The New York Times - The New York Times - xcv.wiki\nThe New York Times -The New York Times\n(Přesměrováno z New York Times )\nNesmí být zaměňována s The Times .\n„NYT“ přeadresuje tady. Pro jiná použití, vidět NYT (disambiguation) .\nDenní noviny se sídlem v New Yorku\nVšechny novinky, které jsou vhodné k tisku\nCover of The New York Times (15 November 2012), with the headline story reporting on Operation Pillar of Defence\nSpolečnost New York Times\n1300 zpravodajských pracovníků (2016)\n18. září 1851 ; Před 168 lety (jako New-York Daily Times ) ( 1851-09-18 )\nNew York City , New York 10018\n571 500 denně\n1 087 500 neděle\n2 900 000 pouze digitální\n(od května (neděle) / listopadu (denně) 2016 / (pouze digitální) srpna 2018)\nwww .nytimes .com\nMédia ve Spojených státech\nThe New York Times (někdy zkráceně o NYT a NYTimes ) je americký tisk se sídlem v New Yorku s celosvětovou působností a čtenářství. Papír, který byl založen v roce 1851, získal 127 Pulitzerových cen , více než kterékoli jiné noviny. The Times se umístila na 18. místě na světě podle oběhu a na 3. místě v USA\nPapír je vlastněn společností The New York Times Company , která je veřejně obchodovatelná a je řízena rodinou Sulzbergerů prostřednictvím struktury akcií dvojí třídy. Je ve vlastnictví rodiny od roku 1896; Vydavatel papíru AG Sulzberger a jeho otec Arthur Ochs Sulzberger Jr. , předseda společnosti , jsou čtvrtou a pátou generací rodiny, která stojí v čele novin.\nPřezdívaný „ Šedá paní “ byl Times v tomto odvětví dlouho považován za národní „ noviny rekordů “. V levém horním rohu přední stránky se objeví motto příspěvku „Všechny novinky, které jsou vhodné pro tisk“.\nOd poloviny 70. let The New York Times výrazně rozšířil své uspořádání a organizaci a přidal speciální týdenní sekce o různých tématech, které doplňují pravidelné zprávy, úvodníky, sport a funkce. Od roku 2008 je Times organizován do následujících sekcí: News, Editorials / Opinions-Columns / Op-Ed, New York (metropolitní), Business, Sports of The Times, Arts, Science, Styles, Home, Travel a další funkce. V neděli je Times doplněn Sunday Review (dříve Week in Review ), The New York Times Book Review , The New York Times Magazine a T: The New York Times Style Magazine . The Times zůstal s širokopásmovým celostránkovým nastavením a formátem osmi sloupců několik let poté, co většina papírů přešla na šest, a byl jedním z posledních novin, které přijaly barevnou fotografii , zejména na titulní straně.\n1.2 Ochs éra\n1.3 Poválečná expanze\n1.5 Dokumenty Pentagonu\n1.6 70. a 80. léta\n1.7 90. a 2000\n1.8 Digitální éra\n1.9 Budova ústředí\n1.10 Genderová diskriminace v zaměstnání\n2.1 Zaměstnanci zpráv\n2.2 Rodina Ochs-Sulzberger\n2.3 Veřejní redaktoři\n4.1 Tisk novin\n4.2 Mezinárodní tiskové vydání\n4.3 webová stránka\n4.4 Mobilní přítomnost\n4.6 Španělská jazyková verze\n4.7 Čínská jazyková verze\n6 Redakční postoj\n7 Kritika a diskuse\n7.1 Neohlášení hladomoru na Ukrajině\n7.2 druhá světová válka\n7.3 Válka v Iráku\n7.4 Plagiátorství Jaysona Blaira\n7.5 Lakrosový případ Duke University\n7.6 Izraelsko-palestinský konflikt\n7.7 Citace MIA mimo kontext\n7.8 Zpožděné zveřejnění bezdůvodného sledování NSA z roku 2005\n7.9 Irská studentská kontroverze\n7.10 Série nehtových salonů\n7.12 Náborové praktiky\n7.13 Obvinění ze zaujatosti\n10.3 Další čtení\nPrvní publikované vydání New York Times , 18. září 1851\nTitulní strana The New York Times 29. července 1914 oznamující vyhlášení Rakouska-Uherska o válce proti Srbsku\nThe New York Times byl založen jako New-York Daily Times 18. září 1851. Společnost byla založena novinář a politik Henry Jarvis Raymond a bývalý bankéř George Jones se Times bylo původně zveřejněno Raymond, Jones & Company. Mezi první investory ve společnosti patřili Edwin B. Morgan , Christopher Morgan a Edward B. Wesley. Inaugurační vydání, prodávané za cent (dnes ekvivalent 30 centů), se pokusilo vyřešit různé spekulace o jeho účelu a pozicích, které předcházely jeho vydání:\nBudeme konzervativní ve všech případech, kdy si myslíme, že je konzervatismus nezbytný pro veřejné blaho, —a budeme radikální ve všem, co se nám může zdát vyžadovat radikální zacházení a radikální reformu. Nevěříme, že všechno ve společnosti je buď úplně správné, nebo úplně špatné; - co je dobré, chceme zachovat a vylepšit; - co je zlé, vyhladit nebo reformovat.\nV roce 1852 zahájily noviny západní divizi The Times of California , která dorazila vždy, když v Kalifornii zakotvila poštovní loď z New Yorku. Úsilí však selhalo, jakmile se do popředí dostaly místní kalifornské noviny.\nDne 14. září 1857 noviny oficiálně zkrátily svůj název na The New-York Times . (Pomlčka ve jménu města byla vypuštěna 1. prosince 1896.) 21. dubna 1861 začal The New York Times vydávat nedělní vydání, které nabízí denní zpravodajství o občanské válce . Jednou z prvních veřejných polemik , s nimiž se jednalo, byla aféra Mortara , která byla předmětem dvaceti úvodníků pouze v Timesech .\nHlavní kancelář The New York Times byla napadena během New York City Draft Riots . Nepokoje, vyvolané začátkem přípravy armády Unie , začaly 13. července 1863. Na „ Novinách “, naproti radnici , Henry Raymond zastavil výtržníky pomocí Gatlingových zbraní , raných kulometů, z nichž jeden obsluhoval sám. Dav odkloněn místo útočení sídle abolitionist nakladatel Horace Greeley ‚s New York Tribune , až byl nucen uprchnout do Brooklyn Městské policie , který procházel přes East River na pomoc úřadům Manhattan.\nV roce 1869 zemřel Henry Raymond a vydavatelem byl George Jones.\nTimes Square Building , The New York Times " vydávání ústředí, 1913-2007\nVliv novin vzrostl v letech 1870 a 1871, kdy publikoval sérii výstav o Williamovi Tweedovi , vůdci městské Demokratické strany - populárně známé jako „ Tammany Hall “ (z ústředí setkání na počátku 19. století) -, což vedlo k konec nadvlády Tweed Ringu nad newyorskou radnicí. Tweed nabídl The New York Times pět milionů dolarů (ekvivalent 105 milionů dolarů v roce 2018), aby příběh nezveřejnil.\nV 80. letech 19. století The New York Times postupně přecházel z podpory kandidátů Republikánské strany v jejích úvodnících na politicky nezávislejší a analytičtější. V roce 1884 papír podpořil demokrata Grovera Clevelanda (bývalého starosty Buffala a guvernéra New Yorku ) v jeho první prezidentské kampani . Zatímco tento krok stál The New York Times část jeho čtenářství mezi jeho progresivnějšími a republikánskými čtenáři (tržby poklesly z 188 000 na 56 000 USD z let 1883–1884), práce nakonec během několika let znovu získala většinu své ztracené pozice.\nPoté, co George Jones zemřel v roce 1891, Charles Ransom Miller a další redaktoři New York Times vyzvedli 1 milion dolarů (ekvivalent 28 milionů v roce 2018) na nákup Times a vytiskli jej pod New York Times Publishing Company . Noviny se však v panice roku 1893 ocitly ve finanční krizi a do roku 1896 byly noviny v nákladu méně než 9 000 a denně ztrácely 1 000 dolarů. V tomto roce získal Adolph Ochs , vydavatel časopisu Chattanooga Times , kontrolní podíl ve společnosti za 75 000 $.\nKrátce poté, co převzal kontrolu nad novinami, vytvořil Ochs slogan noviny „All The News That's Fit To Print“. Slogan se objevil v novinách od září 1896 a od začátku roku 1897 byl vytištěn v krabici v levém horním rohu titulní stránky. Slogan byl úderem konkurenčních příspěvků, jako je New York World od Josepha Pulitzera a William Randolph Hearst je New York Journal , který byl známý pro lurid, senzace a často nepřesné vykazování fakty a názory, je popsáno na konci století jako ‚ žluté žurnalistiky ‘. Pod Ochsovým vedením, s pomocí Carra Van Andy , dosáhl The New York Times mezinárodního rozsahu, oběhu a reputace; Neděle cirkulace šla od pod 9,000 v roce 1896 na 780.000 v roce 1934. V roce 1904, během rusko-japonské války , The New York Times , spolu s The Times , získal první on-the-spot bezdrátový telegraf přenos z námořní bitvy: A Zpráva o zničení z Ruské námořnictvo ‚s Baltské flotily , v bitvě u Port Arthur , z press-lodi Haimun . V roce 1910 začala první letecká dodávka The New York Times do Filadelfie . V roce 1919, The New York Times " první trans-Atlantik dodání do Londýna došlo by dirigible balónem . V roce 1920, během republikánského národního shromáždění , bylo do Chicaga posláno „4 AM Airplane Edition“ letadlem, takže do večera mohlo být v rukou delegátů sjezdu.\nRedakce New York Times , 1942\nOchs zemřel v roce 1935 a jeho vydavatelem byl jeho zeť Arthur Hays Sulzberger . Pod jeho vedením a vedením jeho zeťa (a jeho nástupce) Orvila Dryfoose rozšířila práce svou šíři a dosah, počínaje 40. léty 20. století. Křížovky začal pravidelně objevovat v roce 1942, a módní část se poprvé objevil v roce 1946. The New York Times začala mezinárodní edici v roce 1946 (Mezinárodní vydání přestal vydávat v roce 1967, kdy The New York Times se připojil majitelům New York Herald Tribune a The Washington Post uveřejní International Herald Tribune v Paříži.)\nDryfoos zemřel v roce 1963 a jako vydavatel ho vystřídal jeho švagr Arthur Ochs „Punch“ Sulzberger , který vedl Times až do roku 1992, a pokračoval v rozšiřování papíru.\nHlavní článek: New York Times Co. v. Sullivan\nZapojení článku do případu urážky na cti z roku 1964 pomohlo přinést jedno z klíčových rozhodnutí Nejvyššího soudu Spojených států podporujících svobodu tisku , New York Times Co. v. Sullivan . Nejvyšší soud Spojených států v něm stanovil standard „ skutečné zloby “, aby byly tiskové zprávy o veřejných činitelích nebo veřejných činitelích považovány za pomlouvačné nebo urážlivé . Standard zloby vyžaduje, aby žalobce v případě pomluvy nebo urážky na cti prokázal, že vydavatel prohlášení věděl, že prohlášení bylo nepravdivé, nebo jednal bezohledně bez ohledu na jeho pravdivost nebo faleš. Vzhledem k vysokému důkaznímu břemenu žalobce a obtížím prokazovat zákeřné úmysly takové případy veřejných činitelů zřídka uspějí.\nPřípad nastínil další významný případ urážky na cti, Steven J. Hatfill v. The New York Times Company, a Nicholas Kristof , který byl výsledkem útoků antraxu z roku 2001 (který zahrnoval prášek v obálce otevřené reportérkou Judith Millerovou v redakci Times ). Dr. Hatfill se stal veřejnou osobností v důsledku narážek, že byl „pravděpodobným viníkem“ uváděným ve Krištofových sloupcích, které odkazovaly na vyšetřování případu Federálním úřadem pro vyšetřování . Dr. Hatfill žaloval jeho i Timesy za pomluvu a úmyslné emoční utrpení . Po letech řízení Nejvyšší soud odmítl udělit certiorari ve věci, přičemž případ Dr. Hatfilla byl zamítnut, protože neprokázal zlobu ze strany Times.\nThe Times byl zapojen do podobného případu, ve kterém souhlasil s vyplacením urovnání Dr. Wen Ho Lee, který byl falešně obviněn ze špionáže.\nHlavní článek: Pentagon Papers\nV roce 1971, Pentagon Papers , tajná United States Department of Defense dějin politické a vojenské angažovanosti Spojených států v vietnamské války od roku 1945 do roku 1967, byla dána ( "únik") a Neil Sheehan z The New York Times bývalý Úředník ministerstva zahraničí Daniel Ellsberg a jeho přítel Anthony Russo pomáhal s jejich kopírováním. The New York Times začal vydávat úryvky jako sérii článků 13. června. Následovala diskuse a soudní spory. Dokumenty mimo jiné odhalily, že vláda úmyslně rozšířila svoji roli ve válce prováděním leteckých útoků nad Laosem , nájezdy podél pobřeží Severního Vietnamu a útočnými opatřeními podniknutými americkými námořníky dlouho předtím, než bylo veřejnosti o těchto akcích řečeno. Zatímco prezident Lyndon B. Johnson sliboval, že válku nerozšíří. Dokument zvýšil mezeru důvěryhodnosti vlády USA a poškodil úsilí Nixonovy administrativy bojovat proti probíhající válce.\nKdyž The New York Times začal vydávat své seriály, prezident Richard Nixon se rozzlobil. Jeho slova adresovaná poradci pro národní bezpečnost Henrymu Kissingerovi zahrnovala „Lidé musí být pro tento druh věcí pochodněni“ a „Pojďme zkurvysyna do vězení.“ Poté, co se nepodařilo přestat vydávat The New York Times , obdrželi generální prokurátor John Mitchell a prezident Nixon příkaz federálního soudu, aby The New York Times přestali zveřejňovat výňatky. Noviny se odvolaly a případ začal fungovat prostřednictvím soudního systému. 18. června 1971, The Washington Post začal vydávat vlastní sérii. Ben Bagdikian , redaktor pošty , získal části článků od Ellsberga. Toho dne Post obdržel hovor od asistenta generálního prokurátora Williama Rehnquista a požádal je, aby přestali publikovat. Když Post odmítl, americké ministerstvo spravedlnosti požadovalo další příkaz. Soud americký okresní soudce odmítl, a vláda se odvolala. 26. června 1971 Nejvyšší soud USA souhlasil s přijetím obou případů a spojil je do New York Times Co. v. USA , 403 USA 713 (1971). Dne 30. června 1971 rozhodl Nejvyšší soud v rozhodnutí 6–3, že soudní zákazy jsou předchozí protiústavní omezení a že vláda nesplnila požadované důkazní břemeno. Soudci napsali devět samostatných stanovisek, v nichž se neshodli na významných věcných otázkách. I když to bylo obecně považováno za vítězství pro ty, kdo tvrdí, že první dodatek zakotvuje absolutní právo na svobodu projevu , mnozí to považovali za vlažné vítězství, které nabízí malou ochranu budoucím vydavatelům, když jde o nároky národní bezpečnosti .\nV 70. letech tento článek představil řadu nových sekcí životního stylu, včetně víkendů a domů, s cílem přilákat více inzerentů a čtenářů. Mnoho lidí tento krok kritizovalo za to, že zradil poslání papíru.\n7. září 1976 papír přešel z formátu osmi sloupců do formátu šesti sloupců. Celková šířka stránky zůstala stejná, každý sloupec se rozšířil. 14. září 1987 Times vytiskly nejtěžší noviny v historii, s hmotností přesahující 5,4 kg a 1612 stránkami.\n90. a 2000\nV roce 1992 „Punch“ Sulzberger odstoupil jako vydavatel; jeho syn Arthur Ochs Sulzberger Jr. vystřídal jeho nástupce, nejprve jako vydavatel a poté jako předseda představenstva v roce 1997. The Times byl jedním z posledních novin, které přijaly barevnou fotografii, přičemž první barevná fotografie na titulní straně byla uvedena na 16. října 1997.\nThe New York Times byl zapojen do značné kontroverze ohledně obvinění kolem Iráku a zbraní hromadného ničení v září 2002. Příběh na titulní straně napsal Judith Miller, který tvrdil, že irácká vláda byla v procesu vývoje jaderných zbraní, byla zveřejněna (použitým zdrojem byl Ahmed Chalabi , nepřátelský vůči irácké vládě). Příběh Times citovali úředníci jako Condoleezza Riceová , Colin Powell a Donald Rumsfeld v rámci kampaně za zahájení války v Iráku . Miller a Sulzberger vyjednali soukromý odstupný v roce 2005.\nProjev v redakci po vyhlášení vítězů Pulitzerovy ceny , 2009\nThe New York Times přešel na digitální produkční proces někdy před rokem 1980, ale až v tomto roce začal zachovávat výsledný digitální text. V roce 1983 Times prodal elektronická práva na své články společnosti LexisNexis . Vzhledem k tomu, že v 90. letech vzrostla online distribuce zpráv, Times se rozhodl dohodu neobnovit a v roce 1994 noviny znovu získaly elektronická práva ke svým článkům. 22. ledna 1996 začal NYTimes.com publikovat.\nV září 2008 The New York Times oznámil, že bude kombinovat určité oddíly s platností od 6. října 2008 v edicích vytištěných v newyorské metropolitní oblasti. Změny přeložily sekci metra do hlavní mezinárodní / národní zpravodajské sekce a spojily sport a podnikání (kromě soboty až pondělí, zatímco sport pokračuje v tisku jako samostatná sekce). Tato změna také zahrnovala název části metra zvané New York mimo Tri-State Area. Lisy používané The New York Times umožňují tisk čtyř částí současně; protože práce obsahuje více než čtyři oddíly po všechny dny, s výjimkou soboty, bylo nutné tyto oddíly vytisknout samostatně v předčasném tisku a porovnat je dohromady. Změny umožnily The New York Times tisknout kromě soboty od pondělí do středy také ve čtyřech sekcích. The New York Times " oznámení uvedl, že počet zpravodajských stránek a zaměstnaneckých pozic by zůstaly nezměněny, s papírovými realizovat úspory nákladů prostřednictvím snižování nákladů za přesčasy.\nV roce 2009 zahájily noviny výrobu místních příloh v regionech mimo oblast New Yorku. Počínaje 16. říjnem 2009 byla v pátek a v neděli do kopií vydání pro severní Kalifornii přidána dvoustránková příloha „Bay Area“ . Noviny zahájily produkci podobné přílohy v pátek a neděli k vydání v Chicagu 20. listopadu 2009. Tyto přílohy se skládají z místních zpráv, článků o politice, sportu a kultuře, obvykle podporovaných místními reklamami.\nPodle trendů v tomto odvětví poklesl jeho všední den v roce 2009 na méně než jeden milion.\nV srpnu 2007 papír zmenšil fyzickou velikost svého tištěného vydání a zmenšil šířku stránky z 34 cm na 13,5 palce na 30 cm. Následovalo podobné kroky seznamu dalších novin za posledních deset let, včetně USA Today , The Wall Street Journal a The Washington Post . Tento krok vyústil ve snížení zpravodajského prostoru o 5%, ale (v době slábnoucího oběhu a významných ztrát příjmů z reklamy) také ušetřil zhruba 12 milionů dolarů ročně.\nVzhledem k poklesu prodeje, který je z velké části způsoben nárůstem zpravodajských zdrojů online, využívaným zejména u mladších čtenářů, a poklesem příjmů z reklamy, noviny již několik let procházejí downsizingem, nabízejí výkupy pracovníkům a snižují výdaje společně s obecným trendem mezi tiskovými médii.\nV prosinci 2012 Times publikoval „ Snow Fall “, šestidílný článek o lavině Tunnel Creek v roce 2012, který integroval videa, fotografie a interaktivní grafiku a byl oslavován jako zlomový okamžik pro online žurnalistiku.\nV roce 2016 se reportéři novin údajně stali terčem narušení kybernetické bezpečnosti. Federální úřad pro vyšetřování údajně vyšetřuje útoky. Porušování kybernetické bezpečnosti bylo popsáno jako možné v souvislosti s kybernetickými útoky zaměřenými na jiné instituce, jako je Demokratický národní výbor .\nV říjnu 2018 Times zveřejnily 14 218 slovní vyšetřování „vlastní výroby“ majetku a údajných daňových podvodů Donalda Trumpa , což je 18měsíční projekt založený na prověření 100 000 stránek dokumentů. Rozsáhlý článek běžel jako osmistránková funkce v tiskové edici a byl také upraven do zkráceného seznamu slov o 2500 slovech s jeho klíčovými takeaways. Po příběhu na titulní stránce uprostřed týdne Times také publikoval dílo jako 12stránkovou sekci „zvláštní zprávy“ v nedělním příspěvku. Během dlouhého vyšetřování, Showtime kamery následoval časy " tři vyšetřovací novinářům po půlhodinovém dokumentu s názvem The Family Business: Trump a daně , který vysílal následující neděli. Zpráva získala Pulitzerovu cenu za vysvětlující hlášení .\nV květnu 2019 The New York Times oznámila, že představí televizní zpravodajský program založený na zprávách od jeho jednotlivých reportérů rozmístěných po celém světě a že bude mít premiéru na FX a Hulu .\nPrvní budova novin byla umístěna na ulici Nassau 113 v New Yorku. V roce 1854 se přestěhovala do ulice Nassau 138 a v roce 1858 na 41 Park Row , což z ní dělá první noviny v New Yorku umístěné v budově postavené speciálně pro její použití.\nNoviny přestěhovaly své sídlo do Times Tower, která se nachází na 1475 Broadwayi v roce 1904, v oblasti zvané Longacre Square, která byla později přejmenována na Times Square jako čest novin. Horní část budovy - nyní známá jako One Times Square - je místem silvestrovské tradice spouštění zapálené koule , kterou zahájil papír. Budova je také známá svým elektronickým informačním zpravodajem - populárně známým jako „The Zipper“ - kde se titulky plazí po vnější straně budovy. Je stále v provozu, ale provozuje ji společnost Dow Jones & Company od roku 1995. Po devíti letech ve věži Times Square nechal noviny postavit přístavbu na 229 West 43rd Street . Po několika expanzích se budova 43. ulice stala v roce 1960 hlavním ústředím novin a v následujícím roce byla prodána Times Tower na Broadwayi. Sloužil jako hlavní tiskárna v novinách až do roku 1997, kdy noviny otevřely nejmodernější tiskařský závod v části College Point v Queensu .\nO deset let později The New York Times přesunul své redakce a ředitelství podniků ze západní 43. ulice do nové věže na 620 Eighth Avenue mezi West 40. a 41. ulicí na Manhattanu - přímo přes Eighth Avenue od autobusového terminálu Port Authority . Nové ústředí novin, které je oficiálně známé jako The New York Times Building, ale mnoho Newyorčanů je neoficiálně nazývá novou „Times Tower“, je mrakodrap navržený Renzem Pianem .\nV srpnu 2019 bylo v interním e-mailu NYT, který získal časopis Slate , uvedeno, že důkazy o aktivitě štěnice domácí byly nalezeny ve všech patrech redakce.\nGenderová diskriminace v zaměstnání\nDiskriminační praktiky používané v článku dlouho omezovaly ženy při jmenování do redakčních funkcí. První obecnou reportérkou novin byla Jane Grantová , která poté popsala své zkušenosti: „Na začátku jsem byl obviněn, abych neodhalil skutečnost, že byla najata žena.“ Jiní reportéři ji přezdívali Fluff a byla vystavena značnému přetěžování . Podle tehdejšího vedoucího redaktora kvůli jejímu pohlaví nepřipadala v úvahu žádná propagace. Zůstala ve štábu patnáct let, přerušena první světovou válkou.\nV roce 1935 Anne McCormick napsala Arthurovi Haysovi Sulzbergerovi : „Doufám, že nebudete čekat, že se vrátím k věcem„ pohledu ženy “.“ Později pohovorila s významnými politickými vůdci a zdá se, že měla snadnější přístup než kolegové. Ani svědci jejích činů nedokázali vysvětlit, jak získala rozhovory, které provedla. Clifton Daniel řekl: „[Po druhé světové válce] jsem si jistý, že ji Adenauer zavolal a pozval na oběd. Nikdy se nemusela plazit o schůzku.“ Pokrytí projevů světových vůdců po druhé světové válce v Národním tiskovém klubu bylo omezeno na muže podle pravidla klubu. Když ženám nakonec bylo umožněno přímo vyslechnout projevy, stále jim nebylo dovoleno klást řečníkům otázky, ačkoli muži byli povoleni a ptali se, přestože některé z žen za předchozí práci získaly Pulitzerovu cenu. Reportérka časopisu Times Maggie Hunter se po rozhovoru o úkolu odmítla vrátit do klubu. Článek Nan Robertsona o Union Stock Yards v Chicagu přečetl jako anonym anonymní profesor, který poté řekl: „„ Možná vás překvapí, že reportérka je dívka, “ začal. .. [G] aspy; úžas v řadách. "K vyjádření vůně a pocitu ze skladů použila všechny své smysly, nejen oči. Vybrala si obtížný předmět, urážlivý předmět. Její obraz byl dostatečně silný aby se tě vzbouřili. "" The New York Times najal Kathleen McLaughlinovou po deseti letech na Chicago Tribune , kde "[on] udělal seriál o služebných, chodil ven, aby se ucházel o úklidové práce."\nThe New York Times měl jeden slogan. Od roku 1896 slogan novin zní „Všechny novinky, které jsou vhodné k tisku“. V roce 1896 uspořádal Adolph Ochs soutěž, ve které se pokusil najít náhradní slogan a nabídl cenu 100 $ za nejlepší. Příspěvky zahrnovaly „Zprávy, ne nevolnost“; „Jedním slovem: adekvátní“; „News without Noise“; „Out Heralds The Herald , Informuje svět a uhasí slunce “; „Veřejný tisk je veřejná důvěra“; a vítěz soutěže „Všechny novinky ze světa, ale ne škola pro skandál.“ 10. května 1960 požádal Wright Patman FTC, aby prozkoumalo, zda slogan The New York Times není klamná nebo falešná reklama . Do 10 dnů FTC odpověděl, že tomu tak není.\nOpět v roce 1996 proběhla soutěž o nalezení nového sloganu, tentokrát pro NYTimes.com. Bylo zasláno více než 8 000 příspěvků. Znovu se však ukázalo, že „Všechny novinky, které jsou vhodné k tisku“, jsou nejlepší.\nSídlo New York Times 620 Eighth Avenue\nKromě svého sídla v New Yorku má papír redakce v Londýně a Hongkongu . Jeho pařížská redakce, která byla ústředím mezinárodního vydání novin , byla v roce 2016 uzavřena, přestože město zůstává domovem zpravodajské kanceláře a reklamní kanceláře. Papír má také editační a drátu servisní středisko v Gainesville , Florida .\nOd roku 2013 měly noviny šest zpravodajských kanceláří v oblasti New Yorku, 14 jinde ve Spojených státech a 24 v jiných zemích.\nV roce 2009 Russ Stanton, redaktor Los Angeles Times , konkurent, uvedl, že redakce The New York Times byla dvakrát větší než Los Angeles Times , která měla v té době redakci 600.\nAby usnadnili reportérům a urychlili jinak zdlouhavý proces kontroly mnoha dokumentů během přípravy na publikaci, přizpůsobil jejich tým interaktivních zpráv technologii optického rozpoznávání znaků do proprietárního nástroje, na který mají oprávnění, Document Helper . Umožňuje týmu urychlit zpracování dokumentů, které je třeba zkontrolovat. V průběhu března 2019 zdokumentovali, že jim tento nástroj umožnil zpracovat 900 dokumentů za méně než deset minut v rámci přípravy na to, aby reportéři zkontrolovali obsah.\nV roce 1896 koupil Adolph Ochs The New York Times , noviny se ztrátou peněz, a založil New York Times Company. Rodina Ochs-Sulzbergerových, jedna z novinových dynastií Spojených států, od té doby vlastní The New York Times . Vydavatel vyšel na burzu 14. ledna 1969 a na americké burze cenných papírů se obchodoval za 42 $ za akcii . Poté se rodina i nadále vykonávat kontrolu přes jeho vlastnictví převážné většiny třídy B akcií s hlasovacím právem . Akcionářům třídy A jsou povolena omezující hlasovací práva, zatímco akcionářům třídy B jsou povolena otevřená hlasovací práva.\nOchranný podnik Ochs-Sulzberger ovládá zhruba 88 procent akcií třídy B společnosti. Jakoukoli změnu struktury dvojí třídy musí ratifikovat šest z osmi ředitelů, kteří jsou členy správní rady rodinné důvěry Ochs-Sulzberger. Členy správní rady Trustu jsou Daniel H. Cohen, James M. Cohen, Lynn G. Dolnick, Susan W. Dryfoos, Michael Golden, Eric MA Lax, Arthur O. Sulzberger Jr. a Cathy J. Sulzberger.\nTurner Catledge , šéfredaktor The New York Times v letech 1952 až 1968, chtěl skrýt vlastnický vliv. Arthur Sulzberger svému redaktorovi pravidelně psal poznámky, z nichž každá obsahovala návrhy, pokyny, stížnosti a objednávky. Když Catledge obdržel tyto poznámky, vymazal identitu vydavatele, než je předal svým podřízeným. Catledge si myslel, že kdyby odstranil jméno vydavatele z poznámek, ochrání to reportéry před pocitem tlaku ze strany majitele.\nPozice veřejného redaktora byla založena v roce 2003 za účelem „vyšetřování záležitostí novinářské integrity“; každý veřejný redaktor měl sloužit dvouleté funkční období. Příspěvek „byl založen za účelem přijímání stížností čtenářů a dotazování se novinářů Times na to, jak rozhodují.“ Podnětem pro vytvoření pozice veřejného redaktora byla aféra Jaysona Blaira . Veřejnými redaktory byli: Daniel Okrent (2003–2005), Byron Calame (2005–2007), Clark Hoyt (2007–2010) (sloužil další rok), Arthur S. Brisbane (2010–2012), Margaret Sullivan (2012–2016) ) (sloužil na čtyřleté funkční období) a Elizabeth Spayd (2016–2017). V roce 2017 Times eliminoval pozici veřejného redaktora.\nKdyž se odkazuje na lidi, The New York Times obecně používá honorifics , spíše než nezdobené příjmení (kromě sportovních stránek, Book Review a Magazine).\nThe New York Times vytiskl 6. ledna 2009 na první stránku grafickou reklamu, čímž porušil tradici novin. Reklama pro CBS byla barevná a probíhala po celé šířce stránky. Noviny slíbily, že umístí reklamy na první stránku pouze do spodní poloviny stránky.\nV srpnu 2014 se Times rozhodl použít slovo „mučení“ k popisu incidentů, při nichž vyšetřovatelé „způsobili vězni bolest ve snaze získat informace“. Jednalo se o odklon od dřívější praxe článku popsat takové praktiky jako „drsné“ nebo „brutální“ výslechy.\nPříspěvek zachovává přísnou politiku vulgárních výrazů. Například revize koncertu punkové kapely Fucked Up z roku 2007 zcela zabránila zmínce o názvu skupiny. The Times však příležitostně publikoval nefiltrovaný videoobsah, který zahrnuje vulgární výrazy a nadávky, kde zjistil, že takové video má zpravodajskou hodnotu. Během americké prezidentské volební kampaně v roce 2016 Times při zprávách o vulgárních prohlášeních Donalda Trumpa v nahrávce z roku 2005 tiskli mimo jiné slova „kurva“ a „kočička“ . Redaktorka politické redakce Times Carolyn Ryan řekla: „Je pro nás vzácnou věcí používat tento jazyk v našich příbězích, dokonce i v uvozovkách, a podrobně jsme o něm diskutovali,„ nakonec jsme se rozhodli jej zveřejnit kvůli jeho zpravodajské hodnotě a protože “[t] o vynechat nebo jednoduše popsat, zdálo se nám to trapné a méně než přímé, zvláště vzhledem k tomu, že bychom spustili video, které našim čtenářům přesně ukáže, co bylo řečeno. “\nPři absenci hlavního nadpisu se nejdůležitější příběh dne obvykle zobrazuje v pravém horním sloupci na hlavní stránce. Tyto písma použité pro nadpisy jsou vlastní variace Cheltenhamu . Průběžný text je nastaven na 8,7 bodu Imperial .\nNoviny jsou rozděleny do tří sekcí, včetně časopisu.\nNovinky: Zahrnuje mezinárodní, národní, washingtonské , obchodní, technologické, vědecké, zdravotní, sportovní, metro , vzdělávání, počasí a nekrology.\nNázor: Zahrnuje úvodníky , komentáře a dopisy editorovi .\nFunkce: Zahrnuje umění, filmy, divadlo, cestování, průvodce NYC, jídlo, dům a zahradu, módu a styl, křížovky , The New York Times Book Review , T: The New York Times Style Magazine , The New York Times Magazine a Sunday Posouzení.\nNěkteré části, jako je Metro, najdete pouze v edicích příspěvků distribuovaných v tri-state oblasti New York – New Jersey – Connecticut a ne v národních vydáních nebo vydáních Washingtonu, DC. Kromě týdenního shluku dotisků redakčních karikatur z jiných novin The New York Times nemá vlastního redakčního karikaturisty , ani komiksovou stránku nebo nedělní komiksovou sekci.\nOd roku 1851 do roku 2017 vydával The New York Times přibližně 60 000 výtisků obsahujících přibližně 3,5 milionu stránek a 15 milionů článků.\nStejně jako většina ostatních amerických novinách , The New York Times zaznamenala pokles oběhu . Jeho tištěný náklad ve všední den poklesl v letech 2005 až 2017 o 50 procent na 540 000 kopií.\nMezinárodní tiskové vydání\nNew York Times International Edition je tištěná verze příspěvku šitá na míru čtenářům mimo USA. The New York Times, dříve společný podnik s The Washington Post s názvem The International Herald Tribune ,převzal plné vlastnictví papíru v roce 2002 a postupně jej těsněji integroval do svých domácích operací.\nThe New York Times začal publikovat každý den na World Wide Web 22. ledna 1996 a „nabídl čtenářům z celého světa okamžitý přístup k většině obsahu deníku“. V březnu 2005 měl web 555 milionů zobrazení stránky. Podle studie Compete.com přilákala doména nytimes.com do roku 2008 ročně nejméně 146 milionů návštěvníků . V březnu 2009 se webové stránky The New York Times umístily na 59. místě podle počtu jedinečných návštěvníků s více než 20 miliony jedinečných návštěvníků, což z nich dělá nejnavštěvovanější novinový web s více než dvojnásobným počtem jedinečných návštěvníků jako další nejoblíbenější web. V květnu 2009 nytimes.com vytvořil 22 z 50 nejoblíbenějších novinových blogů. V roce 2017 byl „The New York Times“ jedním z deseti nejcitovanějších zdrojů anglické Wikipedie . NYTimes.com se 24. září 2019 umístila na 105. místě na světě a 29 v USA Alexou .\nV září 2005 se příspěvek rozhodl zahájit službu založenou na předplatném pro denní sloupce v programu známém jako TimesSelect , který zahrnoval mnoho dříve bezplatných sloupců. Dokud nebyl o dva roky později přerušen, stála společnost TimesSelect 7,95 $ za měsíc nebo 49,95 $ za rok, i když pro předplatitele tištěných kopií a studenty univerzity a učitele byla bezplatná. Aby se tomuto poplatku vyhnuli, bloggerové často přeposílali materiál TimesSelect a alespoň jeden web jednou sestavil odkazy na přetištěný materiál. Dne 17. září 2007 The New York Times oznámila, že přestane zpoplatňovat přístup k částem svého webu s účinností o půlnoci následujícího dne, což odráží rostoucí názor v tomto odvětví, že poplatky za předplatné nemohou převážit potenciální výnosy z reklamy ze zvýšeného provoz na bezplatném webu. Kromě otevření téměř celého webu všem čtenářům jsou zdarma k dispozici archivy zpráv The New York Times od roku 1987 do současnosti, stejně jako archivy z let 1851 až 1922, které jsou veřejně dostupné. Přístup do sekce Premium Crosswords nadále vyžaduje buď doručení domů, nebo předplatné za 6,95 $ za měsíc nebo 39,95 $ za rok. Redaktori časopisu Times, včetně Nicholase Krištofa a Thomase Friedmana , kritizovali TimesSelect , přičemž Friedman zašel tak daleko, že řekl: „Nenávidím to. Nesmírně mě to bolí, protože mě to odřízlo od spousty lidí, zejména proto, že mám hodně lidé, kteří mě čtou v zámoří, jako v Indii ... cítím se úplně odříznut od svého publika. “\nThe New York Times byl k dispozici na zařízeních iPhone a iPod Touch v roce 2008 a na mobilních zařízeních iPad v roce 2010. Byl také prvním deníkem, který v rámci svého redakčního obsahu Food Import Folly od Persuasive Games nabídl videohru . V roce 2010 redaktoři The New York Times spolupracovali se studenty a učiteli z New York University 's Studio 20 Journalism Masters program na zahájení a produkci "The Local East Village", hyperlokálního blogu, který nabízí novinky "od obyvatel, o nich a o nich East Village “. V témže roce pomohla reCAPTCHA digitalizovat stará vydání The New York Times .\nV roce 2012 představil The New York Times čínský zpravodajský web cn.nytimes.com s obsahem vytvořeným pracovníky se sídlem v Šanghaji , Pekingu a Hongkongu , i když server byl umístěn mimo Čínu, aby se předešlo problémům s cenzurou. V březnu 2013, The New York Times a National Film Board of Canada oznámila partnerství s názvem Krátká historie výškové , který vytvoří čtyři krátké dokumentární filmy pro internet o životě ve výškových budovách jako součást NFB je výšková projekt, s využitím snímků z fotografických archivů novin pro první tři filmy a obrázky předložené uživateli pro finální film. Třetí projekt ze série „Krátká historie výšin“ získal v roce 2013 Peabody Award .\nKlesající výnosy z tiskové reklamy a projekce pokračujícího poklesu vyústily v zavedení „odměřeného paywallu “ v roce 2011, který je považován za mírně úspěšný poté, co od března 2012 získal několik stovek tisíc předplatných a výnosy kolem 100 milionů USD. Jak bylo oznámeno v březnu 2011, paywall by účtoval častým čtenářům přístup k jeho online obsahu. Čtenáři by měli každý měsíc přístup k 20 článkům bez poplatků. (I když od dubna 2012 se počet volně přístupných článků snížil na polovinu, pouze na deset článků za měsíc.) Každý čtenář, který chce získat přístup více, bude muset za digitální předplatné zaplatit. Tento plán by umožnil volný přístup příležitostným čtenářům, ale přinesl by příjmy od „těžkých“ čtenářů. Sazby digitálního předplatného na čtyři týdny se pohybují od 15 do 35 USD v závislosti na vybraném balíčku, přičemž pravidelné nové propagační akce pro předplatitele nabízejí čtyřtýdenní plně digitální přístup za pouhých 99 ¢. Předplatitelé tištěného vydání papíru mají plný přístup bez dalších poplatků. Některý obsah, například přední strana a přední část sekce, zůstal volný, stejně jako stránka Top News v mobilních aplikacích. V lednu 2013, The New York Times " Public Editor Margaret M. Sullivan oznámila, že poprvé po mnoha desetiletích, papír generované větší příjmy prostřednictvím předplatného než prostřednictvím reklamy. V prosinci 2017 se počet bezplatných článků za měsíc snížil z deseti na pět, což byla první změna měřeného paywallu od roku 2012. Výkonný ředitel The New York Times Company uvedl, že rozhodnutí bylo motivováno „historicky vysokým „v poptávce po žurnalistice.\nWeb deníku hackl 29. srpna 2013 Syrská elektronická armáda , hackerská skupina, která podporuje vládu syrského prezidenta Bašára Asada . SEA se podařilo proniknout do papírenského registrátora doménových jmen , Melbourne IT , a změnit záznamy DNS pro The New York Times , čímž některé její webové stránky vyřadily z provozu na několik hodin.\nSekce potravin je na webu doplněna o vlastnosti pro domácí kuchaře a stravování mimo domov. Program New York Times Cooking (cooking.nytimes.com; k dispozici také prostřednictvím aplikace pro iOS) poskytuje k listopadu 2016 přístup k více než 17 000 uloženým receptům a možnost ukládání receptů z jiných webů na webu. Hledání restaurací v novinách (nytimes.com/reviews/dining) umožňuje online čtenářům prohledávat restaurace v NYC podle kuchyně, okolí, ceny a hodnocení recenzentů. The New York Times také vydal několik kuchařských knih, včetně The Essential New York Times Cookbook: Classic Recipes for a New Century , publikované koncem roku 2010.\nV prosinci 2017 má The New York Times celkem 3,5 milionu placených předplatných v tištěné i digitální verzi a více než 130 milionů čtenářů měsíčně, což je o dva roky dříve více než dvojnásobné publikum.\nV únoru 2018 společnost The New York Times Company vykázala vyšší příjmy z předplatného pouze pro digitální vysílání a přidala 157 000 nových předplatitelů k celkem 2,6 milionům předplatitelů pouze pro digitální vysílání. Během tohoto období také zaznamenala růst digitální reklama. Zároveň klesla reklama na tištěnou verzi časopisu.\nThe Times Reader je digitální verze The New York Times . Byl vytvořen na základě spolupráce mezi novinami a společností Microsoft . Times Reader přebírá principy tiskové žurnalistiky a aplikuje je na techniku online reportingu. Times Reader používá řadu technologií vyvinutých společností Microsoft a jejich týmem Windows Presentation Foundation . V dubnu 2006 to v Seattlu oznámili Arthur Ochs Sulzberger Jr. , Bill Gates a Tom Bodkin . V roce 2009 byl Times Reader 2.0 přepsán do prostředí Adobe AIR . V prosinci 2013 noviny oznámily, že aplikace Times Reader bude ukončena 6. ledna 2014, a vyzvala čtenáře této aplikace, aby místo toho začali používat aplikaci „Today's Paper“ pouze pro předplatné.\nV roce 2008 The New York Times vytvořil aplikaci pro iPhone a iPod Touch, která uživatelům umožňovala stahovat články do mobilních zařízení a umožňovala jim číst noviny, i když nebyli schopni přijímat signál. V dubnu 2010 The New York Times oznámil, že začne publikovat denní obsah prostřednictvím aplikace pro iPad . Od října 2010 je aplikace The New York Times pro iPad podporována reklamami a je k dispozici zdarma bez placeného předplatného, ale v roce 2011 byla převedena do modelu založeného na předplatném .\nV roce 2010 noviny také uvedly aplikaci pro smartphony Android , později aplikaci pro telefony Windows .\nThe New York Times začal produkovat podcasty v roce 2006. Mezi prvními podcasty byly Inside The Times a Inside The New York Times Book Review . Několik podcastů Times bylo zrušeno v roce 2012. The Times se vrátil ke spuštění nových podcastů v roce 2016, včetně Modern Love with WBUR . 30. ledna 2017 The New York Times zahájil zpravodajský podcast The Daily . V říjnu 2018 debutovala NYT The Argument s publicistkami Rossem Douthatem , Michelle Goldberg a Davidem Leonhardtem . Jedná se o týdenní diskusi o jediném problému vysvětleném zleva, ze středu a zprava politického spektra .\nŠpanělská jazyková verze\nV období od února 2016 do září 2019 vydal The New York Times samostatné španělské vydání The New York Times en Español . Španělská jazyková verze představovala větší pokrytí zprávami a událostmi v Latinské Americe a Španělsku . Expanze do španělského jazyka obsah zpráv umožnila novinám rozšířit své publikum do španělsky mluvícího světa a zvýšit své příjmy. Španělská jazyková verze byla považována za způsob, jak konkurovat zavedeným španělským novinám El País , které si samy označují „globální noviny ve španělštině“. Jeho španělská verze má tým novinářů v Mexico City a korespondenty ve Venezuele , Brazílii , Argentině , Miami a Madridu ve Španělsku . To bylo přerušeno v září 2019, s odvoláním na nedostatek finančního úspěchu jako důvod.\nČínská jazyková verze\nV červnu 2012 zahájil The New York Times svou první oficiální cizojazyčnou variantu cn.nytimes.com v čínštině , kterou lze zobrazit jak tradičními, tak zjednodušenými čínskými znaky . Projekt vedl Craig S. Smith z obchodní strany a Philip P. Pan z redakční stránky.\nPočáteční úspěch webu byl přerušen v říjnu téhož roku po zveřejnění vyšetřovacího článku Davida Barbozy o financích rodiny čínského premiéra Wen Jiabaa . Na oplátku za tento článek čínská vláda zablokovala přístup na stránky nytimes.com a cn.nytimes.com v Čínské lidové republice (ČLR).\nI přes zásahy čínské vlády se však operace v čínském jazyce nadále rozvíjely a přidaly druhý web, cn.nytstyle.com, aplikace a zpravodaje pro iOS a Android , které jsou všechny přístupné v ČLR. Čínské provozy také produkují tři tiskové publikace v čínštině. Provoz na webu cn.nytimes.com mezitím vzrostl kvůli rozšířenému používání technologie VPN v ČLR a kvůli rostoucímu čínskému publiku mimo pevninskou Čínu. Články New York Times jsou uživatelům Číny dostupné také prostřednictvím zrcadlových webů , aplikací, domácích novin a sociálních médií . Čínští platformy nyní představují jednu z The New York Times ' top pěti digitálních trzích po celém světě. Šéfredaktorem čínských platforem je Ching-Ching Ni .\nTimesMachine je webový archiv naskenovaných čísel The New York Times od roku 1851 do roku 2002.\nNa rozdíl od online archivu The New York Times nabízí TimesMachine naskenované obrázky skutečných novin. Veškerý nereklamní obsah lze zobrazit na základě příběhu na samostatné stránce pro zobrazení PDF a uložit pro budoucí použití. Archiv je k dispozici předplatitelům The New York Times , doručování domů a / nebo digitálním.\nZ důvodu svátků nebyly 23. listopadu 1851 vytištěny žádné edice; 2. ledna 1852; 4. července 1852; 2. ledna 1853; a 1. ledna 1854.\nPravidelné vydání The New York Times kvůli stávkám nebylo vytištěno během následujících období:\n9. prosince 1962 do 31. března 1963. Kvůli stávce v New Yorku v letech 1962–63 bylo vytištěno pouze západní vydání .\n17. září 1965 - 10. října 1965. Bylo vytištěno mezinárodní vydání a víkendové vydání nahradilo sobotní a nedělní noviny.\n10. srpna 1978 do 5. listopadu 1978. Víceodborová stávka uzavřela tři hlavní newyorské noviny. Nebyly vytištěny žádné vydání The New York Times . Dva měsíce po stávce byla ve městě distribuována parodie na The New York Times s názvem Not The New York Times s přispěvateli jako Carl Bernstein , Christopher Cerf , Tony Hendra a George Plimpton .\nRedakční stránka New York Times je často považována za liberální . V polovině roku 2004 tehdejší veřejný redaktor ( ombudsman ) novin Daniel Okrent napsal, že „redaktoři stránky Op-Ed dělají rovnoměrnou práci a v esejích zastupují řadu pohledů od cizinců, které publikují - ale potřebujete strašně těžké protiváhu k vyvážení stránky, která také nese práci sedmi komentovaných publicistů, z nichž jen dva lze klasifikovat jako konzervativní (a dokonce i konzervativní poddruh, který podporuje legalizaci homosexuálních svazů a v případě Williama Safireho je proti některá ústřední ustanovení Patriot Act ). “\nThe New York Times nepodporil člena Republikánské strany za prezidenta od roku Dwight D. Eisenhower v roce 1956; od roku 1960 podporuje kandidáta Demokratické strany ve všech prezidentských volbách (viz prezidentská doporučení New York Times ). Nicméně, The New York Times udělal schválit zavedeným umírněné republikánské starosty New Yorku Rudy Giuliani v roce 1997, a Michael Bloomberg v letech 2005 a 2009. Times rovněž potvrdila Republican New York guvernér státu George Pataki na znovuzvolení v roce 2002.\nKritika a diskuse\nHlavní článek: New York Times kontroverze\nNeohlášení hladomoru na Ukrajině\nThe New York Times byl kritizován za práci reportéra Waltera Durantyho , který působil jako jeho šéf moskevské kanceláře v letech 1922 až 1936. Duranty napsal v roce 1931 sérii příběhů o Sovětském svazu a za jeho práci v té době získal Pulitzerovu cenu; nicméně, on byl kritizován za jeho popření rozšířeného hladomoru, zejména ukrajinského hladomoru ve 30. letech. V roce 2003, poté, co Pulitzerova rada zahájila nové šetření, Times najali Marka von Hagena , profesora ruských dějin na Kolumbijské univerzitě , aby přezkoumal Durantyho práci. Von Hagen shledal Durantyho zprávy nevyváženými a nekritickými a že příliš často dávají hlas stalinistické propagandě . V komentářích pro tisk uvedl: „Kvůli cti The New York Times by si měli cenu odnést.“\n14. listopadu 2001 v New York Times ' 150. výročí vydání, v článku nazvaném ‚odklon od holokaustu‘, bývalý výkonný editor Max Frankel napsal:\nA pak došlo k neúspěchu: nic většího než ohromující, skvrnitý neúspěch The New York Times vykreslit Hitlerovo metodické vyhlazování evropských Židů jako hrůzu nad všechny ostatní hrůzy druhé světové války - nacistická válka ve válce volající po osvětlení.\nPodle Frankela tvrdí soudci The New York Times „ z vlastníků a zaměstnanců novin obviňují„ nenávistné Židy “a„ antisionistické “.“ Frankel na tuto kritiku reagoval popisem křehké citlivosti židovských majitelů The New York Times :\nPak se také papíry vlastněné židovskými rodinami, jako The Times , zjevně obávaly, aby společnost, která byla stále široce antisemitská, nesprávně přečetla jejich vášnivý odpor vůči Hitlerovi jako pouhou farní věc. Dokonce i některé přední židovské skupiny zajistily své žádosti o záchranu, aby nebyly obviněny z toho, že chtějí odvrátit válečné energie. V The Times byla na neochotu upozornit na systematické zabíjení Židů nepochybně také ovlivněna názory vydavatele Arthur Hays Sulzberger . Pevně a veřejně věřil, že judaismus je náboženství, nikoli rasa nebo národnost - že Židé by měli být odděleni pouze způsobem, jakým uctívali. Myslel si, že nepotřebují žádné státní nebo politické a sociální instituce. Šel do krajnosti, aby se vyhnul tomu, aby The Times označil židovské noviny. Nesnášel jiné publikace kvůli zdůraznění židovství lidí ve zprávách.\nVe stejném článku cituje Frankel Laurel Leff , docent žurnalistiky na Northeastern University , který dospěl k závěru, že noviny bagatelizovaly cílení nacistického Německa na Židy kvůli genocidě . Její kniha Buried by the Times z roku 2005 dokumentuje tendenci papíru před, během a po druhé světové válce umisťovat hluboko do svých denních vydání novinové příběhy o pokračujícím pronásledování a vyhlazování Židů, přičemž v těchto příbězích zakrývá zvláštní dopad nacistů zločiny zejména na Židech. Leff připisuje tento nedostatek částečně složitým osobním a politickým názorům židovského vydavatele novin Arthura Hays Sulzbergera , týkajícího se židovství , antisemitismu a sionismu .\nJerold Auerbach , člen Guggenheimova semináře a přednášející Fulbrightova studia, napsal v Print to Fit, The New York Times, Sionism and Israel, 1896-2016 , že pro Adolpha Ochse , prvního židovského vlastníka papíru, je i přes perzekuce Židů v Německu, The Times , prostřednictvím svých zpráv, by nikdy neměla být klasifikována jako „židovské noviny“.\nPo Ochsově smrti v roce 1935 se jeho zeť Arthur Hays Sulzberger stal vydavatelem The New York Times a udržoval názor, že žádné zprávy by neměly odrážet The Times jako židovské noviny. Sulzburger sdílel Ochsovy obavy z toho, jak jsou Židé vnímáni v americké společnosti. Jeho obavy z úsudku se pozitivně projevily jeho silnou věrností Spojeným státům. Sulzburger zároveň na stránkách The New York Times odmítl upozornit na Židy, včetně odmítnutí označit Židy za hlavní oběti nacistické genocidy. Je jisté, že mnoho zpráv o vraždění nacistů označilo židovské oběti za „osoby“. The Times se dokonce postavil proti záchraně židovských uprchlíků a podpořil americké omezení.\nBěhem války byl novinář The New York Times William L. Laurence „na výplatní listině ministerstva války “.\nHlavní článek: Judith Miller § Irácká válka\nThe Times podpořil invazi do Iráku v roce 2003 . 26. května 2004, více než rok po začátku války, noviny tvrdily, že některé z jejích článků nebyly tak přísné, jak by měly být, a byly nedostatečně kvalifikované, často příliš závislé na informacích z iráckých exulantů, kteří si přáli změnu režimu . Reportérka Judith Millerová odešla do důchodu poté, co kritizovala, že její zprávy o zahájení války v Iráku byly fakticky nepřesné a příliš příznivé pro postoj vlády George W. Bushe , za což se The New York Times později omluvil. Jedním z hlavních Millerových zdrojů byl Ahmed Chalabi , irácký emigrant, který se po invazi do USA vrátil do Iráku a zastával řadu vládních pozic, které vyvrcholily působením ministra pro ropu a místopředsedy vlády od května 2005 do května 2006.\nPlagiátorství Jaysona Blaira\nHlavní článek: Jayson Blair § Plagiátorství a výrobní skandál\nV květnu 2003 byl reportér The New York Times Jayson Blair donucen rezignovat z novin poté, co byl přistižen při plagiátorství a vymýšlení prvků svých příběhů. Někteří kritici tvrdili, že Afroameričan Blairův závod byl hlavní faktor v jeho pronájem a The New York Times " počáteční neochotu ho vyhodit.\nLakrosový případ Duke University\nNoviny byly kritizovány za to, že do značné míry hlásily verzi událostí žalobce v případě lakrosového případu Duke z roku 2006 . Suzanne Smalley z Newsweeku kritizovala noviny za „důvěryhodné“ pokrytí obvinění ze znásilnění proti hráčům lacrosse na Duke University . Stuart Taylor Jr. a KC Johnson ve své knize Dokud se neprokáže nevinnost: politická korektnost a hanebná nespravedlnost případu znásilnění vévody Lacrosse píší: „ The New York Times v čele balíčku předpokládajícího vinu soupeřily o závod o novinářské dno s televizními talk show. “\nStudie z roku 2003 v The Harvard International Journal of Press / Politics dospěla k závěru, že zprávy The New York Times byly pro Izraelce příznivější než pro Palestince. Studie z roku 2002 publikovaná v časopise Journalism zkoumala na Blízkém východě pokrytí druhé intifády po dobu jednoho měsíce v časopisech Times , Washington Post a Chicago Tribune . Autoři studie uvedli, že Times byl „nejvíce nakloněn proizraelským směrem“ se zaujatostí „odrážející se ... v jeho používání nadpisů, fotografií, grafiky, postupů při získávání zdrojů a hlavních odstavců“.\nKvůli pokrytí izraelsko-palestinského konfliktu někteří (například Ed Koch ) tvrdili, že tento dokument je propalestinský, zatímco jiní (například As'ad AbuKhalil ) trvali na tom, že je proizraelský. Izraelská lobby a zahraniční politika USA , profesory politologie Johnem Mearsheimerem a Stephenem Waltem , tvrdí, že The New York Times někdy kritizuje izraelskou politiku, ale není spravedlivý a je obecně proizraelský. Na druhé straně Centrum Simona Wiesenthala kritizovalo The New York Times za tisk karikatur týkajících se izraelsko-palestinského konfliktu, o nichž se tvrdilo, že jsou antisemitské .\nIzraelský premiér Benjamin Netanjahu odmítl návrh na napsání článku pro tento dokument z důvodu nedostatečné objektivity. Kus, ve kterém Thomas Friedman uvedl, že chvála udělená Netanjahuovi během projevu na kongresu byla „zaplacena izraelskou lobby“, vyvolala omluvu a vysvětlení jeho pisatele.\nThe New York Times " veřejný editor Clark Hoyt dospěl ve svém 10. ledna 2009, sloupec„Ačkoli většina hluční podporovatelé Izraele a Palestinců nesouhlasí, myslím, The New York Times , z velké části vyloučen z bojiště a podávání zpráv uprostřed válečný chaos, snažil se ze všech sil dělat spravedlivou, vyváženou a úplnou práci - a do značné míry uspěl. “\nCitace MIA mimo kontext\nV únoru 2009 hudební blogerka Village Voice obvinila noviny, že v článku o britské tamilské hudební umělkyni MIA použily „nápadná obvinění ad-hominem “ týkající se jejího aktivismu proti sinhálsko-tamilskému konfliktu na Srí Lance. Agentura MIA kritizovala dokument v lednu 2010 poté, co cestovní materiál označil postkonfliktní Srí Lanku za „první místo v roce 2010“. V červnu 2010 časopis The New York Times Magazine zveřejnil opravu titulního článku MIA a uznal, že rozhovor provedený současným editorem W a přispěvatelem časopisu Times Magazine Lynnem Hirschbergem obsahoval rekontextualizaci dvou citací. V reakci na toto dílo vyslala MIA Hirschbergovo telefonní číslo a tajné zvukové záznamy z rozhovoru prostřednictvím svého Twitteru a webových stránek.\nZpožděné zveřejnění bezdůvodného sledování NSA z roku 2005\nNew York Times byl kritizován za 13měsíční zpoždění příběhu z prosince 2005, který odhalil bezdůvodný program dozoru Národní bezpečnostní agentury USA . Bývalí úředníci NSA informovali o programu novináře Jamese Risena a Erica Lichtblaua , kteří novinám v listopadu 2004, několik týdnů před americkými prezidentskými volbami , představili investigativní článek . Kontakt s bývalými úředníky agentury začal předchozí léto.\nBývalý výkonný redaktor The New York Times Bill Keller se rozhodl tento díl neoznámit poté, co byl pod tlakem Bushovy administrativy a byl mu doporučen, aby tak neučinil, šéf kanceláře The New York Times ve Washingtonu Philip Taubman . Keller vysvětlil důvody mlčení v rozhovoru pro noviny v roce 2013 a uvedl: „Tři roky po 11. září jsme jako země byli stále pod vlivem tohoto traumatu a my jako noviny jsme nebyli imunní.“\nV roce 2014 PBS Frontline rozhovorovala s Risenem a Lichtblauem, kteří uvedli, že plánem novin bylo, že příběh vůbec nezveřejní. „Redaktoři na mě zuřili,“ řekl Risen programu. „Mysleli si, že jsem neposlušný.“ Risen napsal knihu o odhaleních masového dozoru poté, co The New York Times publikaci díla odmítl, a vydal ji až poté, co jim Risen řekl, že knihu vydá. Další reportér řekl NPR , že noviny „se vyhnuly katastrofě“ tím, že příběh nakonec zveřejnily.\nIrská studentská kontroverze\n16. června 2015 The New York Times publikoval článek, který informoval o úmrtí šesti irských studentů pobývajících v Berkeley v Kalifornii, když se zhroutil balkon, na kterém stáli, a příběh článku naznačuje, že za kolaps mohou sami. Dokument uvedl, že chování irských studentů přicházejících do USA na víza J1 bylo „trapností pro Irsko“. Irský taoiseach a bývalý irský prezident kritizovali noviny za „necitlivost a nepřesnost“ při zpracování příběhu.\nSérie nehtových salonů\nV květnu 2015 přitáhlo velkou pozornost výstava The New York Times Sarah Maslin Nir o pracovních podmínkách manikérů v New Yorku a jinde a o zdravotních rizicích, jimž jsou vystaveny, což vedlo k nouzovým donucovacím opatřením newyorského guvernéra Andrewa M. Cuomo . V červenci 2015 zpochybnil tvrzení příběhu o rozšířených nelegálně nízkých mzdách bývalý reportér The New York Times Richard Bernstein v New York Review of Books . Bernstein, jehož manželka vlastní dva nehtové salony, tvrdil, že takové nelegálně nízké mzdy byly v rozporu s jeho osobními zkušenostmi a nebyly doloženy reklamami v čínských novinách citovaných v příběhu. Redakce New York Times následně odpověděla na Bernsteinovu kritiku příklady několika publikovaných reklam a uvedla, že jeho odpovědí byla obhajoba odvětví. Nezávislá veřejná redaktorka NYT také uvedla, že předtím korespondovala s Bernsteinem a prozkoumala jeho stížnosti, a vyjádřila přesvědčení, že hlášení příběhu bylo správné.\nV září a říjnu 2015 majitelé nehtových salonů a pracovníci několikrát protestovali v kancelářích The New York Times , v reakci na příběh a následný zásah státu New York. V říjnu 2015 časopis Reason publikoval třídílné opětovné hlášení příběhu od Jima Epsteina, přičemž obvinil, že série byla plná chybných citací a faktických chyb respektujících jak její tvrzení o nelegálně nízkých mzdách, tak o zdravotních rizicích. Epstein dále tvrdil, že The New York Times nesprávně přeložil reklamy uvedené ve své odpovědi na Bernsteina a že tyto reklamy skutečně potvrdily Bernsteinův argument. V listopadu 2015, The New York Times " veřejný editor k závěru, že vystavit je‚zjištění a jazyk používaný k jejich vyjádření, by měly být vytočil zpět - v některých případech v podstatě‘a doporučil, aby„The Times psát další navazující příběhy, včetně těch, které znovu prozkoumají své původní nálezy a které přebírají kritiku od majitelů salonů a dalších - ne defenzivně, ale s otevřenou myslí. “\nStudie z roku 2015 zjistila, že The New York Times přivádí k zastřešující tendenci k národní zaujatosti. Během íránské jaderné krize noviny minimalizovaly „negativní procesy“ Spojených států, zatímco příliš zdůrazňovaly podobné procesy v Íránu. Tuto tendenci sdílely i jiné noviny, jako jsou The Guardian , Tehran Times a Fars News Agency , zatímco Xinhua News Agency byla shledána neutrálnější a zároveň napodobovala zahraniční politiku Čínské lidové republiky .\nV dubnu 2016 podaly dvě černošské zaměstnankyně v jejich šedesátých letech federální hromadnou žalobu na generálního ředitele společnosti The New York Times Mark Thompsona a hlavní finanční ředitelku Meredith Levienovou a tvrdily, že jde o věk , pohlaví a rasovou diskriminaci . Navrhovatelé tvrdili, že reklamní oddělení Times upřednostňovalo při rozhodování o propouštění a povýšení mladší bílé zaměstnance před staršími černými zaměstnanci. The Times uvedl, že oblek byl „zcela bez zásluh“ a šlo o „sérii recyklovaných, drzých a neoprávněných útoků“. Soud následně zamítl stížnosti na diskriminaci na základě pohlaví a soud také později zamítl osvědčení třídy týkající se stížností na věkovou a rasovou diskriminaci.\nObvinění ze zaujatosti\nVeřejná redaktorka ( ombudsmanka ) New York Times Elizabeth Spayd v roce 2016 napsala, že „Konzervativci a dokonce i mnoho umírněných vidí v The Times pohled na svět v modrém stavu “ a obviňují jej z toho, že se chová k liberální zaujatosti. Spayd neanalyzoval podstatu tvrzení, ale domníval se, že Times jsou „součástí prostředí štěpících médií, které odráží zlomenou zemi. To zase vede liberály a konzervativce k samostatným zpravodajským zdrojům.“ Výkonný redaktor Times Dean Baquet uvedl, že nevěří, že by pokrytí mělo liberální předpojatost, ale že: „Musíme být opravdu opatrní, aby lidé měli pocit, že se mohou vidět v The New York Times . Chci, abychom byli vnímáni jako spravedliví a čestný světu, nejen jeho část. Je to opravdu obtížný cíl. Vytahujeme to pořád? Ne. “\nVeřejný redaktor Times Arthur Brisbane v roce 2012 napsal: „Když se The Times věnuje národní prezidentské kampani, zjistil jsem, že hlavní redaktoři a reportéři jsou disciplinovaní ohledně prosazování spravedlnosti a vyváženosti a obvykle se jim to daří. Napříč mnoha odděleními , tolik lidí sdílí jakýsi politický a kulturní progresivismus - pro nedostatek lepšího pojmu - že tento světonázor prakticky krvácí skrz strukturu The Times. “\nV polovině roku 2004 napsal tehdejší veřejný redaktor deníku Daniel Okrent stanovisko, v němž uvedl, že The New York Times měl liberální zaujatost ve zpravodajství o některých sociálních otázkách, jako jsou potraty a manželství osob stejného pohlaví . Uvedl, že tato zaujatost odráží kosmopolitismus papíru , který přirozeně vznikl z jeho kořenů jako papír rodného města v New Yorku. Napsal: „Pokud zkoumáte referát o těchto tématech z pohledu, který není ani městský, ani severovýchodní, ani kulturně viděný - vše; pokud patříte do skupiny, považuje The Times za podivné předměty, které je třeba zkoumat v laboratoři. snímek (oddaní katolíci, majitelé zbraní, ortodoxní Židé, Texané); pokud by se váš hodnotový systém dobře nenosil u složeného novináře New York Times, pak vám při procházení tohoto článku budete mít pocit, že cestujete zvláštním a zakazujícím svět." Okrent napsal, že Time ' s Arts & Leisure; Sunday Times Magazine a trend pokrytí kultury vlevo.\nDonald Trump často kritizoval The New York Times na svém twitterovém účtu před a během svého prezidentství; od listopadu 2015 Trump v řadě tweetů označil Times jako „selhávající New York Times“. Přes Trumpovu kritiku redaktor The New York Times Mark Thompson poznamenal, že práce se těší rostoucímu digitálnímu čtenáři, přičemž ve čtvrtém čtvrtletí roku 2016 je nejvyšší počet nových digitálních předplatitelů novin od roku 2011.\nKritik Matt Taibbi obvinil The New York Times z upřednostňování Hillary Clintonové před Berniem Sandersem v novinách o demokratických prezidentských primárkách z roku 2016 . V reakci na stížnosti mnoha čtenářů veřejná redaktorka The New York Times Margaret Sullivanová napsala, že „The Times neignoroval kampaň pana Sanderse, ale ne vždy ji bral velmi vážně. Tón některých příběhů je bohužel odmítavý, dokonce Občas se zesměšňuje. Některé z nich jsou spíše zaměřeny na věk, vzhled a styl kandidáta, než na to, co říká. “ Hlavní redaktorka Times Carolyn Ryan hájila jak rozsah zpravodajství The New York Times (s tím, že Sanders dostal přibližně stejné množství zpravodajství jako Jeb Bush a Marco Rubio ), tak jeho tón.\nThe Times si postupem času vytvořil národní a mezinárodní „pověst důkladnosti“. Mezi novináři je příspěvek vysoce ceněn; průzkum z roku 1999 mezi redaktory novin provedený časopisem Columbia Journalism Review zjistil, že Times byly „nejlepší“ americké noviny, před The Washington Post , The Wall Street Journal a Los Angeles Times . The Times byl také zařazen na 1. místo v žebříčku „kvality“ amerických novin z roku 2011 od Daniela de Vise z The Washington Post ; objektivní hodnocení zohledňovalo počet vyhraných nedávných Pulitzerových cen , oběh a vnímanou kvalitu webových stránek. Zpráva z roku 2012 ve WNYC nazvala Times „nejuznávanějšími novinami na světě“. Noam Chomsky , spoluautor Manufacturing Consent , uvedl, že The New York Times byla první věc, na kterou se ráno podíval: „Přes všechny své nedostatky - a jsou skutečné - stále má nejširší a nejucelenější pokrytí Myslím, že jakékoli noviny na světě. “\nStejně jako mnoho jiných amerických mediálních zdrojů však Times trpěl poklesem veřejného vnímání důvěryhodnosti v USA v letech 2004 až 2012. Průzkum Pew Research Center v roce 2012 se dotázal respondentů na jejich názory na důvěryhodnost různých zpravodajských organizací. Mezi respondenty, kteří dali rating, 49% uvedlo, že věří „všechny nebo většinu“ z časů " zpráv s, zatímco 50% nesouhlasilo. Velké procento (19%) respondentů nebylo schopno hodnotit věrohodnost. Times " je poločas srovnatelné s USA Today . Mediální analytička Brooke Gladstone z časopisu WNYC On the Media , která píše pro The New York Times , říká, že pokles důvěry americké veřejnosti v hromadné sdělovací prostředky lze vysvětlit (1) vzestupem polarizovaných zpráv na internetu; (2) poklesem důvěry v americké instituce obecněji; a (3) tím, že „Američané tvrdí, že chtějí přesnost a nestrannost, ale průzkumy veřejného mínění naznačují, že většina z nás ve skutečnosti hledá potvrzení.“\nHlavní článek: Seznam ocenění vyhraných New York Times\nThe New York Times získal 127 Pulitzerových cen , více než kterýkoli jiný denník. Cena se uděluje za vynikající žurnalistiku v řadě kategorií.\nOd roku 2014 také získala tři Peabody Awards a společně obdržela dvě.\nSeznam novin a časopisů v New Yorku\nSeznam novin ve Spojených státech\nSeznam Pulitzerových cen udělených The New York Times\nSeznam The New York Times zaměstnanců\nSeznam bestsellerů New York Times\nNew York Times prezidentské doložky\nDavis, Elmer Holmes (1921). Historie New York Times, 1851–1921 . The New York Times .\nDurham, Meenakshi G. (únor 2013). „ Texaským městem otřásl brutální útok : politika genderového násilí v reportáži The New York Times o znásilnění gangu školačky“. Studie žurnalistiky . 14 (1): 1–12. doi : 10.1080 / 1461670X.2012.657907 .\nKnox, Edward C. (2002). „„ New York Times “se dívá na Francii“. Francouzská recenze . 75 (6): 1172–1180. JSTOR 3132941 .\nLeff, Laurel (1. března 2000). „Tragický„ boj v rodině “: New York Times, reformní judaismus a holocaust“. Americká židovská historie . 88 (1): 3–51. doi : 10.1353 / ajh.2000.0016 . ISSN 1086-3141 .\nSchwarz, Daniel R. (2012). Konečné časy? : krize a nepokoje v newyorských dobách, 1999-2009 . Albany: Excelsior Editions. ISBN 978-1438438962. OCLC 802059662 .\nSalisbury, Harrison E. (1980). Bez strachu nebo laskavosti: The New York Times a jeho časy (první vydání). New York: Times Books. ISBN 9780812908855.\nTaylor, SJ (29. března 1990). Stalinův obhájce: Walter Duranty: The New York Times's Man in Moscow (1. vyd.). New York Spojené státy: Oxford University Press. ISBN 9780195057003.\nOficiální web ( mobilní )\nVybraná sbírka většiny vydání před rokem 1923 na stránce Online Books\nZáznamy společnosti New York Times Company (1836–2000) - Veřejná knihovna v New Yorku\nDíla nebo o The New York Times v internetovém archivu (archivy)\nDíla The New York Times v LibriVoxu (public domain audioknihy)\nThis page is based on the copyrighted Wikipedia article "New_York_Times" (Authors); it is used under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License. You may redistribute it, verbatim or modified, providing that you comply with the terms of the CC-BY-SA.


Iquitos - Ubytování, hotely, hostely, motely, byty v Iquitos \n141 hotely, motely hostely v Iquitos 2018\nUbytování, hotely, hostely, motely, byty v Iquitos 2018\n« Nabídky hotelů v Peru\nZobrazit větší mapu Iquitos\nInformujte prosím Estancia la Cascina o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace.. ... Zobrazit další podrobnosti »\nInformujte prosím Villa Silvia Casa Rustica Familiar o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. Pro zaručení rezervace je třeba provést platbu předem bank... Zobrazit další podrobnosti »\nPři check-inu je nutné předložit platný průkaz totožnosti s fotografií a kreditní kartu. Upozorňujeme, že vyhovění zvláštním požadavkům závisí na dostupnosti a může se na ně vztahovat poplatek. Informujte prosím Arapaima Eco Lodge o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro z... Zobrazit další podrobnosti »\nPrůměrný hotel cena v Iquitos je 2.95 krát nižší než průměrná cena v Spojené státy americké\nPrůměrný hotel v Iquitos je cena:\nCena 1 -hvězdičkový hotel v Iquitos je kolem: 34 USD 26 GBP 30 EURO 238 CNY 2,265 RUB\nCena 2 -hvězdičkový hotel v Iquitos je kolem: 62 USD 47 GBP 54 EURO 426 CNY 4,062 RUB\nCena 3 -hvězdičkový hotel v Iquitos je kolem: 38 USD 29 GBP 34 EURO 265 CNY 2,523 RUB\nCena 4 -hvězdičkový hotel v Iquitos je kolem: 65 USD 50 GBP 57 EURO 451 CNY 4,295 RUB\nCena 5 -hvězdičkový hotel v Iquitos je kolem: 127 USD 97 GBP 111 EURO 876 CNY 8,346 RUB\nTipy na cestování a další podrobnosti o cenách a měny v Iquitos


O časopise | Vojenské rozhledy\nČasopis Vojenské rozhledy představuje platformu pro prezentaci a předávání nejnovějších odborných poznatků a názorů v oblasti vojenství. Svým zaměřením pokrývá oblast bezpečnostní a obranné politiky, vojenské strategie, obranného plánování, strategického řízení a operačního umění. Na svých stránkách rovněž zveřejňuje články týkající se vzdělávání, výcviku, taktiky, výzbroje, vojenské logistiky a dalších souvisejících témat.\nČasopis je vydáván ke zveřejňování původních autorských příspěvků, které se zabývají:\na) teorií a praxí jednotlivých prvků bezpečnostního systému státu se zaměřením na obranu České republiky a výstavbu a činnost Ozbrojených sil ČR;\nb) teorií a praxí uplatňovanou v rámci bezpečnostních systémů NATO, EU a jejich členských států s důrazem na obrannou politiku a otázky rozvoje a činnosti ozbrojených sil;\nc) přístupy a zkušenosti z výstavby, přípravy a použití Ozbrojených sil ČR ve vojenských operacích a jejich aplikací do teorie vojenského umění;\nd) nejnovějšími poznatky, teorií a trendy rozvoje vojenské strategie, operačního umění a taktiky a systému podpory a zabezpečení ozbrojených sil v operacích;\ne) praxí a teorií obranného plánování, strategického řízení obrany státu a jednotlivých prvků systému obrany ČR;\nf) prezentací koncepčních dokumentů, názorů a záměrů představitelů rezortu obrany;\ng) trendy rozvoje vojenských technologií a jejich aplikací ve vyzbrojování ozbrojených sil;\nh) novými vědeckými poznatky, využitelnými k podpoře obranného systému státu.\nDalší podorbné informace jsou uvedeny na webových stránkách časopisu na adrese http://vojenskerozhledy.cz/\nZveřejnění autorských příspěvků v časopise je pro autory bezplatné. K publikování jsou přijímány původní příspěvky v českém, slovenském a anglickém jazyce. Následně prochází anonymním recenzním řízením. Časopis zveřejňuje v přílohové části nerecenzované texty, které mají informační nebo polemický charakter vyjadřující osobní názory autorů. Tyto texty mohou rovněž podle zvážení redakce, procházet recenzním řízením k verifikaci jejich obsahu.\nVojenské rozhledy jsou časopisem s otevřeným přístupem, což znamená, že veškerý obsah je k dispozici čtenáři nebo instituci bezplatně. Čtenáři mohou číst, stahovat, kopírovat, distribuovat, tisknout, nebo odkazovat se na plné texty článků nebo je používat pro jakýkoli jiný zákonný účel bez předchozího souhlasu vydavatele nebo autora. Podmínkou je dodržení autorských a licenčních práv podle zásad Creative Commons Corporation (CC BY-NC-ND 3.0 CZ).\nRecenzní řízení je proces, který zajišťuje kvalitu odborných textů v hlavní recenzované části časopisu Vojenské rozhledy. Recenznímu řízení zpravidla podléhají odborné původní autorské příspěvky představující výsledky či dílčí výsledky původního výzkumu a přehledové statě, popisující stav nebo proces řešení odborného monotematického problému. Kromě toho si redakce může vyhradit zaslat k anonymnímu recenznímu řízení i příspěvky do ostatních pravidelných rubrik časopisu.\nČlánek je po obdržení v redakci vyhodnocen z hlediska formálních požadavků redaktorem časopisu a předán, bez uvedení jména autora, k posouzení odbornosti článku redakční radě. V případě, že redakční rada autorský příspěvek doporučí, je příspěvek zaslán dvěma recenzentům, odborníkům z dané oblasti, kteří hodnotí příspěvky z věcného, obsahového, tematického, logického i formálního hlediska. Recenzent, který se necítí dostatečně odborně kvalifikovaný k hodnocení článku, by měl tuto skutečnost oznámit redaktorovi a omluvit se z recenzního řízení.\nAutoři a recenzenti zůstanou navzájem anonymní jak v průběhu recenzního řízení, tak po jeho ukončení. Recenzent nesmí být zaměstnancem stejného pracoviště jako autor, či jeden ze spoluautorů.\nPřipomínky recenzentů, které se autorovi zdají neopodstatněné nebo chybné, autor nezapracuje do textu, ale přiloží k upravenému článku samostatný soubor s odůvodněním, proč nelze postupovat podle doporučení recenzenta. V případě, že recenzent na svých připomínkách trvá nebo v případě dvou zásadně odlišných stanovisek recenzentů, zejména, je-li jeden posudek kladný a druhý záporný, předseda redakční rady po dohodě s redaktorem rozhodne, zda se příspěvek pošle třetímu recenzentovi. Konečné stanovisko o zveřejnění takových příspěvků je v kompetenci redakční rady.\nRecenzní posudky jsou redakcí Vojenských rozhledů archivovány po dobu pěti let.\nTato aplikace je využívána pouze v redakčním procesu přípravy časopisu. Časopis vydáván v tištěné podobě minimálně 4x ročně a zároveň zveřejňován na webových stránkách na adrese http://vojenskerozhledy.cz. Plán výroby časopisu je k dispozici na http://vojenskerozhledy.cz/plan-vyroby-casopisu.\nČasopis je zapsán v databázi odborných časopisů ERIH PLUS (European Reference Index for the Humanities) a v "Seznamu recenzovaných neimpaktovaných periodik vydávaných v ČR". Rovněž je zveřejněn v databázi "Index Copernicus Journals Master List" a Central and Eastern European Online Library GmbH (CEEOL). Obsah časopisu je součástí České národní bibliografie a katalogu Národní knihovny České republiky.\nTištěná verze časopisu je připravována a distribuována ve spolupráci s Vojenským historickým ústavem a tištěna v zařízeních Vojenského geografického a hydrometeorologického úřadu.\nRecenzovaný neimpaktovaný teoretický časopis Ministerstva obrany Vojenské rozhledy je nejstarším a nejprestižnějším českým vojenským časopisem (založen v roce 1920). Od poloviny roku 2013 je vydáván Univerzitou obrany (vydávající instituce), státní vojenskou vysokou školou s mnohaletou tradicí vědeckého bádání na poli obrany a bezpečnosti. Časopis přináší nejnovější poznatky z oboru vojenské vědy, teorie a metodologie. Uveřejňuje původní vědecké práce ze všech oborů vojenství; edukační funkci plní články přehledového typu k vybraným aktuálním tématům. Časopis je periodikem, které poskytuje prostor pro prezentaci názorů autorů z řad bezpečnostní komunity i ozbrojených sil, nabízí odpovědi na základní otázky bezpečnosti, obranné politiky a vojenství v nejširším slova smyslu. Je určen především pro potřeby praxe a vzdělávání v oblasti bezpečnosti a obrany. Svým dílem přispívá k rozvoji vojenské vědy v oblasti bezpečnostních a strategických studií, operačního umění, ale i taktiky, vojenské ekonomiky, vojenských technologií a dalších souvisejících oborů.


Vyklizení nemovitosti či budovy Hracholusky - Extra Vyklízení\nVyklizení nemovitosti či budovy Hracholusky\nPotřebujete sehnat levné vyklízení nemovitostí v obci Hracholusky a hledáte spolehlivou firmu, která vám toto vyklízení v Hracholuskách zajistí? Chcete zajistit vyklízecí práce jakékoli nemovitosti v Hracholuskách? Ať už se jedná o vyklizení rodinného domu, vyklizení bytu, vyklizení chaty či chalupy, vyklizení půdy, vyklizení sklepa, vyklizení garáže, vyklizení skladu nebo vyklizení jiné nemovitosti či pozemku, naše profesionální vyklízecí společnost z okolí Hracholusek, vám ráda tyto vyklízecí služby nemovitostí zajistí. Prostřednictvím naší franchisové sítě EXTRA STĚHOVÁNÍ a EXTRA VYKLÍZENÍ vám v celém okrese Prachatice poskytneme jednotný a ucelený servis služeb spojený s vyklízením nemovitostí. Při vyklízení libovolně velké nemovitosti či pozemku v Hracholuskách se vám postaráme o to, abyste měli pokud možno co nejméně starostí spojených s tímto druhem vyklízení. Vyklízení nemovitostí je často komplikovaný proces, který vyžaduje určité organizační schopnosti a zkušenosti. A právě tyto zkušenosti a schopnosti vám můžeme poskytnout při vyklízení libovolně velké nemovitosti. Postaráme se vám o bezproblémový průběh celého procesu vyklízení nemovitosti, a to vždy v termínu, které vám bude nejvíce vyhovovat.\nNaše společnost zajišťuje komplexní služby nejen při vyklizení nemovitostí v Hracholuskách, ale i v celém okrese Prachatice! Nenabízíme nejlevnější vyklízení v Hracholuskách, ale poskytujeme profesionální, spolehlivé a kvalitní služby skutečných odborníků. Před objednávkou námi poskytovaných vyklízecích služeb si prohlédněte, jaká je naše cena za vyklízení (viz vyklízení nemovitostí Hracholusky ceník).\nPokud máte zájem, můžeme vám kromě vyklizení nemovitostí nabídnout i jiné profesionální služby naší franchisové sítě EXTRA SLUŽBY. Měli byste v Hracholuskách zájem o profesionální a spolehlivé stěhovací služby a práce? Objednejte si u nás stěhování.\nPřejete si v Hracholuskách zajistit kvalitní a spolehlivý úklid či mytí oken a hledáte úklidovou firmu která vám zajistí jakékoli úklidové práce? Objednejte si u nás úklid a mytí oken.\nChcete zajistit malování, čištění odpadů, montáž nábytku, sekání trávy, řezání dřeva, vrtání poliček nebo opravu nábytku a sháníte v Hracholuskách řemeslníka, zedníka nebo údržbáře? Objednejte si naše hodinové manžely!\nVyklízení a vyklízecí práce Hracholusky\nv Hracholuskách a celém okrese Prachatice zajišťujeme služby vyklízení, a to jak pro jednotlivce, tak pro obchodní společnosti. Pod značkou sítě EXTRA VYKLÍZENÍ zajišťujeme profesionální a kvalitní servis se zárukou kvality. Naše služby poskytujeme NON-STOP 24 hodin denně, 7 dní v týdnu včetně víkendů a svátků bez příplatků.\nMám zájem o vyklízení v Hracholuskách\nVyklízecí práce a služby Hracholusky\nSpolečnost EXTRA VYKLÍZENÍ zajištuje prostřednictvím franchisových poboček levné, přesto kvalitní a profesionální vyklízecí práce v Hracholuskách a okolí. Poskytujeme tuto službu jak fyzickým, tak právnickým osobám se zárukou kvalitně odvedené práce, a to NON-STOP bez dalších příplatků.\nMám zájem o vyklízecí práce v Hracholuskách\nVyklizení a likvidace pozůstalosti Hracholusky\nZajistíme Vám levné a kvalitní vyklizení pozůstalosti a následný odvoz včetně likvidace nepotřebných věcí a odpadu. Profesionální službu Vám zajistí franchisová síť EXTRA UKLÍZENÍ v Hracholuskách, ale i v celém okrese Prachatice se zárukou kvality, a to každý den včetně víkendů a státních svátků bez zbytečných poplatků.\nMám zájem o vyklízení a likvidace pozůstalostí v Hracholuskách\nVyklizení bytu či bytové jednotky Hracholusky\nMám zájem o vyklízení bytů v Hracholuskách\nVyklizení domu či domku Hracholusky\nMám zájem o vyklízení domů v Hracholuskách\nVyklizení domácnosti a vybavení Hracholusky\nv Hracholuskách Vám zajistí franchisová síť EXTRA VYKLÍZENÍ naše profesionální služby při vyklizení domácnosti. Zajistíme odvoz nepotřebného odpadu a jeho následnou ekologickou likvidaci. Poskytujeme veškerý vyklízecí servis soukromníkům i firmám v okrese Prachatice NON-STOP se zárukou kvality.\nMám zájem o vyklízení domácností v Hracholuskách\nVyklizení sklepa či sklepní kóje Hracholusky\nNaše franchisová síť EXTRA VYKLÍZENÍ za zabývá mimo jiné i službou vyklizení sklepa a sklepní kóje v Hracholuskách. Zajistíme kompletní profesionální servis se zárukou kvality a v případě potřeby se postaráme i o přistavení kontejneru. Veškerý odpad odvezeme a ekologicky zlikvidujeme, a to NON-STOP 24 hodin denně.\nMám zájem o vyklízení sklepů v Hracholuskách\nVyklizení půdy či podkroví Hracholusky\nDenně zajišťujeme v Hracholuskách, ale i po celém okrese Prachatice pro všechny domácnosti i obchodní společnosti naši službu vyklizení půdy a postaráme se o odvoz starého a nepotřebného materiálu, elektrospotřebičů či dalších již nepotřebných věcí uložených na půdě či podkroví, a to levně a rychle se sítí EXTRA VYKLÍZENÍ.\nMám zájem o vyklízení půd v Hracholuskách\nVyklizení garáže Hracholusky\nv Hracholuskách již řadu let zajišťujeme pro všechny domácnosti i firmy rychlé a levné vyklizení garáže. Naložíme, odvezeme a ekologicky zlikvidujeme veškerý nepotřebný odpad dle požadavků našich klientů. Pracujeme NON-STOP 24 hodin denně, 7 dní v týdnu a veškeré služby poskytují franchisanti sítě EXTRA VYKLÍZENÍ.\nMám zájem o vyklízení garáží v Hracholuskách\nVyklizení a odvoz nábytku Hracholusky\nMám zájem o vyklízení nábytku v Hracholuskách\nVyklizení bytového či nebytového prostoru Hracholusky\nPro majitele veškerých bytových či nebytových prostor zajišťujeme v Hracholuskách vyklízení prostřednictvím našich franchisových poboček sítě EXTRA VYKLÍZENÍ působících po celém okrese Prachatice. NON-STOP provádíme kompletní profesionální servis na přání zákazníka včetně víkendů a svátků bez příplatků.\nMám zájem o vyklízení ne/bytových prostor v Hracholuskách\nv Hracholuskách zajišťujeme pro majitele veškerých nemovitostí, ať se jedná o soukromé osoby či obchodní společnosti, vyklízení těchto prostor například při odchodu nájemníků či likvidace nepotřebných věcí. Provádíme kompletní a profesionální servis se zárukou kvality franchisové sítě EXTRA VYKLÍZENÍ.\nMám zájem o vyklízení nemovitostí v Hracholuskách\nVyklizení chalupy či chaty Hracholusky\nNejen po koupi staršího rekreačního objektu, ale i v rámci redukce věcí zajišťujeme v Hracholuskách, ale i v celém okrese Prachatice vyklizení chaty či chalupy se zárukou profesionální práce franchisové sítě EXTRA VYKLÍZENÍ. Naložíme, odvezeme a ekologicky zlikvidujeme veškeré nepotřebné věci, elektrospotřebiče a materiály.\nMám zájem o vyklízení chalup, chat v Hracholuskách\nVyklizení stodoly či usedlosti Hracholusky\nMám zájem o vyklízení stodol, usedlostí v Hracholuskách\nVyklizení firmy či podniku Hracholusky\nProvádíme profesionální, kvalitní a přesto levné vyklízení firem, kde zajistíme odvoz od elektrospotřebičů, květin a dalších drobností až po nepotřebné výrobní materiály a stroje. Naše služby poskytujeme v Hracholuskách prostřednictvím našich franchisových poboček sítě EXTRA VYKLÍZENÍ, a to NON-STOP 7 dní v týdnu.\nMám zájem o vyklízení firem v Hracholuskách\nVyklizení skladu či skladového prostoru Hracholusky\nNaši profesionálové sítě EXTRA VYKLÍZENÍ zajišťují všem majitelům veškerých skladů levné, přesto kvalitní vyklizení těchto prostor NON-STOP včetně víkendů a svátků bez příplatků. Zajišťujeme služby nejen v Hracholuskách, ale kompletně po celém okrese Prachatice se zárukou kvalitně odvedené práce.\nMám zájem o vyklízení skladů v Hracholuskách\nVyklizení kanceláře či pracovny Hracholusky\nv Hracholuskách Vám zajistíme kompletní a levné vyklizení kanceláře a veškerých kancelářských prostor. Zajistíme naložení, odvoz a ekologickou likvidaci nejen elektrospotřebičů, jako jsou počítače, tiskárny, monitory a další, ale i papíru, sklad a ostatních materiálů. To vše poskytuje naše franchisová síť EXTRA VYKLÍZENÍ.\nMám zájem o vyklízení kanceláří v Hracholuskách\nVyklizení hotelu či ubytovny Hracholusky\nMám zájem o vyklízení hotelů, ubytoven v Hracholuskách\nVyklizení restaurace či baru Hracholusky\nNejen v Hracholuskách zajišťujeme všem majitelům stravovacích zařízení levné vyklizení nejen restaurace či baru, ale i bistra, bufetu či hospody, kde naložíme již nepotřebné vybavení a jedna z našich franchisových poboček sítě EXTRA VYKLÍZENÍ zařídí i ekologickou likvidaci těchto věcí.\nMám zájem o vyklízení restaurací, barů v Hracholuskách\nVyklizení obchodu či prodejny Hracholusky\nMám zájem o vyklízení obchodů, prodejen v Hracholuskách\nVyklizení pozemku či parcely Hracholusky\nPokud máte na pozemku nepořádek či nepotřebné věci a nevíte co s nimi, tak naše profesionální služba vyklízení pozemku je právě pro Vás. Naši franchisanti sítě EXTRA VYKLÍZENÍ Vám v Hracholuskách zajistí kompletní servis a provedou naložení, odvoz a následnou ekologickou likvidaci všech věcí.\nMám zájem o vyklízení pozemků v Hracholuskách\nVyklizení a likvidace stavebního materiálu Hracholusky\nDokončili jste v Hracholuskách stavbu a potřebujete odvést zbylý materiál? Naše franchisová síť EXTRA VYKLÍZENÍ vám zajistí kompletní službu vyklizení stavebního materiálu, jeho odvoz a následnou likvidaci, a to bez starostí a NON-STOP 24 hodin denně, 7 dní v týdnu i o víkendech a během státních svátků.\nMám zájem o vyklízení stavebních materiálů v Hracholuskách\nVyklizení objektu před rekonstrukcí Hracholusky\nMám zájem o vyklízení před rekonstrukcí v Hracholuskách\nExekuce - exekuční vyklízení objektů Hracholusky\nJsme profesionální společnost, která poskytuje nejen exekutorským úřadům vyklízení bytů, domů, firem a dalších objektů, které je potřeba na základě exekučního příkazu vyklidit. Již řadu let poskytujeme tyto služby nejen v Hracholuskách, ale i Jihočeském kraji.\nMám zájem o exekuce v Hracholuskách\nVelmi oceňuji profesionální přístup společnosti EXTRA VYKLÍZENÍ, kteří nám zajišťovali vyklízení naší nemovitosti v Hracholuskách. Za mě dávám 10 hvězdiček a palec nahoru. 👍 Pro vyklizení nově zakoupené nemovitosti jsme si vybrali právě tuto společnost. Perfektní organizace, komunikace i cena za vyklízení. V případě zájmu budeme určitě využívat i nadále tuto firmu. Chtěl bych poděkovat všem zaměstnancům této firmy za toho, že mi velmi pomohli při vyklízení celé nemovitosti, kterou jsem před měsícem v Hracholuskách zakoupil. Tak strašný nepořádek, kteří mi pomohli vyklidit a zlikvidovat jsem snad ještě neviděl. Děkuju za to, že měli tak silné žaludky a nevzdali to. Jsou to skutečně profíci. Doporučuju. Na internetu jsem si našla firmu EXTRA VYKLÍZENÍExtra vyklízení a objednala jsem si u nich vyklízení naší nemovitosti v Hracholuskách. Jsem velmi ráda, že jsem si vybrala právě je. Od začátku do konce mi byl poskytnut skutečně skvělý servis. Jednoznačně doporučuji tuto firmu. V sobotu jste mi zajišťovali vyklízení nemovitosti v Hracholuskách. Moc děkuju za fajnovou prací a chválím všechny pracovníky. Jakožto realitní kancelář využíváme pravidelně služeb společnosti EXTRA VYKLÍZENÍ za účelem vyklízení nemovitostí našich klientů z Hracholusek. Vždy je s nimi výborná domluva a svoji práci odvedou pokaždé na výbornou. Rozhodně doporučujeme na vyklízení nebo stěhování využívat služeb této společnosti. Vyklizení bordelu a nepořádku z celé nemovitosti v Hracholuskách proběhlo naprosto bezchybně a velmi rychle. Děkuji za vaši ochotu. Určitě budu dál doporučovat.


Polobotky VAPIANO - M140002 Černá - Společenské - Polobotky - Pánské | eobuv.cz\nPolobotky VAPIANO M140002 Černá\nZobrazit podobné modely: Pánská společenská obuv Vapiano Pánská společenská obuv Černá\nV nabídce značky Vapiano pánská obuv ve skvělém provedení. Svršek vyroben z Ekologická kůže - Ekologická kůže. Vnítřek lemováno z ekokůže. Obuv má stélku vyrobenou z ekokůže. Podešev typická pro tento střih vyrobena z kvalitní syntetický materiál. Nadčasový střih v elegantním provedení.


Pánské běžecké boty On Cloudventure Waterproof M 22.99951 - black/graphite - Sportovna\nPánské běžecké boty On Cloudventure Waterproof M 22.99951 - black/graphite\nPánské běžecké boty On Cloudventure dělají Alpy rovinatějšími. Boty „vyrostly“ ve švýcarských Alpách a jsou navrženy jako perfektní boty na trail. Mají vše co je důležité: obuv musí být tak lehká a rychlá, abyste byli na vrcholku hory včas na pozorování východu slunce. Spolehlivá přilnavost, když vás překvapí bouřka. Chytré tlumení, abyste šetřili nohy, když letíte do údolí před setměním. Boty mají: bezešvou integrovanou lehkou pryžovou špičku, chytře umístěné reflexní pásky po celé botě pro lepší viditelnost, rozšířenou boční a patní gumovou ochranu, komfortní vystýlku pro lepší usazení nohy, lehkou konstrukci bez švů a antibakteriální úpravu.\nVnější vrstva horní části je vyrobena ze speciálně konstruované síťoviny, je vodě odpudivá a současně prodyšná tam, kde je potřeba


Pronájem 1+kk/lodžie/komora, po kompletní rekonstrukci, nezařízené, 5.p. panel, Sládkovičova ul. Praha 4 Krč | Středočeské reality\nPronájem 1+kk/lodžie/komora, po kompletní rekonstrukci, nezařízené, 5.p. panel, Sládkovičova ul. Praha 4 Krč\n+ poplatky 3.000,- Kč/měs., vratná kauce 1 nájem, provize RK 1 nájem\nNabízíme pronájem kompletně a vkusně zrekonstruovaného bytu 1+kk s velkou lodžií a komorou v pátém patře revitalizovaného panelového domu v klidné části Krče ve Sládkovičově ulici. Byt je velice světlý a celková rekonstrukce proběhla před rokem.\nCelková plocha je 36 m2 z čehož je obytná plocha 28 m2, zasklená lodžie s orientací na jihozápad má 7 m2 a komora u bytu 1 m2. K vybavení patří nová kuchyňská linka osazená plynovou čtyřplotýnkou, elektrickou multifunkční troubou, mikrovlnkou a velkou vestavnou lednicí s mrazákem. V koupelně kvalitní sanita, je zde sprcha, pračka a samostatné wc. V chodbě dost místa na šatní skříň. Možnost UPC/Vodafone internet.\nPřed domem je velké parkoviště, z bytu volný výhled do zeleně, v blízkosti se nachází veškerá občanská vybavenost - nákupní střediska i zastávka autobusů s rychlou dostupností ke stanici metra Kačerov. V pěší dostupnosti je i Kunratický les s možností relaxu a sportování. Byt je určen k dlouhodobému pronájmu s možností nastěhování ihned.


Obří viry: Příšery 10x větší než koronavirus | Ábíčko.cz\n9. dubna 2020 • 12:00 Autor: Martina Ležáková\nAž do roku 2003 v tom byl pořádek: Viry jsou nebuněční živočichové a jsou menší než bakterie. Viry neumí kopírovat svou dědičnou informaci a vyrábět si bílkoviny, k tomu potřebují zneužít živočišnou, rostlinnou nebo bakteriální buňku. Viry neparazitují na jiných virech. Jenže pak přišel objev mimiviru – prvního z dnes už několika známých obřích virů. Objev, který ukázal, že existují i viry, které mají víc než k jiným virům blíž k buňkám.\nViry větší než bakterie\nVelikost běžných virů je rozmanitá: Na jednom konci parvoviry s průměrem virové částice 16 nanometrů, na straně druhé poxviry s velikostí 300 nm. Mimivirus, který byl v roce 2003 identifikován v buňkách měňavkovitých prvoků z jedné anglické chladírenské věže, však měl v průměru 500 nm! Byl tedy velikostně srovnatelný s bakteriemi a některé z nich svou velikostí i předčil. Také jeho genetická informace byla mnohem větší než u jiných virů a také než u některých bakterií.\nV následujících letech pak byly objeveny další strašidelně velké viry. Zatím největší je Pithovirus, který byl objeven ve 30 tisíc let starém sibiřském permafrostu a který měří až 1500 nm, tedy 1,5 mikrometru. Velikost obřích virů znamená, že na rozdíl od naprosté většiny jiných virů je můžeme spatřit nejen v elektronovém, ale i světelném mikroskopu. Domněnka, že virus je vždycky menší než bakterie, padla.\n30 tisíc let starý Pithovirus sibericum je největší známý virus. Měří 1500 nm • Pavel Hrdlička/Wikipedia\nDalší přelom způsobilo zkoumání genomu obřích virů. Nejenže je gigantický, ještě ke všemu obsahuje geny, které by virus teoreticky mít neměl. Takové, pomocí kterých si může sám vyrábět bílkoviny. Hostitelskou buňku sice obří viry ke svému rozmnožování stále potřebují, ale ta závislost je daleko menší, než by se na virus slušelo.\nA ještě jedno obrovské překvapení: Obří viry mají své vlastní viry - virofágy, které na nich parazitují. Uvnitř obřího mimiviru totiž vědci objevili maličký virus, který dostal jméno Sputnik. Svého virového hostitele potřebuje k tomu, aby se rozmnožoval – samotný měňavkovitý prvok, ve které se rozmnožuje Mimivirus, mu k tomu nestačí. Sputnik mimiviru nijak neprospívá – nakažené mimiviry prapodivně rostly a málo se množily. A mimivirus se Sputniku brání, má tedy něco jako imunitní systém! Ani to bychom od viru rozhodně nečekali.\nSputnik – první známý virus, který parazituje na jiných virech • AJ Cann/Wikipedia\nRozhazovačné viry nebo zlodějíčci?\nA kde se obří viry vlastně vzaly? Jednou z možností je, že jde o původně složitější organismy, které se dokonale přizpůsobily parazitickému způsobu života. Díky tomu si mohly dovolit během evoluce "zahodit" většinu genetické výbavy typické pro buňky. Další možnost je, že vznikly ze zlodějíčků. Obyčejných virů, které svým hostitelským buňkám kradly kusy dědičné informace a včleňovaly je do svých genomů. Nebo to mohou být potomci předků prvních buněčných organismů, kteří se vyvinuli do jednodušší životní formy. Zatím nevíme.\nTupanvirus měří 1200 nm • Jônatas Abrahão/Wikipedia\nV každém případě však existence obřích virů rozmlžila dosud velice ostrou hranici mezi buněčným a nebuněčným životem. Donedávna se uznávaly tři základní domény organismů: Eukaryota jsou jednobuněčné i mnohobuněčné organismy, jejichž buňky mají ohraničené buněčné jádro. Druhou doménou jsou bakterie a třetí archea – mikroorganismy podobné bakteriím, které se od nich zásadně liší stavbou buňky i genomu. K těmto třem velkým doménám bychom však možná měli připočíst ještě čtvrtou – obří viry.\nV časopise ABC se dočtete o tom, jak že některé z těch nejhorších virů – pravděpodobně včetně nového koronaviru – pocházejí od netopýrů a kaloňů. A není to žádná náhoda. Proč prozradí ábíčko č. 8/2020, které si můžete koupit od úterý 14. dubna v každé trafice nebo na webu ikisoek.cz/abc.\nbakterie, evoluce, organismus, virus, genom, Sputnik, koronavirus, COVID-19, obří virus, Pithovirus, imunitní systém