umožňuje mu konat často neuvěřitelné skutky. Beze snů, bez šému se golem zastaví, a všudypřítomná Entropie do něj zatne své drápy - a on se začne měnit v to, čím byl původně - hromadou hlíny, kamení a pár vědry vody.\nProto je správné zopakovat si nejen s Descartem jeho proslulé\nale i s autorem této úvahu parafrázi na onen slavný výrok:\nSním, tedy žiji!\n30.05.2021 13:33:30 dát kritice tip Helen Zaurak\nKaždý člověk je tvůrcem sebe samého... :-)\n05.04.2021 14:45:04 dát kritice tip Zajíc Březňák\nVelice inspirativní úvaha.\n05.04.2021 10:42:14 dát kritice tip Aru\nžádné sny nemám, nemusím se tak o nic snažit a někam šplhat, abych si po 40ti letech řekl, jak zbytečné to bylo :D\n05.04.2021 10:40:34 dát kritice tip Gabri\nPozitivní, motivující a tedy pro nás všechny, kdo ji dokážeme ocenit, přínostná úvaha.\nReflektuje stinnou stránku povahy snu, ale také nabízí cestu ven, tedy jakýsi návod na zacházení se sny, a tím i recept na štěstí. :-)\nJen tak dál, už se také těším na příští kapitolu a v podstatě musím říci to samé, co Lucie - Dám to přečíst i mámě :) :D\n05.04.2021 10:23:48 dát kritice tip Já Lucie píšu...\nDavide, tak to byla dost dobrá úvaha! Byla hezky na zamyšlení a bylo v ní pěkně řečeno, že sen k Tobě jen tak sám od sebe nepřijde... Dobrá práce! Těším se na příští kapitolku :)\nP.S. Dám to přečíst i mámě :)\n05.04.2021 01:07:08 1 tipů\nHezký mladický sen.


Telegram pracuje na nových emoji reakcích - Dotekomanie.cz\nTelegram pracuje na nových emoji reakcích\nZdeněk Koutský • 24. 12. 2021\nDomů » Články » Telegram pracuje na nových emoji reakcích\nPopulární mobilní kecálek Telegram patří pravděpodobně mezi jediný messenger, který se může pochlubit nejvíce funkcemi, a brzy se dostaví další novinky. Není to tak dávno, co jsme si všimli, že společnost pracuje na funkce pro skrývání spoilerů. Do beta verze iOS aplikace se nově dostala i funkce v podobě reakcí na zprávy.\nTelegram testuje reakce na zprávy\nAplikace měla získat výchozí výběr 11 emotikonů, kterými uživatelé budou moci reagovat na přijaté zprávy. Tuto funkci znáte z Facebook Messengeru nebo z iMessage od Applu. Ve skupinových konverzacích je vidno, kdo reagoval s jakým emotikonem, a administrátoři budou moci tuto funkci deaktivovat buď pro jednotlivé skupiny nebo kanály. Dokonce bude možné povolit jen omezený výběr emotikonů.\nKaždá z reakcí je při aktivací doprovázena animací. V současnosti je funkce v beta testování a k dispozici pouze pro iOS aplikaci. Předpokládá se ale, že v době dokončení testu bude připravena také Android verze.


Theven Plages - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Saint-Pol-de-Leon\n96, Rue Des Pecheurs, Santec, Saint-Pol-de-Leon, Francie, 29250 - Zobrazit na mapě\n"Vynikající poloha, blizko pláže, přijemná a vstřicná hostite..."\nTheven Plages – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Santec je hotel Theven Plages perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Theven Plages, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Přeprava do hotelu / na letiště, rodinný pokoj, pronájem auta, odvoz na/z letiště, půjčovna kol jsou jen některé ze zařízení, které dělají Theven Plages jiným od ostatních hotelů ve městě.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat topení, balkon/terasa, odhlučnění, budík, telefon. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ať už je váš důvod k návštěvě města Santec jakýkoliv, Theven Plages je skvělé místo pro osvěžující a vzrušující uvolnění.\nInformujte prosím Theven Plages o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. V den příjezdu se vyžaduje složení zálohy ve výši 200 EUR za případné způsobené škody. Záloha Vám bude v plné výši vrácena, pokud nebudou při kontrole ubytování zjištěny žádné škody.\nVšichni cestovatelé (14) Páry (8) Jednotlivci (3) Rodiny s malými dětmi (2) Rodiny se staršími dětmi (1) Skupiny (1)


Zkamenělá řeka - cca 8km od Chotěboře přírodní úkaz.\nVodní nádrž Břevnice - přehrada na jižním okraji města.\nVyhlídka Štikov – cca 11 km od Chotěboře.\nSečská přehrada – cca 16 km od Chotěboře.\nOutdoor park Bílek - cca 5km od Chotěboře, po tel. objednání lze domluvit výlet na čtyřkolkách.\nBetlém Hlinsko - cca 16 km od Chotěboře památková rezervace lidové architektury.\nPeklo Čertovina - cca 22 km od Chotěboře.\nStátní zámek Žleby a park - obora s mini ZOO cca 28 km od Chotěboře.\nVelké Dářko - 25 km od Chotěboře se nachází největší rybník, jemuž se říká se mu Moře Vysočiny.


Perfektní dárek pro dědečka - Faraon-sandals.cz\n> Aktuality> Perfektní dárek pro dědečka\nPerfektní dárek pro dědečka\nZnáte to. Tak jako každý rok, tak i letos nás neminou vánoce a s nimi i starost o to, jaký dárek například pořídit dědečkovi nebo babičce. Většinou se jedná o osoby, které jsou vzhledem ke svému věku už po materiální stránce zajištěny a na dotaz co by si přáli za vánoční dárek většinou odpoví že všechno už mají a že nic kromě zdraví už na stará kolena nepotřebují. Tímto výrokem většinou ztíží jakýkoliv námět na vánoční dárek, takže nezbude nic jiného než pátrat a pátrat.\nCo ale zkusit sáhnout po klasice a pojmout dárek pro dědečka lehce s humorem a postaru? Pak pořízení takového dárku může být celkem jednoduchá a navíc takový dárek může udělat radost i starému člověku, který si myslí, že všechno má. Z klasických dárků a nejen pro dědečka je možné vybrat například kvalitní bačkory - ale ne ledajaké. Co třeba bačkory z kvalitních přírodních materiálů jakým je ovčí kůže. A do bačkor rovnou kvalitní ponožky opět z přírodních materiálů. Zkuste například ponožky z pravé kozí srsti nebo stoprocentní angorské vlny. Starého člověka pěkně zahřejí, nebudou ho kousat a jejich nošení bude maximálně příjemné.\nDárkem pro dědečka, pokud je stále aktivní a rád chodí ven, může být i kvalitní kožený opasek nebo i stylový westernový klobouk opět z přírodních materiálů. Nápadů je spousta, proto neváhejte a dárek dědečkovi pořiďte co nejdříve, protože štědrý den je téměř za dveřmi!


Jickovice – Wikipedie\nSouřadnice: 49°27′3″ s. š., 14°12′57″ v. d.\nObecní rybník – pohled na hráz\n49°27′3″ s. š., 14°12′57″ v. d.\nJickovice, 399 01 Jickovice\nOficiální web: www.jickovice.cz\nJickovice je obec ležící v jižních Čechách v okrese Písek asi 18 kilometrů severně od Písku a 11 kilometrů západně od města Milevsko. Žije v ní 126 obyvatel. Součástí obce je také osada Varta.\nPrvní písemná zmínka pochází z roku 1220. Sídlil zde Přibyslav z Ickovic. V 15. století se ves, která dříve byla majetkem kláštera břevnovského v Praze, stala z rozhodnutí krále Zikmunda majetkem pana Zmrzlíka z Orlíku. Ti jej vlastnili do roku 1517.  Opět se do roku 1534 staly majetkem kláštera břevnovského. V tomto roce byly Jickovice odkoupeny od opata Švamberky. V držení rodu Švamberků byla ves až do Bílé hory, kdy byla zkonfiskována. Ves utrpěla během obléhání hradu Zvíkova nesmírné ztráty. Zvíkov hájila posádka se 150 muži. Hrad byl obléhán Marradasovými vojsky v počtu 2500 mužů, kteří se utábořili v Jickovicích a nedaleké Vartě. Po vyjednávání a obléhání se nakonec obránci hradu vzdali 21. listopadu 1621. Ves byla vydrancována a vypálena tak, že všech sedm původních obyvatel odešlo. Roku 1622 koupil Zvíkov a s ním i Jickovice Adam ze Šternberka od císaře a rok poté je prodal Eggenberkům. Tento rod je vlastnil do roku 1719, kdy přešly dědictvím do držení Schwarzenbergů.\nSbor dobrovolných hasičů byl v obci založený roku 1905.\nKomunální symboly (znak a vlajka) byly uděleny předsedou Poslanecké sněmovny 4. 4. 2019. Modrá vidlice vyjadřuje zdejší soutok Otavy s Vltavou, jetelový kříž četnou drobnou církevní architekturu, lipový a habrový list místní památné stromy (v Jickovicích a Vartě), hvězda je atributem Panny Marie, patronky návesní kaple a celé obce.\nObec Jickovice se skládá ze dvou částí, které leží v katastrálním území Jickovice.\nSeverně od obce přibližně 1,5 km daleko se nachází přírodní památka Bachmáč. Uprostřed obce se nachází Obecní rybník, kterým protéká Jickovický potok. Tři kilometry severozápadně se nacházejí Jickovické skály. Výška žulových skalisek nad hladinou Orlické přehrady je až 50 metrů.\nKaple Nanebevzetí Panny Marie se nachází na návsi a pochází z roku 1884. Vysvěcena byla v roce 1890.\nPřed kaplí se nachází drobný kříž na kamenném podstavci. Na jeho obdélníkovém štítku je uvedený tento nápis: POCHVÁLEN BUĎ PÁN JEŽÍŠ KRISTUS\nU příjezdové komunikace do obce se na mírném návrší po levé straně nachází vysoký kamenný kříž s jetelovitým ukončením ramen.\nU stejné komunikace se po pravé straně, těsně před obcí, mezi stromy nalézá drobný kříž na kamenném podstavci\nKaple Panny Marie se nachází za obcí směr Strážka. Je z 18. století. Vedle této kaple, která je přímo u silnice na nedalekou Vartu rostou dva památné stromy.\nU stejné komunikace směrem na Vartu se okraji obce nachází zdobný kříž na kamenném podstavci.\nZděná boží muka se nachází severně za obcí u polní cesty.\nVýklenek pro sochu světce se nachází v ohradní zdi u domu čp. 17 a ve dvoře u sýpky venkovské usedlosti čp. 27 \nV ohradní zdi u usedlosti čp. 46 na okraji obce se nachází kaple se sochou Panny Marie. Nad nikou je uvedena datace 1831.\nDům čp. 60 je vedený v Seznamu kulturních památek v okrese Písek.\nPověst, kterou zaznamenal Ondřej Fibich v Pověstech Písecka, Strakonicka a Pošumaví, se vztahuje ke kapli Panny Marie z 18. století. V nedaleké Vartě žil mladík, který se zamiloval do zdejší dívky. Ale na tu si myslel také bohatý písař z Orlíka a díky známostem a financím se postaral, aby byl mladík odvedený na vojnu. K tomu došlo, před jejich svatbou. Dívka slíbila svému milému věrnost. Každý den docházela na vysoký kámen za vsí a vyhlížela do dáli, jestli se její milý už nevrací. Ale dny plynuly, jí se mezitím narodil syn. Syn rostl a s ním rostly i stromy a stínily jí ve výhledu. Tak si pokaždé donesla kámen, aby lépe viděla. Kameny se hromadily, ona stále čekala a nikdo se nevracel. Čekala až do své smrti. Po její smrti se lidé rozhodli, že z kamenů postaví kapličku, která dodnes čeká, zda se někdo mrtvý nevrátí.\nFrantišek S. Paukner (24. 12. 1877 Jickovice – 9. 9. 1937 Praha), berní ředitel, redaktor, vydavatel, autor povídek, divadelních her a odborných pojednání. Byl redaktorem Věstníku ministerstva financí, přispíval do Berního a daňového rádce.\nKaple Panny Marie a památné stromy\nKaple v ohradní zdi\nBoží muka poblíž obce\nPohled na kapli a památné stromy\n↑ a b c d e f g h i j k l m n o KYTKA, Josef. Milevsko a jeho kraj: turistika, památky, historie.. Milevsko: Nákladem odboru klubu českých turistů, 1940. S. 87.\n↑ Registr komunálních symbolů. rekos.psp.cz [online]. [cit. 2019-06-03]. Dostupné online.\n↑ Jickovické skály pro horolezce\n↑ a b HLADKÝ, Jiří. Kapličky, boží muka,výklenkové kapličky a zvoničky na Milevsku a Písecku.. 2. vyd. Praha: Svazek obcí Milevska za podpory města Milevska., 2011. S. 84.\n↑ HLADKÝ, Jiří. Kapličky, boží muka,výklenkové kapličky a zvoničky na Milevsku a Písecku.. 2. vyd. Praha: Svazek obcí Milevska za podpory města Milevska., 2011. S. 32.\n↑ HLADKÝ, Jiří. Kapličky, boží muka,výklenkové kapličky a zvoničky na Milevsku a Písecku.. 2. vyd. Praha: Svazek obcí Milevska za podpory města Milevska., 2011. S. 126.\nObrázky, zvuky či videa k tématu Jickovice na Wikimedia Commons\nSeznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž tématem jsou Jickovice\nJickovice v Registru územní identifikace, adres a nemovitostí (RÚIAN)\nČásti obce Jickovice\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Jickovice&oldid=19489761“\nStránka byla naposledy editována 16. 2. 2021 v 16:18.


Jedním z důvodů rezignace místostarosty Málka byla prý absence možnosti diskutovat o problémech :: Regionální zpravodajství\n31. říjen 2016, 21:27\nČáslav – Advokát Vlastilav Málek na pondělním jednání zastupitelstva města Čáslavi prozradil veřejnosti a zastupitelům své důvody, které jej vedly k rezignaci na post místostarosty. Z jeho obsáhlé výpovědi vyplynulo především to, že se jeho názory často neshodovaly s míněním ostatních členů rady města. Podle Málka navíc téměř chyběla možnost diskuze.\n„Já jsem dnes uvedl celkem asi pět důvodů. Z diskuze vyplynulo, že demokracie spočívá v tom, že člověk má názor, pokud jej neprosadí, tak je lepší, když se poroučí,“ uvedl Vlastislav Málek a navázal: „Myslím si, že zásadní věcí je to, že diskuze příliš není,“ podotkl. „Když se nediskutuje, tak se těžko něco prosadí. To jsou věci, které jsou předem dané,“ řekl.\nJednou z výtek Vlastislava Málka směrem k radě města bylo to, že radní neinformovali o skutečnosti, že město nezískalo dotaci od ministerstva školství na stavbu zimního stadionu: „To mně vadilo, ale nechci, aby se to obracelo proti panu starostovi, protože žádostí je plno. Byť se vycházelo z toho, že dotace vyjde a byla přislíbena, tak je to demokratický proces a holt byli úspěšnější jiní,“ uvedl Málek a doplnil. „Myslím si, že by bylo správné o tom informovat. Opět jsme to ale neřešili kolektivně,“ povzdychl si.\nS tvrzením Vlastislava Málka o nekomunikaci v rámci vedení města nesouhlasil starosta Čáslavi Jaromír Strnad. „Myslím si, že tomu tak není. V městské radě jsem čtrnáct let a vždy se o všem diskutovalo,“ uvedl Jaromír Strnad a pokračoval: „Pokud se radním zdají předložené návrhy nesprávné, tak se neschválí,“ připomněl. „Návrhů pana Málka, které u radních nenašly oporu, bylo v poslední době poměrně dost,“ uzavřel.\nVlastislav Málek ve funkci místostarosty působil od 24. února 2014, kdy nahradil tehdy rozvněž na vlastní žádost odstupivšího Jiří Havlíčka. Málek na svoji funkci rezignoval 10. října 2016.


I já umím udělat slušný fén, říká Šilhavý a k šedesátinám by si rád dal postup na MS – ČT sport – Česká televize\nI já umím udělat slušný fén, říká Šilhavý a k šedesátinám by si rád dal postup na MS\nKdyž začínal trénovat, vůbec ho nenapadlo, že by to mohl dotáhnout až k reprezentaci. Právě dnes je Jaroslavu Šilhavému šedesát a s fotbalovou reprezentací bojuje o postup na mistrovství světa, což je jeho další cíl. Kromě dlouhé kariéry ligového fotbalisty má ve svém CV už jako kouč i tituly mistra ligy s Libercem i Slavií, což s postupem s reprezentací do čtvrtfinále Eura považuje za své největší úspěchy.\n"V žádném případě jsem takto úspěšnou kariéru neočekával. U mě to bylo takové přirozené posunutí se z hráčského do trenérského stavu. Na Žižkově jsem měl ještě platnou smlouvu jako hráč a v té době jsem dělal trenérskou profi licenci. V roce 1999 jsem si v ligovém zápase v Ostravě utrhl achillovku, byla mi nabídnuta funkce asistenta trenéra Zdeňka Ščasného," řekl Šilhavý.\n"Fotbal je můj život, takže jsem byl rád, že mohu pokračovat a učit se trenérskému řemeslu. Trenér, který si to projde od píky s mladými, má možná určité výhody, ale u mě to bylo takhle. Pomýšlel jsem na to trénovat ligu, ale v žádném případě mě nenapadlo, že tu dnes budu sedět v roli reprezentačního kouče," doplnil Šilhavý, který je dodnes rekordmanem v počtu ligových startů.\nTrenérskou kariéru začal jako asistent, vedle Žižkova zastával stejnou funkci ve Spartě a v letech 2003 až 2009 u české reprezentace po boku legendárního Karla Brücknera. "Když pominu výsledky s nároďákem, s nímž jsme na Euru v roce 2004 byli třetí, ale pořád to bylo v roli asistenta, tak mezi ty největší úspěchy samozřejmě řadím první ligový titul s Libercem. To bylo něco, nikdo to nečekal. Pak samozřejmě titul se Slavií, to bylo taky nečekané. Když jsme přišli, vytáhli jsme Slavii z druhé půlky tabulky. V neposlední řadě pak nároďák a postup do čtvrtfinále letošního Eura. Mám pořád před očima osmifinále s Nizozemskem a plný stadion v Budapešti. Pocitově to stavím na stejnou úroveň," řekl Šilhavý.\nDodnes ho mrzí, že se Slavií v roce 2017 přes APOEL Nikósie nepostoupil do skupiny Ligy mistrů. "Měli jsme nakročeno a nedostali jsme se do Ligy mistrů. Když vidíte, že tým hraje nadoraz a nepodaří se výsledek, tak to člověk musí skousnout a uznat sílu soupeře. Ale někdy má člověk pocit, že to mohlo a mělo být lepší," podotkl Šilhavý.\nJeho další vysněnou metou je postup na mistrovství světa, kde národní tým v samostatné historii dosud startoval jen jednou. "Je to nejblíž. To by byl krásný dárek k narozeninám. Bylo by to nádherné a uděláme pro to vše, co je možné. Víme, že ten postupový klíč je mnohem těžší než na mistrovství Evropy. Ale věřím, že se to může podařit. Musíme podat mimořádné výkony a ještě z toho musí vylézt nějaké dva tři individuální," řekl Šilhavý, jehož svěřence v březnu s největší pravděpodobností čeká play-off o šampionát.\nTaké umím zvýšit hlas\nI když je považován za slušného trenéra, hlas prý zvýšit umí. "Je mi to často vytýkáno, že jsem hodný. Když se nedaří, tak si někdy lidi pomůžou touhle nálepkou. Ale slušnost není blbost. Když je třeba zvýšit hlas, tak to člověk ucítí a musí zakročit. Měnit se nebudu. Výsledky a úspěchy hovoří o tom, že to není a nebyla špatná cesta," řekl.\nNaposledy zvýšil na hráče hlas poměrně nedávno – před osmifinále letního Eura s Nizozemskem. "Měli jsme odletět na zápas s Holandskem do Budapešti, ale rozbilo se letadlo a vraceli jsme se na Strahov. Cítil jsem, že hráči nejsou koncentrovaní, že se jim nelíbí, že to takhle dopadlo. Cítil jsem, že je potřeba zakročit. Myslím, že to byl slušný fén. Možná že se to povedlo i z pohledu zpozornění týmu směrem k zápasu s Nizozemskem. Zase ale tomu nepřikládám takovou váhu, že by to stačilo, abychom porazili Holandsko," uvedl Šilhavý.\nNěkterým reprezentačním trenérům chybí každodenní kontakt s hráči, Šilhavého ale práce u národního týmu naplňuje stejně jako v klubu. "Je to samozřejmě dané, že nejste u týmu každý den. Hráči vám přijedou jednou za měsíc, dva, tři, vy je převezmete od klubových trenérů a teď s nimi pracujete. O to důležitější je důvěra mezi realizačním týmem a hráči. Baví mě to. Pro mě to nebylo nové, protože jsem u toho byl jako asistent sedm let. Takže jsem věděl, co to přináší. Role reprezentačního trenéra je obrovsky prestižní a je to nejvíc, čeho můžete v téhle profesi dosáhnout. Jsem za to rád. Až zase přijde doba, člověk bude u klubu. Teď mám tady u reprezentace nějakou práci a uvidíme, jak dlouho to ještě bude trvat," přemítal Šilhavý, jenž převzal národní tým v roce 2018.\nBěhem působení u reprezentace má přece jen více času na své nejbližší. "Děti už jsou velké. S manželkou bydlíme za Prahou, máme na sebe více času. Když přijedou vnoučata, je to podobné. Neříkám, že když není reprezentační sraz, nemáme co dělat. Sledujeme hráče na videu, fyzicky na stadionech, mluvíme s nimi, jezdíme za nimi. Samozřejmě od doby, co začal covid, jsme nebyli v zahraničí, to jsme museli přerušit. Práce je i mimo srazy taky dost, ale člověk si to dovede nějak zorganizovat," podotkl Šilhavý.\nSyn jde v otcových stopách\nJeho syn Tomáš rovněž trénuje a vede třetiligový Králův Dvůr. "Jsem celkem překvapený, že takhle přirozeně do toho přešel. Nikdy jsem si nemyslel, že se vydá na trenérskou dráhu. Vypadá to, že ho to baví. Jsem zvědavý, kam to dotáhne," uvedl Šilhavý. "Dlouho teď vedli tabulku, dařilo se jim. Dlouho jsem teď na jeho zápase nebyl. Trochu si stěžovali, že když tam jsem, tak prohrávali. Tak jsem tam nechodil a kupodivu vyhráli," vyprávěl Šilhavý s úsměvem. "Občas se samozřejmě bavíme o fotbale, ale že bych mu radil, to určitě ne. Musí se rozhodovat sám, jsou to spíš takové diskuze," doplnil bývalý obránce.\nFotbalu se věnuje i jeho čtrnáctiletý vnuk, který hrával na Bohemians 1905 a nyní působí v jiném pražském klubu Tempu. "Většinou hraje v obraně, krajního beka. Je takový subtilnější, pohybově vybavený. Vždy mu říkám: 'Jestli tě to baví, dělej to naplno. Na co to bude stačit, uvidíš později.' Nechci teď říkat, že z něj bude ligový fotbalista. Záleží na něm. Od rodičů a od nás má samozřejmě velkou podporu," řekl Šilhavý.


Trůn z dračích kostí: ponořte se do dechberoucí fantasy ságy od nástupce Tolkiena, která vám způsobí závislost na čtení - Fantasymag.cz\nDomů Literatura Trůn z dračích kostí: ponořte se do dechberoucí fantasy ságy od nástupce Tolkiena,...\nZapomeňte na chvíli na železný trůn a přivítejte jeho neméně slavného předchůdce – Trůn z dračích kostí! To je totiž název prvního dílu cyklu Tada Williamse, který vychází v Laseru již ve druhém vydání. Čeká vás velká bitva dobra se zlem, a jak už tomu bývá, záchranou světa se má stát chlapec, který stěží udrží meč… Zkrátka klasika s nádechem nostalgie.\nPokud jste příznivci fantasy ság, zbystřete. Vydavatelství Laser totiž sáhlo do zlatého fondu fantastiky, a tak se znovu zrodila legenda: trilogie Jasný osten, Žal a Trn z pera Tada Williamse. Ponořte se do cyklu, který pomáhal definovat žánr fantasy.\nDlouhá cesta (nejen časem)\nV této recenzi se již šermovalo sovy jako legenda, zlatý fond či klasika. Vězte, že to má dobrý důvod: v originále tato kniha totiž spatřila světlo světa v roce 1988, takže má za sebou již pěkných pár let literárního života. S tím však ruku v ruce kráčí otázka, zda tyto „retrotituly“ mají co nabídnout i současnému čtenáři?\nNež se pustíme do těchto úvah, povíme si něco málo o ději. Příběh sám je vlastně vylíčením konfliktu mezi dvěma bratry, kteří po smrti svého otce, respektovaného krále, zahájí boj o říši a trůn. Ačkoliv se zpočátku zdá, že se mladší Jošua stáhne do ústraní a přenechá kralování svému bratru Eliášovi, netrvá dlouho a říší táhnou vojska.\nParalelně s bojem o osud království se odehrává i osud mladého kuchyňského pomocníka Simona – toho vezme do učení hradní doktor. Učení však končí v momentě, kdy na dveře zaklepou (sekerou) Jošuovi vojáci a milý Simon musí utíkat, jako by mu za patami hořelo. Jak se zdá, má víc štěstí než rozumu, a tak se osamělého mladíka bez přátel a s minimální šancí na přežití ujme zakrslý troll. Ten se stane jeho průvodcem na cestách a učitelem.\nJak se ukáže o něco později, stojí za celým válečným šílenstvím temná síla v podobě Krále bouří – Inelukiho, tvora známého z legend. Prastaré zlo se probouzí a promlouvá k Simonovi ve snech. Ale Simon nemá v úmyslu vydat zemi do rukou tohoto tvora, a tak se skupinou několika přátel zkusí zvrátit prastaré proroctví prostřednictvím poslední zoufalé šance – získání tří mečů moci. Jenže jeden z nich už třímá ve svých rukou nebohý Eliáš, a meč zvaný Žal ho pomalu zbavuje zdravého rozumu, zatímco Ineluki si mne spokojeně ruce.\nMožná už v tomto nástinu děje spatříte určité paralely s jiným notoricky známým dílem. Williams se nikdy netajil tím, že Tolkien patří k jeho literárním vzorům, ale při bližším zkoumání zjistíme, že Trůn z dračích kostí není xtým klonem Pána prstenů. Tolkien měl zkrátka to štěstí, že byl „první“ (toto tvrzení berte s velkou rezervou, prosím), a tím pádem všechna ostatní typově podobná díla zkrátka vykazují chtíc nechtíc určitou podobnost. Jenže Williams se rozhodl udělat si svoji ságu po svém. Využívá klasické fantasy rasy, i když je občas maskuje nebo prostě přejmenuje, a trpělivý čtenář je dokonce odměněn přítomností tvora nejobávanějšího – draka.\nTrpělivost, milý čtenáři!\nJe třeba zdůraznit, že Williams od samého počátku buduje ságu, a tomu odpovídá i jeho vypravěčský postup. Autor nikam nespěchá, pomalu a rozvážně (chce se říci až rozvláčně) podává po drobkách celou situaci, představuje jednotlivé postavy.\nProstě tahle kniha připomíná obraz z teček – pěkně trpělivě a beze spěchu dostáváte jednotlivé malé epizody, které dohromady tvoří jeden velký vzájemně propojený obraz. Můžete se kochat mnoha popisy, dostanete i spoustu drobných dějových odboček, které nebudou mít na další vývoj žádný vliv, budete se seznamovat s legendami, náboženstvím, písněmi a básněmi daného světa…\nA právě tady může být kámen úrazu. Dnešní fantasy je rychlá, má spád a od samého počátku do čtenáře pere akci a konflikty. Williams na to jde pijánko, a tak se klidně může stát, že vás kniha poměrně brzo přestane bavit díky svému (ne)tempu. Písničky a básničky jsou prima, ale tento styl zkrátka není pro každého.\nMilovníky epiky stoprocentně potěší, ale zároveň se ukáže, že mainstream už je dnes trošku jinde. Tím v žádném případě nechci říct, že by v Trůnu z dračích kostí nebyla žádná akce, jen bohužel díky pomalému tempu po většinu knihy tolik nevynikne.\nNa druhou stranu – Williams dělá své řemeslo poctivě a s nadšením a na velké ploše vystavil opravdu monstrózní konzistentní příběh plný souvislostí, ve kterém se prolínají legendy se současností, sny s realitou; zkrátka příběh budovaný na hlubokých základech včetně podrobného popisu náboženství.\nKdyž už se pustíte do budování epického příběhu, byla by sebevražda vše pohřbít hloupě zpracovanými postavami. Toho si byl autor dobře vědom a opět i díky velkému rozsahu knihy dostanou postavy šanci vyniknout.\nJe fascinující sledovat Simona, mladého muže vystaveného těžké životní zkoušce. Během několika málo týdnů musí prodělat přerod z dítěte v muže a předčasně dospět, ale rve se svým údělem statečně. Jde si cílevědomě za svým, a i když už zjistí, že si ukousl větší sousto než dokáže sníst, tohoto úkolu se nezalekne. Na druhou stranu je to však hrdina z masa a kostí, žádný superman, a to, co dělá, dělá zejména proto, že je k tomu dotlačen okolnostmi a bere to jako svoji povinnost. Občas s ním budete soucítit, protože neudělal nic zlého, byl jen ve špatný čas na špatném místě.\nJe zajímavé sledovat dva bratry, mezi nimiž postupně narůstá nepochopení a nenávist. Zejména Eliáš zmítaný silou démona a vysávaný vůlí meče je lahůdkovou postavou. A takto bychom mohli pokračovat ještě hodně dlouho, protože postav je opravdu přehršel. Občas vypomůže malý slovníček na konci knihy, protože ztratit přehled je i díky přeskakování mezi jednotlivými místy a dějovými liniemi občas snadné.\nSamozřejmě, kolik lidí, tolik chutí, ale je téměř jisté, že si mezi postavami najdete svého favorita, se kterým budete sympatizovat. Je vcelku potěšující, že hrdinové nejsou jen striktně dobří nebo zlí, ale pohybují se i v oněch pomyslných „šedých zónách“. To naopak Trůn z dračích kostí mainstreamu trochu přibližuje, i když v moderním pojetí bývá převlékání kabátů mnohem větší divočina. Na druhou stranu: jsme teprve u prvního dílu, třeba se ještě dočkáme mnohých překvapení.\nMarná sláva: Trůn z dračích kostí je legenda a ukázkový materiál, jak začít velkolepý epický fantasy cyklus. Na téměř osmi set stranách se sice odehraje slušná řádka událostí, ale stále je to jen předkrm. Ale nezoufejte, v Laseru postupně budou vycházet i další díly této ságy! Pokud tedy překousnete rozvláčný počátek knihy, odměnou vám bude promyšlený a opravdu epický příběh plný zajímavých postav.\nA ještě jednu malou poznámku si neodpustím: když už se Laser vrhnul do reinkarnace klasiky, možná stálo za úvahu dát jí atraktivnější obálku. Zadní strana s vlkem nevypadá úplně zle, ale přední je přece jen slušný výlet do retrolandu.\nVydal: Laser, 2009


Prodej bytu 3+kk hradec králové – Barevné fasády budov\nProdej bytu 3+kk hradec králové\nLibčany, okres Hradec Králové Aktualizováno: 26. Reality na prodej i k pronájmu v oblasti Hradec Králové od téměř 1000 realitních kanceláří, nemovitosti i bez realitky. Hradec Králové – Nový Hradec Králové, Vachkova.\nNabízíme k prodeji byt 3+kk v OV a o celkové velikosti 67m2. Byty, Prodej, Královehradecký kraj, Hradec Králové, v katalogu nemovitostí Reality Mix. Hradec Králové – Věkoše, okres Hradec Králové 4 100 000 Kč Novostavba Terasa. Nabízíme prodej novostavby bytu 3+kk (129 m2) – ulice Rybova – Hradec Králové.\nByt je ve zděném domě, v osobním vlastnictví, ve 2. Pod Strání, Hradec Králové – Třebeš 10 000 Kč za měsíc Lodžie Výtah.\nReality na prodej v obci Hradec Králové od téměř 1000 realitních kanceláří, nemovitosti i bez realitky. Prodej, Byt 3+kk, 70 m2, Hradec Králové, Rybova. Nabízíme k prodeji byt v moderní novostavbě bytového domu v klidné lokalitě Hradce Králové. Najít ideální pronájem bytu 3+kk Hradec Králové nikdy nebylo snazší. Kategorie obsahující byty pronájmu 3+kk Hradec. Vybírejte z 45 aktuálních nabídek prodeje bytů 3+kk v obci Hradec Králové od soukromých osob nebo realitních kanceláří na DomyBytyPozemky.\nExkluzivně nabízíme k prodeji luxusní byt 3+kk o rozloze 89m2 v historickém centru Hradce Králové, ul.\nPronájem zrekonstruovaného bytu 2+ kk o ploše 65 m2 v Hradci Králové v. Pronájem bytu 3+1 ve Vysoké nad Labem, nachází se v přízemí rodinného domu a. Byt ve druhém patře zděného, zatepleného domu, v dobré čtvrti nedaleko centra města. Prodej bytu 1+kk, 28 m² bez realitky, Svatojánská, Hradec Králové – 5 fotografií. Prodej bytu 3+1, 66 m² bez realitky, Julia Fučíka, Nový Bydžov 11 fotografií. Prodám byt 3+kk v Třebeši na ulici Labská Louka. Nabízíme Vám k prodeji byt 3+kk s balkónem v novostavbě z roku 2007 v Hradci Králové- Malšovice- ulice Rybova.\nVybíráte byt k prodeji či pronájmu v lokalitě Hradec Králové? Prodej, byt 2+kk, 57 m2, Hradec Králové, ulice. Prodej, byt 3+kk, 78m2, Hradec Králové. Součástí všech bytů, kromě nejmenších 1+kk bytů, je balkón nebo terasa. Dovolujeme si Vám nabídnout k prodeji luxusní zrekonstruovaný byt v osobním vlastnictví (110 m2) v centru Hradce Králové.\nUtp cat6 vs cat5e\nPůdovky za odvoz


Dámská společenská halenka M-261\nSpolečenská dámská halenka s dlouhými rukávy, kterou si ihned oblíbíte, značky Makadamia. Velmi elegantní dámské oblečení, dámské společenské halenky v kvalitě FashionStyle!\nNabízíme Vám nádhernou dámskou společenskou halenku s dlouhými rukávy a originálním výstřihem. Díky své jednoduchosti halenka působí velmi elegantně. Můžete si jí obléci jak do práce, tak i na jinou denní příležitost. Nejenže tato dámská halenka je velmi elegantní, ale také je velice pohodlná. Doplňte si šatník společenskou módou od Fashionstyle.\n84 cm 82 cm\nKategorie: společenská móda, dámské oblečení, halenky.\nÚžasná dámská halenka, elegantní dámské oblečení za ceny, které si můžete dovolit pouze od FashionStyle.\nmzmj Opište text z obrázku


Pohádková stezka ve Spáleném Poříčí - Spálené Poříčí, Západní Čechy | Regiontourist.cz\nÚvod Co podniknout Česká republika Západní Čechy Plzeňsko Pohádková stezka ve Spáleném Poříčí\nPohádková stezka ve Spáleném Poříčí\nSpálené Poříčí, Plzeňsko, Západní Čechy\nAutor fotky: spaleneporici.cz\nVe Spáleném Poříčí na Plzeňsku si nenechte ujít procházky pohádkovými trasami pro děti. Jsou celkem tři a každá je jiná.\nStezky jsou zaměřené na dětské turisty\nMůžete si vybrat ze tří pohádkových stezek:\nLoukou a lesem za pohádkou. Je dlouhá 5,5 km a vede lesem. Motivem stezky je pohádka s kresbami Jiřího Wintera Neprakty. Na trase vás čeká 8 naučných tabulí, kde se dozvíte zajímavosti z okolí a naučíte se různá zvířata a rostliny. Provede vás po ní trpaslík. Jeho jméno musíte uhádnout v křížovce. Můžete si na speciálních stolcích po cestě zahrát třeba dámu a speciální Člověče, nezlob se. Protáhnete se na prolézačkách, prohlédnete si dřevěné sochy zvířat a strašidel. Upozornění: stezka je bezbariérová.\nZa mlynáři od Bradavy. Tato stezka je nejstarší. Půjdete 3,6 km údolím říčky Bradavy kolem rybníka Hvížďalka. Seznámíte se s historií mlýnů a řemesly kolem řeky. Budete počítat dušičky, které utekly maskotovi stezky na naučné tabule.\nPerličky víly Terezky. Stezka vede nenáročným terénem od starého hřbitova k továrně. Je dlouhá 2,5 km. Průvodkyní je víla Terezka. Cestou prostudujete 5 informačních tabulí.\nTrasa č. 3 je vhodná pro kočárky nebo seniory se sníženou pohyblivostí.\nS první pohádkovou trasou souvisí expozice Špejcharu ve Dvoře. Naleznete ho v areálu v blízkosti zámku. Prostor jeho druhého patra je zaplněný galerií kresleného humoru Jiřího Wintera Neprakty. Právě jeho pohádka se stala motivem první pohádkové stezky. V přízemí uvidíte expozici historie zemědělské techniky. V prvním patře je umístěna expozice o přírodě Brd a životě zdejších obyvatel.\nZámek byl postaven na místě bývalé gotické tvrze. Je veřejnosti přístupný a můžete si v něm prohlédnout expozici Život na vesnici na počátku minulého století s ukázkou dobového nábytku.\nNa náměstí Svobody se občerstvíte v Restauraci U Kutáků. O kousek dál v Plzeňské ulici je Hostinec U Vötterů. V obou zařízeních se vaří teplá jídla.\nAuto zaparkujete na Náměstí Svobody ve Spáleném Poříčí. Z parkoviště se do všech směrů na pohádkové stezky pohodlně dostanete. Vedou terénem v jeho sousedství.\nVystoupejte na Šťastnou věž\nVe Spáleném Poříčí najdete rozhlednu Šťastná věž. Má betonovou rekonstrukci s dřevěnou nástavbou a ocelovým schodištěm. Vznikla přestavbou již nefunkčního bývalého nábytkářského závodu. Je vysoká 20 m a na vrchol vede 106 schodů. Z ochozu se rozhlédnete do širokého okolí. Kromě celého Spáleného Poříčí včetně zámku se vám otevře pohled na vrchy v okolí – Hvížďalku, Kokšín, Těnovice. U objektu rozhledny se můžete občerstvit. Je tu i příjemné venkovní posezení s barem, a to v přízemí i na terase. Součástí areálu objektu rozhledny je rozmanité vyžití pro děti. Kromě horolezecké stěny mohou vyzkoušet třeba překážkovou dráhu. Pro nejmenší tu je k dispozici dětský koutek.