inspiruj.cz • Zobrazit téma - Nedělní úvahy s Bertem Hellingerem\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem\nod Monika » úte 27. bře 2012 13:46:16\n"Bert Hellinger (* 16. prosince 1925, Leimen, Bádensko, Německo) je německý psychoterapeut a autor. Mnoho let strávil jako vedoucí katolické misijní školy v Jižní Africe. Proslavil se jako tvůrce originální psychoterapeutické metody nazývané Rodinné konstelace a Systemické konstelace. V posledních letech pracoval i s dalším formátem označovaným jako "Pohyby duše". Hellinger ovlivnil tisíce terapeutů na celém světě, kteří jeho metody uplatňují na širokou škálu osobních, pracovních i společenských problémů. Je autorem a spoluautorem více než 30 knih přeložených do mnoha světových jazyků."\nNaposledy upravil Monika dne úte 27. bře 2012 13:51:47, celkově upraveno 2\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem - úvod\nod Monika » úte 27. bře 2012 13:51:01\n"Zahajuji nový cyklus svých nedělních kázání. V tomto roce je nazývám nedělními úvahami. S jejich pomocí vás každou neděli pozvu k tichému soustředění, které otevírá naše srdce. Připravuje nás na požehnání, vycházející z duchovní síly, která nás provází na každém kroku.\nTyto úvahy nás vedou do oblastí, které jsou v mnoha ohledech nové a také plné překvapení. Vedou však k pochopení, které nás může zbavit leckterých pout a přivést nás k rozsáhlé lásce, spojující to, co bylo dříve rozděleno. Vedou nás do hloubky, kde na nás čeká štěstí, které setrvá. Já půjdu s vámi.\nČeský překlad a mluvené slovo: Petr Jansa\nzdroj: http://www2.hellinger.com/cz/home/allge ... schechisch\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem - Světlo\nod Monika » úte 27. bře 2012 13:56:47\nv naší zeměpisné šířce se temný čas chýlí ke konci. Den ode dne je světleji. Máme z toho radost. Nejmilejší by nám ovšem bylo, kdyby světlo a tma byly v rovnováze, neboť potřebujeme oboje. O tom, jak se doplňují, řeknu něco více v naší dnešní úvaze. Nazývám ji:\nSvětlo přichází ze tmy. Před takzvaným Velkým třeskem, při němž všechno světlo vzniklo, existovala jen nekonečná tma. Proto také začíná stvoření světa podle biblického svědectví větou: „Budiž světlo.“\nJelikož i my, stejně jako světlo, pocházíme ze tmy, táhne nás to každý večer po světlém dni, který nás unavil, nazpět do této prapůvodní tmy. Zavřeme oči a kolem nás je opět noc, hluboká noc. V ní si odpočineme od světla, během ní jsme opět v jednotě se svým počátkem, v ní a v něm doma.\nTak jako při Velkém třesku se i nám nové zjevuje ze tmy. Ve tmě to již existovalo, jen se to potřebovalo dostat na světlo.\nZůstane to pak na světle? Nebo se všechno nové po chvíli, jakoby po uplynutí svého dne, touží stáhnout zpět do původní tmy, do své věčné noci? Je minulé něčím jiným než nocí, která následuje po dni? I když chceme přivést minulé zpět na světlo přítomnosti, zůstává to ve tmě, doma u svého počátku.\nJak tedy můžeme přiměřeně zacházet se svým minulým? Necháme je v jeho tmě, v jeho věčné noci.\nCo se pak stane s námi? Otevřeme a oprostíme se pro to nové, co přichází ze tmy na světlo dne, dokud se to, protože to již nové bylo, rovněž neuchýlí do své tmy a nepřenechá prostor novému následujícího dne.\nZvláštní je, že v naší tmě na nás svítí jiné světlo, opravdu jasné světlo, díky kterému se stáváme jasnozřivými v pravém smyslu. Tak je nám dáno uvidět něco jasně a v jasném světle, ačkoli je kolem nás hluboká noc.\nMluvím zde o opravdovém vidění v noci, odlišném od našich vnitřních obrazů a představ. Proto také začíná ono opravdové vidění v noci, pouze v noci.\nJdeme tedy vždy ze tmy do světla, v každém ohledu. A přeci pokaždé jinak. Tímto způsobem přichází i náš život ze tmy. Ze tmy matčina lůna vstupujeme do denního světla, abychom se na konci, po mnoha nocích a dnech, ponořili zpět do tmy počátku. Vstaneme z této noci ještě jednou do světla nějakého nového života? Přijde s naší smrtí navždy noc? Nechám tuto otázku otevřenou. Může ji někdo zodpovědět, jako by viděl její světlo? Co nám tedy zbývá na tady a teď? Oboje, noc a den, tma a světlo, které se neustále střídají. S obojím jsme tím nebo oním způsobem v jednotě. Ale světlu dáváme prostor jenom na chvíli, neboť opravdu doma se cítíme pouze ve tmě počátku, když se k němu po tomto světě nekonečně navrátíme, teprve u něj volní a doma, konečně zproštěni střídání noci a dne.\nNeděle je den slunce. Nechejme tedy v neděli pro mnohé zasvítit své světlo. Jaké světlo? Světlo našich jasných očí, když se na ně díváme. Pak začnou i jejich oči zářit a pro nás všechny nastane jasný den. Takovou Vám přeji neděli a její pokračování v zářivém týdnu.\nNaposledy upravil Monika dne úte 27. bře 2012 14:12:46, celkově upraveno 1\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem - Zavřeno\nod Monika » úte 27. bře 2012 13:59:41\notevírání a zavírání jsou pohyby života. Nejprve otevřít a potom zase zavřít. Otázka je: Co zavíráme tak často, že nás to bolí? Je to především naše srdce. V naší dnešní úvaze k tomu řeknu trochu více. Nazývám ji:\nZavíráme, abychom se před něčím ochránili. Zavíráme například oči, abychom je chránili před světlem, především před přímým slunečním světlem. A také si zacpáváme uši, když jim okolní zvuky působí bolest.Také jindy v každodenním životě sami sebe zavíráme vůči pocitům. Například vypneme, když do nás někdo stále hučí. Chráníme se před jeho vniknutím a jeho pokusy zmocnit se nás necháme vyznít doprázdna. Dokonce na něj zakřičíme: „Už konečně přestaň!“Ale především často zavíráme svoje srdce. Uzamkneme je před těmi, kdo nám způsobují bolest. Vyloučíme je ze svého srdce.\nTakto zavřené nás srdce bolí, protože chce tlouct pro nás i pro mnohé další.Jak své srdce znovu otevřeme? Nejprve očima. Pohlédneme těm, o nichž si myslíme, že nás zranili nebo odmítli, přímo do tváře. Díváme se na ně s otevřenýma očima, dokud je nezačneme vnímat jinak, dokud nenahlédneme, že v nich odmítáme totéž, co jsme již dříve odmítali sami u sebe.Jak by zněla léčivá věta, jež by jim znovu otevřela naše srdce? Zní: „Já také.“\nNajednou zjistíme, že jsme s nimi hluboce spojeni, pokorně spojeni, a že naše srdce bije pro ně jako pro nás. Otevřelo se jim a rozšířilo se pro ně.\nCo uděláme s těmi, s nimiž jsme byli bytostně spojeni jako děti, ale před nimiž jsme po těžkém zklamání zavřeli a uzamkli své srdce? Například s naší matkou a naším otcem?\nPřiblížíme se k nim, i kdyby to zpočátku bolelo sebevíc, malými krůčky, blíž a blíž, až se znovu pohroužíme do jejich náruče, jako tehdy, když jsme byli dětmi. Naše srdce je pak pro ně opět otevřené a my se cítíme blažení a širší.\nObčas ovšem zavřeme něco i navždy. Necháme to navždy být. Například vinu. Místo abychom ji nosili s sebou, odložíme ji mimo sebe. Uzavřeme srdce před ní a jejími nároky.Totéž můžeme zkusit učinit s vinou druhých vůči nám. Odložíme ji mimo sebe a obrátíme se k nim s otevřeným srdcem.I zde zní ona léčivá věta, ukončující jejich i náš pocit viny: „Já také.“\nČasto uzavíráme také svého ducha. Uzavíráme ho novému názoru a pochopení, zavíráme před ním oči.Která léčivá věta otevře naše oči i ducha novému? Zní: „Ty také.“Zavírání a otevírání jsou tedy spolu provázány, ale oboje má svůj čas. Nejprve zavřít, potom opět otevřít. Především však, abychom zůstali v lásce, zavřít a hned zase otevřít, a to s otevřeným srdcem, v rytmu jeho tepu.\nJak se nyní cítíme? Cítíme, jak nám srdce tepe rychleji? Otevřeli jsme je? Ať to tak zůstane, vám přeji dnes a v týdnu, který nás čeká.\nNaposledy upravil Monika dne úte 27. bře 2012 14:06:13, celkově upraveno 1\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem - Bez volby\nod Monika » úte 27. bře 2012 14:01:29\ndnes půjdu s naší úvahou rovnou k věci. Bude také krátká, protože to rozhodující je hned řečeno. Tím déle může pak působit. Naše dnešní úvaha se jmenuje:\nBez volby zde znamená, že zůstáváme v každém případě bez vlastní volby, když jsme pro, i když jsme proti. Voleno bylo a je za nás odněkud odjinud.\nZůstává nám přesto nějaká vlastní volba? Ano. Která volba? Volba souhlasu s volbou, jež byla učiněna kdesi jinde.\nCo se s námi pak děje? Jak můžeme být s touto cizí volbou zajedno, jako bychom ji učinili sami? Souzníme s ní bez výhrad, budeme jí ve všem odevzdaní.\nCo se nám tedy ukazuje jako podstatné, na čem záleží? Je to úplné přijetí všeho, jak se to děje, úplné svolení a bytí, ať už přináší cokoli, námi bez volby spoluzvolené. Je to pro nás zvoleno většími silami, totiž zvoleno a určeno pro naši plnost, určeno nám s láskou.\nJak odpovíme těmto silám? Plni důvěry, s nimi bytostně v jednotě.\nCo potom zažijeme sami v sobě? Hluboké ticho, které jakoby přicházelo odjinud. Kam? Ke hlubokému štěstí.\nDnes, v neděli, nechme k sobě přijít štěstí, jak nám bude darováno. Jak k nám přijde? Když se i my vydáme k němu. Jak? Vydáme se s láskou k druhým.\nNaposledy upravil Monika dne úte 27. bře 2012 14:07:00, celkově upraveno 1\nNedělní úvahy s Bertem Hellingerem - Marné\nod Monika » úte 27. bře 2012 14:03:21\nv každodenním životě hledáme řešení, s jejichž pomocí se nám mají věci dařit. Jsme zklamaní, když se naše úsilí ukáže jako marné. Otázka je: Co nás vede na onu rovinu, kde se nám daří dobře. Pojďme se této otázce věnovat v dnešní úvaze. Nazývám ji:\nKdyž se nám něco navzdory největšímu úsilí nezdaří, říkáme, že naše snaha byla marná. Byla skutečně marná v širším smyslu? Nebo jsme se poučili a příště se předem zamyslíme, co vedlo naše úsilí od začátku k nutnému selhání? Třeba jsme opominuli něco podstatného nebo se lehkomyslně pokoušeli toto podstatné obejít.\nMarné v tomto smyslu se ukazuje všechno sebestředné. To znamená, že chceme něco získat pro naše já, často na úkor druhých, místo abychom svým úsilím sloužili něčemu společnému, co kromě nás přinese něco i mnoha dalším. To znamená, že od samého počátku nalezneme spojence, kteří jsou spolu s námi ochotni sloužit stejnému cíli, žádný méně nebo více důležitý. Jako jednotlivci se v zájmu společného stáhneme zpět a stojíme se všemi zúčastněnými v jedné řadě a na stejné úrovni.\nVšichni především následují stejnou linii, která jim byla předurčena většími silami a od které se neodchylují doleva ani doprava. Následujeme ji, odevzdáni těmto jiným silám v hlubokém sebezapomnění, bez ohledu na to, kam nás vedou. Ať už je to něco velkého či něco malého. Ať už je to něco náročného nebo snadného. V jednotlivostech se tedy neptáme ani na směr ani na podmínky. Proč také? Vždyť zde se všechno zdaří, protože to bylo něcím větším zahájeno i dokončeno.\nCo je v konečném efektu opravdu marné? Představa o naší velikosti a představa, že něco z toho, co započneme v souladu s těmito silami, by mohlo přestat být důležité.\nKde nakonec stojíme? Na začátku nového pohybu, který překračuje všechno minulé. V sebezapomění a přece zahrnuti jako jeho součást. Jak? S láskou.\nJaký pohyb učiníme dnes, tuto neděli? Přinese nám něco? A jak nám něco přinese? Když zůstaneme v souladu s dobrým pohybem zevnitř, který nás vede k něčemu, co kromě nás udělá radost i druhým. To Vám přeji dnes, v neděli, a také do následujícího týdne.\nRe: Nedělní úvahy s Bertem Hellingerem\nod Monika » stř 04. dub 2012 10:42:29\nDuben 1: Květná neděle a Velký pátek\nkřesťané dnes slaví Květnou neděli, začátek pašijového, velikonočního týdne. Pašije jsou pro křesťany týdnem smutku, smutku nad ukřižovaným Ježíšem.Přitom pašijový týden zahájil Ježíš triumfem. Vjel na oslu slavnostně do Jeruzaléma, davy lidí ho vítaly palmovými ratolestmi a oslavovaly jako posla míru. Přesto pro něj tentýž týden skončil smrtí na kříži.Jak slaví křesťané tento týden? Jak ho slaví konkrétně na Velký pátek? Slaví ho hlubokým nářkem nad Ježíšovou smrtí na kříži. Někteří se ve svém nářku spojují s Ježíšem tak hluboce, že sami cítí na svých rukou jeho rány.V nářku nad Ježíšem ovšem mnozí zapomínají, kdo v konečném důsledku chtěl jeho smrt. O těchto souvislostech řeknu něco více.\nV průběhu pašijového týdne a o velikonoční neděli, která následuje, slaví mnozí křesťané vykoupení ze svých hříchů.\nOtázka je: Kdo toto vykoupení chtěl a kdo ho chtěl za tuto cenu?\nV noci před Velkým pátkem šel Ježíš se svými učedníky na Olivetskou horu, tam se od nich oddělil, poodešel několik kroků a modlil se ke svému otci v nebi: „Abba, Otče, tobě je všecko možné; odejmi ode mne tento kalich, ale ne, co já chci, nýbrž co ty chceš“ (cit: Marek 14,36). Přitom potil Ježíš krev.\nKdo tedy chtěl Ježíšovu smrt na kříži? Kdo za ni v konečném důsledku nesl odpovědnost? Podle bible to byl onen bůh, kterého Ježíš nazýval svým otcem.\nProč chtěl bůh tuto strašnou smrt svého syna na kříži? K vykoupení našich hříchů, hříchů všech lidí.\nOtázka zní: Čím jsme se všichni provinili, že naše vina vyžadovala takové pokání? Co jsme provedli? Ať to zní sebeneuvěřitelněji, podle učení církví bylo základním proviněním všech lidí to, že se jako lidé narodili. Být člověkem bylo a je naše prapůvodní provinění. Podle víry křesťanů, jak ji hlásají křesťanské církve, se člověk rodí s dědičným hříchem, dříve než mohl osobně něco chtít a nějak jednat.\nNeodporuje tato představa veškerému rozumu? Odkud pochází všechen život, když ne z oné tvořivé síly, kterou mnozí nazývají svým bohem, stejně jako před nimi také Ježíš? Jak nás on může stvořit s dědičným hříchem, vyžadujícím pro své vykoupení krvavou smrt jeho syna na kříži, abychom bez tohoto vykoupení byli tímž bohem, z něhož pocházíme, odsouzeni k věčnému trestu?\nJenže co se stalo s těmi křesťany, kteří po Ježíšově smrti utvořili společenství, aby se jako vykoupení cítili bez viny?\nSpolčili se se svým bohem a jeho jménem se snažili hnát druhé k odpovědnosti za Ježíšovu smrt. V prvé řadě Ježíšův národ, židy.\nZvláštní – ať už křesťané židům vytýkali cokoli, a především, ať už je byli schopni nařknout z čehokoli – chovali se snad jinak než Ježíšův bůh?\nStejně jako židům se v průběhu křesťanských staletí vedlo mnoha dalším lidem a národům, ve jménu křesťanského boha. Například nekřesťanům při křižáckých taženích a později původním obyvatelům v Americe. I oni byli krvavě obětováni Ježíšovu bohu, jsouc mu v tomto ohledu téměř ve všem rovni.\nOtázkou je: Jak nalezneme my a jak naleznou všichni lidé vykoupení od tohoto boha pomsty? Jak unikneme osudu stát se jeho obětí? Jak unikneme strachu z něho? Jak unikneme jeho vykoupení?\nTím, že prohlédneme jeho marnost. Vše na těchto představách o vině a pokání odporuje jakékoli zkušenosti a jakékoli lásce, božské i lidské.\nJak se tedy odpoutáme od tohoto boha? Pomocí jiné lásky, jež přitakává i takzvané vině, jak ji neustále zažíváme na sobě i druhých.\nOdděluje nás tato vina od ostatních lidí? Nebo způsobuje často pravý opak, že se s nimi cítíme být rovnocenní, jako jeden nebo jedna z nich?\nDělá nás tato každodenní zkušenost s vinou navzájem hodnější lásky, když této zkušenosti včetně důsledků přitakáme? Když se všichni v tomto ohledu cítí navzájem rovni, mohou spolu potom ještě válčit a požadovat odplatou za bezpráví pokání či trest?\nJak se potom stavíme k Ježíši? Můžeme ho nechat s jeho bohem a jeho boha s ním?\nDošel jsem zde hodně daleko jiným směrem, co se týče smyslu vykoupení: k našemu vykoupení od totoho boha a našemu vykoupení od něho k jiné lásce.\nZde svoji úvahu ke Květné neděli ukončím. Přeji vám a vašim milým naplněný týden, týden plný důvěry, až do další neděle, kdy slavíme velikonoce, svátek zmrtvýchvstání Ježíše a naše zmrtvýchvstání k onomu bohu, který říká: „Hle, všecko tvořím nové.“ (cit: Zjevení 21,5)\nod Monika » pon 16. dub 2012 12:11:00\nDuben 2 Velikonoce: Osvobozeni\nvelikonoce jsou pro křesťany svátkem radosti. Jelikož na severní polokouli připadá tento svátek na jaro, vstáváme o něm šťastně spolu s přírodou, vysvobozeni sluncem z ledu a zimy. Postavím proto dnešní úvahu do širší sovislosti a dám jí jméno:\n„Bez ledu volně plynou potoky a řeky, osvobozené laskavým pohledem jara“ stojí v Goethově Faustovi, když jde o velikonocích se zpěvem na procházku v jarním slunci.\nKdyž se cítíme osvobozeni, uvolníme se a při tom se cítíme se vším okolo nás ve spojení a v jednotě.\nKonečně povolily ledy, pod nimiž zamrzly naše vztahy. Proud vzájemné úcty a tok naší lásky mohou opět plynout.\nCo obzvlášť prolamuje ledy? Slunce a teplo, hřejivé sluneční světlo.\nCo dokáže rozproudit naše zamrzlé vztahy? Je to vzájemná láska. Její osvobozený tok cítíme v každé buňce svého těla. Cítíme ji ve svých zářivých očích a ve svém otevřeném náručí. Cítíme ji ve vstřícných krocích jeden k druhému. Minulé necháváme za sebou.\nCo že dalo a dává naší lásce zamrznout? Je to takzvaná vina. Druzí nám něco udělali a my jim. Poté mezi námi propukla doba ledová.\nV ještě větší míře to platí pro náš vztah k bohu, k onomu trestajícímu bohu, před nímž si naše vina žádala pokání, strašlivé pokání.\nI když se křesťané mohou skrze Ježíšovu smrt na kříži cítit vykoupení, prolomí takové pokání skutečně ledy mezi nimi a tímto bohem? Zůstanou před ním nadále pokorně skloněni a bijí se v prsa s vyznáním: „Je to má vina, má veliká vina.“\nNepotřebovali bychom jiné velikonoce a jinou velikonoční procházku, abyhom se mohli vysvobozeni nadechnout? Nepotřebovali bychom slunce a teplo nějakého jiného obrazu boha? Co by to bylo za obraz? Obraz tvořivého boha, který v každém okamžiku říká: „Hle, všecko tvořím nové.“ (Zjevení 21,6)\nJak? S láskou, která zahrnuje všechny stejnou měrou, všechny, i ony takzvané hříšníky. Co vlastně křesťané a s nimi mnozí další lidé udělali tomuto bohu, když ho svými představami o vině a pokání vtáhli do svých nížin, jako by také vina nebyla jednou z tvůrčích sil, jež nás v důsledku vede a nutí k jiné lásce? Bez pokání? Bez sebezničení a zničení druhých a nakonec i zničení samotného stvoření, ke kterým pokání vede? Kde tu zbývá místo pro slunce? A kde pro jeho životodárné teplo? Kde zbývá místo pro onu tvůrčí sílu, vůči které neexistuje nic, co by se jí protivilo, ani žádná vina ani pokání?\nVyrazíme tedy raději na velikonoční procházku jinak, včetně našich srdcí osvobozených od ledu, od ledu onoho obrazu boha, který dovolil, aby naše láska zamrzla, který není v žádném ohledu hoden srovnání s onou tvořivou silou, z níž vše pochází takové, jaké to je. Osvobozeni od tohoto ledu cítíme, jak naše srdce tepe rychleji. Jak? S novou boží láskou, novou láskou k sobě a všem ostatním, bez ledu jakékoli viny a pokání.\nToto je neděle, kdy otevíráme svou náruč a vítáme to nové v nás i v přírodě. Cítíme se v mnoha ohledech znovuzrození a hledíme radostně vstříc budoucnosti, osvobozené budoucnosti. Takovou budoucnost vám přeji dnes, po příští týden i dlouho po jeho skončení.\nod Monika » pon 16. dub 2012 12:14:52\nDuben 3: Naopak\njak rádi bychom, aby se nám všechno jevilo přímočaře a správně, a jak často zjišťujeme, že se to má jinak, než jsme mysleli? Jak s takovými zkušenostnmi zacházet osvobozujícím způsobem, o tom promluvím v dnešní úvaze. Nazývám ji:\n„Je to tak? Nebo je to snad naopak?“, ptáme se často sami sebe, když slyšíme nějakou zprávu. Současně předpokládáme často opak toho, co je oznámeno či řečeno, především je-li za tím skryta určitá strategie. Například u reklamy hledáme pravdu spíš pod čarou než v jádru sdělení. I u nás samotných je v tom, co cítíme a chceme, často lecos opačně, než si připouštíme. Například u mnohých přísah věrnosti. A především u mnohých prohlášení o nevině. Poslouchal by mě někdo, kdybych chtěl tvrdit, že něco je ve skutečnosti opačně? Nebo jsme si v mezidobí už tak zvykli na to, že musíme opak předpokládat? Že raději pokrčíme rameny, než bychom nějakému tvrzení nebo zprávě důvěřovali? Nejinak je tomu s mnohými tvrzeními o „milém“ bohu. Existuje něco strašnějšího, čeho bychom se museli více obávat, než bůh, kterého můžeme urazit? Urazit tak, že je ochoten nás proto poslat navěky do vyhnanství pekla? A jak je to s těmi nevinnými, kteří se považují za jím vyvolené a zároveň druhým přejí takové tresty nebo jimi vyhrožují? Není to celé postavené na hlavu? Nevede snad cesta lásky opačným směrem?\nBez opačného, tady v opačném smyslu, bychom si museli připadat úplně ztracení.\nNaše cesta k vnitřnímu míru a k vlastnímu štěstí se míjí s těmito podivnostmi, které se nerýmují. Vede k obyčejné lásce, lásce, která připouští chyby, jež nám umožňují růst. Lásce, která připouští také vinu, jež nás přivádí k uvědomění. Uvědomění, že potřebujeme pomoc k tomu, abychom mohli jako lidé něco v dobrém napravit.\nTakto, ve společné lásce se všemi dole, při zemi, opačné zmizí. Jenom nahoře kde přeháníme, předpokládáme spíš opak.\nO opačném jsem před lety napsal příběh, který by mohl někomu na první pohled připadat škodolibý, v skrytu nás ale vede k uvědomění toho, co je podstatné. Jmenuje se:\nZemřel boháč a když přišel před nebeskou bránu, zaklepal a prosil o vpuštění. Petr mu otevřel a zeptal se, co si přeje.\nBoháč řekl: „Přál bych si prvotřídní pokoj s pěkným výhledem na Zemi a k tomu každý den mé oblíbené jídlo a noviny.“\nPetr se nejprve zdráhal, ale když začal být boháč netrpělivý, zavedl ho do prvotřídního pokoje a donesl mu jeho oblíbené jídlo a noviny. Potom se k němu ještě jednou obrátil a řekl: „Za tisíc let se vrátím!“, a zamkl za sebou dveře.\nPo tisíci letech se vrátil a podíval se dovnitř okénkem ve dveřích. „Konečně jsi tady!“, zvolal boháč. „Tohle nebe je hrozné!“\nPetr zavrtěl hlavou. „Mýlíš se“, řekl. „Tady je peklo.“\nPři obyčejném životě, v obyčejné lásce, ve štěstí všedního dne, je vše takové, jaké se to jeví. Totéž platí o naší důvěře v onu tvořivou sílu, která povolala k bytí vše, co je, bez jakéhokoli opaku. V odevzdání se jí, ať už vypadá jakkoli, se protiklady spojují v jeden celek, v němž beze strachu souhlasíme se vším, jak se to jeví. U nás i u druhých, aniž bychom se nechali zmást něčím opačným. Neboť láska to odkrývá a zase skrývá.\nJak se nám daří dnešní neděli s těmito myšlenkami? Necháme se jimi vést k jiné lásce, s níž se odvážíme otevřeně pohlédnout do tváře druhým a také v zrcadle sami sobě. Najednou se něco narovná, pro nás a také pro druhé.\nTo vám dnes přeji v kruhu rodinném a také ve všem, co vás čeká v následujícím týdnu.\nod Monika » ned 22. dub 2012 20:43:30\nDuben 4: Narovnaně\nv naší zeměpisné šířce se dny stále prodlužují, jaro je v plném proudu. V přírodě se vše rozpíná do šířky a do výšky. Chce to růst a rozmnožovat se. Copak teď něco může zůstat ohnuté? Vše se chce protáhnout a narovnat, včetně nás. Řeknu o tom dnes něco více v naší nedělní úvaze.\nJmenuje se: Narovnaně\nKdyž něco narovnáme, směřuje to od země přímo vzhůru. Také my se narovnáváme, když jsme byli shrbení, ať už z jakéhokoli důvodu. Můžeme-li se konečně narovnat, vede se nám lépe. Narovnáme a tím podpoříme i druhé, které něco utiskovalo. Mohou-li se opět narovnat, uvolní se. Volně se nadechnou a podívají se dopředu.\nTy, kdo truchlí, takto podpoříme, aby se mohli rozloučit. Dítě podpoříme, a tím narovnáme, když k nám přijde s pláčem. Dokonce je můžeme zvednout, aby si mohlo položit hlavu na naše rameno a vybrečet se, než je, narovnané na těle i na duši, postavíme zpátky na zem, odkud k nám může vzhlížet.\nNarovnáván byl dříve ten, kdo byl postaven na pranýř, aby ho všichni viděli. Také Ježíše pranýřovali na kříži, který s ním vztyčili.\nStejné je to dnes, když je někdo předveden před soud. Musí stát před svými žalobci, čelit jejich slovům a odpovídat. Prokáže-li se, že obvinění, jež proti němu vznesli, byla lichá, může narovnaný vyjít ven, vzpřímeně, jako svobodný muž. Napadá mě, že jsou to především muži, kteří potřebují narovnat. Ženy jsou jinak založené, drží se víc při zemi, aniž by se ovšem skláněly. Jsou to především ony, které druhé narovnávají a podporují. Skláníme se také před bohem? Nebo před ním stojíme spíš zpříma? Co zde vnímáme jako přiměřené?\nNarovnaní roztáhneme ruce, jako bychom chtěli obejmout celý svět. Zeširoka otevření vůči němu, odleva doprava, odshora dolů, v jednotě s ním. Stejně navazujeme kontakt s druhými lidmi, když jim podáváme ruku a díváme se navzájem do očí. Takto narovnaní a otevření se cítíme být zajedno se stvořením a s jeho tvůrcem. Jak? Rovně a svobodně.\nNeděle nám nabízí čas, abychom se věnovali vztahům s druhými lidmi. Vydáme se za nimi, a kde je to ku prospěchu, narovnáme je. Jak? S úctou a s láskou. Poznenáhlu vnímáme i sebe jako narovnané a máme radost. Tak bude neděle pro mnohé narovnaná, a stejně tak bude narovnaný i následující týden. To je mé nedělní přání pro vás.\nod Monika » stř 02. kvě 2012 15:45:50\nDuben 5: Věčné\njak jsme na tom s časem? Kam náš čas mizí? Zas a znova se nám vytrácí. Někdy bychom ho chtěli pozdržet. A často bychom rádi, aby již uplynul. O tomto čase bude naše dnešní úvaha, přesto bude jiná, než se možná domníváte. Jmenuje se:\n„Věčné vydrží nejdéle“, mohli bychom říci. Má však ono věčné nějaké trvání?\nVěčné znamená zároveň bez začátku i bez konce. Pokud by věčné mělo začátek, bylo by to omezené, a tím pádem ne věčné.\nNám se někdy jeví i krátká doba jako věčnost. Stěží ji vydržíme.\nJaké by to potom bylo s onou věčností, která nezná začátek a tedy ani konec? Toužíme po ní? Nebo si raději představujeme věčnost jako sled ohraničených událostí?\nKdyby tady všechno bylo současně, pořád současně, jak bychom se mohli v takové věčnosti cítit naplnění? Nepotřebujeme k tomu ve svých představách a ve své naději pohyb bez konce?\nVšechny tyto úvahy se pohybují v oblasti přítomného bytí. Toho, co je tu. Všechno přítomné si umíme představit jen omezeně. Vše, co je tu přítomné, si představujeme jen zároveň s něčím jiným, rovněž přítomným. Proto pro nás věčnost v rámci námi poznatelného bytí neexistuje. Když se pohroužíme do sebe, vnímáme v nitru jakýsi pohyb, který touží po osvobození, pohyb, který hluboko v nitru chce překročit hranice všeho přítomného bytí. Vezmeme-li tento vnitřní pohyb v potaz, existuje nějaká oblast, která by ležela mimo veškeré bytí? Můžeme ji poznat? Takové poznání existuje, i když tyto úvahy narážejí na hranici, která se vymyká jakémukoli popisu. Přesto se s vámi těchto oblastí dotknu. Zde jsou má pozorování a úvahy, jež vedou za hranice námi poznatelného bytí. Pozorujeme a hluboko v nitru intuitivně cítíme, že vše přítomné se vymezuje vůči něčemu nepřítomnému. To, co tu není, se zdá být nekonečné ve srovnání s tím, co tu je přítomné. Protože to není tady, nemá to žádný začátek ani žádný konec. V tomto ohledu je to nekonečné a proto lze říci, že věčné. Vše, co tu není přítomné, a co obklopuje něco, co tu přítomné je, přitahuje naše nejhlubší nitro, ačkoli to pro nás zůstává nepochopitelné. Cítíme hlubokou touhu se do tohoto ne-jsoucího rozpustit, být zbaveni hranic bytí. V této oblasti všechno jsoucí končí.\nOtázka je: Odkud to jsoucí pochází? Může pocházet z něčeho jiného jsoucího? Nebo pochází z něčeho věčného ne-jsoucího? Zde s těmito úvahami skončím. I tak jsme možná v sobě pocítili hluboké povědomí, které nás k tomuto Ne-jsoucímu přitahuje. Teprve v tomto Ne dojdeme klidu, věčného klidu. Kam nás vedou tyto úvahy? Vedou nás k jinému vědomí. Vedou nás od omezeného vědomí a jeho materiálních představ, k vědomí, které je věčné. Tímto vědomím, které existovalo přede vším, co je, bylo vše jsoucí tvořivě povoláno k bytí, a teprve tím skutečné. Před lety jsem o těchto souvislostech napsal báseň. Připojím ji k této úvaze, ačkoli si jsem dobře vědom toho, že i tak zůstane to poslední zahaleno tajemstvím.\nProč? Protože věčné. Nyní tedy ta báseň.\nMnich, který putoval za poznáním,\nprosil kupce na trhu\nKupec se na chvíli zamyslel\na pak dávaje mu dar se tázal:\n„Jak je možné, že ty ode mě, co\nk životu ti chybí, žádáš,\na přece mě a můj způsob života,\nkteří ti obživu poskytují,\nza méně považuješ.“\n„Ve srovnání s tím Posledním, jež hledám,\nse ostatní jeví\nKupec se ale tázal dále:\n„Existuje-li nějaké Poslední,\njak by to mohlo být něco,\nco by jeden hledat a najít mohl\njako něco, co na konci cesty leží?\nJak by se mohl jeden kdy\nk němu uchýlit,\nač je jen jedním mezi dalšími a mnoha,\na více než ti další a mnozí\nse ho zmocnit?\nA naopak jak by se mohl\njeden vzdát jeho ochrany\na méně než druzí\njím veden byl\nnebo mu sloužil?“\n„to Poslední shledává,\nkdo se Blízkého a Nynějšího\nKupec ale přemýšlel dále:\n„Jestliže existuje to Poslední,\npak je každému nablízku,\ntřeba, tak jako v každém Bytí Ne\na v každém Nyní nějaké Předtím a Potom\nv tom, co se nám zjevuje\na co prodlívá,\nVe srovnání s Bytím,\njež zakoušíme jako pomíjivé a ohraničené,\nse nám e zdá nekonečné,\njako Předtím a Kam,\nve srovnání s Nyní.\nPřec se nám Ne zjevuje\njako Předtím a Kam\nNe je jako noc\njako nevědomý začátek.\nA udeří v Bytí nám jen krátce\ntak jako blesk,\nTak i to Poslední přijde k nám jen zblízka\nA zeptal se i mnich:\n„Kdyby to, co říkáš byla pravda,\nzbylo by ještě něco mně a tobě?“\n„Nám zbyla by ještě\nna nějakou dobu\n(překlad básně je převzatý z knihy Berta Hellingera „Myšlenky o Bohu“, vydané nakladatelstvím Equilibrium v roce 2009)\nTo byla dlouhá úvaha. Má ovšem utěšený konec: „Nám zbyla by ještě na nějakou dobu Země.“ Jí se s láskou věnujeme, a našim blízkým. Zároveň se díváme přes ně dál, na ono věčné, z kterého pocházejí. Ale jen krátce, neboť náš čas je nyní. V tomto smyslu vám přeji poklidnou neděli. S dostatkem času na vše, co vám i druhým dělá radost.\nČeský překlad a mluvené slovo: Petr Jansa "\nod Monika » ned 06. kvě 2012 8:42:41\nKvěten 1: Výhybka\nčasto si klademe otázky: Kam se ubírá naše cesta? Můžeme ji sami určit? Nebo nás po ní něco někam veze, například vlak? Co se děje, když naše životní cesta navzdory našemu očekávání nabere směr, který jsme nemohli předvídat? Když jakási jiná síla přehodí výhybku a náš život se ubírá směrem, který jsme nečekali? Tyto otázky budu sledovat v naší dnešní úvaze. Nazývám ji:\nKdyž se po dosavadní koleji blížíme k cíli, když už na něj z té koleje téměř dosahujeme, máme jej nadohled, změní se někdy nečekaně směr našeho vlaku. Někdo přehodil výhybku. Náš vlak znenadání míří jiným směrem.\nMůžeme se přehození výhybky bránit? Můžeme je z naší pozice plánovat nebo mu zabránit? Jelikož přichází náhle a nečekaně, náš vlak se už ubírá novým směrem, poháněn jinými silami, které bez našeho přičinění nový směr chtějí a udávají.\nOtázka zní: Můžeme nastavovat výhybky pro druhé a jejich vlak, aby se ubíral směrem, který my naplánujeme? Mohou to třeba dělat rodiče pro své děti? Může to dělat muž nebo žena pro svého partnera? Může to dělat politik pro svou zemi?\nNěkdy se zdá, že ano, alespoň zpočátku. Ptáme se: Kam takový vlak nakonec dojede? Dojel někam dál? Neskončí náhodou tam, kde měla výhybka vést jiným směrem, a nezačneme pak s novým nastavováním výhybek tam, kde byla předchozí výhybka?\nMáme a můžeme to sami zkoušet? Nebo dospějeme k poznání, že naše výhybky i výhybky všech ostatních nastavuje osudová síla, jež působí nezávisle na komkoli z nás? Kterou i v tomto případě vidíme pracovat a jíž se musíme poddat bez podmínek a okolků?\nCo z těchto úvah vyplývá pro nás a naše vztahy, nehledě na jejich hloubku?\nPokračujeme dál v jízdě vlakem života, ať už jsou v průběhu času jeho výhybky přehozeny kamkoli. Zároveň vidíme v životech druhých, jak jsou jejich výhybky čas od času přehozeny tak, že jejich vlak znenadání míří novým směrem, aniž bychom věděli kam, a bez našeho přičinění.\nJak s nimi zůstaneme i přesto spojeni? Tím, že souhlasíme s jejich životní cestou, ať je vede kamkoli. Možná chvíli souběžně s naší cestou, potom jiným směrem, pryč od nás. Po čase, o chvíli později, zase společným směrem, ovšem jinak než předtím.\nDíky cestě novým směrem se oba vrátí do společného směru jinak než dřív, jinak vedle sebe a jinak pospolu. Jak? Oba svobodněji.\nOtázka, kterou si můžeme položit tuto neděli, by zněla: Jakým směrem se vydáme dnes? Necháme se vést tam, kam nás bere s sebou jiná síla? Bráníme se jí, ačkoli to s námi ony síly, které o nás rozhodují, myslí dobře? Jak se nám bude dařit, když jim důvěřujeme a přitakáme směru, který nám předurčily? Bude naše neděle naplněná a bude naplněný následující týden?\nod Monika » pon 14. kvě 2012 11:24:22\nKvěten 2: To větší\njak často si přejeme, aby se nám něco zdařilo, a dáváme do toho všechny své síly. Když naše plány něco zhatí, jsme zklamaní. Jakto, že něco zhatí naše plány? Protože nás jiné síly chtějí vést kamsi jinam, daleko za horizont toho, co chceme sami od sebe. Co je to za síly? Řeknu o tom více v naší dnešní úvaze. Nazývám ji:\nVnímáme-li něco jako velké, ať už je to v nás samých nebo v přírodě, tušíme za tím cosi většího, co dalece přesahuje naše představy. Naše chápání dalece překračují dokonce bilióny procesů, které v jediném okamžiku probíhají v nejmenších buňkách našeho organismu.\nTo samé platí pro vše, co plánujeme a pro vše, co bereme do ruky s úmyslem něčeho tvořivého dosáhnout. Kde začíná a kde končí toto tvořivé? Máme výsledek ve svých rukou? Může nás přežít? Co z něho zůstane, když máme tento život za sebou? Zůstane cosi většího, co dalece překračuje nás i naše působení. Jak se, viděno touto optikou, k tomuto většímu chováme? Způsobem, který odpovídá jeho velikosti. A zároveň způsobem, který dává zapravdu naší bezmoci.\nPřed jeho velikostí se zastavíme a ztišíme. Ztišíme natolik, abychom v sobě bezprostředně vnímali jeho působení. Abychom v sobě vnímali jeho lásku ke všemu a každému, tak jak to z něho pochází. Kterak to drží ve své přítomnosti nepomíjející a navždy, daleko za hranice jeho dřívějšího a nynějšího bytí.\nCo se pak stane s našimi strachy? A s našimi starostmi? Co se stane s vyhlídkami na naši domnělou velikost a na vše, o čem se domníváme, že jsme toho dosáhli vlastní silou? Obrátí se zpět v prach, z kterého vzešly.\nObratí se v něj navždy? Vstanou z něho jiným způsobem zpět? Budou onou větší silou zahrnuty do nového pohybu, v němž je naše chtění zanedbatelné a bez jakékoli možnosti spolurozhodovat? To nevíme.\nCo nám potom zbývá v tomto životě a tomto přítomném bytí, čeho chceme bezpodmínečně dosáhnout? Čeho chceme dosáhnout svým plánováním a chtěním?\nZbývá odevzdání se tomuto většímu. Zbývá odevzdání se jeho pohybu. Odevzdání jeho všudypřítomné lásce ke všemu, co toto větší povolalo k bytí. Zbývá odevzdání se všemu, co vše každý okamžik drží v přítomném bytí takové, jaké to je.\nCo se potom děje s námi? Také my zakusíme sebe v souladu s jeho tvořivým pohybem, aniž bychom se od něj – byť jen na jediný okamžik – odchylovali, s jeho pohybem a láskou v jednotě. Jsme s jeho pohybem v jednotě slepí, bez vlastního vědění, vlastní moci, bez starosti o jeho výsledek a bez zpětného zkoumání, co toto větší s námi a skrze nás způsobilo.\nJakto? Jsme jím již zahrnuti do dalšího většího, do další velké a všeobjímající lásky, do kosmické lásky, a dokonce za její hranice ke všemu, co leží mimo vše nám dosud známé a prožité, v onom trvajícím, které věčně dlí samo v sobě, před vším současným trvajícím, před vším přítomným a po všem přítomném, neboť dlí v sobě ve věčném Ne před vším bytím, tiše a věčně. A my? Nakonec i my – taková je má představa – dlíme v něm rozpuštěni a přece tady, nekonečně tady.\nDnes, v neděli, si dopřejeme chvíli klidu, abychom se vnitřně naladili na tuto jinou lásku. Jaký pocit potom zažíváme? Naše strachy se stáhnou. Cítíme se svobodní pro něco, co se opravdu počítá, a cítíme se zahrnuti do větší lásky a jí vedeni, dnes a v následujícím týdnu. Nejsou to pěkné vyhlídky?\nod Monika » ned 20. kvě 2012 20:22:30\nKvěten 3: Pravda\nčasto chceme, abychom to věděli, dokonce to chceme vědět přesně a s předstihem, protože pokud to nevíme, přepadá nás často strach. Co chceme takto přesně vědět? Chceme znát svoji pravdu. Jakou pravdu? O tom řeknu více v naší dnešní úvaze. Nazývám ji:\nPravda se chce dostat na světlo, ona pravda, která nás osvobozuje a umožňuje žít život plně.\nJaká je to pravda? Pravda, jež stojí po boku těch, kteří k nám také patří, ale kterým jsme v naší rodině odepřeli právo na příslušnost a vyloučili je tím z okruhu naší lásky a náklonnosti.\nJak se tito lidé projevují?\nTím, že se nás nebo jiné členy naší rodiny pokoušejí k sobě přitáhnout. Například skrze postižení. Nebo pomocí život ohrožující nemoci. Nebo v podobě myšlenek na sebevraždu či pokusů o sebevraždu. A také skrze psychózy. Tímto způsobem se projevují, takže i nám nebo jiným členům naší rodiny jde o život, tak jako jim. Když ovšem vyjde jejich pravda na světlo, když smí vyjít na světlo pravda, že i oni patří k nám, jsme skrze tuto pravdu osvobozeni my stejně jako oni. Další pravda, která se stále dere na světlo, i když se jí snažíme nevěnovat pozornost, je omezenost našeho času. Jak často spřádáme plány, které sahají daleko do budoucnosti, a kterými se snažíme svou budoucnost zajistit, ačkoli náš čas může v následujícím okamžiku skončit a my narazíme na jeho konec.\nViděno takto existuje pro nás pouze jeden skutečný čas, čas, který je celý pravdivý. Je to čas našeho přítomného okamžiku. Kolik starostí se před pravdou okamžiku vytratí! Kolik do budoucnosti směřujících nadějí a plánů! Kolik očekávání a kolik správného a nesprávného! V přítomném okamžiku se nepočítají. Přestanou platit.\nK tomu jeden příklad. Když jeden ze souputníků posledního štaufského císaře Konradina seděl se svými druhy ve vězení, hrál šachy s jedním z nich. Uprostřed hry k nim přišel hlídač, aby mu sdělil: „Za hodinu budeš popraven.“\nJak reagoval na tuto zprávu? Zůstal v přítomném okamžiku a řekl svému spoluhráči: „Tož, hrajme dále.“\nPravda okamžiku je vždy celá pravda, a je zcela na světle. Ovšem jenom tehdy, když u ní zůstaneme, aniž bychom se od ní odvraceli směrem zpět nebo dopředu. Ona jediná je přítomná, je skutečně tady.\nJeště něco můžeme o této pravdě říct. Je blízká, bezprostředně blízká. Nic nemůže vstoupit mezi nás: žádné myšlenky, žádná lítost, žádný strach, žádné otálení. Když jsme s ní v souladu, necháváme věci být a zažíváme prázdnotu. S ní v souladu se dostáváme kamsi jinam. Jsme s touto pravdou tiší, soustředěně tiší, takže se nám zdá, že se v tomto okamžiku čas zastavil, nekonečně se roztáhl, bez jakéhokoli předtím nebo potom. Okamžik trvá jako věčnost a my jsme již nyní u cíle, naplněni u cíle.\nDnes, v neděli, máme více času, postavit se své pravdě čelem. Jak? Tím, že nějaký čas zůstaneme zcela v přítomném okamžiku a najednou pocítíme jeho plnost. Tak se pro nás stane celá neděle plným časem – stejně jako následující týden.\nod Monika » pon 04. čer 2012 11:55:55\nKvěten 4: Úspěchy\ndnes, v neděli, se mnozí z nás dívají na naplněný týden, co uplynul. Něco jsme dokázali a máme radost ze svých úspěchů.\nOtázka zní: Jakou mají naše úspěchy váhu? Zůstanou? Tuto otázku bude sledovat naše dnešní úvaha. Jmenuje se:\nNaše úspěchy přicházejí po určitém výkonu. Něco se naším přičiněním dostalo k cíli, něco, co přináší nám a druhým prospěch a slouží tak životu.\nVětšina úspěchů je výsledkem společného úsilí více lidí. Například úspěch spočívající v tom, že dáme dítěti život, je výsledkem společného úsilí muže a ženy. Vítěz vděčí za úspěch mnohým aktérům v pozadí, kteří ho vynesli dopředu a společně s ním se z vítězství radují, protože i jim prospívá. Všechny velké úspěchy jsou společné úspěchy.\nJak je to s úspěchy, které přijdou díky myšlence, jež nás inspirovala? Už samo slovo inspirace napovídá, že přicházejí zvenčí. My zůstaneme příjemci tohoto poselství, které k nám přišlo odkudsi odjinud a je zároveň darem i úkolem. Nakonec jsou všechny myšlenky určeny mnohým.\nTotéž platí pro myšlenky, které dostaneme na své cestě k příštímu úspěchu a které nás na cestě k němu krok za krokem doprovázejí. Nakonec zjistíme, že všechny naše úspěchy, pokud slouží životu, jsou pokračováním onoho tvořivého pohybu, z něhož je odvozeno všechno bytí, a který udržuje bez přestání vše v přítomnosti.\nSoulad s tímto pohybem nás činí tvořivými, v nepatrných maličkostech i ve všem, co nás i druhé uvádí v úžas.\nMnohé úspěchy, a především ty, které nám a ostatním připadají senzační - například mnohé sportovní úspěchy - vydrží jen krátce, a úspěchům, které mají váhu, stojí spíš v cestě. Například štěstí z naplněného partnerského vztahu a štěstí našich potomků.\nVezměte si třeba dědictví. Je úspěchem pro ty, kteří ho svou prací vytvořili, ale jen málokdy pro ty, kterým je předáno. Především se může snadno stát, že stojí v cestě jejich vlastnímu úspěchu a s ním spojenému naplnění. Jen úspěch získaný vlastním úsilím nám dovoluje vnitřně růst a je štěstím pro ty, kteří ho umožnili.\nA ještě něco je třeba si uvědomit. Všechny úspěchy mají svůj čas. To znamená, že pominou. Když je umíme v pravý čas nechat, získáme vnitřní plnost, která vnější úspěchy dalece přesahuje.\nCo se pak stane s našimi vnějšími úspěchy? Pokračují, ale jinak, převezmou je a pokračují v nich jiní. My se na ně díváme s přízní a držíme se zpět. Jak? Naplněni.\nDnes, v neděli, se díváme jak nazpět, tak dopředu. Co se nám podařilo a co si přejeme, aby se nám podařilo v následujícím týdnu. Díváme se na ony úspěchy, které mají trvání, a skrze ně na svůj život, aby se nám zdařil. Co především se nám má zdařit? Láska.\nod Monika » pon 04. čer 2012 11:58:12\nČerven 1: Jednoduché\nčasto máme už dost rozmanitosti a toho, čeho je mnoho. Toužíme po něčem jednoduchém. Například po obyčejném jídle na konci svátků překypujících hojností. Vlastně je to především to jednoduché, co nás dělá šťastnými. Něco víc o tom řeknu v dnešní úvaze. Jmenuje se:\nVše důležité je jednoduché. Například dát život dítěti, ačkoli je to zároveň nejúžasnější životní výkon, který známe. Vše, co slouží životu, vyžaduje sice zvláštní úsilí, ale výsledek je jednoduchý. Jako sázení a sklízení.\nJednoduchá je také láska mezi mužem a ženou. Pohání ji vzájemná přitažlivost a proto se snadno zdaří. Sice i v tomto případě se může leccos přihodit, co od obou partnerů vyžaduje úsilí. Ale přitažlivost překoná mnohé, když se opět shodnou a sjednotí.\nJednoduchá je životní moudrost, neboť je podepřena dlouhou zkušeností. Jde rovnou ke klíčovým bodům a k věci. Každý ji chápe, aniž by si s ní dlouho lámal hlavu. Promlouvá k nám bezprostředně. Je jednoduchá, protože vede k podstatnému, bez zákrut a postranních myšlenek. Proto také nevzbuzuje odpor, neboť je vnímána jako přátelská.\nJednoduchý je malý počet. Je přehledný a každého bezprostředně osloví. V tomto ohledu jsou jednoduché naše důvěné a intimní vztahy.\nKdyž se setkáme s mnohotvárností, snažíme se ji zjednodušit na to podstané, abychom se znovu zorientovali. Máme-li přehled, můžeme jednoduše jednat tak, aby se nám dařilo.\nJednoduché je vše, co nás vede přímo k úspěchu, neboť to jednoduché je vždy k věci.\nJednoduše jsme šťastní. A jednoduše děláme druhé šťastnými. Například obyčejným dárkem, často stačí i přátelský pohled.\nJednoduchý je život, který je naplněný. Jednoduchá je láska, která trvá. Jednoduchý je nevinný pohled a slovo, které jde od srdce. Jednoduché je soustředěné ticho a jednoduché je pouštění, když už nic nemusíme držet. A jednoduchá je smrt v pravý čas.\nJak se na ni soustředěně připravíme? Jednoduchým životem a jednoduchou láskou již nyní.\nTuto neděli vám přeji obyčejné štěstí, jednoduchou lásku a radost, a k tomu naplněný čas, také pro následující týden.\nod Monika » ned 10. čer 2012 21:10:17\nČerven 2: Na cestu!\nneděle je den klidu. Přesto se často ptáme, kam vyrazíme na další cestu ve svém povolání a také v životě. Tato otázka rozhoduje o mnohém. Řeknu k tomuto tématu více v naší dnešní úvaze. Nazývám ji:\n„Kam vyrazíme?“ ptáme se, když se musíme teprve rozhodnout, kam naše další cesta povede. Často je ale náš cíl předem jasný, protože nemáme žádnou alternativu. Například když hrozí nějaká katastrofa a nám zbývá jen jedna úniková cesta.\nNěkdy se zdráháme vyrazit, i když nás čas tlačí. Něco nás drží zpátky, neboť nám přijde zatěžko se rozloučit. Například při loučení s domovem, ačkoli už dávno nadešlo další období našeho života, kdy je načase jednat na vlastní odpovědnost.\nNa cestu se vydáváme vždy k novému příštímu. Nikdo se nemůže vydat k něčemu minulému. To lze nanejvýš ještě jednou navštívit a pohovět si ve starých vzpomínkách, jako jsou například laskavé chvíle a místa dětství. Nemůžeme tam nikdy zůstat, aniž bychom zakrněli.\nVelké cesty jsou začátek nového dobrodružství. Například trvalá láska, když se muž a žena rozhodnou jít životem společně. Ovšem jejich největším dobrodružstvím jsou společné děti. Jsou cestou, na které neexistuje žádné zpět.\nVyrážíme také na cesty za dobrodružstvím ducha, především na taková, jež přivádějí život nás i druhých na jinou úroveň. Například dobrodružství doby osvícenství, jež nás osvobodilo od starých pout.\nVydat se můžeme také do nitra. Je to cesta do vlastní hloubky, do naší vlastní nevyzpytatelnosti. Tato cesta nás vede od hlasitého a světlého do hluboké tmy a do ticha bez hlesu. Teprve tady, v tomto tichu, se dostaneme k jádru své podstaty, k nitru své vlastní bytosti.\nZdaří se nám tato cesta vlastní silou? Nebo jsme na ni prostě přivedeni a přitaženi?\nZapotřebí je obojí, být na tuto cestu zavedeni a zároveň být svolní k tomu, ji nastoupit, až nakonec mezi jedním a druhým stěží umíme rozlišovat. I takzvanou svobodnou vůli totiž dostáváme odkudsi darem.\nKam dojdeme v tomto tichu? Vydáme se do jiného vědomí, do jiné hloubky ducha. Najednou zjistíme, že jsme vedeni do dáli a nekonečně daleko od svých strachů a starostí, protože ať už děláme cokoli a vydáme se kamkoli, pohybuje námi jiná síla, až do samého konce. Zjistíme, že vůči této síle se nacházíme jen tady a teď, v přítomném okamžiku. Zjistíme, že jsme dorazili tam, kde můžeme zůstat.\nJak? Aniž bychom se vydávali někam jinam, jsme zpátky na počátku, na svém věčném začátku a s láskou.\nJste i vy připraveni vydat se tuto neděli na cestu tímto způsobem? Směrem k něčemu, co se vyplatí, a co má trvání? Tak se již dnes vnitřně na tuto cestu vydejme a pokračujme v ní příští týden. Jak? Lehce.\nod Monika » pon 18. čer 2012 9:45:33\nČerven 3: Výstup\nsnad všichni chceme stoupat vzhůru. Otázka je: Jsme připraveni na námahu, kterou nás to může stát? Co nás na cestě vzhůru čeká a jak se popasujeme s tím, když nám něco cestu zkříží? O tom promluvím dnes v naší úvaze. Podle toho se i jmenuje:\nKaždý výstup začíná dole. Zároveň můžeme na cestě vzhůru jen stěží některý stupeň přeskočit. Když se o to přesto pokusíme a na začátku se nám to i podaří, budeme se možná později muset vrátit právě k tomuto stupni, o němž jsme se domnívali, že ho můžeme přeskočit.\nVýstup, který se zdaří, je jako růst. Také při něm probíhá pohyb vzhůru krok za krokem, každý další navazuje na dosavadní úspěchy a je s nimi úzce spjat, až přijde čas pro další pokrok. Výstup pokračuje právě z tohoto místa.\nCo ještě stojí výstupu v cestě? Pokud zastavíme dřív, než se dostaneme do té správné výšky, tedy pokud přestaneme dřív, než dosáhneme svého cíle.\nZalekneme se poslední námahy a závěrečného nasazení. Spokojíme se s méně místo s plným úspěchem.\nO jakém výstupu a úspěchu jsem hovořil především? O výstupu a úspěchu našeho života. Každé prodlení v sebeuspokojení na cestě k jeho naplnění výstup zastaví. Vede nás na cestu zpět, zpátky dolů.\nCo nám potom zbude z námahy vynaložené na vzestup? Byla zbytečná?\nOtázka je: Jak při výstupu vytrvat? Vytrváme, budeme-li hledět dopředu a plynule kráčet dále, na očích příští cíl a příští výšinu, a s odvahou, že překonáme i další překážku. Teprve když dojdeme nahoru, podíváme se zpět, aniž bychom se vraceli. Jsme naplnění v cíli. Jak?\nV jednotě se vším v našem životě, i s jeho velikostí. S ním společně v cíli.\nDnes, v neděli, si ještě oddychneme, než s dalším týdnem začne nový výstup. Kde? Dole a tam, kam jsme doposud došli. Kráčíme dále s pohledem vzhůru a dopředu. Ovšem pozvolna, krok za krokem, v souladu se svým životem a jeho možnostmi. Jaké pěkné vyhlídky!\nod Monika » čtv 28. čer 2012 22:22:21\nČerven 4: V cíli\njdeme a jdeme, protože chceme konečně dojít do cíle, kde bychom se cítili doma. Někdy se také vracíme zpět, ale vracíme se jiní, než jsme na cestu vyrazili. Mezi tím leží často celý život. V dnešní úvaze řeknu něco o tom i o onom. Nazývám ji:\nDorazit do cíle znamená, že jsme došli jinam, než odkud jsme vyrazili. Dosáhli jsme cíle, který jsme si předsevzali nebo kam jsme byli dovedeni, dobrovolně nebo proti své vůli.\nV tomto smyslu přichází vše, co se pohybuje, neustále do cíle, ovšem nikdy tam odkud pohyb začal. Každé dojití do cíle je tedy vždy nové, ledaže bychom se pohybovali v kruhu.\nCo stojí v cestě novému příchodu do cíle? Když se zdráháme poddat dalšímu pohybu. Nebo se nechceme hnout, jako bychom se mohli na jednom místě zdržet déle, než dovoluje náš životní pohyb.\nSpeciální případ je, když dospějeme k pochopení. Často tomu předchází dlouhé úsilí, pochopení potom ovšem přichází naráz a nečekaně, často ve spánku a nezávisle na našem přímém úsilí. Když pochopení přichází, je vedeno odjinud. To znamená, že se takové pochopení projevuje jako cosi tvůrčího.\nNa cestě k novému pochopení existují určité metody, které nás k němu vedou. Snad nejužitečnější je takzvaná fenomenologická metoda. Spočívá v tom, že se současně vystavíme působení všech jevů (tedy fenoménů), které s daným problémem souvisejí, aniž bychom mezi nimi rozlišovali v tom smyslu, že jeden nebo druhý upřednostňujeme. To znamená, že si od nich držíme odstup a současně se jim vystavíme v jejich plnosti.\nPo nějaké chvíli vystoupí jeden z těchto jevů do popředí. Je to ten, ve kterém se ostatní spojují v jeden celek. Tento jeden jev se prokáže jako podstatný pro pochopení, na něm záleží. Zároveň vnímáme takové pochopení jako inspiraci. Což znamená, že vnímáme, že přišlo odkudsi zvenčí.\nZ cesty se často vracíme do výchozího bodu. Vracíme se ovšem zpátky jiní, než jsme na cestu vyrazili, nejsme už ti stejní. Přineseme si s sebou něco, co nás v životě vede dál.\nNakonec dojde vše na svůj konec. Když dojdeme až tam, něco natrvalo skončí. Především náš zdejší život, když navždy zavřeme oči. Je tento konec zároveň novým začátkem? Dovede nás k dalšímu novému pohybu? Je tedy představa o klidu na věčnosti unáhlená a my pokračujeme stále v pohybu k něčemu novému a většímu?\nCo znamená toto pochopení pro náš život zde?\nJiž zde necháme klid klidem a pohybujeme se rozličnými způsoby neustále dopředu. Od jednoho cíle k dalšímu. Jak?\nS důvěrou od bohatého k bohatému a od plnosti k plnosti, společně s mnoha dalšími na téže cestě.\nDnes, v neděli, nepotřebujeme zpravidla nikam dojít. Jsme již tam, kam nás to táhne. Ovšem s novým týdnem opět vyrazíme na cestu, na níž nás zavede život, aby mohl pokračovat. Přeji vám, abyste krok za krokem dorazili do cíle.\nNaposledy upravil Monika dne úte 28. srp 2012 7:58:46, celkově upraveno 1\nod Monika » pon 02. črc 2012 13:31:42\nČervenec 1: Vyhlídky\nčasto se sami sebe ptáme, jaké máme vyhlídky do budoucna, a děláme si s tím všelijaké starosti. Mají tyto starosti váhu, když přeci z vlastní zkušenosti víme, že nakonec je vše jinak, než si přejeme nebo než jsme si představovali? V dnešní úvaze řeknu více o tom, jaké vyhlídky ve skutečnosti mít můžeme. Jmenuje se:\nČím výš stoupáme, tím širší máme rozhled. S výškou ovšem víc a víc ztrácíme přehled o jednotlivostech v nížině.\nVe které výšce máme nejlepší výhled? Ani příliš vysoko, kde jsme moc daleko od země, ani příliš nízko, kde kvůli jednotlivostem ztrácíme přehled. Výhled v této souvislosti znamená také náhled.\nVyhlídky jsou pohled do budoucnosti. Ptáme se: Jaké vyhlídky má to, co nás čeká? A v tomto smyslu mluvíme o dobrých a špatných vyhlídkách.\nTyto vyhlídky jsou nic než představy. Neboť ve skutečnosti nemáme ani dobré ani špatné vyhlídky. Přesto mají obrazy, které si o vyhlídkách tvoříme, jisté účinky. Tím nebo oním způsobem je následujeme, jako by byly skutečné. To znamená, že si je budujeme a stáváme se jejich tvůrci.\nMůžeme bez takovýchto vyhlídek žít? Jak by vypadal náš život, kdybychom nehleděli ani dopředu ani zpět?\nZůstaneme soustředění a naplno obsáhneme své tady a teď.\nI tady máme vyhlídku – na to, co je blízké, a na nejbližší možné jednání.\nTo, co jinak považujeme za své vyhlídky, nás vede od možného pryč, a co se účinků týče, jedná se o špatnou vyhlídku.\nNaopak u blízkého jsme schopni postřehnout detaily. Hned víme, jestli je to možné a nakolik je to možné.\nJak to souvisí s duchem? Jak se to má s onou tvůrčí silou, z níž pochází všechno, co je? Existují pro ni dobré nebo špatné vyhlídky? Může pro ni být něco jiné, než jak to ona myslí a chce?\nOtázka zní: Můžeme se s touto silou dostat do takového souladu, že i my setrváme v tvůrčí přítomnosti?\nVzdáme-li se vyhlídek, které si představujeme, pak můžeme.\nSetrváme v pohybu, který je stále a znovu nový, bez vlastního plánování, bez vlastního chtění, a dokonce aniž bychom sami něco dělali. Jsme této síle ve všem odevzdaní a přesto v souladu s ní neochvějně tvoříme nové v přítomném okamžiku.\nNebyla by i toto pro nás vyhlídka, skvělá vyhlídka?\nPro jednání v okamžiku ano.\nJaké vyhlídky máme dnes, v neděli? Jaké vyhlídky máme na příští týden? To, jaké máme dnes vyhlídky, cítíme v každém okamžiku nově, a radujeme se z nich. A jak to vypadá s našimi vyhlídkami na další týden? Máme již nějaké? Nebo se jimi necháme překvapit? To bude nejlepší – s důvěrou.


Dámský top Bora batika modrá - Sophia Bohemia\nDomů / Oblečení / Topy a košile / Dámský top Bora batika modrá\nDámské úpletový top má spadené krátké kimonové rukávy a kulatý výstřih, který je začištěný gumičkou. Top je u délky předního dílu překřížen a díly překřížení pokračují dál k bočním švům a tvoří lem spodní délky. Je vyroben z elastického viskózového úpletu s potiskem batiky. Modelka měří 176 cm a má velikost 36.\nKód: 319907-2-34/36 319907-2-34/38 319907-2-34/40 319907-2-34/42 319907-2-34/44 319907-2-34/46 Zvolte variantu\n1 065 Kč / ks 880,17 Kč bez DPH\nDámské úpletový top má spadené krátké kimonové rukávy a kulatý výstřih, který je začištěný gumičkou. Top je u délky předního dílu překřížen a díly překřížení pokračují dál k bočním švům a tvoří lem spodní délky. Je vyroben z elastického viskózového úpletu s potiskem batiky.


# Zasláno: 3 Úno 2012 16:09:22 ° Změnil/a: arnold\nProtože se každému nemusí líbit efkové stravování, pro někoho je to dost drastické omezení , (1,5-2g sacharidů na kg osobní váhy)jak to slyším tak švidrám hladem, tak může začít alternativně s úbytkem tukových zásob.\nPomalé stahování tuku při zachování stávající svaloviny je trochu složitější ,musíme vycházet z reálných hodnot našeho jídelníčku .\nMusíme zjistit celkový denní energetický příjem před hubnutím , u kterého jsme nehubli ,ale navozoval tzv, setrvalý stav.\nZaznamenáme si za 24h všechnu stravu ,druh,množství a podle tabulek zjistíme a spočítáme celkový denní příjem kcal.\nJe s tím dost práce,ale jinak to nejde.Dietní strategie stojí na tom že zachová kcal příjem ,ale použijí se jenom (vhodné potraviny,celozrné,libové maso ,zelenina apod.).\nZvýšíme ,ale kcal denní výdej.\nZa přiměření fyziologický úbytek lze považovat cca -1kg ZA MĚSÍC.\nPokud chceme docílit snížení hmotnosti (úbytek podkožního tuku)tak musíme naladit metabolismus směrem k odbourávání tukových zásob tempem cca1 KG ZA MĚSÍC .\nSpálit 1 kg tuku znamená -7600kcal , proto je potřeba ZVÝŠIT denní energetický výdej o 250kcal\nje ale nutné tento výdej dodržet KAŽDÝ DEN,protože jedině tak docílíme váhového úbytku z tukových zásob.\nTakže strava která zajišt'ovala setrvalý stav před hubnutím a zvýšení denního energetického výdeje o cca 250 kcal vhodným sportem ,nejlépe posilováním.\n# Zasláno: 3 Úno 2012 16:55:42\nnevím, jestli Tě dobře chápu. Dejme, že tělo je zvyklé na setrvalý stav, a má třeba 1100 kcal/ i když je dotyčná neřeší/ + 2x - 4x týdně cvičení. jak píšeš.\nJá mu ponechám co má, přičem nehubne a ještě mu dám každodenní cvičení ?\na ono začne hubnout, nepíšete, že cvičení každý den je nesmysl ??\nNebo to je návrh pro lidi, kteří jedí 2x tolik, jen mě zajímá jak to přesně myslíš???\n# Zasláno: 3 Úno 2012 17:07:04\nTo bych se tedy nemusel extra omezovat v jídle a sem tam nějaká aktivita.Hubnutí by bylo tedy pomalé tedy asi 6kg za půl roku při dodržování toho ,co jsi napsal.\nTo je dost pomalé hubnutí tedy aspoň pro mě.\n# Zasláno: 3 Úno 2012 22:13:36\npomaly hubnuti je jediny spravny..ostatni druhy hubnuti stoji za hovno a nikdy nejsou natrvalo..\nkazdopadne lidi se deli na ty co neustale hubnou (bouzel vetsina mistnich clenu hubnoucich, predevsim divek,proc asi?protoze kluci spis maj tendenci poradne posilovat=ziskaji aktivni hmotu)) a lidi, ktery nehubnou, jidlo resi minimalne(omezenim to lze tezko nazvat) ale zvysi podil aktivni hmoty a diky tomu za delsi dobu snizi tukovy zasoby..ostatni je nanic..bouzel..\n# Zasláno: 4 Úno 2012 06:58:27 ° Změnil/a: arnold\ncvičení každý den je nesmysl ??\nDenní cvičení (zvýšení o 250kcal), není žádná horentní zátěž pro organismus,to každý lehce zvládne v pohodě na rotopedu do 40 minut i s nižší TF.Blbost cvičit denně je s vysokou intezitou ,nebo dvoufázivě apod.\nPři hubnutí pro začátečníky se zde doporučuje\nZákladem je přijímat 1,2g bílkovin na 1kg tělesné hmotnosti, 1-1,5g sacharidů/kg a 0,25g tuků/kgdenně.\nmimochodem při mých sto kg je to 150g sacharidů denně a to dávám na snídani\nAle tedˇvážně ,já nabízím naproti automatickému omezení v jídle reálně spočítat skutečný denní energetický příjem a moc ho neomezovat a řešit to na straně výdeje\nJako příklad uvedu sebe\ndenně sním asi 3000kcal při 100kg a cvičím v posilce 3x týdně 20 minut když mě napadne dát dolů 1kg tuku tak jídlo neomezím a zvýším denní energetický výdej o tech 250kcal, budu posilovat 3x týdně 40 minut a k tomu aerobka zbylé 4 dny cca 20-30 minut totˇ vše.\n# Zasláno: 4 Úno 2012 09:02:06\nděkuji za vysvětlení, mohlo by to fungovat i při navýšení stravy, nemyslím na hubnutí, ale na udržení.\nMyslím, že jsem trošku v začarované kruhu, tedy mám pocit, že bych ráda snědla více, ale trošku se bojím navýšit,jJídlo, a když s posilováním teprve začínám. Mohla bych zvednout jídlo a denním pohybem to vyrovnat.\nBazál mám 1350\nNa kcal nekoukám, ale jejich každodenní přehled mám dělá mi to 1000-1500 kcal, podle toho co sním ,ale je to F kově s hodnotami\ndo 100B do 140-180S 20-30 S\nNavíc mám problém, že dělám krátký dlouhý týden a ráno vypadnu v 06:00 a vracím se ve 21:00 a tam už prostor pro sport není )\nasi se to nedá moc skloubit co ?\nDěkuji za reakci ?\n# Zasláno: 4 Úno 2012 14:28:44\nNavíc mám problém, že dělám krátký dlouhý týden a ráno vypadnu v 06:00 a vracím se ve 21:00 a tam už prostor pro sport není\nJá jsem řešil kdysi když mi bylo 30 podobný problém,v té době jsem stavěl barák dopoledne práce a do večera stavba.\nTenkrát jsem cvičil až kolem 22hod. , činky jsem měl na stavbě, na místo hrazdy jsem používal konstrukci stavebniho výtahu.\nBylo to cvičení jenom cca 15-20 minut se střední zátěží,cvičil jsem 6 dní v týdnu každou svalovou partii v jeden den a to jenom1 cvik 3-4 série 8-10 opakování.\nSán jsen se divil že to není až tak problém , bral jsem to tak že je to mých 20 minut který mám jenom pro sebe.\nChce to ,ale mít nářadí na cvičení doma, nevím co děláš za práci ,ale pokud je to zátěž víc psychická tak, to cvičení tě pozitivně nabije jak emočně tak fyzicky.\n# Zasláno: 4 Úno 2012 14:42:58\npráce v kanceláři, zátěž i psychická mám tu i rotoped, ale přes týden je tu vedení tak mohu případně o víkendu zajezdit\ndoma : činky 2,4,8 kg - jednoručky ,nakládací\n20 kg koule\n23 kg velká činka - nakládací\nrotoped, cross atd. Bydlím v domku , takže prostor je\ns posilováním pod odborným dohledem začínám, jinak to doma šmrdlám +-1,5roku co nakukuji sem.Koupila jsem si permici do fitka budu mít 10 tréningů s trenérem , nejde mi ani tak o to fitko, ale o správný postup všech cviků.\nTrenérka co mám preferuje činky a dřepy, takže pak budu moci pokračovat doma, zajímalo mě to navýšení jídla , a tohle mi přijde dobrá doba, a pokud stačí 20-30 minut, bylo vy to v pohodě.\nDěkuji moc za Tvé informace a zkušenosti\n# Zasláno: 4 Úno 2012 20:20:09\nta aerobka musí být těch 20-30? jinak to beru ze svalu?\n# Zasláno: 4 Úno 2012 20:29:50 ° Změnil/a: Sansaj\nTakhle prvnich 40 minut si telo pri aerobni forme cviceni bere ze zasob v krvi a po 40 minutach se zacina palit tuk,ale tady nejde o to ani tak palit tuky klasickou metodou posilovani ale jde o ten setrvaly stav prijmu Kcal.Arnold to vysvetlil nahore , proste jde o to ze stavajiciho denniho vydeje kcal a prijmu kcal musis navysit vydej o tech 250kcal za den coz je tech 30minut aerobky pri zachovani staleho jidelnicku...\n# Zasláno: 6 Úno 2012 07:09:50 ° Změnil/a: arnold\nProtože se bavíme o snížení %tuku a né o celkové hmotnosti ,tak se může stát že sundáme sádlo a např 5 cm v pase apod.,ale na váze nic .\nTo je způsobeno tím že sundáme např 1 kg sádla a přibereme 1 kg svaloviny a tím pádem,postava bude štíhlejší pevnější ,ale ne lehčí .\nTakže na místo vážení sledujte úbytky kalipery,cm a nebo %tuku na digitálních váhách.\nPosilování startuje obrovské hormonální změny a když nebudeme snižovat objem jídla ,když tak přiměřeně s ohledem na BM a zvýšíme kvalitu jídla tak získaná svalovina nahradí tuk a později nám pomůže dál držet požadovanou postavu.\n# Zasláno: 6 Úno 2012 11:37:51\nnakonec dojdeš z druhé strany na stejné hodnoty Ty navrhuješ přesnější nastaveni "na nulu" a pak decentní stažení a vyrovnání podle tréninků. Já jsem zvolil podsazení (které využiju i jako prvotní impulz) a pak se hodnoty zvedaji, právě pro případné tvrdé tréninky.\nPro laiky bys to asi musel proměnit v nějakou suprčupr kalkulačku. Přiznám se, že i pro mě je to na každý den komplikované. Kombinace podsazeni (při údržbě formy) a doplňků kolem tréninku (a ráno po) je pro mě více "simply" A nakonec je efet podobný.\nI když kdybych to dělal tak poctivě jak píšeš, určitě by ta forma byla lepší\n# Zasláno: 6 Úno 2012 16:57:12 ° Změnil/a: arnold\nPro laiky bys to asi musel proměnit v nějakou suprčupr kalkulačku. Přiznám se, že i pro mě je to na každý den komplikované.\nJe to fakt složitější, např při cvičení ,běhu apod. lidi používají někdy pulsměřiče s výpočtem kcal za trénink,bývají nastaveny tak že ti měří kcal i když sedíš a nic neděláš což je v pořádku ,ale problém je v tom že např.za 1hodinu třeba 100kg borcovi naměří 400kcal.ale od toho se ještě musí odečíst jeho hodinobý BM což může být nějakých cca 100kcal takže ve skutečnosti NAVÍC SPÁLENO může započíst jenom těch 300kcal.\nChce to hlídat ,navíc tabulky BM jsou dost orientační 100kg kulturista může mít klidně bazál o 800kcal vyší než 100kg břichatej sádloš.\nOrientačně to jde celkem změřit tím pulzoměrem ,lehneme si pohodlně do polo sedu, 2 hodiny po jídle i po tréninku aby nepracoval moc žaludek a ani nedobíhal svalový metabolismus,uvolníme se a pulzoměr nám celou hodinu měří přibližný,ale reálný BM.\n# Zasláno: 6 Úno 2012 18:00:01 ° Změnil/a: jitkajp\nuvolníme se a pulzoměr nám celou hodinu měří přibližný,ale reálný BM.\nNevím... Asi tomu nerozumím... pulsmetr měří podle pulsu... čím trénovanější, tím nižší puls a tím také pulsmetr změří nižší počet spálených kcal v klidu... Při sportu je to jasný. Tím by vycházelo, že trénovaný člověk má nižší bazální metabolismus, než netrénovaný...\n# Zasláno: 6 Úno 2012 18:55:39\nPulzmetr s výpočtem kcal měří reálný pulz né podle trénovanosti.ale skutečnost (srdeční tep) a zároven' měří spálená kcal podle tepová frekvence a zadaných údajů.Navíc trénovaný člověk má i nižší TF při běhu než netrénovaný....\n# Zasláno: 6 Úno 2012 19:48:01\nAsi jsem to napsala špatně... nejsem si jistá, zda se bazální metabolismus může změřit pulsmetrem... dřív jsem měla klidovou tepovku mezi 60-70, teď klidně i 40. Při sportu mi samozřejmě trvá dýl, než se dostatnu do správného pásma, nehledě na to, že u trénovaných se i spalování tuku posouvá... takže trénovaný začíná třeba spalovat tuk až na úrovni 70% TF...\nMám výpočet BM podle svalové hmoty... z InBody. Zkusím to porovnat s pulsmetrem...\n# Zasláno: 6 Úno 2012 20:00:04\nStejný to nebude protože pulz metr měř myslím jenom hodnoty kosterní svaloviny,srdce a tak i když v klidu ,metabolismus např mozku to asi nedá.\n# Zasláno: 7 Úno 2012 09:35:35\n# Zasláno: 7 Úno 2012 14:34:51\nTen rozdíl 1300kcal denního výdeje je teda mazec.\n# Zasláno: 8 Úno 2012 09:01:46\nMůj bazál se pohybuje kolem cca 5600 kJ. Už delší dobu jsem si příjem mírně snížila na cca 5000 - i tak si myslím, že toho je hodně.\nV těchto tabulkách http://www.kaloricketabulky.cz\nsi počítám příjem a výdej. Výdej mám denně vyšší o cca 2-3000 kJ, přesto nehubnu. Tréninky mám slušný (aspoň si myslím, žádný připomínky jsem tam nikdy nenašla), tak nevím, kde se skoro rok nachází ten zakopaný pes. Do výpočtu se zadává i věk, takže zpomalení metabolismu v mým věku by měly ty tabulky zohlednit. (???)\n# Zasláno: 8 Úno 2012 11:50:00\nTak mám stejný problém... taky už rok... Možná máme ten rozdíl mezi příjmem a výdejem moc velkej... Bazál mám spočítanej podle výsledků InBody. Ve dnech, kdy cvičím, mám rozdíl mezi bazálem a příjmem cca 1-2000 kj. Není tam ale započítána normální denní aktivita. Je tam jen cvičení, takže rozdíl bude ještě větší... Počkám, co ti odpoví zkušení...\n# Zasláno: 8 Úno 2012 11:51:39 ° Změnil/a: jitkajp\nodeslalo se mi to 2x...\n# Zasláno: 8 Úno 2012 11:57:52 ° Změnil/a: Miruna\nTak v těch tabulkách právě už je započítaná denní aktivita tak nějak cca. Já si tam ještě přidávám třeba tu ostřejší chůzi do práce a z práce, to dělá hodinu, dál i dopolední vaření a hopsání v domácnosti. Je to sice cca něco málo, ale nějak se podle toho dá snad řídit. Pořád je to nějaký výdej. Mám BM spočítaný jen tabulkama. Takže to taky není kdoví jaký. Ale orientačně to snad může být.\n# Zasláno: 8 Úno 2012 14:57:05 ° Změnil/a: arnold\nZkus to zadat zde , tam vychází na tvoji váhu věk i míry přiblížně stejně jak píšeš a celkový denní matabolismus BMR + pracovní výdej(BMRp)\nHodnota BMRp je Vaše optimální denní spotřeba energie (BMR) zvýšená o přibližný výdej energie na základě odhadnuté pohybové aktivity. Takové množství energie byste měli také přijmout. Pokud se chystáte snížit svoji hmotnost, měl by být Váš denní příjem energie o něco nižší. Nezapomeňte však také na vyvážení sacharidů, tuků a bílkovin.\nPřesnější představu o svém energetickém příjmu si můžete udělat, pokud si budete týden nebo 14 dnů zapisovat vše co sníte (vč. kalorické hodnoty) a poté záznamy vyhodnotíte.\nVáš BMRp je 2233 kcal (9343 kJ)\nChcete-li začít hubnout, Váš denní energetický příjem by neměl přesahovat 1755 kcal (7343 kJ)\nDoporučení je tady na hubnututí pod 7343kj oproti tvým 5000kj\ntrochu šok .\nJá bych taky hledal souvislost s jídlem menším než BM protože organismus to pozná že nedostane abi základ na přežítí a začne setřit\nviděl bych tak 6000kj a denně pohyb, posilovnu střídat s aerobkou\nOno se řekne že je to celkem jedno jestli snížit příjem potravy nebo zvýšit pohyb aritmeticky jsou to jenom čísla,ale to je diametrálně něco jiného, když navodím energetický deficit denním pohybem tak se dají so pohybu hormony od adrenalinu,noradrenalin, růstový hormon , testosteron, beta endorfiny , až po tvorbu lymfocitů a tím zvýšení imunity apod.,zvýší se počet i hustota krevních vlásečnic, síla kostí,ZVĚTŠÍ SE HMOTNOST SVALŮ, kloubních chrupavek a dokonce se zvětší i srdce atd.je toho hodně ,chce to změni strukturu těla,\nale nesmím být ve stravě v příjmu pod BM tím si koleduju o jeho zpomalení a z uvedených vymožeností tréninku nic nezbude.\nPokud je strava ,její denní příjem nížší než bazální metabolismus tak se nejenom zpomaluje BM,ale organismus nebude mít vše potřebné pro tvorbu enzymů (biokatalyzátorů) a chemické procesy v těle budou pomalé a neúčinné...\n# Zasláno: 8 Úno 2012 18:42:09\nA když si teď teda představíš, že já i Miru i spousta ostatních jsme dlouhodobě drželi 150S/80B... což bylo na 100% u každého hluboko pod BM... tělo se naučilo šetřit, cvičit, jíst často... Při sebemenším prohřešku - a to nemyslím čokoládu, nebo něco podobného, ale třeba chleba navíc - jde váha okamžitě nahoru ... Co dál...? Pomalu zvedat příjem? Nebo jít rovnou na nějakou hranici 6000kj i za cenu ztloustnutí? ...???\n... já vím, pořád otravuju...\n# Zasláno: 9 Úno 2012 05:46:35\napaomalu nahoru, pyramidově , každej den o kousek,alespon' až na úroven' dosaahujísí mirně přes BM ,\nTy diety pod hranicí BM se používají u závodníků před soutěží, ale jenom krátkodobě .Délka 6 měsíců a víc je, špatně.\n# Zasláno: 9 Úno 2012 10:45:28\nTak těch 6000 vypadá dost strašidelně zatím jsem se většího příjmu bála, protože se na chleba jenom podívám a přibývám. Ve fitku mi trenér upravil jídelák na ty velký příjmy a já přibrala 4 cm v pase a přes břuch, jinak ok. Tak jsem se zase vyděsila. 140 S co jsem tu měla skoro 1,5 roku, bylo asi hrozně málo. Teď jsem si přepočítala ty hodnoty tím co jsi psal Iohance a ve výsledku to vypadá dost příjemě\nkcal uvádí se,pro1gbílkovin a 1g sacharidů 4,1kcal\na tuk 1g 9kcal\nTakže mě vyšlo při základu 110B +25T zbývající příjem do 6000 kJ ve 185 S.\n(pokud se kJ na kcal přepočítávají 4,187)\nV každé volné chvíli střídám posilku doma, aerobku, fitko, takže tohle by mělo být v pohodě.\nA ještě jedna otázka zcela mimo. Našla jsem v časopise Fitness, že existuje kyselina docosahexaenová (DHA), co má snižovat hladinu kortizolu. Pokud mám nízkou hladinu DHA, tak se tuk uskladňuje hlavně v okolí břicha - můj případ. Není to zase nějaký obchodní tahák? Jak se objeví nějaká kapsule, co mi má pomoct s tím pupkem, jsem ve střehu\n# Zasláno: 9 Úno 2012 11:32:35\nCo dál...? Pomalu zvedat příjem?\nproblém je v tom, že chybu ve výpočtu odhalíš na formě. Takže změny pomalu a hlídat se (ať na to nepříjdeš po 5kg). Navíc při zvednuti toho množství se pak musí denně množství upravovat.\nJak užjsem psal, pro mě je jendoduší držet tu spodní hranici a za každý trénink nebo aktivitu si přidat. A je fakt, že při tvrdém tréninku a dobré formě to přidáni udělá hodně.\nmám obavu, že to DHA bude jen blábol. Kde se ti usazuje tuk se nastavilo podle hormónů a genetiky, když si rostla. Teď máš už nastavenou "hladovost" tukových buněk na jednotlivých místech.\nOno to dokládaji i profi kulturistky. Proženou sebou tunu hormónů a steroidů a přesto po vysazení se vratí do jejich dřívejší podoby. nepovede se jim změnit to, kde se jim tuk ukládal (a chlapi to samé). Jdiné řešení i pro ne je - prostě držet formu už pořád.\nBa dokonce i liposukce je v tomhle ohledu jen dočasné řešení bez přísné diety.\n# Zasláno: 9 Úno 2012 12:21:42\nJj, myslela jsem si to. Trochu jsem jukla na net a ono to je obsažený v Omega 3.\nTakže to teď zkusím s tím BM....ale chtěla jsem si koupit Guggulbolic. Myslíš, že mám ještě počkat, až jak se projeví úprava v jídle, nebo to můžu dát hned.\n# Zasláno: 10 Úno 2012 09:45:12\nGuggulbolic můžeš klidně hned.


Mimoškolní vzdělávání Archivy - Strana 6 z 9 - Rodiče vítáni\nProfessor Cass, vlastním jménem Patrik Moravec, je ostravský rapper. Krom vlastní tvorby se rozhodl o rapu přednášet ve školách, pořídil si kvůli tomu dokonce pedagogické vzdělání. „Kolem každého rappera je komunita mladých lidí, kteří mu naslouchají. Rap má obrovský vliv na jejich názory a životní postoje. Rapové texty se dají rozebírat jako literatura, a zkusit si napsat vlastní je minimálně dobrá terapie,“ popisuje, proč podle něj patří rap do škol. Jak Vás napadlo začít dělat přednášky o rapu? Já sám\n9. července 2018 autor: Adéla Pospíchalová\nMatematika mezi oblíbené předměty devítiletého Štěpána nepatří. Když mu rodiče navrhli, aby si na tabletu zahrál hru s názvem Matemág, jen otráveně zakroutil očima. Nechal se ale nakonec přesvědčit, že to zkusí. A po chvíli se ponořil do putování za čarodějem Matemágem, který ovládá sílu představivosti – matemagii. Radoval se z postupů do dalších levlů a nevadilo mu, že rébusy, které musí vyřešit, jsou podobné úlohám z jeho učebnice matematiky, kterou nemá rád. Matemág je dobrodružná hra založená na principech\nProč by vlastně mělo být doučování doménou dospělých profesionálů nebo firem, když se mohou děti učit mezi sebou? napadlo před pár lety Rakušana Bernharda Hofera a z myšlenky se stal start-up Talentify.me. Tato internetová aplikace propojující nabídku a poptávku žákovského doučování se rychle stala populární. Nyní se pilotně zkouší i v Česku. Překonají čeští školáci nesmělost a přihlásí se? „Bezpečné to je,“ říká koordinátorka projektu Ivana Lukeš Rybanská. Koho z nás někdy kamarád ve škole nezachránil před průšvihem v podobě písemky… Po generace si\nMěsto Semily vyvěsilo na svou FB stránku krátký záznam z přednášky pro poslední ročník základní a první ročník střední školy o prevenci kriminality a sociálně patologických jevů – a to přitáhlo velký zájem. Namísto obvyklých 10-20 lajků u příspěvků o mytí lávky nebo novém parkovišti nasbíral tento post za tři dny skoro 500 lajků a 900 sdílení. Tříminutové video shlédlo 74 000 uživatelů. Co vzbudilo takovou pozornost? Pracovník věznice ve Valdicích Pavel Kuřátko v roli preventisty na záznamu promlouvá k dětem způsobem, který mnohé


Dodávka dopravních pásů 1. čtvrtletí 2021\nID poptávky: 327933, počet zhlédnutí: 4\nPředmětem Veřejné zakázky s názvem Dodávka dopravních pásů 1. čtvrtletí 2021, zadávané formou Otevřeného řízení dle § 56 ZZVZ, je uzavření Smlouvy, jejímž předmětem je závazek vybraného účastníka dodat Zadavateli Zboží, tj. dopravní pásy pro provoz Zadavatele. Veřejná zakázka je v souladu s paragrafem 35 ZZVZ, rozdělena na 2 části: Část 1 Veřejné zakázky nazvaná DP1 Část 2 Veřejné zakázky nazvaná DP2 Přesné vymezení Předmětu Veřejné zakázky a ostatní požadavky na jeho provedení včetně informací, podmínek, specifikací a ostatních údajů jsou detailně specifikovány v Oznámení o zahájení zadávacího řízení a v Zadávací dokumentaci veřejné zakázky.\nV textilním či plastikářském průmyslu se užívají rozháněcí válce s gumovým povrchem, pogumování je však nutné renovovat. V České republice provádí opravy a renovace pogumovaných válců pro textilní průmysl společnost AGT Zlín. Banánový rozháněcí válec se používá pro rozhrnování materiálu ve výrobě a brání tvorbě vrásek, faldů. Gumový povrch může být antistatický, antiabrazivní nebo v jiném provedení. Vyřešíme dle požadavků nové gumové povrchy. Pogumování válců realizujeme pro různá průmyslová odvětví.\nHledáte výrobce manipulační techniky nebo kancelářského vybavení? Firma s dlouholetou tradicí Kovo Praktik s.r.o. vyrábí manipulační techniku a kancelářské vybavení: - plošinové vozíky, skříňové vozíky, policové vozíky - pojezdová kolečka, antistatická kolečka, polypropylenová kola - otočné archivační skříně - kancelářské regály - stoly do jídelen a svačináren - pojízdné schůdky, žebříky - odvíječe obalovacích pásek - lavičky do šaten - stojany, věšáky na kola - parkovací zábrany - stojany na odpadkové koše - zábrany - dělení průmyslových prostorů - lamelové clony - pevné, posuvné, samostatné - stolky pod projekční techniku - řečnické pulty - ocelové rudly - vozíky, stojany na technické plyny - vozíky na bedny, palety.\nZrychlení výroby a zefektivnění celé procesu přináší řešení informačního a materiálového toku ve výrobě na klíč od společnosti FlexLink Systems s.r.o. se sídlem v Praze. Podle požadavků dodáme jak jednotlivé dopravníkové komponenty, tak i celé automatizované montážní linky včetně řídícího softwaru. Vyřešíme zdvih výrobků, slučování a rozbočování, akumulaci, otáčení i orientování. Máte-li zájem o efektivní řešení informačního a materiálového toku ve výrobě, kontaktujte pro více informací společnost FlexLink Systems s.r.o.


Chátrající Uran v Liberci opraví jen z části, plášť navrhnou architekti - iDNES.cz\n28. května 2019 16:40, aktualizováno 16:40\nDo roka a do dne. Tak vidí začátek opravy budovy Uranu liberecký primátor Jaroslav Zámečník. Objekt je jedním ze čtyř míst v Liberci, kde sídlí městští úředníci. Jenže o pohodlí se zrovna tady nedá mluvit.\nCelé přízemí je už několik let obehnané lešením. Ne ovšem kvůli plánované opravě, ale kvůli tomu, aby na kolemjdoucí nespadl kus opláštění budovy a nebo okno z polorozpadlého rámu. Plášť budovy z roku 1969 je postaven z takzvaných boletických panelů, které už dávno dosloužily.\n„Stav Uranu je tristní, ale peníze na celkovou rekonstrukci, jak si to představovalo předchozí vedení města, nemáme. Protože ale nad Uranem nejde dál zavírat oči, rozhodli jsme se alespoň pro výměnu fasády včetně oken a také pro nové topení a počítačovou síť,“ zmínil primátor Jaroslav Zámečník.\nOprava celé sedmipodlažní budovy, ve které sídlí městská policie a některé odbory magistrátu, by vyšla odhadem na 60 až 80 milionů korun. Město teď přistoupilo k levnější variantě, která by se měla pohybovat okolo 35 milionů.\n„Vyřeší se jen problematické opláštění, samotné vnitřní prostory jsou v provozu schopném stavu. Tedy s výjimkou stoupaček a odpadů,“ řekl náměstek primátora Jiří Šolc.\nRadnice teď osloví pět architektonických kanceláří, aby předložily v soutěži své ideové návrhy na novou podobu fasády.\n„Oslovíme přímo tyto kanceláře: Studio Artikel, Ecoten, Re architekti, Sial a Raketoplan. Každá z nich dostane za svůj návrh čtyřicet tisíc korun. Porota pak vybere nejlepší řešení. A to jak po stránce vizuální, tak i co se týká náročnosti na provedení,“ uvedl primátor.\nPodle něj bude vše směrovat k lednu 2020, do kdy funguje dotační fond na úspory energií ve veřejných budovách.\n„Z něj bychom mohli získat částku, která pokryje třicet až padesát procent nákladů. Vlastní výběrové řízení na dodavatele stavby by se tak mohlo spustit příští rok touto dobou,“ dodal primátor.\nTémata: Liberecký kraj, Jaroslav Zámečník, Liberec, oprava, primátor, Jiří Šolc


Recenze Hubelino Marble run - Bikeclinic-cup.cz\nSpolečnost, výroba a materiál\nHubelino, německý rodinný podnik, funguje od roku 2008. Závody Hubelino však začali až v roce 2013. To je pravděpodobně důvod, proč ještě nepatří mezi lídry na trhu.\nStavebnice jsou vyráběny výhradně v Německu. Celý proces, od návrhu, až po výrobu a balení, se děje v této zemi.\nDodávají, že tato skutečnost je silnou stránkou jejich společnosti. Ve světe je mnoho podobných skládaček, no jen málo je kvalitních.\nVideo: Jak funguje systém Hubelino Marble Run – byl postaven Timelapse Freestyle\nOdborné znalosti společnosti lze jasně vidět při výrobě plastových dílů. Generální ředitel a zakladatel je shodou okolností také jednatelem společnosti, která dodává plastové díly pro různé technické využití, jako jsou průmyslové stroje a motory.\nK výrobě se používá výhradně plast ABS, což je podobně vysoce kvalitní materiál, jak využívá společnost Lego. ABS plast je spojen s mnoha výhodami, zejména z hlediska odolnosti a dlouhověkosti. Tento materiál je také recyklovatelný. To znamená, že nedokonalé a staré části mohou být znovu po zdrcení použité.\nVšechny výrobky od společnosti jsou mechanicky a chemicky testovány společností Bureau Veritas se sídlem v Hamburku. Jsou v souladu se všemi mezinárodními pokyny pro hračky.\nStavební bloky, které si můžete koupit v internetovém obchodě Pchelica, jsou nezbytné k vybudování vaší závodní dráhy. Pokud již máte stavební bloky od Lego Duplo, stačí použít ty nebo můžete kombinovat oba systémy. To je jeden z důvodů, proč rodiče i děti milují tuto značku. Můžete použít celý svět Lego Duplo se všemi stavebními kameny, doplňky a strukturami. Stačí přidat několik bloků z dráhy a užijete si vlastní závody kuliček.\nUjistěte se, že nepodceňujete počet stavebních bloků potřebných pro váš závod, zvláště pokud jej chcete mít velký.\nStavební bloky jsou hlavně bílé. To je skvělé, protože to znamená, že je můžete snadno rozpoznat. Základ v zcela v bílé barvě také vypadá úžasně. Nicméně, pokud opravdu chcete jiné barvy můžete vždy získat více barev, jako je modrá, žlutá, zelená a červená.\nZávod se koná na dráze, po které se koulejí kuličky. Existuje mnoho sad s mnoha kombinacemi těchto prvků. Všechny prvky přicházejí ve čtyřech barvách, a to zelená, modrá, žlutá a červená. Barvy jsou podobné barvám Lego Duplo.\nVydejte se za Dobrodružstvím s Nafukovacími Prkny SUP (Stand…\nHonor uvedl na trh dva opravdu zajímavé levné smartphony: Honor X7 e Honor X8. Během našich každodenních testů nás oba …


Recenze: LucisArt 3 | PC World.cz\nRecenze: LucisArt 3\nSoftware | 14.02.10\nAmerická firma Image Content Technology nabízí zajímavý plug-in pro Photoshop. Coby dvouprogram získáme kombinaci Lucisart 3 ED a Lucisart 3 SE. Bude to výhra nebo sázka na mrtvého koně?\nFotografování je občas tak trochu jako móda - čas od času je populární určitý „look“ a každý se hned snaží fotit stejným nebo podobným způsobem. Na jedné straně jsou internetové servery plné fotek upravených pomocí technologie HDR, na druhé straně pak jsou fotografie (především portrétní), které vypadají jako kombinace obrazu a velmi ostrého snímku.\nNěco podobného můžeme získat šikovnou kombinací osvětlení a fotoeditace, pokud ale sáhneme po programech Lucisart, bude nám k tomu stačit pár kliknutí myší. Samotná práce je kombinací velmi jednoduchého postupu a poněkud záhadných názvů. Jednoduchost spočívá v tom, že se jedná o dvě v podstatě jednoúčelové utilitky, jpřičemž jedna z nich prokresluje detaily, druhá nabízí určité speciální efekty. V obou případech jednoduchým posouváním tlačítka zvyšujeme sílu efektu. Zmíněná záhadnost plyne z poněkud nepochopitelných názvů efektů a také z toho, že místo mnohem obvyklejšího zvyšování efektu posunem doprava ve skutečnosti sílu efektu snižujeme, neboť tento posun znamená míchání efektu s původní fotografií.\nVýsledek snažení můžete posoudit na přiložených fotografiích - pokud něco podobného pro úpravu fotografií potřebujete, Lucisart pro vás bude tím pravým ořechovým. Majitelé Macintoshů jistě rádi uslyší, že existuje i „jejich“ verze. Mezi negativní vlastnosti patří zcela nepochybně vysoká cena - zaplatit 359 dolarů (7000 Kč) za produkt, který umí pouhý jeden trik, byť zajímavý, je poněkud přehnané.\nKlady: Jednoduchá příprava efektně vypadajících fotografií\nZápory: Vysoká cena\nHDR · fotografie · foto · efekt · Photoshop


Exploze - Liza Marklund | KOSMAS.cz - vaše internetové knihkupectví\nPopis: 1× kniha, vázaná, 464 stran, 15 × 23,2 cm, česky\nExploze - ukázka\niLiteratura , 12.9.2013\nNa tuhle knihu jsem čekala docela netrpělivě. Mám moc ráda severské krimi, thrillery a detektivky. Jenže na severu mají všechny tyhle žánry pod palcem muži. O ženskou jsem ještě nikdy neslyšela, natož abych ji pak nečetla. Proto jsem byla opravdu moc zvědavá, jak se s tím autorka vypořádala.\nNo a musím uznat, že to Liza Marklund zvládla daleko lépe, než jsme si představovala. Na první pohled člověk ani nepozná, že to psala žena. Je to opravdu skvěle propracované, dobře vyprofilované postavy i místo děje, je to velmi poutavé a zároveň chytré. Mně osobně vůbec nevadí, že příběh postrádá nějakou velkolepější akci. Ostatně kdybych chtěla něco podobného, nebudu otvírat knihu, ale pustím si béčkový akčňák. Navíc je mi velmi sympatické prostředí. Žurnalistika, noviny, redakce - bez příkras vykreslený těžký život novináře, to všechno je mé duši blízké.\nDěj samotný je celkem náročný a komplikovaný. Líbí se mi, že to není nijak laciné a naivní. Naopak spíš musíte přemýšlet, a když se vám to nedaří (jako mně), jste hodně napnutí. Což k dobrému krimi patří.\nV každém případě je Exploze jedno velké terno a jsem ráda, že se k nám Liza Marklund dostala. Doufám, že od ní vyjdou i další knihy. Pokud budou takhle dobré, rozhodně si je pořídím.


ZDRAVÉ HRADIŠTĚ vyzývá Františka Prachmana, aby se vzdal mandátu zastupitele - Zdravé Hradiště - politické hnutí\nVeřejná výzva Františku Prachmanovi k odstoupení ze\nZastupitelstva města Uherské Hradiště\nPolitické hnutí ZDRAVÉ HRADIŠTĚ žádá zastupitele Františka Prachmana, aby odstoupil bez odkladu z pozice zastupitele města Uherské Hradiště. Tuto výzvu tímto dává na vědomí veřejnosti. Důvody jsou závažné a není možné, aby post zastupitele města Uherské Hradiště nadále zastával lhář a podvodník bez morálky.\nSkutečnosti o osobě Františka Prachmana, které nebyly veřejnosti známy a které jsou dostatečným důvodem, aby ho Zdravé Hradiště požádalo o odstoupení, mu byly korektním politickým způsobem ze strany Zdravého Hradiště sděleny 5.9.2016 a byl požádán, aby odstoupil z pozice zastupitele. František Prachman ale tuto neveřejnou výzvu k odstoupení odmítl, proto je Zdravé Hradiště nuceno jeho minulost a bezpáteřní chování zveřejnit a tímto apelovat na zastupitele a občany města Uh.Hradiště, aby se veřejně vyjádřili k tomu, jaký člověk je členem zastupitelstva města a to jako podporovatel koalice ODS a jí nakloněných stran.\nPost zastupitele získal František Prachman na kandidátce Zdravého Hradiště, které ho v dobré víře a s důvěrou přijalo za svého člena. Zde je ovšem nutné zdůraznit, že členem Zdravého Hradiště byl pouze od 2.5.2014 do 13.11.2014, kdy po 5 měsících a 11 dnech, už jako zvolený zastupitel, ze ZH vystoupil, aniž jako bývalý člen Zdravého Hradiště naplnil svůj morální závazek (Etický kodex zastupitele za Zdravé Hradiště), který stvrdil svým podpisem. Etický kodex jednoznačně stanoví, že „zastupitel za Zdravé Hradiště souhlasí s tím, že při ukončení členství v politickém hnutí Zdravé Hradiště se vzdá mandátu člena zastupitelstva města Uherské Hradiště a přenechá svůj mandát náhradníkovi z kandidátky politického hnutí Zdravé Hradiště.“ Kopie Prachmanem podepsaného Etického kodexu zastupitele ZH byla předána všem zastupitelům města Uh.Hradiště.\nJako další závažný důvod, kvůli kterému žádáme Františka Prachmana, aby se vzdal mandátu zastupitele, je jeho působení jako spolupracovník STB pod krycím jménem Marek a jeho zapojení ve druhu svazku Agent. Tuto skutečnost, nám známou od září 2016, zatajil František Prachman při vstupu do Zdravého Hradiště a podvedl tím jeho členskou i voličskou základnu. Spolupráce s STB je v rozporu s morálním kreditem zastupitele a obecně přijatými zásadami pro tuto pozici a vůbec s přijetím za člena Zdravého Hradiště .\nZdravému Hradišti bylo po komunálních volbách a okamžitém přeběhnutí Františka Prachmana ke koalici ODS a spol. vyčítáno, že takového člověka postavilo tak vysoko na kandidátku a dalo mu svoji důvěru zastupovat čisté jméno Zdravého Hradiště. František Prachman v předvolebním období a v době svého krátkého členství v ZH byl velkým kritikem poměrů na radnici i politiky ODS a jejích koaličních partnerů a přinášel řadu podnětů, které zapadaly do programové linie Zdravého Hradiště, jak je zřejmé z jeho přiložených priorit (viz příloha), které navrhl do volebního programu ZH. To, že po volbách nebyl pro něho problém přejít na druhou stranu ihned poté, co byl osloven p. Blahou, aby mu pomohl ke starostovskému křeslu, jasně ukazuje jeho morální kvality. Dosavadní prosazování jeho programových priorit za 2 roky v zastupitelstvu posoudí sami voliči. Františkovi Prachmanovi ale ve skutečnosti nikdy o voliče a občany nešlo...\nV Uh.Hradišti 5.12.2016\nPříloha: programové priority, s kterými oslovil F.Prachman politické hnutí Zdravé Hradiště, když usiloval o vstup do ZH\nNávrh priorit pro volební program Zdravého Hradiště\n1/ Pokusit se o zachování stávajícího charakteru Masarykova náměstí včetně jeho orientace. To znamená zachování vzrostlé zeleně, pod stromy přidat na obrubníky dřevěnou sedací plochu a vytvořit tím místo pro odpočinek ve stínu lip. Pódium pro kulturní vystoupení ponechat na stávajícím místě, které je ideální. Podle projektu by nové pódium pouze zakrylo zrekonstruovanou budovu č.21.\n2/ Neomezovat dopravu na náměstí s výjimkou ulice Nádražní, která je plánována jako pěší zóna. Průjezdnost kolem náměstí zachovat vzhledem k nutnosti zásobování obchodů a firem. Rozumné je taktéž zachovat počet parkovacích míst, které přinášejí městu finanční prostředky. Zachováno by mělo být taktéž parkování před radnicí a kostelem pro oficiální návštěvy města a svatební obřady.\n3/ Centru města prozatím chybí kompletní bezbariérové propojení pochůzích ploch. To by mělo být také jednou z priorit.\n4/ Pokládáme-li centrum Uherského Hradiště za Městskou památkovou zónu, neměly by se zde rozhodně objevovat stavby typu multifunkčního domu na Zelném trhu či architektonický výstřelek městského architekta Holého v Hradební ulici. Plechová hrůza dozajista návštěvníky našeho města nenadchne. Nová betonová vizitka se chystá na místě současných jatek na Moravním nábřeží. Upravit by se mělo také výškové omezení nových staveb v centru města. To je nyní velmi benevolentní a umožňuje novým projektům „dusit“ historickou zástavbu.\n1/ Tato lokalita Uherského Hradiště potřebuje v současné době ze všeho nejvíc vyřešit problematiku parkování. Ideální formou by bylo za rozumných podmínek řešit tuto situaci společně s obyvateli Štěpnic. Město by ale muselo nabídnout lepší podmínky, než prozatím nabízí. Některé komunikace ve stavu jak jsou nyní navíc neodpovídají podmínkám provozu na pozemních komunikacích dle Silničního zákona a předpisů souvisejících!\n2/ V souvislosti s problematikou parkování ve Štěpnicích je třeba iniciovat právní revizi kupní smlouvy mezi Městem Uherské Hradiště a firmou Manag. Město firmě prodalo nejen pozemky bývalých zahrádek, ale také pozemek pod současnou autobusovou točnou a parkovištěm u nákupního střediska. Dle mého názoru by oba tyto pozemky měly být opět převedeny do rukou města, pokud chceme zachovat parkování u nákupního střediska i dopravní obslužnost této lokality. Momentálně totiž město nemá žádnou páku na firmu Manag, pokud by si „své vlastní pozemky oplotila a uložila na ně třeba nadbytečnou zeminu ze stavby!!!\n3/ Zabránit plánovanému prodeji zahrádkářské kolonie u ČOV o kterou má eminentní zájem p. Masařík pro údajnou výstavbu golfového hřiště. Lokalita, kde zejména starší obyvatelé mají jedinou možnost relaxace a pobytu v přírodě by měla být zachována buď ve stávající podobě zahrádkářské kolonie, která přináší městu finance z pronájmu, nebo by zde měla vzniknout !!!městská!!! zóna pro odpočinek a relaxaci obyvatel Mojmíru a Štěpnic. Rozhodně není rozumné, aby se město tohoto pozemku zbavilo za jednorázovou injekci do městské pokladny, která by stejně nepřinesla dostatečné finance na některý z plánovaných projektů.\n1/ Místní část Mojmír se mimo stejný neduh jako Štěpnice – nedostatek parkovacích míst, potýká také se špatnou kvalitou některých komunikací a především chodníků. Prioritou jsou tedy zejména chodníky a poté oprava místních komunikací.\n1/ V obecné rovině bychom se měli pokusit o zabránění plýtvání městskými prostředky na nesmyslné projekty, kterými se pouze někteří představitelé radnice snaží o vybudování vlastního pomníku. Příkladem může být například plán na druhou sportovní halu vedle té stávající…\n2/ Pokusit se vnést nové myšlení do architektonických vizí města. Současný městský architekt již evidentně nemá nápady a realizaci záměrů provádí rovněž jedna firma. Oslovení mladých architektů a jiných firem pro svěží pohled na potřeby města by určitě nebyl na škodu.\n3/ V místních komisích by měli být pouze lidé, kteří v daných lokalitách skutečně bydlí a denně se setkávají s místními občany a znají problémy v daném místě.\n4/ Pokusit se pro své myšlenky získat také lidi z jiných politických stran a hnutí, samozřejmě nenásilnou formou, a pokud budou mít dobrý nápad oni, nebát se ho podpořit. V komunální politice není místo pro vysokopolitické manýry. Žijeme přeci jen všichni ve stejném městě a tudíž by nám mělo jít o společnou věc.\n5/ Vyvinout tlak na zodpovědné pracovníky města, aby věnovali maximální úsilí získávání dotací a grantů ze státních i evropských dotačních titulů pro realizaci občanům prospěšných projektů.\nTolik tedy alespoň náznakem z mé strany. V rámci společných diskusí se nám dozajista podaří všechny nápady sladit do jednotného programu, který osloví občany Uherského Hradiště a posune Zdravé Hradiště do pozice, kdy budeme moci dění v našem městě aktivně ovlivnit.\nVydáno: 18.12.2016 22:09 |


Plagiáty? Ještě horší je, když studentům někdo píše práci na zakázku, varují akademici | Globe24.cz\nPlagiáty? Ještě horší je, když studentům někdo píše práci na zakázku, varují akademici\n21:33, 19. července 2018\nPraha - Média v posledních třech týdnech upozornila na podezření z plagiátorství v diplomových pracích bývalé ministryně spravedlnosti Taťány Malé (ANO) a bývalého ministra práce a sociálních věcí Petra Krčála (ČSSD). Malá z toho důvodu rezignovala minulý týden, Krčál v úterý. Ministerstvo školství ani po těchto kauzách neuvažuje o změně zákonů, která by se týkala plagiátorství závěrečných prací studentů vysokých škol.\nSoučasný systém kontroly na vysokých školách považuje ministerstvo za dostatečný. Za kvalitu závěrečných prací zodpovídá na každé škole daná zkušební komise a případně i další akademici. Školy by se tak podle rezortu měly zaměřit hlavně na ochranu proti selhání oponentů a proti případné korupci.\nMalá kvůli údajnému plagiátorství rezignovala minulý týden, Krčál v úterý. Oba své práce na českých univerzitách odevzdali v době před rokem 2008, kdy se ještě plagiáty neodhalovaly pomocí speciálního softwaru. Podle ministerstva se situace v posledních letech "značně zpřísnila". Současný systém nabízí různé možnosti, jak lze vzniku a obhajobě plagiátů zabránit. Většina škol používá antiplagiátorské programy, jako je Theses.cz.\nPrávě tento program ministerstvo považuje za velmi efektivní nástroj boje s plagiátorstvím. Nechystá proto v tomto směru žádné změny legislativy. Podle úřadu odpovídají za kvalitu závěrečných prací, včetně odhalení případného plagiátorství, zkušební komise pro závěrečné zkoušky. Vnitřní předpisy jednotlivých vysokých škol k tomu navíc pak mohou stanovit i vedoucího práce, školitele, konzultanty a oponenty práce.\nI přesto prý jednotlivým excesům ani sebedokonalejší systém kontroly nemohou zabránit i vzhledem k tomu, že celý proces je jednoznačně personifikovaný a nelze se mu vyhnout. Vysoké školy by podle ministerstva měly posílit hlavně vnitřní systém zajišťování kvality závěrečných prací a zamezit možným případům, kdy se oponent práci dostatečně nevěnuje, ať už z důvodů časových, nebo třeba kvůli úplatku.\nNěkteří akademici považují v současnosti za daleko zásadnější problém než plagiátorství to, když student někomu zaplatí, aby závěrečnou práci napsal za něj. Například mluvčí Mendelovy univerzity v Brně Jiřina Studenková ve středu ČTK řekla, že taková práce je pak neodhalitelná detekčními systémy, protože je originální. Student však získává titul neoprávněně.\nMŠMT připravuje změny ke snížení neúspěšnosti doktorandů na VŠ\nSnížit neúspěšnost doktorandů na vysokých školách a zvýšit jejich stipendia by měla reforma, kterou chystá ministerstvo školství. Na konferenci Dny vzdělávací činnosti vysokých škol dnes její koncept…\nPraha/Brno - Rezignace ministryně spavedlnosti Taťány Malé (ANO) nic nemění na skutečnosti, že etická komise Mendelovy univerzity prozkoumá její…\nMinistryně Malá prý v diplomce opisovala, text cizí práce převzala i s překlepy\nPraha – Nově jmenovaná ministryně spravedlnosti Taťána Malá (ANO) má další problém. Její magisterská práce nese podle expertů prvky možného…