Jak silná je pozice ruského prezidenta Putina? | Studio STOP\n12. listopadu 2012 rubrika: Studio STOP\nJak silná je pozice ruského prezidenta Putina?\nRuský prezident Vladimir PutinFoto: ČTK/AP, Alexander Zemlianichenko\nPo téměř roce, kdy jsme si na ruské politické scéně všímali především nové opozice, v posledních asi dvou týdnech se v největší zemi svět odehrávají významné kádrové změny v nejvyšších patrech ruské státní moci.\nSem patří především nedávné odvolání ministra obrany Anatolije Serďukova, údajně způsobené rozsáhlými korupčními skandály. Svůj post ovšem musel opustit i dosavadní náčelník generálního štábu Makarov. Do čela mimořádně důležitého silového resortu byl postaven bývalý ministr pro mimořádné situace a poté půl roku gubernátor moskevské oblasti Sergej Šojgu. Platit samozřejmě mohou oficiální důvody těchto změn. Tedy korupce v armádě, což ovšem není nic nového. Jsou tu ale i předpoklady neoficiální, související s dalším dnešním tématem, a to jsou spekulace o zdravotním stavu ruského muže číslo 1 Vladimira Putina. Právě v tomto kontextu si Rusko i zájemci o ruské dění po celém světě připomněli také dvě zajímavá výročí z minulého týdne. 95 let uplynulo od říjnové revoluce a 30 pak od smrti vskutku zasloužilého generálního tajemníka ÚV KSSS Leonida Brežněva, tvůrce sovětské stagnace let 70. a 80. a také bezděčného inspirátora Gorbačovovy pěrestrojky.\nTakže já u nás ve studiu vítám velmi silnou sestavu z pánů Jana Petránka, dobrý večer, Jene.\nJan PETRÁNEK, komentátor, novinář\nPublicisty Milana Dvořáka, dobrý večer i tobě, Milane.\nMilan DVOŘÁK, publicista, rusista\nA konečně kolegy z Rádia Svoboda Jaroslava Šimova. Jaroslave, i tobě dobrý večer.\nJaroslav ŠIMOV, redaktor Rádia Svoboda\nJako první ale je na spojení naše Lenka Kabrhelová v Moskvě, tedy stálá zpravodajka Českého rozhlasu v Rusku. Takže, Lenko, i tobě dobrý večer.\nCo především bylo podle tvého soudu za odvoláním Serďukova?\nTak, když se podíváme na ta oficiální zdůvodnění a třeba i na to, co se objevilo v ruském tisku, v ruských médiích, měl by to být korupční skandál, který se rozhořel kolem ministerstva obrany a který jsi v úvodu zmiňoval, vše se konkrétně točí kolem servisní organizace ministerstva obrany, společnosti Oboron servis, v jejímž vedení ministr Serďukov zasedal až do roku 2011. Ruské úřady teď vyšetřují podezření z rozsáhlé zpronevěry při prodeji armádních nemovitostí, pozemků a akcií společnosti do rukou soukromých firem. Ten majetek se měl prodávat hluboce pod cenou. Celkem stát měl utrpět škodu za téměř 100 milionů dolarů. On ten skandál bublá už několik týdnů. V říjnu policie provedla kvůli podezření z korupce zátah ve firmě, obsadila kanceláře Oboron servisu a právě už tehdy se proslýchalo, že v souvislosti s případem chtějí vyšetřovatelé vyslýchat i samotného ministra. Hodně se spekulovalo třeba i o možném jeho odvolání. Ta konkrétní jeho role zatím není jasná. Odvolání z funkce podle prezidenta Putina má prý pomoci ale rychlému vyjasnění okolností. Samozřejmě to všechno je oficiální verze, objevila se řada spekulací a teorií. Co je za tím doopravdy, mnohé z toho už jsi vlastně zmiňoval.\nTak, Anatolij Serďukov stál v čele resortu na ty ruské poměrně posledních 20 let dosti dlouho. Tuším, 5 let. Zajímavé na něm bylo, že to byl první civilista a údajně do tohoto úřadu přišel proto, aby vykonal potřebné reformy, do kterých se jeho generálským předchůdcům příliš nechtělo. Jak je dnes hodnoceno Serďukovovo počínání v čele resortu?\nJá bych řekla, že jak kým. Anatolij Serďukov skutečně sám byl civilistou, sloužil v armádě, a to je zajímavé, jenom pouhé 2 roky, což je skutečně pozoruhodné na to, o jak vlastně zásadní resort jde. V čele resortu byl od roku 2007 a vlastně poté, co Rusko podniklo, nebo se zaangažovalo v té celé vojenské kampani s Gruzií, přistoupil k rozsáhlé reformě ozbrojených sil, protože bylo zjevné, že ruské ozbrojené složky opravdu reformu potřebují. Přestože tedy Gruzii v podstatě porazilo. Anatolij Serďukov tou reformou si nadělal spoustu nepřátel. Což je důležité zmínit. Protože právě to je mnohými viděno jako vlastně pozadí celého jeho odvolání. Mnozí experti tady v Rusku úsilí o reformu ozbrojených složek oceňovali, protože, jak jsem říkala, i z toho celého vojenského angažmá vyplynulo, že ruská armáda nutně potřebuje nezbytně nějaké zásadní změny. Resort obrany měl se změnit, respektive vlastně ozbrojené složky se měly změnit na moderní mobilní profesionálně fungující armádu a vlastně v rámci těch změn přišli o funkce a pozice mnozí velmi vysoce postavení důstojníci. Řada generálů. A i ti mohou stát za pádem Serďukova. Mnozí komentátoři teď si kladou otázku, co s tou reformou bude dál, respektive už dávají i odpověď, že v té podobě, v jaké byla prosazovaná jistě dál pod vedením Sergeje Šojgu pokračovat nebude.\nProč byl právě Sergej Šojgu postaven do čela ministerstva obrany? A možná, že bych mohl připomenout, co jsem si onehdy přečetl, že patrně jako jeden z nejvěrnějších věrných a že kdyby Vladimir Vladimirovič mohl takového Sergeje Šojgua naklonovat třeba v 25 kusech, tak jím obsadí celou vládu.\nTak, v podstatě sis dal odpověď. Sergej Šojgu je dlouholetý spojenec Vladimira Putina, který dlouhá léta stál, ty jsi zmiňoval, že teď byl v pozici moskevského gubernátora, předtím stál dlouhá léta v čele ministerstva pro mimořádné situace, které je u všech pohrom, katastrof, teroristických útoků a tak dále. A těšil se v roli šéfa toho resortu poměrně velké oblibě. Šojgu zasedá i v nejvyšším vedení Putinovy strany Jednotné Rusko a podle mnohých analytiků byl logickou volbou právě kvůli své loajalitě, přesně, jak jsi to zmínil. Mnozí to interpretují tak, že Šojgu udělá, co se mu řekne a ministerstvo takzvaně vyčistí. Čehož důkazem podle komentátorů je i odvolání náčelníka generálního štábu Nikolaje Makarova, bezprostředních poradců někdejšího ministra Serďukova. Někteří podotýkají v souvislosti s tím, co jsi zmínil, že vlastně to jmenování Sergeje Šojgu je důkazem toho, že i ruský prezident se jistě potýká s vážným personálním nedostatkem a navíc Sergeje Šojgu naklonovat prostě nemůže.\nPoslední otázka do Moskvy pro Lenku Kabrhelovou. Nakolik by, Lenko, alespoň podle fám, které jsi jistě v uplynulých 14 dnech vyslechla, mohla tahle důležitá kádrová rošáda souviset s úpornými fámami o vážných zdravotních potížích Vladimira Putina?\nTak, ona to už je opravdu čirá spekulace zcela v duchu klasické Kremlologie. Je to jako hádání z kávové sedliny. Já bych spíš řekla, že se opravdu zase jednou ukazuje, v jakém informačním vakuu se tady ty změny na nejvyšších místech odehrávají. Vlastně ruská politika, v jakém informačním vakuu funguje. Ruská veřejnost vůbec nic neví o zdravotním stavu hlavy státu, takže se může dohadovat cokoli. Stejně jako ruská veřejnost neví vůbec nic o skutečných důvodech odvolání ministra obrany. A tím pádem se také může dohadovat cokoli. Odhlédnuto od těch konspiračních teorií o zdraví prezidenta, někteří komentátoři nabízejí poměrně logické vysvětlení toho, co se děje. Prezident Putin se podle nich jednoduše snaží obnovit svou autoritu. A to nejen ve společnosti, ale právě hlavně v armádě, v klíčové složce. Snaží se dát najevo, že má ozbrojené síly pod kontrolou. Jak víme, v posledním roce Vladimir Putin a vlastně ta jeho vertikála čelí bezprecedentnímu odporu lidí, otevřenému nesouhlasu, který nikam nemizí. Ba právě, zdá se, že naopak. A ty masové protesty rozkomíhaly také ruské elity, mezi nimiž sílí nespokojenost. A to, že teď prezident ukazuje, že má dění v armádě pod kontrolou může být zcela jednoduchý signál vůči nim.\nŘíká Lenka Kabrhelová. Lenko, děkujeme a na slyšenou do Moskvy.\nA pro pány tady ve studiu mám jedinou otázku, oni podobně jako já pozorně poslouchali, co říká Lenka. Jaké důvody pro odvolání Anatolije Serďukova byste shledávali vy? Jan Petránek.\nRuská armáda skutečně je na uprostřed, nebo možná trošku dál než uprostřed těch reforem, které jsou nutné. Je jasné, že to, co se třeba včera večer pokoušel sdělit takový ten rozbor, který jsem sledoval na ruské televizi, na kanálu RTR, tak bylo jasné, že teď je potřeba nějakým způsobem už dát do šrotu spoustu starých zbraní. Ta výbava ruské armády není dobrá, bylo zmíněno, že 18 až 20 procent jaderných zbraní, ty že už tedy mají tu modernější podobu. Ale z celkové síly že to není, z celkové síly ruské, ruských ozbrojených sil to nebude víc jak 9, 10 procent. Tak tohle to je myslím jedna ze základních věcí. Samozřejmě druhá věc je, co se vůbec děje ve světě z hlediska vědecko-technické vojenské revoluce. Tady bych řekl, že skutečně se Rusko musí hodně a hodně snažit. Rusko zaspalo to, co se všeobecně označuje za bezkontaktní vedení války, neboli to, čemu se říká buď UAV nebo ty bezpilotníky. Stroje, které můžete řídit z veliké dálky, třeba ze Spojených států můžete řídit bezpilotní letoun, který je vybaven monitorovacím zařízením, který je vybaven i možností vystřelovat velice přesné rakety. Amerika se teďka snaží třeba na Blízkém východě zařizovat tři takové systémy, které budou stát víc jak 2,5 miliardy dolarů. A kromě toho, protože příští válka, to je něco, o čem se věří, že bude vedena především na moři, tak i v moři začíná to, co teďka vidíme jako bezkontaktní zbraně ve vzduchu. Je možné, a také už je to velice dlouho, dá se říct, no, dlouho, 4, 5 let se zkoušejí a na moderní a rychlý vývoj těch 4, 5 let znamená, že je možné mít nikým lidsky neobsazené podmořské stroje, které mohou a z hlediska toho nákladu je to dost málo, i být nebezpečné pro mnoha miliard stojící letadlové lodi. Čili tady se děje velice mnoho. Nebudu to dlouho rozebírat, pokud jde o třeba kosmické zbraně. Tady je jedna z věcí, které zrovna k dnešnímu dni ruská armáda oznamuje, že se, že se uplatňuje a už dobře se vyzkoušel v několika případech internet, kterýmu říkají milternet. Je to mnohovrstevný systém internetu, který dovoluje v reálném čase konferenční rozhovory, zároveň posílání obrovské spousty informačních, grafických materiálů a tedy je jasné, že ruské vojenské elitě, a v jejím čele tedy ten Putin stojí od chvíle, kdy vlastně převzal moc po Jelcinovi, tak ti se snaží víceméně pochopit, že bez moderních zbraní nemá Rusko šanci obstát. I když ustupuje jasně, kdyby nemělo ozbrojené síly vybavené jaderně, tak bude na třetím místě za Amerikou a Čínou.\nTo byl Jan Petránek. Jarda Šimov.\nJá bych to vzal ty důvody rezignace Serďukova ze strany, která se týká spíše boje o moc různých skupin uvnitř ruské politické a vojenské elity. A podle toho, co, co vím od nezávislých vojenských analytiků ruských, opravdu se jedná nejen o otázky spojené s vojenskou reformou, i když o ně také, jak správně poznamenal pan Petránek, ale zároveň o souboj, a to docela tvrdý souboj různých skupin třeba ten souboj má i ekonomické pozadí. Třeba o panu Serďukovovi bylo známo, že podporoval spíše nákup zbraní ze zahraničí. Což samozřejmě vyvolávalo poměrně velký odpor skupin, které jsou napojené na ruský vojensko-průmyslový komplex. A prosazuje ...\nTo jsme sledovali poslední 2, 3 roky už, to je pravda.\nAno, samozřejmě. A prosazovali zájmy právě ruských výrobců zbraní. Jedná se o obrovské peníze a není divu, že vlastně létají hlavy, jak se říká. Samozřejmě ten oficiální důvod, že jednalo se o korupční kauzu poměrně velkou, lze ho přijmout, ale zároveň je to poněkud překvapivé. Vzhledem k tomu, jaký, jaký panují zvyky v dnešní ruské elitě, tak vlastně ta korupce nevypadá až tak strašidelně. A možná, že byla poněkud schválně medializována. Protože takových kauz už bylo v různých ministe..., na různých ministerstvech, v různých odděleních v Rusku poměrně dost. Tam jsou jisté pikantní detaily, že pan Serďukov prosazoval na jisté pozice na ministerstvu obrany své, no, nedá se říct možná přítelkyně, nikdo neví. Ale prostě ...\nByly to velmi pohledné dámy, viděl jsem jejich ...\n... velmi pohledné, velmi pohledné mladé dámy. A které se podle některých informací se nechovaly zrovna nejlépe i vůči váženým generálům a důstojníkům, což se jim pochopitelně nelíbilo. Takže ta atmosféra nějak houstla na ministerstvu obrany. A nejen na tom ministerstvu, ale i celkově ve vládě třeba, kde existují, existuje několik skupin, zájmových skupin, které nejsou v nejlepších, nemají nejlepší vztahy mezi sebou. A právě pan Serďukov neměl nejlepší vztahy třeba s dost vlivným, stále vlivným bývalým ministrem financí panem Kudrinem, který naopak má velice dobrý pracovní a i osobní vztahy s Serďukovovým nástupcem Sergejem Šojgu. Takže vlastně já bych řekl, že se jedná především o mocenskou intriku.\nJá se připojuju k tomu, co říkali oba pánové. Ale chtěl bych zmínit ještě něco. Kromě toho, že jde pravděpodobně o utkání nějakých klanů, úplně přesně do toho nevidíme, samozřejmě nejsou doby Brežněvovy, tím méně Stalinovy, kdy opravdu nevěděl nikdo, co se uvnitř Kremlu děje. Jak se vyjádřil tehdy britský ministerský předseda Winston Churchill, je to souboj buldoků pod kobercem. Ale přece jenom opravdu je tam vidět málo. Náznaky toho, že by mohlo jít o srážku nějakých klanů skutečně jsou. A kromě toho nevím, úplně bych neškrtal také vyloženě osobní motivy. On je pan Serďukov zetěm jednoho z místopředsedů vlády, který mu pravděpodobně pomohl k raketovému přímo postupu. On původně byl, jestli se nemýlím ředitelem nějaké nábytkářské firmy. Což samo o sobě není zrovna nejlepší kvalifikace do ministerské funkce. Je ovšem pravda, že žádná škola pro ministry nikde není. Ale pan Serďukov, já vím, že takovéhle detaily na vlnu šestky zase tak moc nepatří. Ale nejsem si úplně jist, jestli náhodou i to, že tedy jaksi byl nevěrný své ženě a byl nalezen tedy jednoho rána v bytě jedné z těch pohledných mladých dam, které již byly zmíněny, to může také mít svou váhu, protože čím méně fungují takové ty demokratické neosobní, bychom řekli, mechanismy, tím více může vstupovat do záležitostí, které mají mít celospolečenský dopad, i věci vyloženě osobní.\nV dnešním zahraničně politickém Studiu STOP hovoříme s Janem Petránkem, Jaroslavem Šimovem a Milanem Dvořákem o aktuální situaci na ruské politické scéně. Jak už jsme naznačili v rozhovoru s Lenkou Kabrhelovou, asi před 2 či 3 týdny se po Moskvě i jinde začaly šířit úporné zvěsti o podlomeném zdraví Vladimira Vladimiroviče Putina. Zřejmě by to mohly být potíže s páteří, které si možná vyžádají operace. Za jak vážné lze tyto potíže považovat, když si uvědomíme, že jeho mluvčí Dmitrij Peskov je stejně jako za starých dobrých sovětských dob promptně a, řekl bych, trošku nervózně odmítl. Hodně mi to ty doby připomnělo. Obrácené pořadí volíme, Milan Dvořák.\nSamozřejmě, že nějaké zdravotní potíže ten dobrý muž mít může. Ale nemusí to vůbec znamenat, že by tím byl diskvalifikován jako hlava státu. Jestli má bolesti zad, tak jistě mu bude poskytnuta nejlepší možná lékařská pomoc. Slyšel jsem už také spekulace, že se pravděpodobně, že si přivodil obnovení starého zranění ze své sportovní kariéry, tím bizarním letem s jeřáby. Ale to takovéhle spekulace se samozřejmě vyskytnou vždy. A zejména ve společnosti, kde jsou, kde je nějak omezován tok informací, tak tam mají přímo mohutnou živnou půdu. Ale velký stát úspěšně řídil z invalidního vozíčku Franklin Delano Roosevelt. A dokonce prezident ...\nByl to ale trochu jiný stát, Milane, než ...\nByl to právě, byl to, no, ale nicméně tam se to například netajilo. Ale příkladně před 50 lety řídil tento stát John Fitzgerald Kennedy, který jaksi si vytvářel a všichni mu vytvářeli, všichni kolem něho image mladého a dynamického a přitom, jak později vyšlo najevo, chodil často doma o berlích a dokázal strávit celé dny v úplné nečinnosti v posteli, protože měl nějaké potíže se životní energií. Já nejsem lékař a nevidím do toho. Ale požíval driáky od takového lékaře celebrit newyorského, kterému se říkalo Johny Feel Good, tuším, nebo tak nějak. A je to, je to úžasné, že se to utajilo během několika let jeho úřadu, že se to nikdo vlastně nepovolaný nedověděl. Je to všeho všudy 50 let. A to samozřejmě Spojené státy byly plně demokratická země. Je to opravdu pozoruhodné, jak se ten svět proměnil, že nyní i v zemi, která se zejména v posledních letech, nebo její úřady se snaží demokratické svobody včetně například přístupu k informacím omezovat, se přesto věci tak úplně neutají.\nJá bych dodal ještě možná pro začátek ještě bizarnější příklad utajování zdravotního stavu hlavy státu, což byl francouzský prezident Mitterrand, který po celou dlouhou dobu 14 let byl u moci, 2 sedmiletý prezidentské termíny, utajoval svůj zdravotní stav, měl rakovinu. A vlastně natolik, dá se říct, mazaným způsobem, že o tom Francouzi dozvěděli jenom snad rok nebo dva před ukončením jeho druhého termínu. A na tu rakovinu nakonec zemřel několik měsíců po odchodu. Francie 80. léta, začátek 90. let, takže dá se říct včera se to stalo. Takže se to stává jak v demokratických zemích, tak v nedemokratických. Rozdíl je samozřejmě ten, že ty možnosti pro utajování jsou mnohem větší v tom nedemokratickým prostředí. Ale když se podíváme na ten případ Putinův případ, tak nechtěl bych spekulovat, protože žádný z nás teď nemá dostatek informací o skutečném zdravotním stavu ruského prezidenta. Ale chtěl bych upozornit na možný psychologický dopad jakýchkoliv poměrně vážných zdravotních problémů, pokud se u pana Putina skutečně vyskytly. Putin je, dá se říct, celoživotní sportovec a člověk, který se rád předvádí jako člověk velice fyzicky zdatný. A velice, dá se říct, odolný vůči jakýmkoliv problémům toho zdravotního ražení.\nNěkteří říkají dokonce Terminátor, jak už jsem slyšel.\nAno, něco, něco takového. A najednou i kdyby to nebyly tak vážné problémy, v 60 letech zabolí člověka záda. No, dobře, je to taková, je to něco nezvyklého, myslím, že ne. Stávají se i mnohem horší věci. A i v mladším věku. Ale na něj to může mít obzvlášť těžký dopad, protože sám se považuje, považoval celou dobu za velice zdravého a velice odolného. A najednou nějaký problém. A najednou mu to může připomenout, že vlastně se blíží stáří, které chce oddálit. Ale ono už je víceméně na dohled. Takže možná se jedná spíš o psychologický fenomén než o fenomén nějaký lékařský.\nNo, Putinovi je 60 a když přišel k moci, bylo mu 48. A těch 12 let uteklo tak rychle, že si to možná mnozí lidi vlastně ani neuvědomili. Já jsem se bavil teďka, když jste hovořili o všech těch utajovaných problémech pánů prezidentů, včetně toho, že velký Turkmenbaši pan Nijazov, o tom se říkalo upejpavě se to teďka prozrazuje, že se zřejmě předávkoval viagrou. A tak špatně dopadl. Ale jinak prý byl docela zdráv. No, já nevím. Já myslím, že teďka se skutečně asi Putin, který se objevuje, přestože se mluví o jeho zdraví, každý den v televizi, kdy sedí tedy u stolu a zve si nejdůležitější činitele, na které se zrovna teď vztahují různé problémy, konkrétně i s tou vojenskou reformou, a debatuje. A přitom bylo oznámeno, že se musí odložit několik zahraničních cest.\nA dokonce i ta televizní šou čtyřhodinová, ta je zrušena také, že. To bylo velice důležité jako symptom.\nTo, myslím, bylo zvláště důležité, protože 4 hodiny se ukazovat, že jsem v naprostém zdraví, tak to se asi nedaří. A o to víc teďka se chytají všechny ty zprávy, jestli ty zahraniční cesty jsou na dlouho odloženy, nebo ne. A my jsme se dovídali třeba dneska v noci to bylo potvrzeno z Indie, že na Vánoce 24. prosince on v Indii vítán bude. A samozřejmě tam bude mít i celou řadu věcí k velikému vyřešení. Rusko bude těžko nést to, že Irák odmítl veliký dodávkový kšeft, smím-li to takhle říci, za miliardy. A jde o zbraně, zatímco v Indii mají veliký problém s ruskou společností, která také se pokoušela ve všech možných oblastech. V oblasti vojenských dodávek, v oblasti IT, čili informační technologie i ve všem dalším, tak ta ztrácela licenci na všechno tohle to. A mluví se o tom, že když byl 17. července letošního roku Oleg Dmitrijevič Rogozin, nový muž, bych řekl, a možná i částečně dost stále stoupající oblíbenec pana Putina, no, tak ten, když tam byl a chtěl vyřešit různé problémy, problémy vojenských dodávek, nesmíme zapomínat, že to je Indie, která financovala třeba rozvoj tankového průmyslu. A že nové ruské tanky by se nikdy neobjevily, kdyby nebyly Indií subvencovány. Stejně tak jde o rakety, Bramos, to je raketa nesmírně významná. Především pro asijské poměry. A je to zkratka Brahmaputra - Moskva. Tou Moskvou se myslí Moskva řeka, ne město. Čili když vememe tyhle ty věci včetně toho, že Rusko vydělává veliké peníze na dodávkách atomových elektráren Akudamkulan, to je něco, co Indové na jihu Indie velice teďka těžko nesli a byli dlouhé, dlouhé protesty, no, tak to je něco, kdy se čeká, že Putin tam přijede a napraví neúspěšnou misi Rogozina z července letošního roku. A to ovšem by měl být Putin zdráv, aby si mohl dovolit v Indii takhle jednat a vystupovat.\nPřestože, pánové, musíme v té oblasti spekulací zůstat, ona to načala velmi dobře už Lenka, když říkala, že se opravdu ocitáme na tom Kremlinologickém, takříkajíc, ledě. Protože se toho ví pramaličko. Je tady jedna velice důležitá věc. A protože už tady několikrát padly úvahy o souboji klanů, Milan dokonce citoval tu věhlasnou frázi Winstona Churchilla. Nakolik by podle vašeho názoru buď domnělé nebo faktické oslabení pozice Vladimira Putina, a teď nemám na mysli jenom to zdraví, mohlo tuhle válku mezi klany probudit? A ptám se proto, že si dokonce myslím, že jestli jednou Putin odejde z politické scény, tak se o to nezaslouží nová opozice, ale právě podobný souboj. Jarda Šimov.\nJá bych s tím, s tím názorem se ztotožnil. Ano, nejspíš je opozice ještě příliš slabá na to, aby opravdu uskutečnila nějaký významný politický převrat. Nebo něco, něco podobného. Ale hlavní problém systému toho, tohoto typu jako je Putinovský systém, je ten, že příliš moc věcí záleží na jedné osobě. Která samozřejmě je zranitelná, může onemocnět, nebo, nebo prostě dostat se do nějakých psychických nebo psychologických problémů, přece jen 13 let u moci, to člověka pozmění. A nemusí to být změny zrovna pro samotného toho člověka nějak příjemný. A dokonce snesitelný. A samozřejmě, že ten systém, který vlastně je, u začátku kterého se nacházel ještě Jelcin, ten systém předání moci zvolenému nástupci, myslím ne zvolenému lidem, ale zvolenému tím předchůdcem, on vlastně pokračuje. Putin už to zkusil, ale jen tak naoko. Když předal na 4 roky prezidentskou moc Medvěděvovi, což opravdu byl, jak teď zjišťujeme, byl jenom, byla taková svým způsobem politická fraška. Ale musí, nebo spíš měl by hledat skutečnýho nástupce. Protože vlastně v roce 2018, kdy vyprší jeho třetí už prezidentský termín, bude Putinovi 66, takže teoreticky by mohl ještě usilovat o další termín i, dejme tomu, že situace v Rusku bude poměrně stabilní a z Putinova hlediska přijatelná. Ale na druhou stranu ten tlak zezdola už bude poměrně velký. Už tam bude celá generace politiků, kteří, mimochodem včetně takových lidí, jak je panem Petránkem zmíněný Dmitrij Rogozin, který je ještě poměrně mladý člověk, myslím, že něco kolem 50. A takových je čím dál více. Lidi, kteří vlastně za Putina udělali tu politickou kariéru, ale ten posun se brzdí tím, že vlastně ti Putinovci první generace ne a ne odejít. Protože Putin, tuším, před několika měsíci vydal nařízení, které prodloužilo, nebo zvýšilo ten ...\nByla to zkrátka taková tvorba nové gerontokracie, ještě se k tomu dostaneme.\nAno, ano, přesně tak. Zvýšil ten věk odchodu z nejvyšších státních a úřednických funkcí. Čímž Putin dal najevo, že vlastně nechce ani on, ani ty lidi kolem něho odejít a předat tu, tu moc další generaci svých věrných. Ale ti věrní nakonec může přijít okamžik, kdy ti věrní to prostě vynutí. Takže to bych viděl jako možná největší politický problém Putina do těch dalších let.\nTento postřeh pana Šimova je velice rozumný. Protože jsme na začátku jenom tak okrajově zmínili, že právě uplynulo před několika dny 30 let od smrti páně Brežněvovy, tak jenom na potvrzení, jaksi na dotvrzení toho, co právě pan Šimov říkal, chci připomenout pamětníkům, že právě konec Brežněvovy éry byl překrásnou ilustrací nebo spíše ne příliš půvabnou ilustrací toho, tam to může vést, když se ta gerontokracie vytvoří.\nMilane, promiň, nevystřílej všechen prach, my se k Brežněvovi ještě dostaneme.\nNe, ne, ne. Ne, dobře, dostaneme-li se k Brežněvovi, tak toho pro tuhle chvíli nechávám. Ale jenom se tedy připojuji k tomu, co pan Šimov říkal. A je to bohužel, když se díváme do celé historie a nejenom ruské, tak nalézáme často příklady vynikajících významných čelných představitelů, nebo panovníků a podobně, kteří za svůj život dokázali velmi mnoho, ale když odešli, ukázalo se, že nemají dobře připraveného nástupce.\nTy jsi mě málem vyvedl z míry, protože když jsi říkal, že se dostaneme ještě k Brežněvovi, tak jsem si představoval, jak se dostáváme u Kremelské zdi pod, 2 metry pod zelený trávník. Takže, prosím ...\nMyslel jsem to jenom virtuálně.\nJá doufám, no. Takže otázka zněla ...\nOtázka zněla samozřejmě, jak ty hodnotíš jakékoli oslabení Putina a jaké může to znamenat nebezpečí právě té války klanů, o které jsme mluvili.\nTak, než tady kolega Jaroslav začal mluvit, tak jsem se zamýšlel nad tím, jak vlastně se Rusko šíleně změnilo od doby, kdy jsme koukali přes tu hranici někam tam na východ a říkali jsme si, my se už nedožijeme toho, aby se vůbec s námi něco změnilo. A pak se to všecko změnilo. A když vidím, kde dneska jsme my, kde je dneska Rusko, kde je dneska Čína, Amerika, tak si říkám, veškeré tyhle ty proroctví jsou něco, co velice neskromně pokouší naši pokoru. Jestli my si vůbec umíme představit, jaké změny možné jsou. A já jsem mile překvapen ve svém stáří, jako tedy ten gerontokrat taky rozhlasový ...\nTy ale neusiluješ o moc.\nNe, to jsem nikdy nedělal a taky bych to nikdy nedělal, tak si myslím, že opravdu to, co Rusko prodělalo od doby, kdy tedy se rozpadl Sovětský svaz, kdy se Jelcin pokusil, a jemu se to podařilo, a to bylo jediný, co se mu asi podařilo, odstranit nebo rozbít komunistický systém. Ale ne tak úplně, protože od té doby se zoufale Putin pokouší o něco, co by mu umožnilo řídit super stát. Já říkám, že Rusko je kontinent sám pro sebe. A vzpomínám si také, jak v době, kdy na Tchien-an-men, na tom hlavním moskevském ...\n... pekingském náměstí docházelo, docházelo k boji o to změnit Čínu, jak tam byl Gorbačev a snažil se vysvětlit čínským soudruhům, podívejte, napřed udělejte politické změny a ty ekonomické se povedou potom. A lidé od Deng Xiaopinga, jeho následovníci, mu říkali velice jemně s čínským taktem, nezlobte se, soudruhu Gorbačove, ale napřed budeme dělat ekonomickou politiku a pak uvidíme, jestli můžeme povolit uzdu tomu strašnému čínskému drakovi, který lze ztotožnit s čínským lidem. Čili já když vidím, co se dá dělat, on by Putin skutečně rád asi dal víc svobody, víc demokracie, kdyby neměl mrazení v zádech, že jakýkoli lehčí příděl svobodných možností dopadne tak, jako třeba v Československu a v Česku, kdy najednou, jestli nejsou dobří lidé takového typu, jako byl třeba Tomáš Garrigue Masaryk, tak jak to udělat, aby se udržel něco jako demokratický základ vývoje společnosti. Na demokratický vývoj společnosti nevím, jestli si Putin troufá. Jestli si troufá doufat, že by to takhle šlo. Takže myslím si, že bude nadále velice handrkování o milimetry, jak se dostat k něčemu, co by tedy třeba na vlně většího výnosu, díky tomu, jak je dneska drahá nafta, bylo možné v tom Rusku prosazovat.\nV dnešním Studiu STOP se zabýváme nejsoučasnějším stavem ruské politické scény. Ale slíbili jsme si jedno výročí, já jsem Milana dokonce zarazil, když se rozpovídal o Leonidu Iljičovi. A protože právě s jeho jménem bývá spojován i současný stav ruské společnosti a ruské politické scény, připomeňme si toho muže. Zemřel před 30 lety 10. listopadu 82. Právě on byl v druhé polovině svého vládnutí označován za hlavního, řekl bych, tvůrce stagnace. Měl ji ale, pánové, podle vás na svědomí opravdu on osobně, anebo to bylo logické spění toho sovětského systému k vlastnímu konci? Milan Dvořák.\nJá myslím, že druhé je správně. To by nezařídil jeden člověk. Ten systém měl tendenci jakkoli se prohlašoval za revoluční pokrokový a bůhví jaký ještě, tak ve skutečnosti lpěl na tom, aby se pokud možno právě v těch mocenských strukturách neměnilo nic. A to byl ten problém. Vždyť ten, když Gorbačov nastoupil do politbyra, tedy jako kandidát politbyra, tak byl ve věku, tuším, 53 let. Daleko nejmladší. Takže opravdu ten systém ještě nějakou dobu po Brežněvově smrti neustále vynášel do špice lidi staré a nemocné. Takže to, to se prostě muselo změnit. Jinak by ta země nemohla dále existovat.\nJestli se nepletu, Jaroslav je vzděláním historik, co na to říkáš jako odborník, Jaroslave?\nNo, já bych se taky přiklonil k tomu názoru, že to byl, že to bylo logický vyústění celého sovětského vývoje. A pokud existovala nějaká šance ten systém reformovat a udělat něco podobného, co vlastně, o co se pokouší čínští soudruzi, od dob Dengových, tak možná by bylo třeba začít někde, někdy v časech Chruščova. Který zase začínal právě stejně jako Gorbačov, ty dva největší ruští reformátoři 20. století, komunističtí reformátoři samozřejmě, začínali právě těmi politickými změnami. A poněkud tu ekonomiku dávali na druhé místo. Což možná byla chyba. Já osobně nejsem vůbec přesvědčen o životaschopnosti jakéhokoliv komunistického systému. A pokud nějaká šance na pomalou, postupnou transformaci existovala, tak by ta transformace měla začít mnohem dřív než začala za Gorbačova. A ta 60., 70. léta se jeví jako naprosto promarněná. A k tomu ještě přispělo to "štěstí" pro Rusko, pro tehdejší Sovětský svaz v podobě těch vysokých cen ropy, které dovolily sovětskýmu vedení prostě nakupovat třeba i spotřebitelské zboží v zahraničí a nijak řešit, řešit - neřešit ty problémy skutečně, které se nashromáždily během předchozího období. A vlastně až nic tak moc nepodnikat. Poslední pokus o, před Gorbačovem, poslední pokus o nějakou ekonomickou reformu byl, pokud se nemýlím, v polovině 60. let za vlády Alexeje Kosigina.\nJako ministerského předsedy, nebo tam předsedy rady ministrů.\nPřesně tak, přesně tak, jako předsedy rady ministrů. Nebyl povedený, neuskutečnil se tak, jak se původně předpokládalo. A vlastně pak už začalo pomalu to období stagnace, které považuju za víceméně nevyhnutelné. Brežněv - nebrežněv.\nJan Petránek má s Leonidem Iljičem vlastní zkušenosti, velmi mu proměnil jeho životní osudy. Co na to říkáš dnes, na zásluhu Brežněvovu na stagnaci a koneckonců i na tom, co se tady odehrálo v roce 68?\nNo, tak začal bych tím, že Brežněv především udělal pro veliký aparát státostrany to, co nemohl udělat Chruščev. Chruščeva se všichni funkcionáři státní i straničtí báli. Mysleli, že je to naprosto neřízená střela. Zatímco Brežněv, když nastoupil, tak denně, protože on nerad čet, ale hrozně rád si povídal, telefonoval se všemi vysokými funkcionáři po celém Sovětském svazu a jako se s nimi radil. No, a to všem obrovsky imponovalo, a tak Brežněvismus, pokud smím ten ismus k někomu přidat, tak u něho, u Leonida Iljiče znamenalo, že tady se vládní vrstva státostrany začala cítit velice dobře. Říkal, nikdo mně nevrazí kudlu do zad jako se to mohlo stát třeba za Chruščova. To bylo takhle. Já jsem si prvně uvědomil Brežněva ve větší míře, když jsem byl před 60 lety zpravodaj v Indii a když on přistával, protože už byl rok v té době v 61. roce předseda prezídia nejvyššího sovětu, čili prezident. A on přistával v Bombaji a Nehrú toho využil k útoku na člena atlantického paktu na Portugalsko, kdy Portugalsku sebrali Gou, Daman, Diu, čili poslední středověké ještě kolonie na asijské půdě. A tenkrát indická vláda si říkala, no, v okamžiku, kdy nejvyšší státní představitel je v Bombaji, no, tak se Portugalsko jako člen atlantickýho paktu neodváží bombardovat Indii. Tak to byla třeba jedna takováhle věc. Druhá věc s Brežněvem, no, Brežněv bydlel potom, když jsem byl zpravodaj v Moskvě, přes ulici. Kutuzovský prospekt 27. Takže jsem z okna viděl, co se vždycky, co se tam vždycky děje. Ale úplně nejzajímavější moment v mém životě byl, když byl svrháván Chruščov v říjnu 64 a Brežněv tehdy jako jeden z vysokých představitelů utekl k Honeckerovi do NDR a tam, odtamtud se nechtěl vrátit, protože věděl, že se chystá svržení Chruščeva, ale co kdyby to nevyšlo, co by s ním bylo? On to nebyl příliš odvážný člověk, i když v knize Malaja zemlja, kterou napsali o něm jiní, se stavěl jako největší hrdina Velké vlastenecké války. A tehdy mě zavolal Henry Bratcher, zpravodaj Associated Pressu v Moskvě a řekl mi, Johny, musíme si zahrát šachy, já pro tebe přijedu. Přijel a odvezl mě na Vnukovo II, kde se čekal letoun, který přiletí z Berlína a tam už Brežněv se přece jenom vracel, pod schůdky letadla čekal Suslov, jak Brežněv vystoupil, vzal ho pod paždí a představte si, temná noc jak svatá naše církev, jak říkal Havlíček Borovský, a on Suslov s Brežněvem odešli daleko od toho letounu do tmavé noci po té rozjezdové dráze pro letadla, začal foukat silný vítr, sněžilo a 20 minut tihle ti pánové tam spolu gestikulovali ...\nByli to soudruzi, Jene.\nPardon, soudruzi, tehdy tedy gestikulovali a Suslov musel tam přemlouvat Brežněva, aby tedy byl pro to odvolání Chruščeva. To byl historický, když tady mám kolegu historika, moment, tak jsem si dovolil zavzpomínat. No, a potom samozřejmě Brežněv ten způsobil to, že tento národ český i slovenský přišel o 20 let možností dokázat, že by třeba socialismus mohl být reformovatelný. Což se tedy ukázalo jako jedna naše velká iluze.\nPánové, čas kvačí, takže už jenom jednou větou. Stagnace Brežněvská bývá nyní srovnávána se stagnací, jak se tomu rádo říká, Putinskou. Dá se to takhle říci? Milan Dvořák.\nKdyž uplynulo 10 let od páně Brežněvovy smrti, vážené Rádio Svoboda udělalo anketu na moskevských ulicích, co si lidé myslí o Brežněvovi. A tam jeden dobrý muž pravil, moc hodnej člověk, sám krad, nás taky nechal. Ale ono to není pravda. Tehdejší funkcionáři nepotřebovali krást. Ta země jim patřila se vším, i s chlupy. Takže oni spíše si tak jenom hráli mezi sebou já na bráchu - brácha na mě. Kdežto dnešní Rusko při vší té centralizaci je prolezlé, dokonale prolezlé tou peněžní korupcí. Za socialismu byla nepeněžní. A je to vidět a lidi to zlobí.\nMyslím, že by se to nedalo srovnat. Že to ten základ, marxisticky řečeno, ten sociálně ekonomický základ je úplně jiný. Opravdu Rusko je, bych řekl, až přehnaně buržoazní stát dnes, dnešní Rusko. Takový spíš typu nějakých latinskoamerických států, nebo takových větších třeba, já nevím, vezmeme Mexiko nebo úplně na opačným konci světa Indonésie a tak dál. Z toho hlediska, jak vypadá, jak uvažuje dnešní elita, jak je zkorumpována a vlastně jak je, jak velký, velké jsou sociální rozdíly mezi těmi nahoře a těmi dole a tak dále. Takže to je naprosto odlišný systém a dá se to srovnávat možná jenom z hlediska nějakého vývoje. Ale čím skončil, jak skončil sovětský vývoj, to známe. A co čeká dnešní Rusko neznáme. Proto já bych se zdržel těch přirovnání.\nTakže těmito slovy Jaroslava Šimova dnešní Studio STOP končí. Za všechny 4 své dnešní hosty se loučí Libor Dvořák.


Roky ji znásilňoval otčím. Až dnes dívka přiznala, že mu porodila dítě | Domov | Lidovky.cz\n11. září 2009 10:16, aktualizováno 11:33 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nOSTRAVA Dvaačtyřicetiletý muž podle ostravské policie roky znásilňoval a zneužíval nevlastní dceru, která nakonec otěhotněla a porodila. Dnes už mladá žena se svěřila sestře, která vše nahlásila policii. Kriminalisté otčíma obvinili ze znásilnění a pohlavního zneužívání. Nyní je ve vazbě. Novinářům to dnes řekl kriminalista, který se případem zabývá.\nNyní jednadvacetiletou mladou ženu otčím poprvé znásilnil, když jí bylo 16 let. Stalo se to, když jeli autem na návštěvu. Cestou zastavil a dívku násilím donutil k sexu. "Pak dívce řekl, že pokud někomu cokoliv řekne, nejen že ji ublíží, ale také odejde od její matky," řekla mluvčí ostravské policie Gabriela Holčáková. Právě toho se zneužívaná nejvíce bála. Měla strach, že by pak její matka spáchala sebevraždu.\npp sebevrazda Dnes v dobe bezmezne sexpropagace vsude je mozne vsecko. Nelze se... 16:08 12.9.2009\nAmadeus já bych chtěl mít tvé foto na pračce, na dřevě, na kamínkách, ve sklepě, v... 20:17 11.9.2009\nJap Ani slovo o matce Meli by ji zaryglovay take. Ja moc neverim, ze matka... 11:28 11.9.2009\nVerstappen Re: Ani slovo o matce matka nechtěla přijít o chlapa, tak dělala že o ničem neví 14:20 11.9.2009\ndrqert Neukázali a ni neidentifikovali pachatele. V takovém případě jde na 99% o... 10:39 11.9.2009


Doktor Balaton TV seriál 2021 - Pustit film online - zkouknoutfilm.cz\nEmail: info@zkouknoutfilm.cz https://zkouknoutfilm.cz/sledovat?zanr=novinky2021&film=Doktor%20Balaton%20TV%20seri%C3%A1l%202021 Koukat na celé filmy online zdarma. nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nNovinky 2021 Novinky 2021, Zkouknout, film, Doktor Balaton TV seriál 2021, CZ online Novinky 2021\nPustit film Doktor Balaton TV seriál 2021, pustit online česky v HD, nyní k dispozici. Sledovat celý online film zdarma a bez omezení. Sledovat online s možností stáhnout film. Doktor Balaton TV seriál 2021 se odehrává…\nPřehrát film Doktor Balaton TV seriál 2021 z alternativního zdroje 1\nPřehrát video Doktor Balaton TV seriál 2021 z alternativního zdroje 2\nStáhnout film Doktor Balaton TV seriál 2021 v HD kvalitě


NS RČS 1925-1929, PS, 195. schůze, část 4/6 (26. 4. 1929)\nNacházíte se: Digitální knihovna › NS RČS 1925-1929 › Poslanecká sněmovna › Stenoprotokoly › 195. schůze › Pátek 26. dubna 1929\nPátek 26. dubna 1929\nMístopředseda Stivín (zvoní): Dále má slovo pan posl. Chvojka.\nPosl. Chvojka: Slavná sněmovno! Používám příležitosti, abych jménem poslaneckého klubu, který kladu si za čest zde zastupovati, dotkl se události, která v poslední době rozvířila hladinu našeho veřejného života.\nTýká se to jmenování správních orgánů do nemocenských pojišťoven, které bylo vyhlášeno v Úředním listě republiky Československé 19. dubna t. r. Naše veřejnost, zejména veřejnost pojištěnecká, domnívala se, že toto jmenování správních orgánů, - považovali jsme to pouze za přechodný útvar, který by provedl pouze volby, po kterých už několikráte jsme volali a po kterých také dneska voláme - bude při nejmenším na tolik spravedlivé, že bude provedeno tak, jak odborové organisace dělnické, zastupující zájmy pojištěnců, a to nejen odborové organisace dělnických stran oposičních, nýbrž také strany pana ministra soc. péče Msgr. Šrámka v Ústřední sociální pojišťovně se dohodly. Bohužel, jmenování nese pečeť naprosté nesprávnosti, naprostého nepochopení základních principů demokracie a spravedlnosti. Pan ministr soc. péče prohlásil ve výboru soc.-politickém, že snad tu či onde stala se chyba a že ve spěchu, s jakým toto jmenování bylo prováděno, mohlo se tu či onde zapomenouti na to, že ten či onen navrhovaný pojištěnec nebo zaměstnavatel nemá práva pasivního.\nMusím naproti tomu konstatovati, že již v listopadu loňského roku byly vyzvány nemocenské pojišťovny, aby navrhly po dohodě s organisacemi zaměstnavatelským.i a zaměstnaneckými Ústřední soc. pojišťovně vhodné osoby, které by byly schopné zastávati funkce, ať už správních orgánů, ať dozorčích orgánů nebo rozhodčích soudů. Tomuto vyzvání bylo vyhověno a Ústřední soc. pojišťovna již 1. ledna měla návrhy ode všech nemocenských pojišťoven. Ústřední soc. pojišťovna znova v několika schůzích, anketách a poradách dohodla se se zástupci jednotlivých organisovaných složek, dokonce i s dělnickými zástupci strany pana ministra soc. péče, a zástupce odborově organisovaného dělnictva této strany a její tajemník kol. posl. Petr po dohodě, která byla v Ústřední soc. pojišťovně v této věci sjednána, prohlásil, že je spokojen a že ani nečekal, že takové zastoupení bude odborovým organisacím dělnickým strany lidové v dohodě přiznáno. Bohužel, jmenování potom, do kterého vložilo se v poslední době ministerstvo soc. péče, nese pečeť, jak jsem již pravil, naprosté nesprávnosti, poněvadž zde nejen nebylo šetřeno úmluv v jednotlivých nemocenských pojišťovnách, úmluv v Ústřední soc. pojišťovně, nýbrž nebylo přihlíženo ani k těm základním podmínkám, totiž ku právu volitelnosti jednotlivých navrhovaných osob.\nJak jsme zjistili a jak včera bylo již konstatováno v debatě, navrženy byly do některých nemocenských pojišťoven osoby, které již 1/2 roku i 1 rok jsou mrtvy, jsou tam navrženy osoby ze skupiny zaměstnavatelů, které nikoho nezaměstnávají, jsou tam osoby, které nejsou zaměstnanci ve smyslu zákona a nemají aktivního a pasivního práva volebního. Orgán p. ministra soc. péče podrážděně dnes odpovídá, že je pouze jediné procento těchto osob, které nemají práva býti zastoupeny ve výborech, ve správních orgánech nemocenské pojišťovny. Stačí však poukázati pouze na to, že v jediné nemocenské pojišťovně v Nov. Městě n. Met. ze 60 navrhovaných osob plných 18 nemá pasivního volebního práva a nemá tedy práva býti členem ať již představenstva nebo dozorčího výboru nebo rozhodčího soudu. Ale to jsou jen ojedinělé zprávy, poněvadž přesné statistiky o této věci nemáme. Stačí pouze poukázati, že Ústřední soc. pojišťovna na základě zmatků, které vznikly jmenováním, oběžníkem včera na rychlo vypraveným jednotlivým nemocenským pojišťovnám nařídila, aby prozatímně zastavily ustavování správních orgánů až do vyřízení této náležitosti pasivního volebního práva ministerstvem soc. péče. Můžeme také konstatovati, že zejména velmi macešsky bylo odbyto české dělnictvo ve zněmčeném území. V řadě nemocenských pojišťoven, ovládaných Němci, kde české dělnictvo tvoří velice značnou minoritu, nebylo přihlíženo k oprávněným požadavkům českého dělnictva, aby se mu ve správách nemocenských pojišťoven dostalo patřičného zastoupení.\nTedy s jmenováním správních orgánů mimo stranu ministra soc. péče a snad i mimo stranu nár. demokratickou není spokojen nikdo, nejsou spokojeni ani zástupcové stran koaličních. Strana republikánská má své velice odůvodněné námitky proti jmenování těchto správních orgánů. Svaz průmyslníků odůvodněně protestuje proti bagatelisování, s jakým byl při jmenování pominut. Tedy my již několikráte jsme žádali, a to naléhavou interpelací dne 14. června 1927, aby byly provedeny volby nejen do nemocenský.h pojišťoven, nýbrž i do Ústřední soc. pojišťovny, do úrazových pojišťoven, volby do všeobecného pensijního ústavu, prostě volby do všech institucí sociálně politických. Bohužel, volali jsme nadarmo. Novou naléhavou interpelací ze dne 20. března letošního roku znovu po tom voláme a voláme po tom znovu s této tribuny, i když bylo přislíbeno, že volby budou během měsíce září provedeny. Voláme-li po tom, tedy prosíme, aby naše volání nevyznělo na prázdno jako dosud, aby nepřístojnosti, které se staly při jmenování správních orgánů do nemocenských pojišťoven, byly napraveny a aby také termín k provedení voleb do sociálních pojišťovacích ústavů na měsíc září byl panem ministrem dodržen, aby konečně nemocenské pojišťovny a všechny pojišťovací ústavy dostaly svou řádnou správu, řekl bych, prostřednictvím všeobecného práva volebního a aby konečně tam nastal žádoucí klid a pořádek v zájmu pojištěnců a v zájmu velkých úkolů, které sociálně-pojišťovacím ústavům jsou svěřeny. (Výborně! - Potlesk poslanců čsl. strany nár. socialistické.)\nMístopředseda Stivín (zvoní): Ke slovu není již nikdo přihlášen, rozprava jest skončena. Žádám o přečtení došlých návrhů.\n1. Pozměňovací návrh posl. Bradáče, dr Kramáře, Roudnického, Pechmana, dr Ravasze, dr Petersilky, Windirsche, Stenzla a druhů k §u 2:\nNa místě studijního roku "1926/27" budiž u vedeno "1929/30".\nV poslední řádce na místě roku "1929/30" budiž uvedeno "1932/33".\n2. Pozměňovací návrh posl. dr Schollicha, dr Lehnerta a druhů:\nAbsolventům vysoké obchodní školy, kteří vykonali úspěšně druhou státní zkoušku, přísluší titul "diplomovaný obchodník", kteří vykonali třetí státní zkoušku "Dr. Commerc".\n3. Pozměňovací návrh posl. dr Schollicha, dr Lehnerta a druhů:\n§ 5 budiž nahrazen zněním: Všem absolventům vysoké obchodní školy, kteří podle výnosu ministerstva školství a národní osvěty ze dne 24. července 1925, č. 87.627/IV "o užívání stavovského označení ťinženýrŤ absolventy vysoké obchodní školy v Praze", v době, kdy tento zákon nabude účinnosti, jsou oprávněni užívati stavovského označení "inženýr", zůstává toto oprávnění i dále, dokud nebude vyřízena otázka titulu podle §u 4. Ostatně zmíněný výnos pozbývá současně platnosti.\n4. Pozměňovací návrh posl. Bradáče, dr Kramáře, Roudnického, Pechmana, dr Ravasze, dr Petersilky, Windirsche, Stenzla a druhů:\nV §u 6 budiž na místě data "1. září 1926" uvedeno "1. září 1929".\n5. Resoluční návrh posl. Bradáče, inž. Dostálka, dr Kramáře, Mlčocha, dr Budaye, Hawelky, Windirsche, Stenzla a druhů:\nVláda se vybízí, aby při provádění tohoto zákona působila k tomu, aby absolventi vysoké školy obchodní podle dosavadních zkušebních řádů vystudovavší, byli napříště ve všech směrech postaveni na roveň absolventům, vystudovavším podle zkušebních řádů vydaných na základě tohoto zákona.\n6. Resoluční návrh posl. inž. Záhorského a druhů:\n7. Resoluční návrh posl. inž. Záhorského a druhů:\nVláda se vybízí, aby urychlila postup výstavby budov českého vysokého učení technického v Praze na novém stanovišti dejvickém zařazením značně větší částky peněz, než dosud, do příštího státního rozpočtu.\n8. Resoluční návrh posl. inž. Záhorského a druhů:\nVláda se vybízí, aby se postarala o rozmnožení učeben České vysoké školy obchodní v Praze nástavbou budovy nyní používané.\n9. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila v Ústí nad Labem státní německou obchodní a hospodářskou vysokou školu s tříletým studiem a německou vyučovací řečí jako samostatné oddělení německé vysoké školy technické v Praze.\n10. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila německou vysokou školu lesnickou, a aby peníze na to potřebné zařadila do státního rozpočtu pro rok 1930.\nO sídle této vysoké školy lesnické budiž jednáno s německým sněmovním školním výborem.\n11. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila německou vysokou školu výtvarného a u žitého umění, a aby peníze na to potřebné zařadila do státního rozpočtu pro rok 1930.\nO sídle této vysoké školy budiž jednáno s německým sněmovním školním výborem.\n12. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila na německé universitě v Praze státní německou báňskou fakultu a aby peníze na to potřebné zařadila do státního rozpočtu pro rok 1930.\n13. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila na německé universitě v Praze německou zvěrolékařskou fakultu a aby peníze na to potřebné zařadila do státního rozpočtu pro rok 1930.\n14. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby počátkem studijního roku 1930/31 zřídila německou vysokou školu pro tělesná cvičení a aby peníze na to potřebné zařadila do státního rozpočtu pro rok 1930. O sídle této německé vysoké školy pro tělesná cvičení budiž jednáno s německým sněmovním školním výborem.\n15. Resoluční návrh posl. dr Schollicha a druhů:\nVláda se vybízí, aby co nejdříve podala návrh zákona o veškerém školství, jenž by obsahoval tyto zásady:\n2. Ke správě veškerého národního školství povolávají se národní říšské školní rady utvořené ze zástupců dotčeného národa.\n3. Říšským školním radám přísluší zřizovati, spravovati a pečovati o školství jakéhokoliv druhu, i tak zvané školy menšinové.\n4. Říšské školní rady, aby opatřily nutné náklady, jsou oprávněny předpisovati dotčeným příslušníkům národa školní příspěvky a od nich je vybírati.\n5. Školní dozor příslušející státu upravuje zvláštní zákon, který zmocňuje státní úřady naléhati na národní školní činitele, aby dodržovali uložené jim povinnosti.\nO příslušenství k některé ve státě uznané národnosti rozhoduje přiznání k národnosti učiněné svobodně a bez vykonávání vlivu při soupisu lidu.\nMístopředseda Stivín (zvoní): Dávám slovo k doslovu zpravodaji výboru kulturního, p. posl. V. Benešovi.\nZpravodaj posl. V. Beneš: Slavná sněmovno! Mohu s potěšením konstatovati z řečí, které se připjaly k navrhované osnově ve sněmovní debatě, že nebylo snad jediného hlasu, který by se byl postavil proti osnově. Je tu tedy patrno, že váha navrhované reformy všeobecně se cítí a že není věcných důvodů k tomu, aby kdokoli stavěl se jí v cestu.\nSe zvláštním zájmem poslouchal jsem řeč p. kol. Simma z řad německých nár. socialistů, který stejně jako ostatní řečníci vyslovil se v podstatě pro předlohu. Uvádím tu jeho slova: Strana není proti návrhu na reorganisaci vysokých obchodních škol v Praze. A dále ve své řeči uvedl: "V témž okamžiku, kdy chceme českému národu dáti, co mu přísluší..." a promlouval dále o požadavcích svých vlastních.\nPan kol. Simm i ostatní páni z německých řad žádají si vlastní vysoké obchodní školy. Pan kol. Simm podepřel svůj požadavek odkazem k tomu, že nedostatek vysoké obchodní školy německé způsobuje těžké národohospodářské škody, protože mladí adepti obchodních věd musejí odcházeti na studie do ciziny. Jen mimochodem chci podotknouti, že vlastně totéž bylo za starého Rakouska, kdy titíž studenti musili také odcházeti mimo Čechy, a přece, jak p. kol. Simm pravil, jsou Němci nositeli nebo spolunositeli hospodářského našeho života. Přiznávám, že je to výsledek německé píle, ale je to také výsledek šťastnějších vývojových podmínek. (Tak jest!), jimž se těšili až do určitého data. U nás bylo daleko hůře, neboť naši studenti nemohli do ciziny odcházeti vůbec, protože žádné školy takového druhu jsme nikde neměli a nemohli by odcházeti ani dnes, kdyby jí nebylo. Mravní opodstatnění tedy je jistě vážné a já chci jen ukázati, že kulturní výbor svědomitě vyslechl a vyslýchal jednotlivé pány, kteří k programu reorganisace vysokých škol obchodních mluvili, a v důsledku jejich řečí a požadavků navrhl právě onu resoluci, jež zde byla čtena, a která v podstatě respektuje požadavky druhého národního tábora.\nMyslím tedy, že to nebyl šovinismus, na nějž se odvolával pan kol. Schollich, nýbrž daleko více to, co zde řekl z německých řad, z klubu Bund der Landwirte pan kol. Hodina, když pravil, že jde o to, abychom vytvořili ony základní podmínky dorozumění od národa k národu, jak on i my všichni, kdo stojíme na půdě tohoto státu, jistě si vážně přejeme.\nPan kol. Záhorský mluvil k věci a já chci jen podotknouti, že podnět k resoluci, o níž se rozhovořil, vyšel z řad německých soc. demokratů a byl kulturním výborem ve schůzi dne 25. července r. 1926 - tuším jednomyslně přijat.\nPan kol. Schollich ve své řeči i v pozměňovacím návrhu, který byl plénu předložen, mluví proti tomu, aby se abiturientům, absolventům vysoké školy obchodní dostával titul inženýra a žádá, aby se jim dostalo tak zvaného promočního práva. Chci upozorniti pana kol. Schollich a na to, že návrh zákona prakticky již uskutečňuje to, čeho si pan kol. Schollich ve svém návrhu žádá, neboť § 4 tohoto zákona uvádí, že vládním nařízením bude vydán řád pro dosažení doktorátu věd obchodních. Jestliže ve své řeči znovu zdůvodňoval titul doktora obchodního, doctor rerum comercialium, nebo jak snad by se měl budoucí doktor věd obchodních jmenovati, trváme my na tom, že titul inženýra lépe vyhovuje povaze studia a účelu, pro který se student připravuje. Je to tedy daleko více věcí názoru, věcí liberálnějšího pojímání široké iniciativní funkce, která leží na budoucím inženýru obchodních věd.\nPan kol. dr Winter velmi správně rozlišil na jedné straně legislativní povinnost státu, která svými zákony má vycházeti ať soukromému, ať kolektivnímu podnikání vstříc tím, že mu dá dostatek vědecky školeného dorostu obchodního na vysokých školách obchodních a na druhé straně administrativní právo obchodu a průmyslu a zejména kolektivních společností pojišťovacích a jiných k tomu, aby si z řad takto vědecky školeného a přípravného dorostu vybíraly síly podle své potřeby.\nPan kol. Wünsch statečně se zde potýkal s fašismem ministerstva školství a zapomenul, že jednáme o vysoké škole obchodní. O reformě škol, nejenom obchodních, nýbrž i všech škol vůbec a celého našeho systému školského, bylo zde pověděno velmi mnoho dobrých slov.\nUpozorňuji na to, co zde mluvil pan kol. dr Macek. Ukazoval na to, že tato osnova fakticky organisačně již určitou reformu provádí a velmi zajímavým způsobem dotkl se i vnitřní reformy našeho školství. Případ, který tu byl uveden, považuji za tak dobrý a přiléhavý, že prosím, aby mně nebylo bráno ve zlé, jestliže ho znovu opakuji. Při šel továrník do obchodní akademie a řekl v podstatě tohle: "Přijímám-li vaše studenty, nedívám se tolik na jejich známky, jako spíše na jejich mravnost a na jejich píli; tomu ostatnímu se u nás naučí." Tento případ velmi výstižně charakterisuje a vystihuje podstatu školských reforem. Ukazuje na to, že v našem školství školíme sice své žáky na všech stupních škol velmi svědomitě intelektualisticky, pamětně, že toto intelektualistické školení sice je také školou logického myšlení, jak o tom velmi mnoho a správně bylo mluveno zase na školské anketě ministerské, ale ukazuje také na to, že ta pilnost znamená v podstatě usměrněnou, ukázněnou vůli, jejímuž cvičení a výchově se v našem školství tak mnohého nedostává. Ukazuje-li na mravnost, dotýká se to zase výchovné vnitřní stránky našeho školství, které si vyžaduje, abychom pro dobu demokratického režimu státního vychovávali silné a silnější charaktery. V tom směru velmi mnoho bylo mluveno na školské anketě a proti dosavadnímu školskému intelektualismu vyslovovali se nejenom přátelé nové reformy, nové, reformované t. zv. jednotné diferencované školy, nýbrž skoro všichni účastníci školské ankety, ať přináleželi ke směru konservativnímu či ke směru modernímu, technickému. Anketa školská mluvila zvláště důrazně o omezení učiva. V tom spočívá právě největší nedostatek školského intelektualismu našeho. Neukazovalo se tedy jen na reformu typů, n.a organisaci našeho školství vůbec, nýbrž vedle omezení učiva se mluvilo také pro změnu povahy studia vůbec. Žádalo se, aby škola nejenom vychovávala pro praktický život tak na vysoké škole obchodní, jako na škole vesnické, nýbrž aby byla přímo sama již praktickým životem. A právě kus této reformy tolik žádané je v této osnově o vysoké škole obchodní. Ona bude vychovávati nejenom k logickému myšlení, ona bude vychovávati ne s tak omezenou látkou, jako spíše rozšířeným časem k praktickému zažití nutné látky. Rozšíření vysoké školy obchodní ze 6 na 8 semestrů není v podstatě ničím jiným nežli odpovědí na tyto výtky o přílišné materii podávaného učiva v našich školách, a specielně tedy na vysoké škole obchodní, kde se ty nedostatky jevily tak markantně a často tragicky u některých studentů v příliš dlouhé době trávené na studiu obchodních věd.\nVýsledek navrhované změny touto osnovou bude tedy zcela takový, jaký si reformní hlasy žádají. Neobmezuje sice látku, ale rozšiřuje studijní čas. A celá řeč obou profesorů vysokých škol, jak kol. Macka z vysoké školy obchodní, tak kol. Záhorského z vysoké školy technické, ukazovala, že vysoká škola obchodní je via facti v boji s přehnaným, upřílišněným intelektualismem školským a že je si již velmi dobře vědoma, že má praktickými metodami vychovávati také pro praktický život. Pan kol. Záhorský dotkl se tu jedné velmi významné věci, která se také ozvala z ankety školské. Naše školství postrádá totiž filosofické i praktické koncepce, na kterou by v demokratickém státě mělo býti postaveno. My ve svých reformních hlasech odkazujeme se více na to, co dělá cizina, a méně jsme se snažili - ani naši školští odborníci čeští, ani němečtí, ani jiní toho dosud neučinili - aby celému našemu systému školskému, po jehož reformě celkové a reformě celé soustavy školské volá také kol. inž. Záhorský, vyšli vstříc, jak jsem řekl, a jak znovu podtrhuji, filosofickou koncepcí demokratického školství od školy mateřské až po nejvyšší vědecké školení našeho dorostu.\nZdá se, že po této stránce dala školská anketa ministerská dobrý podnět k tomu, aby se naši školští odborníci ze všech řad, kteří se zabývají spíše praktickou stránkou prováděné reformy školské, anebo reformy, která měla by býti provedena, vraceli k této školské koncepci a že se nám konec konců dostane a musí dostati filosofického založení pro zdravý, praktický, silný, dostačující a prospívající školský systém. Věřím, že školská reforma, již předvádíme v této osnově, která je jedním krokem takové široké reformy školské, vykoná své dobré poslání.\nVzhledem k tomu, že řeči pánů kolegů všech stran odnášely se nikoliv proti materii podávané, nýbrž spíše k jiným otázkám s ní souvisícím, a vzhledem k tomu, že tato osnova o reorganisaci vysoké školy obchodní došla všeobecného souhlasu, domnívám se, že nebude nižádných příčin, aby nebyla také v celém znění odhlasována.\nDoporučuji tedy plenu poslanecké sněmovny, aby osnovu zákona tisk 524 ve znění zprávy výborové přijala. (Potlesk.)\nMístopředseda Stivín (zvoní): Měli bychom přikročiti ke hlasování. Jelikož však -došly v poslední chvíli pozměňovací návrhy, přerušuji schůzi za účelem přípravy hlasování na 15 minut.\n(Schůze přerušena v 1 hod. 45 min. odpol. - znovu zahájena ve 2 hod. 10 min. odp.).\nPřistoupíme ke hlasování o osnově zákona o reorganisaci vysoké školy obchodní v Praze (tisk 524).\nOsnova má 6 paragrafů nadpis a úvodní formuli.\nJelikož byly podány pozměňovací návrhy, míním dát hlasovati takto:\nNejprve budeme hlasovati o §u 1 podle zprávy výborové, neníť pozměňovacích návrhů.\nO §u 2 budeme hlasovati nejprve v úpravě pozměňovacího návrhu posl. Bradáče, dr Kramáře, Roudnického, Pechmana, dr Ravasze, dr Petersilky, Windirsche, Stenzla a druhů, doporučeném p. zpravodajem; nebude-li přijata, hlasovali bychom o §u 2 podle zprávy výborové.\nO §u 3, k němuž není pozměňovacích návrhů, hlasovali bychom podle zprávy výborové.\nO §u 4 hlasovali bychom nejprve v úpravě návrhu posl. dr Schollicha a druhů; nebude-li přijata, hlasovali bychom o §u 4 podle zprávy výborové.\nO §u 5 hlasovali bychom nejprve v úpravě návrhu posl. dr Schollicha a druhů, nebude-li přijata, podle zprávy výborové.\nO §u 6 hlasovali bychom nejprve v úpravě návrhu posl. Bradáče a druhů, doporučeném p. zpravodajem, nebude-li přijata, podle zprávy výborové.\nKonečně bychom hlasovali o nadpise a úvodní formuli zákona podle zprávy výborové.\nNámitek není. Budeme tudíž hlasovati.\nKdo souhlasí s §em 1 osnovy ve znění zprávy výborové, nechť pozvedne ruku. (Děje se.)\n195. schůze (obsah, přílohy)


Hezká a dětsky hravá Elfka Feya se zlatými vlasy je hvězdou kinofilmu bayala. Je nejlepší kamarádkou Eyely, nejvyšší korunní princezny elfí říše bayala.\nHezká a dětsky hravá Elfka Feya se zlatými vlasy je hvězdou kinofilmu bayala. Je nejlepší kamarádkou Eyely, nejvyšší korunní princezny elfí říše bayala. Ráda jezdí na koni a má největší srdce ze všech Elfů. Pro její dobrosrdečnost a přívětivost ji ostatní Elfové mají velice rádi. Je nepolepšitelně optimistická a stále přesvědčená o tom, že všechno bude zase v pořádku, i když už všichni kolem ztrácí naději.\nAčkoliv to není na první pohled vidět, je hravá Elfka Feya odvážnější, než vypadá.\nFeya může v rukách držet motýly!\n1× Feya, 1× motýlí doplňky\nMOVIE Marween s Nugurem a Piuhem\nMOVIE Nuray s havranem Munyn\nMOVIE Eyela s jednorožcem ledová socha


Mluvčí Klvaňa přijede kvůli radaru do Míšova se senátorem Töpferem - Příbramský deník\nMluvčí Klvaňa přijede kvůli radaru do Míšova se senátorem Töpferem\nPŘÍBRAMSKO - Vládní koordinátor komunikace protiraketové obrany Tomáš Klvaňa přijede v pátek 27. července do Míšova. Necelé dva kilometry od této obce byla totiž vybrána lokalita pro případné umístění amerického radaru.\nNa veřejnou diskuzi s občany o případném umístění radarové stanice na území Vojenského újezdu Brdy, která začíná v 19 hodin na obecním úřadu, má přijet i senátor a herec Tomáš Töpfer. Jméno herce a senátora figuruje na seznamu známých osobností, které se umístění radaru na území České republiky nebrání.\n„Mluvčí Klvaňa má přijet a chci po něm, ať vysvětlí lidem, proč rada bezpečnosti státu vybrala kótu 718. Před časem byl v Borovně premiér Topolánek a tam prohlásil, že radar bude alespoň čtyři kilometry od nejbližší osady,“ uvedl včera míšovský starosta Pavel Hrubý, který má dům nejblíže ke kótě.\nPodle Kateřiny Komedové ze sekretariátu vládního koordinátora Klvani si Hrubý může pozvat do Míšova další starosty. „Je to na jeho rozhodnutí. My sami budeme podobné diskuze dělat v dalších obcích, ale konkrétní termín ani další obec, kde se veřejná diskuze bude konat, momentálně neznáme,“ řekla Komedová.\nPozvání do Míšova potvrdil včera Deníku starosta Věšína Pavel Hutr. „Nechápu, co je to za veřejnou diskuzi v místnosti, kam se snad vejde maximálně deset lidí,“ rozčiloval se starosta.


Páni bratři na magistrále | 067\n58 | 6. únor 2016\nJustin a Erica Sonneburgovi: Zdravá střeva (ukázka z knihy)\nMysl je slepenec improvizací\n1. – 15. 2. | gravitace\nPáni bratři na magistrále\nZdeněk Šolar | články autora\nJosef Šollar se narodil v Maňovicích 4. března 1893. Na statku se říkalo u Behenskejch, škola byla v Kvášňovicích. Maturoval na reálce v Písku, potom vystudoval na české technice v Praze fakultu pojistné matematiky. To bylo nejkratší možné studium na technice, jenom 4 semestry. Chtěl jít na chemii, ale ta trvala o dva roky déle a delší školu tatínek nemohl financovat, doma byli ještě dva bratři a dvě sestry a všichni dostali vzdělání. Po absolutoriu v r. 1915 narukoval do války.\nPři odvodu v roce 1913 se přihlásil k jednotce vojska ve Vídni a těšil se, že během povinné vojenské služby pozná Vídeň a ještě se zdokonalí v němčině. Dva roky na to bylo všechno jinak. Byla světová válka a tak v září 1915, když dokončil v Praze vysokou školu, nastoupil jako nováček k pluku do Velkého Varadína v jižním Maďarsku (Nagyvárad, dnešní Oradea v Rumunsku), kam byl oddíl z Vídně přeložen. Nezdokonalil se v němčině, ale naučil se maďarsky.\nZa půl roku byl na italské frontě raněn šrapnelem do bedra. Po vyléčení jel v r. 1916 na frontu do Haliče. Tam byl těžce zraněn střelou dum-dum do levé nohy, pažbou do hlavy, a navíc bajonetem do stehna pravé nohy a do břicha a padl do zajetí. Ano, do ležícího raněného vojáka si ještě dva ruští vojáci jen tak bodli bajonetem.\nV zajateckém lazaretu ho vyléčil z ran a tetanové infekce maďarský lékař, ale do zajateckého tábora v Carycinu (dnešní Volgograd) přišel téměř chromý bez poloviny levého lýtka, na pravé ucho už nikdy neslyšel a stopa na hlavě po ráně pažbou mu také zůstala. Jeho deník začíná odjezdem z tábora do čsl. zahraničního vojska.\nBylo to půl roku poté, kdy bolševický puč (u nás po léta nazývaný „Velkou říjnovou socialistickou revolucí“, co byla v listopadu) svrhl ruskou demokratickou vládu a vyvraždil rodinu bývalého cara. Lenin plnil svůj závazek k německému císaři Wilhelmovi, jenž financoval jeho návrat do Ruska: uzavřel s Německem a Rakousko-Uherskem separátní mír a také dohodu o propuštění, navrácení a o rychlé dopravě všech jejich zajatců na západní frontu, aby tyto mocnosti mohly nasadit posily proti Francii a spojencům. V tom bolševikům překážel nedostatek vagónů. Příliš jich bylo obsazeno československými vojáky.\nPo separátním míru se československé vojsko, čítající tehdy asi 60 000 mužů, snažilo podle disposic T. G. Masaryka co nejrychlejší cestou přepravit na tutéž frontu, jenže z druhé strany, na stranu spojenců do Francie, a bojovat tam dále proti Německu a Rakousku za osvobození Československa. Ta cesta nebyla krátká, tou cestou byla sibiřská magistrála na východ do Vladivostoku a pak lodí kolem světa do Francie. Všechny kratší cesty kontrolovala na souši rakouská armáda, na moři německá válečná flotila a na ruském území občanská válka demokratické vlády bílých proti bolševické rudé armádě.\n[Poznámka redakce: text deníku ponecháváme kvůli autenticitě a atmosféře v původním znění včetně rusismů, dobového pravopisu a některých drobných chyb. Opravili jsme jen zřejmé překlepy a viditelnější chyby v interpunkci.]\nZ deníku ruského legionáře Josefa Šollara z let 1918 až 1920\nV žádném vlaku není místo. Stěží jsme sehnali dva vagóny plné koňského hnoje a bez všelikého nářadí, jen kusy klacků vyzbrojeni, dali jsme se dočištění vagónů, jež nám mají sloužiti za obydlí, dokud nestihneme naše ešelony, odpravující se z Ukrajiny na východ do Francie bojovat na západní frontu. V noci konečně odjíždíme. Jsme namačkáni jako slanečci. V našem vagónu je nás 34 a nemáme ani jediné desky ani kamínka. Teď je sice ještě nepotřebujeme, ale až přijedeme na sever k Penze, budeme asi pociťovat jejich potřebu. Z vagonu ozývá se stále veselý smích a zpěv. Při delší zastávce v kozácké stanici Arčada zapěl náš pěvecký sbor pod vedením Jelínka několik našich národních písní, jakož i ruskou „Zelennyj lug ves v cvetach“ k nemalé radosti zevlujícího publika (zvláště báryšeň), které nás obklopilo.\nPo delší zastávce v Balašově se 8. dubna večer setkáváme k všeobecné radosti na stanici Rmijevo s českými ešelony, potkáváme známé z carycinského lágru. Navštěvuje nás podpor. Hloušek od 6. pluku a vypravuje s nadšením o boji u Bachmače, hoši se prý drželi znamenitě.\nDo Penzy, kde se formují novobranecké ešelony, přijíždíme 9. dubna. Části, přijíždějící z Ukrajiny zde odevzdávají zbraně podle úmluvy uzavřené s bolševiky. Nalézá se zde také štáb „české rudé armády“, která vede proti nám zuřivou agitaci a kde může nám škodí. Je zastoupena také v komisi, určené k přijímání zbraní od našich částí a všude slídí.\nVagón vlaku čsl. legií. (Wikipedia, public domain)\nVelitelem našeho ešelonu je poručík Pejřil, sympatický člověk. Zařizujeme se na dalekou cestu na východ: čistíme vagón, řežeme prkna, zděláváme kamna a hádáme se, kde kdo bude spát. Je nás ve vagónu 25 a těpluška má číslo 6. V kamínkách není čím topit a chceme-li se ohřát, musíme krást co se dá (ač je již polovina dubna, bývá dosti chladno). Z nedostatku jiného paliva rozsekali jsme povozku stojící na platformě proti nám a nechali na místě jen kování a ráfy. Dostali jsme přirozeně od velitele ešelonu notně vynadáno, ale co dělat? Povozka byla v tahu, opravit se nedala a nezbylo, než odklidit zbývající železo, aby nebudilo pohoršení.\nDruhý transport jedoucí z Carycina projel Penzou dále na východ. Pomalu si zvykáme na bratrství, které nám následkem nezvyklosti připadá divným. Co chvíli se někdo zmýlí, přiběhne do vagónu s nějakou novinkou a osloví nás civilním „pánové“, nebo se rychle vzpamatuje a řekne „páni bratři“.\nJedoucí s námi medici jsou povýšeni na praporčíky a zastávají místa ešelonních lékařů. Ešelon se stále doplňuje, netrpělivě čekáme den odjezdu na východ. Zaměstnání nemáme, pracujeme pouze v kuchyni (sekáme dříví, vozíme vodu, škrabeme brambory) a doplňujeme zásoby na dalekou cestu taháním pětipudových pytlů nenáviděné grečky, brambor, cukru, hrachu… Ve volné chvíli běháme po nádraží, prohlížíme projíždějící ešelony, hledáme známé. Večer prohlížíme město dosti výstavné, ale pokud se týče špíny, bláta a čistoty chodníků, na nichž možno zlámat nohy, úplně shodné s ostatními ruskými městy. Za týden je nás konečně okolo 800 a odjíždíme na východ. Jedeme dosti rychle přes Samaru do Čeljabinska a odtud do Kurgána, kam dojíždíme 29. dubna. Nazítří nastává výzdoba vagonů, není ani jednoho vagonu, aby nebyl vkusně vyzdoben. Večer chodívají hoši na kávu k cukráři Čechu p. Chotovinskému. Já si to bohužel dopřát nemohu, neboť mám v kapse všeho všudy 50 kopejek. Uniformu koupenou za vlastní peníze jsme si při pracech v kuchyni zničili, novou nemáme, takže chodíme jako hadráři.\nVpřed se nic nehýbe, bolševici kladou jednu překážku za druhou, stále je třeba vykupovat se zbraněmi. Máme všeho 50 vintovek, jež jsme si vyprosili od projíždějících ešelonů v Penze a kromě nás zde stojí 1. četa záložního pluku jako ochrana intendantstva.\nKurgánem dne 12. května 1918 projížděl vlak s německými a rakouskými zajatci – jedou podle smlouvy s bolševiky domů, posílit západní frontu proti Francii. Po dobu stojanky na nádraží se chovali slušně, při odjezdu však vyzývavě a dokonce házeli po našem vlaku odpadky od jídla. V Čeljabinsku dne 14. května stali se ještě drzejšími a jeden z nich hodil kusem železa v okamžiku, kdy vlak opouštěl stanici a těžce zranil bratra třetího pluku, který brzy na to zemřel. Třeťáci ihned zastavují vlak a žádají vydání viníka. Když ho nechce nikdo prozradit, začínají „bílit“. Zajatci vydávají viníka, který je zastřelen. Tento incident dal bolševikům příčinu k novým překážkám na naší cestě. Za účelem vysvětlení zvou několik bratrů zúčastnivších se incidentu, ale bez výslechu je arestují. 3. pluk vysílá rozvědku s žádostí arestované propustit; tato je však rovněž arestována a teprve ozbrojený průvod třeťáků po městě pomáhá arestovaným k svobodě.\nDne 22. května se sešel sjezd v Čeljabinsku a rozhodl pohybovati se na východ „vlastním pořádkem“. Ustanoveno nevyvolávati žádný konflikt, ale proti přepadení se brániti. Obavy naše ukázaly se odůvodněnými. Dovídáme se o přepadení u Marjanovky 25. května 1918. Po odevzdání zbraní tam zatáhli zcela neozbrojený vlak do úvozu mimo stanici, kde na ně spustili shora palbu z připravených kulometů. Naši ozbrojeni jen kamením a klacky se ubránili, zahnali bolševiky na útěk a ukořistili vintovky, kulomety i munici. Podobné přepadení uspořádali také v Irkutsku den nato, 26. května 1918. Irkutsk byl sídlem bolševické vlády střední Sibiře – Centrosibir, byl v něm silný šovinistický nenávistný vliv německých a maďarských internacionalistů. Jakmile Čechoslováci přijeli, byli vyzváni, aby složili zbraně. Sotva vydali poslední pušku, byli náhle přepadeni silným ohněm z kulometů, postavených v oknech nádražní budovy. Naši, vidouce klesati mrtvé bratry, vrhli se holýma rukama, kamením, poleny dříví a kusy železa, které popadli cestou, na německé a maďarské krasnoarmejce, opuštěné ruskými bolševiky, kteří patrně nevydrželi se dívat na ohavné divadlo zrady a podlosti, a strašným letem bleskem stanuli u kulometů, pobili podlé zákeřníky a vkrátku obsadili celé nádraží. Ztráty byly však hrozné: 15 mrtvých a 66 raněných. V odpověď na to obsazen 27. května Čeljabinsk.\nDo Kurgánu přijíždí prapor 2. pluku s poručíkem Syrovým. V noci z 1. na 2. červen po dlouhém vyjednávání s místními bolševiky dochází k „bílení“ Kurgánu. Nádraží a telegraf vzat námi již předem; pouhých 50 vintovek našeho praporu, rozdělených hlavně mezi bývalé důstojníky, má vyčistit górod a prapor 2. pluku obchvatem vzít okopy, vykopané bolševiky za řekou Tobol. Naše 3 čety mají postupovati paralelními pereulky, vedoucími od nádraží k řece Tobol, udržovati spojení a bíliti hnízda bolševiků na cestě. Hned při přiblížení se k městu zaháníme jízdní hlídku nepřítele a jdeme hladce kupředu. Jsem naznačen velitelem půlčety postupující Trojickým pereulkom na krajně levém křídle. Setkáváme se jen s hlídkami, které po krátké přestřelce prchají, zůstavujíce na místě mrtvé a raněné, nebo zalézají na půdy, ba dokonce i do kanálů, odkud je pak vytahujeme schlíplé jako hastrmany. Ukořistěné pušky předáváme bratrům jdoucím za námi beze zbraně, takže naše ozbrojená moc krok za krokem stoupá. Budovu „Sovděpa“ nacházíme opuštěnou, v ní několik bomb a vintovek krásnými ve zmatku opuštěných a obsazujeme puškařskou dílnu proti Sovděpu. Necháváme tam stráž a ženeme se k budově ”milice”. Po krátké přestřelce prchají krásní i zde úprkem přes most, pronásledováni naší palbou. Svítá… Další úlohou je brániti most a markýrovati nástup se strany mostu, abychom odvrátili pozornost od místa, kde se má objeviti prapor 2. pluku. Obsazujeme okna, rohy domů, patníky, domy na pobřeží, přebíháme z místa na místo, hledajíce lepší výstřel a pálíme na nepřítele, usazeného ve mlýně za mostem a v okopech za mlýnem, postavených směrem k mostu. Bratr Štumpf vztyčuje na požárce červenobílý prapor narychlo zhotovený s pomocí p. Chotovinského. Město je naše.\nBrzy na to se ozývá silná střelba za mostem za zády krásných. Prapor 2. pluku začíná svou práci. Následuje hromové hurá! Krásní, překvapení, vztyčují bílou vlajku – vzdávají se. Bratr Štumpf s požárky sleduje chod událostí na druhém břehu a zpravuje nás o něm. Při zprávě, že se krásní vzdali, vybíhá br. Seidl a Šklíba ze svého úkrytu a prvý z nich je zasažen rozryvnou kulkou přímo do srdce, druhý stejnou kulkou těžce zraněn do pravé paže. Druhý pluk ztrát neměl. Zajato asi 600 krásných, ukořistěno množství vintovek a patron.\nNásledují prohlídky podezřelých domů, odkud se na nás střílelo. Všude se setkáváme s radostnými tvářemi všech trpících pod bolševickým terorem, kteří nás zdaleka zdraví, zvou v gosti a různým způsobem hledí nám projevit svou vděčnost. Na nádraží se s horečnou pílí staví broněvik z amerických uhláků, pomocí prken a sáčků s pískem. Velitelem je br. Urbánek.\nZa osvědčení v boji dostáváme pochvalu od por. Syrového. Prapor 2. pluku odjíždí, přejímáme posádkovou službu. Pro nepřipravenost ruských stran k převratu přejímáme správu města i nádraží. Někteří zasedají v soudní komisi, druzí vyřizují agendu v kancelářích vojenského náčelníka, jiní úřadují u milice. Já mám též funkci u vojenského náčelníka: všichni postižení, jimž krásní něco ukradli nebo rekvírovali, si chodí ke mně stěžovat a žádají náhradu. Nejsou to jen z kurgánského újezda, ale i z krajů, obsazených bolševiky. Věrně zapisuji jejich pláče a nářky po pořadí, ale většinou jim nemohu pomoci a odkazuji je, aby se přišli pozeptat později, až to předáme ruským, kteří budou lépe seznámeni s poměry.\nObrněný vlak Orlík. (Wikipedia, public domain)\nZa bojovou zdatnost projevenou při vzetí Kurgánu je ešelon dobrovolců přejmenován na 1. kurgánský pochodový prapor. Velitel praporu nabývá práva jmenovat šarže a velitele čet. Jsem jmenován důstojnickým čekatelem a přidělen jako velitel 1. čety ke 4. rotě.\nPředáváme správu města do ruských rukou a odjíždíme přes Čeljabinsk na stanici Argajaš chránit týl 3. pluku nastupujícího po trati Čeljabinsk – Jekatěrimburg. Zde strážíme také most u vesnice Ajazgulova a navazujeme první styky s kozáky, kteří se hned po našem vystoupení všude přidávají k nám. Naše 1. a 4. četa 4. roty dostává úkol obsadit selo Tutňary vzdálené asi 15 verst od stanice, odkud stále přinášejí přehnané zprávy o nástupu krásných se strany Karabaše. Vesnice čítá asi 20 000 obyvatel. Čety jsou ubytovány na břehu jezera v budově býv. Sovděpu. Já a Molín bydlíme u popa Sokoleva, jehož 14tiletá dcera Xeňa žárlí na Molína, který dochází za jakousi gymnasistkou ze Zlatoustu. Stavíme polní stráže směrem ke Karabaši. Je to opatření nedostatečné, sloužící pouze k uspokojení místního poplašeného obyvatelstva, které vidí ve všem nebezpečí a hrozně se bojí návratu bolševiků, a k zamezení vývozu potravin k bolševikům, o nichž ani určitě nevíme, kde jsou.\nMístní družina, vedená jakýmsi novopečeným podporučíkem, má před bolševiky ukrutný strach. Zajali jim několik lidí vyslaných na rozvědku, sebrali jim zbraně a koně, ztloukli a poslali zpět. Teď se bez Čechoslováka nikdo z nich nehne z vesnice a při prvním výstřelu by jistě utekli. Seznámili jsme se s bývalým kavaleristou Uspenským, s kterým jsme se povozkou vypravili rekognoscírovat terén před našimi zástavami. Sotva jsme vyjeli z vesnice, strhla se bouře s krupobitím. Promoklí až na kůži jeli jsme asi 15 verst po bažinaté cestě, vedoucí nízkým křovinatým lesem nepotkavše živé duše, prohlédli všechny přechody přes bažiny, kudy prý by bolševici mohli přijít a jež Uspenský doporučoval chránit kozáckými hlídkami, zastavili se v baškyrské vesnici u ruské rodiny na čaj, popili, pokouřili, starostovi přikázali každý den vypravit kurýra k nám se zprávou o pohybech nepřítele, který se nalézal asi 3 versty vzdálen v síle asi 300 mužů a nastoupili zpětný pochod.\nPřijela k nám ještě sotňa kozáků se setníkem Smetaninem, velice sympatickým člověkem, kterého jsme měli brzy všichni rádi. Vyjel z Čeljabinska s malou družinou, cestou se však k němu přidávali ozbrojení kozáci – dobrovolci, takže k nám již přijel s celou sotňou. Ve dnech 3.a 4. července odjíždí 2.rota zpět v Čeljabinsk a druhý půlprapor pod velením poručíka Pejřila na automobilech do vesnice Sary k posílení tamní posádky sestávající z několika rot baškyrských a 1 sotňi kozáků. Úkolem této skupiny je nastupovati po traktu na Jekatěrimburg. Velká baškyrská vesnice mezi dvěma jezery a lesem je zcela opuštěná. Jsme ubytováni po četách v rozbitých chatách na podlaze, baškyrské roty bydlí za vsí v táborových stanech. Nemáme příliš velkou radost z těchto nových spojenců, nevycvičených novobranců, negramotných nezkušených Baškyrů. Dle vypravování hochů z 2. roty přinesou spíše škodu nežli prospěch, nemají nejjednodušší vojenské zásady, je těžko udržovati s nimi spojení a vůbec se s nimi dorozuměti, jen výjimečně mluví některý z nich rusky. Při nástupu zůstanou vzadu a střílí do vlastních řad bez míření a s hlavou zavrtanou do země. Velké ztráty 2. roty přičítají se právě ze tří čtvrtin jejich vintovkám.\nPrvním tvrdým oříškem na naší cestě k Jekatěrimburgu je selo Kujaš vzdálené asi 18 verst, chráněné s jedné strany jezerem, kde jsou opevněni krásní v síle 1000 lidí s velkým počtem kulometů, bronírovaným automobilem a několika děly. Jsou nebezpeční v boku částí, postupujících po trati a proto mají být dobyti. Dne 6.července objasňuje nám plk. Štym plán nástupu a ve 4 hod. odpoledne vypravuje se obchvatná skupina sestávající z 3. roty, 1. a 2. čety 4. roty , roty Baškyrů a půl sotni kozáků s dvěma kulomety pod velením podpor. Nováka na cestu. Druhá, frontální skupina sestává ze zbývajících 2 čet naší roty, Baškyrců a půl sotni kozáků s 1 kulometem a dvěma děly má pod velením por. Pejřila vyjíti později, postupovati po traktu a za svítání začíti boj, upoutati na sebe pozornost. Vzetí vesnice je úkolem naší skupiny, která podle plánu má vykonati za noc cestu 50 verst na povozkách, překvapiti bolševiky se strany s.v. a prudkým útokem vzíti vesnici. na cestě se ale vyskytují nepředvídané překážky: vesnice M. Kujaš, přes niž máme podle plánu postupovat, je dle Baškyrců z Urukulu obsazena nepřítelem. V boj se s nimi pustit nemůžeme, to bychom se prozradili a celá výprava by se stala bezúčelnou. Podp. Novák zůstavuje proto na místě k ochraně našeho týlu půl sotni kozáků, která dostává úkol střežiti vesnici, neprozraditi se dříve, dokud my nezačneme boj a pak vzíti tuto útokem.\nNaše kolona odbočuje z cesty vpravo a jede oklikou asi 10 verst, přijíždí na místo, kde máme opustiti povozky asi o půl čtvrté hodině ráno. S překřehlými za noční mlhy údy opouštíme povozky, na nichž necháváme pláště a postupujeme dále lesem. Ač jsou už 4 hodiny a boj frontální skupiny měl začíti za svítání, panuje všude hrobové ticho. Přiblíživše se asi na 2 versty k vesnici, slyšíme první rány z děl a potom i řídkou palbu z pušek. Boj začal. Rozvíjíme se v řetěz, ploužíme se ku předu obilím třpytícím se v ranní rose, která nepříjemně smáčí naše zkřehlé údy. Naše četa je na krajním pravém křídle, vlevo je četa 3. Roty a dále v půlkruhu jsou Baškyři. Z okraje lesa sousedícího s holou plání s mírným svahem k vesnici už vidíme první domy přiléhající na nevelký nízký les na břehu jezera. V tom okamžiku jsme přivítáni prudkou palbou mnoha kulometů. Zaléháme.\nVesnice je vzdálena 700 kroků a krásní jsou opevněni v zákopech na okraji lesa. Další postup se ukazuje v bojovém pořádku, v jakém jsme, nemožným. Naše artilerie je na druhé straně, střílí zřídka a špatně. Zato nepřátelská ve vesnici se ozývá nepřetržitě, střílí ale hlavně proti našim dělům. Bronírovaný automobil projíždí z jedné strany vesnice na druhou , vyjíždí na pláň před námi a kropí nás deštěm ze svých kulometů – jsme proti němu bezmocní. Nepřítel ze svého úkrytu vidí každé naše hnutí. Nástup se ukazuje proveditelným jen posunutím zálohy na pravé křídlo, kde by bylo možno se nízkým podrostem se přiblížit a napadnout v lese zakopaného nepřítele z boku. Sděluji svůj názor podp. Zárubovi a vysílám dobrovolníka k veliteli s žádostí o nasazení zálohy. Mezitím se podařilo Baškyrům přiblížiti se podél břehu jezera asi na 50 kroků proti okopům krásných, avšak neprozřetelným voláním Baškyrů o munici je nepřítel upozorněn na tento nedostatek, přechází v protiútok a ohrožuje nás obklopit dříve, než přijde záloha. Ústup je jediným východiskem ze situace. Ustupujeme po skupinách táhnouce sebou zachráněné kulomety, pronásledováni prudkou palbou z kulometů. Nikdo ani nepomýšlí na odpor. Nesu na rameni tělo „Koltky“, unaven klopýtám o jakousi větev a padám do obilí; vtom však již hvízdají nade mnou kulometné střely srpem kosící klasy obilí nad mou hlavou, oddechnuv si trochu, nastupuji další cestu. Setkávám se s hloučkem doprovázejícím ppor. Nováka, který je neúspěchem celý zničen. Dle jeho názoru k povozkám jíti je nesmysl, tím směrem pronásledují krásní prchající Baškyrce a slabá stráž u povozek jistě nedovedla udržeti poplašené izvozčíky. Zkrátka povozky jsou dle jeho mínění dávno v tahu. Chce obejíti jezero Kirpičiki a spojiti se s oddílem por. Pejřila o němž nemáme zpráv. Je nás asi 50, jdeme všichni s ním, máme 1 Koltku, ale bez nábojů. Na štěstí po 4 verstách pochodu vpravo ve vzdálenosti 600 m spatřujeme kolonu povozek, doprovázející jezdci ji zastavují a jedou nám vstříc. Poznáváme kozáky. Nasedáme a k večeru dojíždíme zpět do Sar kam právě vjíždí také artilerie por. Pejřila. Nálada následkem utrpěné porážky a s ní spojených ztrát je stísněná. Mnoho bratří je nezvěstných, někteří se vracejí po 2 až 3 denním bloudění lesem.\nVečer uléháme a brzy usínáme tvrdým spánkem. Ve 12 budí nás věstový, přináší od velitele roty rozkaz dostaviti se k veliteli praporu pro instrukce a rotu připraviti k odchodu. Narychlo sháníme povozky, jsme unaveni a delší pochod nejsme s to vydržeti. Brzy se vrací Záruba s náčrtkem naší cesty. Máme vyčistit od nepřítele obsazenou vesnici Tat. Karubolka, vzdálenou asi 12 verst na severovýchod. Bereme sebou jeden kulomet a doprovází nás sotňa kozáků. Ti mají za úkol odřezat protivníku cestu ústupu, popř. pronásledovat ho. Neschůdná cesta vede zprvu vysokým, pak nižším smrkovým lesem. Nemáme ani mapy ani kompasu a jsme nuceni věřit průvodníku. Chladná noční mlha proniká nám až do kostí a nutí nás chvílemi seskočit s povozky a rozehřát se trochu chůzí. Po dvouhodinové cestě spatřujeme přes vrcholky stromů nízkého smrkového lesa špičku mešity asi 2 versty vzdálenou. Jedeme ještě asi půl versty, pak sotňa kozáků odbočuje vlevo, obchází lesem vesnici, a my postupujeme v bojovém pořádku až náš předvoj naráží na mýtině při potoce na ploty baškyrské vesnice. Přeskakujeme ploty a vnikáme do vesnice, nenarážejíce na žádný odpor. Na otázku kde jsou krásní, ukazují vyjevení obyvatelé na okolí mešity. Na cestě, vedoucí z druhého konce vsi na severu vidíme ujížděti řadu povozek, které mizí v lese – krásní prchají.\nNicméně v okolí mešity se setkáváme se slabým odporem několika , kteří se opozdili. Jsou v dřevěné věži, kulkou jednoho z nich je zasažen do břicha br. Drápal a za několik minut zemřel. Beru jeho vintovku, neboť u mé následkem otřesů prasklo péro. V dešti našich střel lítají třísky z věže od níž jsme vzdáleni asi 100 kroků, kryjíce se za rohy domů a na ulici narovnanými kládami. Její obránci úprkem ženou se dolů, někteří jsou námi zajati, jiní zabiti a několik jich mizí v přilehlém lese. Vytahujeme ještě několik zaspavších krásných z postele. Ukořistěn kulomet „Kolta“ i s povozkou 10 000 patron a několik vintovek. Od zajatého pozorovatele na mešitě dozvídáme se, že zrána vyslaná jízdní rozvědka nás kdesi uviděla a úprkem přijela zpět se zprávou, že na ně jede asi 1000 Čechů (1 rota je asi 100 mužů) s kozáky. Proto prý všichni udrali, nečekajíce našeho příchodu. Shromažďujeme se před mešitou, vysíláme rozvědky k prohlédnutí kopřivami zarostlých zahrad a stavíme na okraji vesnice stráže. Obyvatelé jsou většinou protibolševického smýšlení a vyjadřují svou radost nad osvobozením tím, že nás hostí čajem s jahodami a různými zákusky.\nNapadají bolševické funkcionáře neuspěvší utéci. Jeden z místních zuřivců dal několik silných úderů klackem z plotu po hlavě nenáviděného komisaře, který padá uprostřed ulice s rozpoltěnou lebkou, z níž teče mozek. Nešťastník leží bezvládně, psi olizují krev z jeho hlavy. Asi za čtvrt hodiny se však mrtvola k všeobecnému údivu převrací a po loktech se plazí do vedlejšího dvora. Dobře mířenou ranou do srdce zkracuje jeden z kozáků jeho trápení.\nKozáci odjeli prohlédnout několik vesnic na východě. My z věže mešity pozorujeme artilerijský boj na traktu, podle směru obláčků explodujících šrapnelů soudíme, že krásní jsou v přesile. Po poledni boj utichl. – Jsou 3 hodiny a vyslaná rozvědka se stále nevrací. Pojednou dostávají naše stráže z lesa silný oheň a jsou nuceny ustoupit. Díky energickému zakročení podpor. Záruby daří se zavést pořádek a udržeti přestrašené izvozčíky. Nastupujeme zpětnou cestu, nedočkavše se návratu rozvědky. Setkáváme se s ní až v Kujaši, získala spojení s oddílem na traktu a dostala rozkaz vrátiti se do Kujaše. K nám vyslaná kozácká hlídka s podobným rozkazem si spletla cestu a vůbec nás nenašla.\nV Kujaši se dozvídáme, že Baškyři, kteří o naší noční výpravě nevěděli, zrána žádali, aby s nimi šli Češi. Teprve když jim bylo vysvětleno, že už jsme také vytáhli, dali si říci. Ale narazivše na krásné, zakopané před Šjubukou, dali se na útěk.\nPoznámky: Čeština zápisníku má mnoho slov ruských, psaných v originále azbukou, i slov z ruštiny počeštěných. Žili v Rusku již dva roky, denně se stýkali s obyvatelstvem.\nRuské výrazy v textu jsou z azbuky přepsány foneticky.\nbagán: mužik, venkovan\nbáryšňa (барышня): dívka, mladá dáma z lepší rodiny\nBaškyrové, Baškirové (Башкиры): turkotatarský národ žijící na jižním Uralu, v Uzbekistánu a Kazachstánu, převážně muslimské víry\nbroněvik (броневик): obrněný vlak\nbronírovaný (бронированный) obrněný\ndenčik (správně денщик) důstojnický sluha, ordonanc\ndum-dum: trhavá střela\nešelon: vojenský vlak\nflank, flankování: boční ostřelování\ngórod (город): město\ngrečka (гречка): pohanka\nizvozčik (извозчик): kočí\nkrásní (красные): rudí\nKoltka: kulomet zn. Colt\nkomandir (командир): velitel\nměščanik (správně мещанин): měšťan (v dnešní ruštině hanlivé; maloměšťák)\noboz (обоз): trén, vozatajstvo\nočereď (очередь): řada\noheň (огонь): rusky znamená jak oheň, tak palba ze střelných zbraní\noružje (оружее): zbraně, zbroj\notrad (отряд): oddíl\npereulok (переулок): ulička\npovozka (повозка): selský vůz, povoz\npožárka: pozorovací věž\nprapor: tehdy oddíl 500 až 800 mužů\npud: 16,38 kg\nselo (село): vesnice s kostelem\nsotňa (сотня): setnina, rota (doslova: stovka)\nSovděp (Совет депутатов, doslova rada zástupců): místní orgán revoluční moci v době občanské války zřízený podle ústavy z roku 1918\nstojanka (стоянка): zdržení v stanici (v dnešní ruštině především: parkování)\ntěpluška (теплушка): obytný nákladní vagón\nudreli (удирать): utekli (utíkat odněkud, před něčím; prchat)\nvěstový (вестовой): spojka (voják)\nv gosti (в гости): na návštěvu\nvintovka (винтовка): puška


Degustační balíček EXTRA RANGE, Žůrek, 6x0,75l - Winehouse.cz\n› Akční nabídka › Degustační balíčky › Degustační balíček EXTRA RANGE, Žůrek, 6x0,75l\n° Chardonnay, 2020, Extra Range, pozdní sběr, suché\n° Ryzlink rýnský, 2020, Extra Range, pozdní sběr, polosuché\n° Zweigeltrebe, 2020, Extra Range, pozdní sběr, suché\n° Cabernet Sauvignon, 2020, Extra Range, pozdní sběr, suché\nBěžná cena 1 124 Kč\nUšetříte 225 Kč (–20 %)\nKód produktu 24636\nZnačka Vinařství Žůrek\nKategorie Degustační balíčky\nTento degustační balíček není balen dárkově, prodává se ve standardním kartonovém obalu.\nSklenice na víno Viola, Crystalex, 570ml, 6ks\nVyprodáno Značka: Crystalex\nSklenice na červené víno. Vhodná především pro mladé nebo zralé červené víno, ale můžou se v ní podávat i některé bílá a červená vína burgundského typu.\nSklenička vyniká svým klasickým a zároveň ojedinělým tvarem připomínajícím lehce rozevřený tulipán – tělo kalíšku je baňaté a směrem k hrdlu se uzavírá, aby dokonale kumulovalo aromatické látky nápoje.\nSkleničky pro červená vína by měly být především objemné, aby se aroma mohlo dokonale rozvinout a víno dostatečně okysličit. Víno by se do takové sklenky mělo nalévat hluboko pod polovinu.\nČím větší je sklenička, tím níže naléváme v poměru k jejímu objemu.\nPři krouživém pohybu skleničkou vzniká dost velká plocha a víno se díky tomu dokonale provzdušni a jeho vůni si tak užijeme mnohem víc.\nSkleničky jsou dodávány v dárkovém balení.\nSada sklenic a karafa - Sandra wine set, Crystalex, 7ks\nSet ze 6 sklenic 350ml na červené víno a karafy 1500ml.\nTato sklenice na víno je vhodná pro podávání především červených vín, ale můžou se v ní podávat i některé destiláty nebo dolihované vína.\nPři volbě sklenky pro bílé víno se přiklánějte spíše k menším velikostem.\nTakové skleničky se doporučují pro sladké a suché bílé víno a také pro některé odrůdy likérových vín typu portské nebo sherry. Skleničky jsou dodávány v dárkovém balení.\nOtvírák Profi dvoupákový nerez- Westmark\nSkladem (12 ks) Značka: Westmark\nVelmi kvalitní, celokovový, profesionální, dvoupákový otvírák na víno.\nNejjemnější leštěný povch v úpravě satin. Kvalitní německá ocel a perfektní spracování.\nSkvělá pomůcka jak pro profesionály, tak i pro domácí použití.\nSada sklenic a džbán - Tumbler set, Crystalex, 7ks\nSkladem (1 ks) Značka: Crystalex\nSet z 6 klasických sklenic na nealko nápoje o objemu 300ml a džbánu 1500ml. Pro takové sklenice charakterizují jejích větší objem a válcový tvar. Design sklenic je dostatečně univerzální, a může se v nich objevit i alkoholický koktejl. Skleničky jsou při prostření využívané hlavně k podávání vody, džusů, a jiných nápojů. Skleničky jsou dodávány v dárkovém balení.\nVe správné sklenici Váš oblíbený náboj bude chutnat mnohem lépe. Pro správnou volbu skleničky můžete využit našeho průvodce výběrem sklenic.\nAkce Kód: 51651\nBalíček řady EXCLUSIVE, Žůrek, 0,75l\nCenově zvýhodněný degustační balíček řady EXCLUSIVE.\n° Sylvánské zelené, 2020, pozdní sběr, suché\n° Ryzlink vlašský 2019, pozdní sběr, suché\n° Ryzlink rýnský 2019, pozdní sběr, polosuché\n° Rulandské šedé 2020, pozdní sběr, polosladké\n° Rulandské modré 2019, výběr z hroznů, suché\nPůvodně: 1 404 Kč\nUšetříte: 405 Kč (–29 %)\nAkce Kód: 57547\nDegustační balíček Kolby, 6x0,75l\nSkladem (1 ks) Značka: Vinařství Kolby\nDegustační balíček Kolby obsahuje:\nSparkling, 2020, zemské, polosuché - 1x\nRyzlink vlašský, 2020, CLASSIC, kabinet, suché - 1x\nRulandské šedé, 2020, CLASSIC, pozdní sběr, polosuché - 1x\nRyzlink rýnský, 2019, SELECTION, pozdní sběr, suché - 1x\nTramín červený, 2018, SELECTION, pozdní sběr, suché - 1x\nCuvée Kolby Red, 2018, SELECTION, výběr z hroznů, suché - 1x\nBalíček je balen ve standardním kartonovém obalu.\nDárkové balení lze dokoupit zde.\nNovinka Kód: 64602\nDegustační balíček Salon vín České republiky 2022, 6x0,75l\nSkladem (17 ks) Značka: Degustační balíčky\nDegustační balíček Salon vín České republiky 2022 obsahuje tato vítězní vína:\nSylvánské Austerlitz, 2019, pozdní sběr, suché, Spielberg, 0,75l (1903) - 1x\nChardonnay Austerlitz, 2018, výběr z hroznů, suché, Spielberg, 0,75l (1861) - 1x\nRyzlink vlašský 2019, výběr z hroznů, suché, Volařík, 0,75l (1921) - 1x\nRyzlink vlašský 2019, výběr z hroznů, suché, Volařík, 0,75l (1938) - 1x\nRyzlink rýnský, 2017, VOC, polosuché, Hanzel, 0,75l (4817) - 1x\nRulandské bílé, 2020, pozdní sběr, suché, Lahofer, 0,75l (19520) - 1x\nSkladem (18 ks) Značka: Vinařství Žůrek\nObjem lahve 6 x 0,75 l