Hlavn� důvod odkladu Mafie II Článek • Články • PC • Eurogamer.cz\nHlavn� důvod odkladu Mafie II\tNejde jen o doděl�n� hry, ale i o něco jin�ho.\tTweet\nStředa, 7 duben 2010\tMo�n� jste stejně jako my dlouze dumali nad t�m, co vlastně věz� za překvapiv�m odkladem skoro hotov� Mafie II ze zač�tku l�ta na konec l�ta. Mů�ete se spokojit s ofici�ln�m vysvětlen�m producenta Denby Graceho z 2K Games. Ten nekec�, kdy� posun přič�t� "potřebě dodatečn�ho vylaďov�n� hry, dal��m kolům focus testů, balancov�n� obt�nosti, odchyt�v�n� chyb v obrovsk�m městě a snaze o jeho plynulej��ho rozh�b�n�."\nAle nen� to jedin� důvod, proč si Mafii II nakonec zahrajete a� koncem letn�ch pr�zdnin, těsně před n�vratem do �koly. Ten druh� důvod je �plně jin� a určitě se ned� označit za bě�n�, nebo se aspoň bě�ně neprofl�kne na veřejnost. Eurogamer.cz se ho dozvěděl z velmi dobře informovan�ho zdroje, kter� si př�l zůstat v anonymitě.\nPůvodně se podle něj Mafia II interně pl�novala na konec května. Aby se vyhnula přetlaku spousty vyrojiv��ch se oček�van�ch her (Red Dead Redemption, Alan Wake, Alpha Protocol, Prince of Persia, Lost Planet 2 atd.), musela by přij�t o p�r t�dnů dř�ve. Na zač�tek května v�ak ne�la stihnout kvůli nezbytn�mu doděl�v�n�. Jedin�m v�chodiskem v uva�ov�n� 2K o vhodn�m jarn�m ok�nku pro vyd�n� Mafie II se tak stal červen, pokračoval ve vypr�věn� zdroj Eurogameru...\nA co se děje v červnu? Veletrh E3, kdy bude cel� hern� průmysl upřen na děn� v Los Angeles. Jen�e hodit mu odklad na triko, to by pr� bylo vedle jak ta jedle. Na mysl vz�pět� při�ly nast�vaj�c� vedra, kdy jdou v�ichni raději ven, odjedou na dovolenou a nesed� cel� dny u konzole nebo PC, tud� se nevyplat� vypou�tět �čkov� tituly. "Prodejnosti hry by teplo určitě neprospělo, ale t�m to prim�rně tak� nen�," vrtěl hlavou inform�tor Eurogameru a nutil tak, ať se trochu v�ce zamysl�me, aby n�m to docvaklo.\nV červnu se toti� kon� je�tě dal�� v�znamn� akce, kterou bude sledovat �plně cel� svět. Ji�n� Afrika, fotbal... - ano, Mistrovstv� světa ve fotbale. Mafia II je c�lena předev��m na evropsk� publikum a star� kontinent bude zrovna tou dobou ��t MS 2010.\nJak zjistil Eurogamer.cz, jedn�m z rozhoduj�c�ch důvodů pro odklad Mafie II nebyl samotn� fotbal, kdy Evropan� nebudou hr�t hry tolik co jindy, n�br� s fotbalem souvisej�c� vedlej�� efekt. Cena reklamy v televizi toti� v červnu bude kvůli fotbalov�mu sv�tku extr�mně drah�, uměle vy�ponovan� nahoru. To sehr�lo v rozhodov�n� 2K o term�nu vyd�n� značnou roli. Proto�e t�měř kdykoli jindy je inzerce na Mafii II vyjde podstatně levněji ne� v červnu zrovna během kon�n� MS 2010.\nV celkov�m měř�tku se podle na�ich informac� na odkladu podepsaly oba v�e nast�něn� důvody společnou měrou. Tedy to, �e Mafia II je�tě nen� dokončena a ten čas nav�c se ji moc hod�. Plus vysok� cena za inzerci v evropsk�ch m�di�ch, pokud by vy�la zrovna v době prob�haj�c�ho MS ve fotbale, co� by z pohledu 2K byly vyhozen� pen�ze nav�c.\nTak a je to venku. V�e d�v� logiku a nemů�eme se 2K vůbec divit. Bonusem pro ně je, �e za tři měs�ce nav�c mohou poř�dně vygradovat marketing, s č�m� u� zjevně začali (např. s�rie v�voj�řsk�ch den�ků, na Eurogameru s česk�mi titulky).


Zdeněk Zbořil přináší nové vysvětlení výroku „V Oděse je prostě upálili“. A ještě něco dodává k větám, kterými se Zeman vypořádal s Němcovou | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Politologové » Zdeněk Zbořil přináší nové vysvětlení výroku „V Oděse je prostě upálili“. A ještě něco dodává k větám, kterými se Zeman vypořádal s Němcovou\nV prvomájový den uveřejnily ParlamentníListy.cz rozhovor s hlavou státu Milošem Zemanem. Prezident v něm mimo jiné vysvětlil, proč se nezúčastní vojenské přehlídky v Moskvě, ale také reagoval na ostré výpady poslankyně ODS Miroslavy Němcové, která ho označila za narušenou osobnost. „Která osobnost není narušená… A nejvíce narušená je ta, která si svoji narušenost neuvědomuje. Nicméně s paní Němcovou mám soucit. Měla být premiérkou, není. Mimo jiné mojí zásluhou,“ konstatoval Miloš Zeman s tím, že bývalá předsedkyně sněmovny už ztratila šanci na jakoukoli významnou politickou funkci a jako křehkou ženu ji to frustruje.\n„Myslím, že to bylo jedno z nejlepších interview, pokud jde o vnitropolitickou situaci a vnitropolitická hodnocení, které prezident v posledních několika měsících poskytl. A pokud se jedná o paní Němcovou, tak ona na prezidenta opakovaně útočí a považuje ho nejen za psychicky narušeného, ale jakoby méněcennou osobnost. A zřejmě nestačí sledovat, co všechno pan prezident říká a dělá. Když postavíme jejich dva názory vedle sebe, tak se spíš dá věřit tomu, co říká pan prezident, protože kroky paní Němcové v politice opravdu nejsou úspěšné. Jsou jenom slyšitelné, ale už se to někdy i špatně poslouchá. A pokud jde o její politickou kariéru, tak ta má už několik let výrazně sestupnou tendenci,“ uvádí pro ParlamentníListy.cz politolog Zdeněk Zbořil.\nZa podporu čínského projektu Asijské banky se prezident kritiky bát nemusí\nVe zmíněném rozhovoru prezident Miloš Zeman také podpořil vstup České republiky do čínského projektu Asijské banky pro investice a infrastrukturu, kam vstupuje mnoho evropských zemí, včetně Německa, Rakouska, Itálie, Francie či Velké Británie. „Tak samozřejmě prezident republiky nemůže nikomu nařizovat, jestli stát má, nebo nemá vstupovat do takového finančního podniku. Je to záležitost vlády a vyjádření i komentářů mnoha finančních expertů. Ale kdo bude kritizovat toto doporučení Miloše Zemana, ten musí také kritizovat rozhodnutí hned několika evropských vlád, které se rozhodly k tomuto projektu připojit,“ upozorňuje politický analytik.\nPodle něj se prezident kritiky za toto doporučení nemusí od svých odpůrců obávat, protože pokud přijde, rozhodně nebude věcná. „A rozhodně bude záštiplná a motivovaná jinými než racionálními důvody. Spíše budou prezidenta republiky obviňovat z nějakých podružných věcí tak, jako se to stalo při jeho cestě do Číny a zpět, o níž se dozvídáme jen kaleidoskopické útržky, ale mediálně je pokrytá jeho cesta letadlem pana Kellnera z Pekingu do Prahy. Uvědomme si, že kdo bude pana prezidenta za toto doporučení kritizovat, ten by tak činil, ať by řekl cokoli. A ať by se to týkalo Číny nebo nějaké nové čínské finanční iniciativy,“ myslí si Zdeněk Zbořil.\nLidé krátce po okupaci byli vystaveni tlaku a chtěli se nějak zachránit\nPrezident Miloš Zeman v rozhovoru také konstatoval, že si nadále váží Ferdinanda Peroutky jako novináře, ale přesto si stojí za tím, že při fascinaci nacistickým režimem se někteří z nich shrbili, což byl případ Ferdinanda Peroutky. Články, které publikuje jeho mluvčí, mají tuto tezi prokázat. „Postavení Ferdinanda Peroutky se dá popsat velmi jednoduše. Ti lidé byli čtrnáct dnů po okupaci – nezapomeňme, že ještě nezačala druhá světová válka – vystaveni tlaku. Gestapo už zavíralo lidi, chodili k výslechům, nezapomeňme na Alfonse Muchu nebo třeba ruské emigranty, kteří museli podepisovat prohlášení loajality. A ta protektorátní správa vedená relativně umírněným von Neurathem vypadala, jako že s ní bude možné mluvit,“ přibližuje politolog tehdejší atmosféru.\nProto tam, kde se objevily obojaké formulace, se dá předpokládat, že ti lidé, nejen tedy Ferdinand Peroutka, ale řada dalších, se chtěli nějakým způsobem zachránit. „Samozřejmě nevěděli, jak to dopadne. Chyba pozdějších kritiků Ferdinanda Peroutky, Jana Patočky, nebo dokonce i Jaroslava Seiferta je daná tou neřestí, kterou trpí mnoho českých historiků, že hodnotí z výsledku a z toho, jak to dopadlo, a do toho výsledku si promítají počátky té akce. V tom by se měl pan prezident trochu uklidnit, protože ten kontext je neznámý a je téměř nevysvětlitelný těm, kteří ho nežili,“ konstatuje Zdeněk Zbořil.\nPřed vypuknutím druhé světové války nebyla česká společnost jednolitá\nV přetrvávajících diskusích o Ferdinandu Peroutkovi a jeho textech nachází jediný klad, který spočívá v tom, že se obrátila pozornost k roku 1939, tedy k dobám ještě před vypuknutím druhé světové války. „I díky tomu jsme si uvědomili, že tehdejší společnost nebyla jednolitá. Zatímco někteří s tím režimem chtěli výti, tak druzí, zejména vojáci, už měli založenou Obranu národa, ale i první padlé. Jeden ze slavných tří králů Josef Balabán přece od 14.–15. března už byl v odboji, Moravcova zpravodajská skupina už byla na cestě do Anglie. A celá řada jiných byla zatčena a pak po vypuknutí války internovaná a někdy až brutálně likvidovaná v koncentračních táborech,“ vysvětluje politický analytik.\n„Takže ten rozptyl protiněmeckých a protinacistických postojů byl dán, chcete-li, na jedné straně koncentračním táborem Mauthausen a Buchenwald a na druhé straně takovou tou umírněnou kolaborací Studia A-B Barrandov, kde se točily filmy až do konce druhé světové války se šampaňským, dámami v dlouhých róbách a pány ve fracích. Ale také tito lidé nekolaborovali tak otevřeně, jak bychom si mohli tou dnešní optikou, když jsme o sedmdesát let moudřejší, přát, aby se chovali. Já bych se samozřejmě přimlouval za více poznání a méně stanovisek, jak říkal Karel Čapek,“ poznamenává Zdeněk Zbořil.\nBartuška možná nepřísahal jen na jednu ústavu, a tak má ministr svázané ruce\nMiloš Zeman už během své návštěvy Středočeského kraje odsoudil jako fašistický výrok zvláštního velvyslance České republiky pro energetickou bezpečnost Václava Bartušky o upalování a zabíjení lidí. Pro ParlamentníListy.cz k tomu dodal, že on jako prezident o jeho propuštění rozhodovat nemůže, ale kdyby byl ministrem zahraničí, tak diplomata okamžitě vyhodí. „Pan prezident má pravdu, že to je zcela v kompetenci pana ministra zahraničních věcí. Ale kromě toho konkrétního odsouzení těch pro mě až nepochopitelných výroků státního úředníka je to také od prezidenta upozornění pana ministra, že pokud se v té věci nerozhodne přiměřeně, tak důsledky toho výroku ponese i ministr osobně,“ poznamenává politolog.\nSám je zvědav, jak si šéf české diplomacie Lubomír Zaorálek bude v této záležitosti počínat. „Jestliže se zásadně nedistancuje a udělá jenom takové jemné ty, ty, ty, tak to bude buď proto, že ho potrestat nechce, nebo nemůže, či se teprve chystá. Já bych se dokonce přikláněl i k tomu, že nemůže, že pan Bartuška možná nepřísahal jenom na jednu ústavu. Ale rozhodně je tento případ až do nějakého vyřešení v rukou ministra zahraničních věcí, a ten za něj ponese plnou odpovědnost. A to ať už uznání od té protizemanovské strany, nebo zneuznání od jiných významných vládních činitelů a zřejmě i řady poslanců Parlamentu České republiky,“ konstatuje Zdeněk Zbořil.\nBývalý studentský vůdce má patrony, kteří mu radí, co a proč má říkat\nO výroku Václava Bartušky se v mainstreamových médiích rozhostilo ticho. „To, že se této záležitosti takzvaná mainstreamová média nevěnují, je skutečně překvapivé. Znamená to, že s tím asi souhlasí, nebo že to vůbec nepovažují za důležité. Přitom velká část občanů České republiky se tím cítí dotčena, alespoň soudě podle toho, jak se k tomu vyjadřují a jak to komentují na různých sítích. Nemyslím si, že má pan Bartuška nějaké zastání kvůli své minulosti politického vůdce, ta už není tak věčně zelená. Navíc měla ve svém počátku dodnes nevysvětlenou věc, jak se vlastně k tomu šéfovi StB dostal. Takže tím výrokem možná na sebe upozornil, že se máme starat i o to, jaký byl jeho životopis a kde začíná a končí ten druh arogance, který v sobě nese,“ zamýšlí se politický analytik.\nZa pravděpodobnější vysvětlení toho, že Václav Bartuška zůstává ve funkci zvláštního velvyslance pro energetickou bezpečnost, považuje to, že má oporu v těch, kteří nějakým způsobem ovlivňují českou vnitřní nebo zahraniční politiku ze zákulisí. „Ale to tak konec konců bylo téměř za všech režimů od první republiky, kdy jsme se chodili ptát do Francie co a jak, přes dobu komunismu, kdy jsme se jezdívali radit do Moskvy o tom, co tady máme dělat. A zdá se, že pan Bartuška má také své patrony, kteří mu radí, co má říkat a proč to má říkat, protože tím jistě zase přispěl k rozdělení české společnosti ve vztahu k Ukrajině,“ poukazuje Zdeněk Zbořil.\nTo, že někdo chce někoho zapálit, se může stát výzvou k vyvolání běsů\nI tak by neměl zvláštní velvyslanec pro energetickou bezpečnost příliš spoléhat na to, že ho vždy a za všech okolností tito patroni uchrání. „Protože skutečnost, že někdo chce někoho zapálit, nebo zahrabat u cesty, se může stát výzvou k vyvolání běsů, o kterých pan Bartuška vůbec nemá tušení. A jak se zdá, stále ještě si neuvědomuje, co sám sobě způsobil. Vždyť nežije jenom dnes, nebo maximálně pro ten příští den, ale zřejmě tu chce nějakou dobu zůstat, angažovat se v politice, a ten nešťastný výrok za sebou povleče a málokdo mu ho odpustí,“ upozorňuje politolog.\nZa setrváním na postu diplomata se může skrývat i to, že Václav Bartuška je téměř zakladatelem té funkce a úřad sám budoval. „To znamená, že ten úřad je obsazen lidmi jemu blízkými nebo těmi, s nimiž si rozumí. Předpokládejme, že jsou to lidé, kteří mají stejné názory. Pokud se ani ti jemu podřízení lidé neozvou alespoň proto, že vyjednávací pozice je tímto jeho výrokem na východě Evropy značně oslabena a jde proti zájmům České republiky, tak se dá předpokládat, že jim jednou někdo připomene, že tohle také chtějí a že mají podobné názory. Ale samozřejmě není všem dnům konec a žádné stromy nerostou do nebe,“ říká pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.\nPomýlený výrok expremiéra Dzurindy, který radí prezidentu Porošenkovi\nZ dění na Ukrajině se více čekalo od summitu v Kyjevě, kam se sjelo na 500 politiků, ekonomů a investorů z 50 zemí světa. Cílem jejich jednání bylo podpořit reformy na Ukrajině. Předseda Evropské komise Jean-Claude Juncker ale upozornil, že Ukrajina potřebuje nejen reformy ekonomické, ale i politické, a kromě nich i program boje s korupcí. Zažehnán byl konflikt ukrajinské armády s nacionalistickou organizací Pravý sektor, i když jeho šéf Dmytro Jaroš odmítl výzvu k odevzdání zbraní a obrátil se na armádu, aby ho podpořila proti vládě, a vyzval „vlastence, nacionalisty a přívržence“ k protestní akci v Kyjevě.\nS překvapivým výrokem přišel poradce prezidenta Porošenka Mikuláš Dzurinda.„Ukrajina mi připomíná Slovensko před několika lety. Potřebuje méně byrokracie, decentralizovat moc. Potřebuje svěřit kompetence a peníze místním samosprávám a také strukturální reformy,“ prohlásil pro slovenský web hnonline.sk slovenský premiér z let 1998–2006 a hlavní tvář Západem oceňovaných reforem. „Myslím, že to je zcela pomýlený výrok. Ta situace Slovenska a Ukrajiny je a byla diametrálně odlišná. Na člověka, který by měl být blízko centra dění a který je součástí týmu těch na Ukrajině působících lidí s několika pasy, je to výrok puštěný do větru. Ke konkrétní situaci Ukrajiny to není informace, která by měla nějakou vypovídací hodnotu,“ domnívá se Zdeněk Zbořil.\nNikdo neví, kdo je na Ukrajině pánem a zda je důležitější prezident či premiér\nZa zajímavější považuje konflikt ukrajinské armády s Pravým sektorem. „Tedy pokud jsou ovšem pravdivé informace o tom, že jednou je nějaká vojenská nebo polovojenská jednotka obklíčena, potom propuštěna, pak se na ni zase chystá nějaký útok. Protože to je to, o čem se vlastně bavíme skoro rok, že ten způsob vedení bojů za pomoci žoldnéřských armád má svoje specifika. A jedním z nich je to, že když se přestane platit, nebo se platí méně, než ti bojovníci očekávají, tak jdou sloužit tam, kde jim zaplatí více. Ale usuzovat na to, že svrhnou vládu v Kyjevě, nebo že naopak ukrajinská armáda bude tyto skupiny masakrovat, by bylo hádání z křišťálové koule,“ přiznává politický analytik.\nO jedné věci to však přece jen vypovídá. „Totiž o té, že nikdo neví, kdo je na Ukrajině pánem a kdo tam vládne. Zda je prezident důležitější než předseda vlády a do jaké míry oba kontroluje ukrajinský parlament. Všimněme si, že jakmile někdo z Ukrajiny vypustí jakoukoli informaci, tak se nejdřív mluví o tom, že je to buď exministr, tedy zklamaný ministr, nebo exposlanec, tedy zklamaný poslanec, anebo že je to někdo, kdo není v centru dění. Podle mého názoru je mnohem vážnější problém, že pan Jaceňuk má zřejmě jiné politické zázemí než pan Porošenko a že ne vždy se informace o jejich případných nedorozuměních dostávají na veřejnost,“ podotýká Zdeněk Zbořil.\nObjevila se řada kvalitních autorů, kteří svádějí souboje pravdy a lži\nPřiznává, že je překvapen dosavadním průběhem oslav 70. výročí osvobození, které u nás probíhají. „Nečekal jsem takový zájem, zejména v těch místech, o kterých se nesmělo mluvit. Začíná to už připomínkou vypálení Ploštiny a toho smutného osudu Javoříčka, pokračovalo to přes mimořádně kvalitní kartografický materiál Lidových novin, který nám snad poprvé od roku 1945 dal nahlédnout do toho, jak to na území protektorátu vypadalo. My se totiž na to 70. výročí díváme pořád očima bývalé Československé republiky, ale měli bychom si uvědomit, že se na různých místech různě bojovalo, protože něco bylo na území protektorátu a něco bylo územím Velkoněmecké říše,“ připomíná politolog.\nPřipomínky 70. výročí konce druhé světové války přinesly mnoho pozoruhodných poznatků. „Z hlediska faktografického se objevily zajímavé informace, které navíc nebyly vnucovány nějakým propagandistickým způsobem. Pro mě jako člověka, který se také zabývá dějinami a zejména tou politickou změnou, sice mimo Evropu, v letech druhé světové války a v letech poválečných, je zajímavé, že se objevila celá řada, nebál bych se říct, vynikajících autorů. Kromě takových tradičních revizionistů a zpochybňovačů výsledků druhé světové války, kteří, bohužel, sedí na místech ředitelů ústavů a profesorských místech na univerzitách, se objevila řada kvalitních autorů, kteří nepotřebují svádět osobní souboje s někým, ale kteří svádějí ty souboje pravdy a lži. A podle mého názoru stále vyhrávají,“ míní Zdeněk Zbořil.\nPropagandistického cíle Nočních vlků bude nejspíš dosaženo\nOslavy konce druhé světové války jsou letos spojovány s průjezdem ruského motorkářského klubu Noční vlci z Moskvy do Berlína. „Nevím, jestli to pan americký velvyslanec zakázal, že už se o tom tak nemluví a nepíše, ale zdá se, že ta akce bude úspěšná, protože se spojili nejen Noční vlci, ale i další motorkáři s přirozenou touhou lidí osedlat Harleye a motocykly, co stály celou zimu v garáži, a vyrazit do přírody. Pohyboval jsem se v minulých dnech autem mimo Prahu a viděl jsem tolik motocyklistů, že jestliže se nějaká vláda rozhodla bojovat proti Nočním vlkům, tak by hledala jehlu v kupce sena. Navíc motorkáři prolétávali letadly přes schengenskou hranici, půjčovali si motocykly a dopřávali si dobrodružství boje s politickým establishmentem, což je jeden z hlavních motivů těch svobodomyslných motorkářů, i když je nám to někdy až nepříjemné,“ konstatuje politický analytik.\nSe sledováním informací o Nočních vlcích neskončil jejich příjezdem do Bratislavy, ale sleduje je intenzívněji i dál. „Myslím, že je to pozoruhodný společenský fenomén a že zpravodajské služby i policie budou mít co dělat, aby dešifrovaly, kdo je kdo a kam kdo jede a do jaké míry je nebezpečný. A samozřejmě to cílové místo Berlín je v bezprostředním ohrožení, protože se tam stejně dostanou a nemusí jich být dvě stě. Stačí, že tam přijede jeden ve skupině, v níž ti ostatní ani nemusí přijet z Ruska, ale propagandistického cíle bude dosaženo. Takže ti naši obhájci toho, že jsme byli dobyti, a nikoli osvobozeni, zase budou mít na své pažbě jeden zářez, který je bude usvědčovat z neobratnosti a z toho, že nedostáli úkolům, které jim byly svěřeny,“ říká pro ParlamentníListy.cz Zdeněk Zbořil.\nPolitický rozhled mladých na Západě kontrastuje s politickou dezorientací u nás\nLetošní prvomájový poklid vedl Bohumila Kartouse v článku pro Britské listy k úvaze o konformní identifikaci dnešních studentů, kteří nechtějí svět okolo sebe měnit, chtějí se mu jen přizpůsobit. „V každém případě studenti v Rakousku, v Itálii, ve Francii nebo ve Velké Británii jsou ochotni, když se jim zdá, že jim režim nějakým způsobem ubližuje, nebo se na to chystá, vyjít v desetitisících až stotisících do ulic. To už se stalo v Rakousku i ve Velké Británii. Samozřejmě to souvisí s politickým rozhledem mladých lidí na Západě a s takovou politickou dezorientací mladých lidí u nás. Ale i s tím, že u nás se studium stalo od rozmachu různých soukromých škol spíše úsilím o proniknutí na trh, na kterém se prodávají licence na vzdělání,“ vysvětluje politolog.\nPoslední zmínku věnuje páteční akci na Vltavě, při níž Andrej Babiš posvětil vznik organizace Mladé ANO. „Vznik frakce mladých je běžná věc v mnoha západoevropských politických stranách a myslím, že má svůj význam. Není to nic, co by mělo být důvodem k posměchu, protože každá strana by měla pečovat o svůj stranický dorost. Pan Babiš zřejmě cítí, že ANO nemůže navěky vystačit s označením hnutí, ale že musí mít nějaké rozlehlejší struktury, které by pokrývaly zájem lidí odlišných profesí, věku i vzdělání. Ačkoli si to asi nechtějí mnozí připouštět, tak třeba pánové Stropnický, Zlatuška i Telička jsou lidé, kteří pomalu musí myslet na zadní kolečka a na to, kdy z politiky odejdou. A tady vzniká skupina, která by je mohla do pěti, deseti let nahrazovat,“ dodává Zdeněk Zbořil.\nBabiš , Bartuška , Zbořil , M. Zeman , Peroutka , Rozjezd Zdeňka Zbořila


Nezletilý dědic | mylaw\nCo se děje v případě, když je dědicem nezletilý?\nŽivot může někdy přinést nečekané události a může se stát, že dojde na projednání dědictví, kdy dědicem bude nezletilé dítě. Jak se v těchto případech postupuje? Mohou nezletilí nabýt a vlastnit majetek?\nOpatrovník dítěte pro řízení o pozůstalosti\nNezletilý, který nenabyl plné svéprávnosti, nemá procesní způsobilost a musí být v řízení před soudem zastoupen. Nejčastěji je nezletilý zastoupen zákonnými zástupci, pokud to nevylučuje střet zájmů.\nOpatrovníkem pro dědické řízení lze jmenovat také:\nosobu blízkou (prarodiče, strýce apod.),\norgán sociálně-právní ochrany dětí.\nDědic má v průběhu řízení o pozůstalosti několik procesních práv. Za nezletilého, který nemůže jednat sám, tyto práva jménem nezletilého činí jeho opatrovník. Jeho oprávnění rozhodovat však nejsou neomezená. Pokud jde o zásadní rozhodnutí ohledně nabytí či odmítnutí dědictví, (tedy týkající se nezletilcova možného jmění) musí o tom rozhodnout opatrovnický soud.\nJe tomu tak například při odmítnutí dědictví za nezletilého, tady je striktně vyžadován souhlas soudu. Soud zkoumá, zda je to pro nezletilého výhodné a nezpůsobí mu toto jednání újmu, zjišťuje zejména údaje o povaze, druhu a ceně majetku zůstavitele a o výši jeho dluhů.\nSprávce jmění nezletilého\nPo nabytí dědictví, po skončení pozůstalostního řízení, je nezletilému, který se stal dědicem soudem jmenován správce jmění. Správce je povinen starat se o majetek ve prospěch dědice až do doby než je plně svéprávný, tedy do jeho zletilosti. Soud obvykle jmenovanému opatrovníkovi určí lhůtu, ve které správce podává pravidelné zprávy o nakládání se spravovaným majetkem, aby v případě nevhodného jednání správce mohl soud zakročit. Správce má však povinnost nakládat se jmeněním nezletilého obezřetně a ve prospěch nezletilého.\nNezletilý jako nepominutelný dědic\nPokud by se stalo, že by zůstavitel zanechal pořízení pro případ smrti a nezletilý nedědil ze zákona (tedy podle dědické posloupnosti), je předem dané, že má právo na povinný díl z pozůstalosti, tj. zákonný dědický podíl. Znamená to tedy, že část pozůstalosti mu musí na základě zákona připadnout vždy. U nezletilého potom tato část pozůstalosti odpovídá 3/4 podílu, který by mu náležel, kdyby dědil ze zákona.\nVýše jsou tedy shrnuty odlišnosti pro případ, kdy dědí nezletilý. Není to nic neobvyklého a je dobré mít představu, co nás v případě, když se dotkne dědické řízení naši nezletilých, čeká.\nzákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník § 1485


9.2.2005 Praha, RC Futurum\nPříjemné se spojilo s užitečným. Dvě stálice současné české rockové scény HARLEJ a ARAKAIN vystoupily pod jednou střechou a dopomohly k zisku ne zrovna malého finančního obnosu. Koncert konaný pod záštitou organizace UNICEF totiž představoval další akci, jejíž výtěžek putoval obětem přírodní katastrofy na Srí Lance. A to vše se obešlo bez rádoby dojemných projevů, nažehlených obleků a falešného soucitu. Naštěstí. Ti, co přišli (respektive zahráli), dobře věděli proč a nikdo neměl zapotřebí chlubit se, že vykonal správnou věc. A když v závěru svého vystoupení mluvil Vláďa Šafránek o tom, že naději hledejme především v dětech, jistě řekl více než mnozí „kravatoví umělci“ při proslovech v rámci různých benefičních dýchánků…\nMráz sice lámal rekordy, ale uvnitř Futura panovala atmosféra, která se blížila k bodu varu. HARLEJ na úvod nabídl „Julii“, která dříve koncertní program uzavírala, ale momentálně představuje excelentní nabuzovací otvírák. A jelo se dál („Piliny“, „Startuju na Mars“ atd.). Plnou parou vpřed. Netrvalo dlouho a Futurum se přeměnilo na HARLEJovo. Naprostá uvolněnost, žádná křeč. Zpěvák Vláďa Šafránek se pouštěl do odlišných (vyšších) hlasových poloh, ale vedl si naprosto sebejistě. Dokonce natolik, že během vzpomínkové „Já chci se ptát těch králů“ (původně Vitacit a Ladislav Křížek) zazněly v publiku hlasy, že „…ty vole, tohle je lepší jak original…“. Mimochodem z této písně se v živém provedení stává jasný hit. Zvlášť když ji kluci zvládli „levou zadní“. V tomto případě s kytarami za hlavou. Na pódiu se vystřídalo také několik náhodných hostů z řad obecenstva, z nichž největší ovace si vysloužil asi osmiletý (!!!) klučina, jehož pěvecký výkon byl obdivuhodný. Jak už bývá zvykem, nechyběla ani humorná vložka, která se naplno projevila v refrénu skladby „Brikety“, kdy se mocně zpívalo Brichtovské „…chameleon, chameleon…“. Posléze zazněla ještě jednou vyvolávaná tutovka „Přirození“ a nastal konec.\nDějiny se nepřepisovaly pouze v únoru 1998, ale také v únoru 2005. Tenkrát šlo o událost sportovní, letos o záležitost hudební. Ve Futuru naposled (?) oblékli dres s „Áčkem“ bubeník Marek Žežulka a zpěvák Petr Kolář. A rozhodně neměli snadnou úlohu. Kdekoho zajímalo, jak k celé situaci přistoupí a zda se nevloudí chybička, která se zákonitě připíše nezájmu o metalovou hudbu. Inu, závist a nevraživost patří k běžnému „tuzemskému folklóru“. Nutno podotknout, že se oba (stejně jako ostatní členové kapely) vydali z plných plic a bili se do posledního dechu. Ale na tom není nic divného. Vždyť už Seneca tvrdil, že pijákům chutná nejvíce poslední doušek a rozkoš si schovává to nejpříjemnější na závěr. Nicméně jen sám Petr Kolář ví, na co myslel během úvodních taktů „Apage Satanas“ a „Proč?“, když s hlavou v dlaních seděl před bicí soupravou… ARAKAIN každopádně vsadil na jistotu. City a nostalgie šly stranou. Víceméně stálý set, přičemž žádné překvapení na fanoušky v playlistu nečekalo. Samozřejmě pokud pomineme dvě nové písně z připravované desky „Warning“, ze kterých se dalo vypozorovat, že tvrdost a přímočarost aktuálnímu albu určitě cizí nebudou. Zkrátka pětice muzikantů odvedla vysoký standard, kterému vévodily písně dostatečně známé z letních festivalů (mj. „Rám křivejch obrazů“, „Aut“, „Spiderman“). Nic víc, nic míň. Náročnější fanda čekající na speciální rozlučkový bonbónek ostrouhal. Poslední „Proč?“ tak vyzněla až příliš symbolicky…\nKoncert se vydařil. Téměř čtyři stovky platících diváků odcházelo spokojeno (možná nejvíce sympatická blondýnka, která při koncertu ARAKAINu stála v první řadě…). Také samotní muzikanti si večírek pochvalovali. Co víc si přát? Úkol splněn. Obě kapely otestovaly formu před vlastním turné a protože tato „drobná rozvička“ dopadla na výbornou, nezbývá než se těšit na příští show těchto skupin. To už ovšem řady ARAKAINu budou posíleny o zpěváka Honzu Toužimského a bubeníka Romana Lomtadzeho (ex – Čechomor)…\nRecenze přečtena: 3548x Autor: Petr Bidzinski


Jaký máte oblíbený pudink? | Odpovědi.cz\nJaký máte oblíbený pudink?\nMám takovou pudinkovou úchylku. Ráda ochutnávám nové pudinky, sanžím se najít lepší než vanilkový :) Měla jsem vanilkový, čokoládový, madlový, jahodový, malinový, kokosový, citronový, banánový... našla jsem doma ve spíži i oříškový, ale datum expirace bylo do roku 2004, což jsem nechtěla riskovat a nikde jsem takový od té doby neviděla :) Jaký je váš oblíbený? Znáte ještě nějaké příchutě, které se dají sehnat? Podle mě chutná nejlépe stejně vanilkový. Nicméně teď se chystám na novinku. Objevila jsem ananasový :)\npro jami155: Podle Pravidel českého pravopisu může být pudink i puding :)\nZajímavá 7Pro koho je otázka zajímavá? anonym, Jahoda, BEAES, aramah, flodur, elektrikář, anonym před 4071 dny Sledovat Nahlásit\nJá měla tyto druhy: Čokoláda, vanilka, karamel, smetana, jahoda, malina, lesní ovoce, citrón, banán a ananas, kokos. Možná by se ještě něco našlo :-)\nMezi moje oblíbené patří: Jahoda, malina, karamel, banán, smetana :-P\n> Tak teď jsem se kukala na stránky Dr. Oetkra a je tam napsán i puding kakaový. Takže zkusím pohledat a koupím :-) Proto přikládám seznam od Dr. Oetkra, kde jsou vypsané příchutě pudingů, které vyrábí. Avšak mi tam schází ten ananasový... :-( Jinak kupuji pudingy v Polsku. Mají tam široký výběr :-)\n> Tady je ten slibovaný odkaz:\n> Jinak souhlasím, že se může psát pudink i puding. Já ale častěji píši puding. Je to na každém, co mu přijde vhodnější. :-)\n8Kdo udělil odpovědi palec? anonym, annas, Miroslavst, BEAES, aramah, elektrikář, Bunnik před 4072 dny\nMám ráda Vanilkový,Jahodový a Ananasový pudink :-)\n6Kdo udělil odpovědi palec? anonym, annas, aramah, rynek878, elektrikář, Bunnik před 4072 dny\ndomácí a vanilkový\n5Kdo udělil odpovědi palec? anonym, annas, aramah, elektrikář, Bunnik před 4072 dny\njednou jsem mela s prichuti marcipanu ten byl mnam\n5Kdo udělil odpovědi palec? annas, Miroslavst, BEAES, elektrikář, Bunnik před 4071 dny\nJa nemam rada pudink(puding?)od detsvi,vzdy jsem ho i ve skole ,kdyz byl na svacu menila,ale v Recku byl mangovy,byla to pry dobrota.\n4Kdo udělil odpovědi palec? panenka, annas, rynek878, Bunnik před 4071 dny\nJá mám nejraději čokoládový a karamelový, mám je ráda s pišotkama a ještě teplý, studemé mně moc nechutnají. V Řecku jsme měli jako dezert nugátový, byl moc dobrý, tu jsme ho v nabídce neviděla.\n4Kdo udělil odpovědi palec? annas, Miroslavst, elektrikář, Bunnik před 4071 dny\nnejradsi vanilkovy,s piskoty a s nejakou marmeladou.karamelovy pouzivam naslehany s maslem jako napln do dortu.\n4Kdo udělil odpovědi palec? annas, rynek878, elektrikář, Bunnik před 4071 dny\nČokoládový dva sáčky na půl litru mléka a do toho strouhaný kokos,vanikový opět stejný poměr.Do formy srnčí hřbet naleju uvařený hustý čokoládový na něj položím 2 oloupané banány,zaleju hustým vanilkovým a dám bobře vychladit a stuhnout.Potom z formy vyklopím a zdobím dobrou šlehačkou.Zkuste-dobrota!\n3Kdo udělil odpovědi palec? annas, elektrikář, Bunnik před 4071 dny\nMám nejraději ovocné puningy.Mírně chlazené,s piškotama,a kompotovaným ovocem.Nenalévám tam z nich šťávu,a namáčím do kompotové šťávy piškoty.Mňamy mňam,asi ho udělám děten k snídani.Díky za nápad..\nNejraději mám vanilkový vařený s opraženými ořechy nebo lísk. oříšky a čokoládový s kokosem, piškoty, ovoce. Dobrou chuť.\n3Kdo udělil odpovědi palec? BEAES, elektrikář, Bunnik před 4071 dny\nČokoládový,ale musí být mírně chlazený.\nDo hmoty nalejete trochu šťávy z jakéhokoli kompotu.Třešňový,borůvkový ap.Eperimentujte!\nZdroj: 30let v kuchyni\n2Kdo udělil odpovědi palec? annas, Bunnik před 4071 dny\nJedině vanilkový ..\nMaminka nám dělala domácí pudink. Mlíko vanilka žloudky a maizenu. Z čerstvými borůvkami to byla delikatesa ozdobená šlehanou smetanou. Mít doma mlíko jdu jej hned vařit.Musím počkat do zítra mám tu trochu rybízu.Jako příchuť se dá použít jaká koli dobrá marmeláda nebo domácí sirup.Rozmixované banány meruňky maliny¨.Pražené oříšky,čokoláda.Na hotelu jsem koukal jak dělali karamel na pudinlu plynovou pájecí lampou. Nebylo to špatné, ani to nebylo cítit plynem.\n2Kdo udělil odpovědi palec? flodur, Bunnik před 4070 dny\nKde se dá koupit kokosový pudink??? (4 odpovědi)\nPuding / pudink (5 odpovědí)\nJaké máslo máte nejraději? (12 odpovědí)


Dopis od preláta (prosinec 2014) - Opus Dei\nDopis od preláta (prosinec 2014)\nRozjímání o druhém příchodu Krista je pro křesťany zdrojem naděje. Prosinec je měsíc, ve kterém se připravujeme na oslavu jeho prvního příchodu na zem.\nNejdražší, ať Ježíš chrání mé dcery a mé syny!\nZačínáme nový liturgický rok, ve kterém očekáváme tolik Božích milostí, pokračování těch, které nám daroval v uplynulých měsících – a vždycky! Sté výročí narození dona Álvara a jeho blahořečení hluboce poznamenalo tento rok 2014, který se chýlí k závěru. Zvětšujme každý den svoji touhu být velmi věrní cestě, která vede ke štěstí, a také svoji snahu o každodenní obrácení, abychom se ztotožnili víc s Ježíšem Kristem. Jak příhodná je to chvíle, abychom opakovali často a s hlubokým přesvědčením ona slova: Děkuji, promiň, pomáhej mi víc. Rozhojněme v nejbližších týdnech svá děkování a zároveň se s větší důvěrou obracejme k Božímu milosrdenství a žádejme odpuštění hříchů svých a celého lidstva. Nepřestávejme vyprošovat ochranu nebes pro Církev, pro tuto částečku Církve, kterou je Dílo, pro každého z nás, pro celý svět.\nV prvních týdnech adventu nás liturgie zve, abychom uvažovali o Kristově příchodu na konci časů. Svatý Pavel ve zhuštěném souhrnu vyjmenovává poslední skutečnosti, které nastanou při slavném příchodu Pána. Jako totiž pro svoje spojení s Adamem všichni propadli smrti, tak zase pro svoje spojení s Kristem všichni budou povoláni k životu. Ale každý v tom pořadí, jaké mu patří: na prvním místě je Kristus, pak ti, kteří jsou Kristovi, až přijde. Potom nastane konec, až odevzdá své království Bohu a Otci a až zlomí vládu všech mocných knížat, mocností a sil. (…). A až mu bude všechno podřízeno, tehdy se i sám Syn podřídí tomu, který mu všechno podřídil, aby byl Bůh všechno ve všem 1.\nRozjímání o této pravdě naší víry nás naplní nadějí, silou a útěchou, právě když zakoušíme omezenost svojí současné lidské existence, od nemoci a smrti až k protivenstvím pozemského putování nebo osobním ubohostem nás i všech mužů a žen. Nebudou chybět ani zdánlivá vítězství zla na této zemi – jenom zdánlivá! –, která nás nemohou zbavit odvahy, pokud jsme pevně zakotveni v teologální naději. Bůh, který je spravedlivý a milosrdný, nezapomíná na svoje děti, ani když odměny a tresty odkládá.\nPřed několika týdny jsme v hodince četby my kněží četli slova svatého Augustina. Komentuje tuto pravdu naší víry a píše: «Copak nemá Pán přijít později, až propuknou v pláč všechny národy země? Poprvé přišel v osobě svých ohlašovatelů a naplnil celý okruh země. Neklaďme odpor jeho prvnímu příchodu, a nebudeme se bát toho druhého» 2. Rada svatého biskupa z Hippo zůstává stále aktuální. Křesťané «si mají posloužit tímto světem a ne sloužit tomuto světu. Co to znamená? Že ti, kteří vlastní, mají žít, jako by nevlastnili, podle apoštolových slov (…). Ten, kdo je svobodný od starostí, bezpečně očekává příchod svého Pána. Opravdu, co je to za lásku ke Kristu u toho, kdo se obává jeho příchodu? Nestydíme se, bratři? Milujeme ho, a přesto se bojíme jeho příchodu.\nSkutečně jej milujeme? Nebude tomu spíš tak, že milujeme své hříchy? Nenáviďme hřích a milujme toho, který má přijít hřích trestat. On přijde, ať chceme nebo ne; to, že teď nepřichází, neznamená, že by neměl přijít později. Přijde a nevíme, kdy to bude. Ale jestli nás zastihne připravené, nijak nám tato neznalost nevadí» 3.\nKristův návrat nemá působit strach nebo obavy pro muže či ženu víry. Naopak, má jim být pobídkou, aby konali dobré skutky, obvykle aniž by upoutávali pozornost. Stačí být a chovat se jako křesťané, neustále, abychom spolupracovali s ním na rozšiřování jeho království, které teď roste skrytým způsobem až do chvíle, kdy se odhalí ve své plnosti na konci časů. Často nám to připomínal sv. Josemaría. Máme tedy před sebou velký úkol. Nestačí zůstat pasivní, protože Pán nám řekl: Hospodařte…, dokud se nevrátím (Lk 19, 13). Zatímco čekáme, až se Pán vrátí (…) nemůžeme stát se založenýma rukama. Rozšiřování Božího království není jen oficiálním úkolem těch členů církve, kteří zastupují Krista, protože od něho dostali zvláštní posvěcení. Vos autem estis Corpus Christi (1 Kor 12, 27), vy jste Kristovo Tělo, říká apoštol Pavel s konkrétním příkazem pracovat až do konce 4.\nMožná nás napadne myšlenka, že máme málo talentů, nepatrné kvality nebo že úloha, kterou plníme, je jednotvárná, s malým dopadem na záležitosti duší a světa; úvaha, kterou vyjádřil náš Otec, když se nacházel v úkrytu na jednom diplomatickém sídle během španělského náboženského pronásledování. Zbaven možnosti svobodně vykonávat kněžskou službu, omezený – jak říkal – na téměř naprostou vnější nečinnost, ve společnosti malé skupinky věřících Díla, burcoval je těmito slovy: Můj život je teď tak monotónní! Jak dosáhnu toho, aby dary od Boha přinesly ovoce uprostřed tohoto nuceného odpočinku, v této temnotě, v níž se nacházím? Nezapomínejte, že můžete být jako vulkány pokryté sněhem, u kterých s okolním chladem kontrastuje ten žár, který spaluje jejich útroby. Navenek tě opravdu může pokrývat led monotónnosti, temnoty; zvnějšku budeš vypadat spoutaný. Ale uvnitř tě nepřestane spalovat oheň, neunavíš se vynahrazováním nedostatku vnější činnosti nanejvýš intenzivní činností vnitřní. Při myšlence na mne a na všechny naše bratry, jak plodnou se stane ta naše nečinnost! Z naší zdánlivě tolik ubohé práce povstane, v průběhu staletí, ohromná stavba 5.\nPřipomínal nám to též papež František před několika dny: právě životem v lásce a podáváním křesťanského svědectví v každodenních starostech jsme povoláni stát se svatými. A každý za těch okolností a v tom životním stavu, ve kterém se nachází. (…) Doma, na ulici, v práci, v církvi, v dané chvíli a v tvém životním stavu se otevírá cesta ke svatosti. Nenechte se odradit od této cesty. Bůh nám dává milost. Pán žádá jenom jedno: abychom byli ve společenství s ním a ve službě bratřím 6.\nMoje dcery a synové, také my vyvoďme osobní důsledky z této skutečnosti. Z nemocniční postele, v domácích pracích našeho domova, uprostřed té nejvíc vysilující práce, v tichu laboratoře nebo pole, na jakémkoli místě, s duchem Opus Dei, jestliže toto vše spojujeme s naším Pánem, aktivně tak spolupracujeme na rozšiřování jeho království na zemi a připravujeme jeho slavný příchod, který nás naplní štěstím.\nV posledních měsících jsem vám často připomínal, že v nebi máme už veliký zástup blažených z Díla, kteří přebývají ve slávě. Se všemi jsme úzce spojeni skrze společenství svatých. Oni a ony dodávají sílu naší slabosti, přidávají k našim prosbám svůj hlas, pomáhají nám tolika způsoby. Papež Benedikt XVI. připomínal něco, co známe ze Zjevení: «O Kristově konečném příchodu (…) nám bylo řečeno, že nepřijde pouze on sám, ale spolu se všemi svými svatými» 7.\nJaká radost při myšlence, že uprostřed toho množství svatých, kteří doprovázejí Krista v nebi a spolu s ním sestoupí ve slavném průvodu, se nachází tolik žen a mužů, s kterými jsme se stýkali na zemi! Díky Božímu milosrdenství tam budeme i každá a každý z nás, jestliže jsme věrní svému povolání. «Tak každý svatý, který vstupuje do dějin – pokračoval Benedikt XVI. – představuje už malý díl Kristova návratu, jeho nového vstoupení do času, které nám ukazuje obraz nového režimu a dává nám jistotu o jeho přítomnosti. Ježíš Kristus nepatří do minulosti a není ohraničen dalekou budoucností, o jejíž příchod možná ani nemáme odvahu žádat. On přichází s velikým zástupem svatých. Společně se svými svatými nám už soustavně přichází vstříc, vstříc našemu dnešku» 8.\nAdvent nás také připravuje, abychom duchovně přijali Ježíše Krista o Vánocích, kdy si připomínáme jeho tělesné zrození. K tomu nás vybízí liturgie zvláště počínaje 17. prosincem. Stále se nám nabízí čas setkat se s Ježíšem, který často přichází do naší duše, především v každodenním svatém přijímání a duchovně také při mnoha dalších chvílích. K tomuto setkání dochází velmi speciálně v duchovním ovzduší adventu, které nabývá na síle, jak se Vánoce blíží.\nPapež František nás zve k úvaze o Ježíšově narození, slavnosti důvěry a naděje přemáhající nejistotu a škarohlídství. Naše naděje má důvod: Bůh je s námi a stále nám důvěřuje! Zamyslete se nad tím: Bůh je s námi, Bůh nám neustále důvěřuje. (…) Přichází, aby přebýval s lidmi; vybírá si zemi za svůj příbytek, aby byl spolu s člověkem a ocitl se tam, kde člověk prožívá svoje dny radosti i bolesti. Země už proto není jenom „slzavým údolím", nýbrž místem, kde Bůh rozbil svůj stan, je místem setkání Boha s člověkem a solidarity Boha s lidmi 9.\nTato liturgická doba, kterou jsme právě začali, tak jak nás připravuje na Vánoce, nás staví před tajemství vtělení Božího Syna, před onen dobrotivý záměr 10, se kterým Bůh Otec touží nás přitáhnout k sobě, ke svému Synu, skrze Ducha svatého, abychom došli do plného společenství radosti a pokoje s ním. Oddalme od sebe pesimismus, pokud se někdy dostaví při pohledu na to, jak se někdy zdá, že zlo vítězí nad dobrem, a to jak uvnitř nás samotných tak ve společnosti. «Advent nás opět vybízí, abychom uprostřed tolika těžkostí obnovili jistotu toho, že Bůh je přítomný. On vešel do světa, když se stal člověkem jako my, aby naplnil svůj plán lásky. A Bůh si přeje, abychom se také my stali ve světě znamením jeho působení. Prostřednictvím naší víry, naší naděje, naší lásky touží on vždy znovu vstupovat do světa a v naší noci chce nechat vždy znovu zazářit svému světlu» 11.\nKristův slavný příchod učiní přítrž všem nespravedlnostem a hříchům, ale mějme vážně na paměti, že už teď nás Pán svolává proto, abychom mu pomáhali předávat ostatním duším ovoce vykoupení. Milióny lidí, aniž to vědí, vyhlížejí zjevení Božích dětí 12: tvoje, moje, tolika mužů a žen dobré vůle. Svými skutky a svými slovy jim máme ukázat, že ten svět, v kterém se nacházíme, není se všemi svými problémy a rozpory jen nějakým nehostinným místem, do něhož jsme byli vrženi nějakým neosobním a slepým osudem, ale že je místem radostného setkání s Bohem, který je Milosrdenství, který poslal svého Syna na svět a který provází Církev skrze stále aktuální přítomnost Ducha svatého.\nVe dnech, které se blíží, obyvatelé téměř všech zemí si přejí pokoj a štěstí. Opět se ujměme onoho zpěvu, který zněl při prvních Vánocích: sláva na výsostech Bohu a na zemi pokoj lidem, ve kterých má (Bůh) zalíbení 13. Tehdy jej zpívali andělé, nyní je to na nás křesťanech zpívat jej svým dobrým příkladem a svými slovy milosrdenství a odpuštění, svým soustavným apoštolátem.\nProsme Boha, aby násilí bylo přemoženo silou lásky ve všech řádech bytí. Aby ta přání dobra a lásky, která si lidé v těchto dnech vyměňují, skutečně pronikla do všech prostředí všedního života. To je prosba, kterou vysíláme k nebi a obracíme se při tom na mateřské prostřednictví přesvaté Panny Marie a také se utíkáme k přímluvě svatého Josefa, svatého Josemaríi a všech svatých. Je všechny a vás všechny prosím, abyste se připojili k mojí neustálé modlitbě za Církev a papeže, za Dílo a každého jeho věřícího a spolupracovníka na celém světě.\nToužím se s vámi podělit o tu radost, když jsem v katedrále v Moskvě sloužil slavnou mši svatou ke cti blahoslaveného Álvara del Portillo. Další to projev vděčnosti Nejsvětější Trojici, který se přidal k tolika děkovným mším, které se konaly ve městech pěti kontinentů.\nChci zakončit tím, že vás povzbudím, ať si vychutnáte ono Christus natus est nobis vánoční liturgie: Kristus se narodil pro nás. Jak nás Bůh miluje, že chce, abychom žili neustále v něm! Proste Svatou rodinu za moje úmysly.\nŘím, 1. prosince 2014.\n1 1 Kor 15, 22-28.\n2Sv. Augustin, Výklady žalmů, 95, 14-15 (CCL 39, 1351-1353).\n4Sv. Josemaría, Jít s Kristem, č. 121.\n5Sv. Josemaría, Poznámky z jednoho rozjímání, 6-VII-1937 („Crecer para adentro", s. 189).\n6Papež František, Promluva při generální audienci, 19-XI-2014.\n7 Benedikt XVI., Promluva, 21-XII-2007.\n9Papež František, Promluva při generální audienci, 18-XII-2013.\n10 Srov. Ef 1, 9.\n11 Benedikt XVI., Promluva při generální audienci, 5-XII-2012.\n12 Srv. Řím 8, 19.\n13 Lk 2, 14.\nePub: Dopis od preláta (prosinec 2014)\nMobi: Dopis od preláta (prosinec 2014)


Družice Gaia vyráží zmapovat miliardu hvězd — ČT24 — Česká televize\nDružice Gaia vyráží zmapovat miliardu hvězd\nCayenne/Praha – Krátce po desáté odstartovala do kosmu ze základny na Francouzské Guyaně evropská družice Gaia. Jejím úkolem je během pěti let ve vesmíru zmapovat miliardu hvězd v galaxii a pořídit jejich trojrozměrnou mapu. Jedná se o jeden z největších evropských vesmírných projektů.\nDružici do vesmíru vynesla sovětská raketa Sojuz. „Projekt přesahuje všechno, co jsme až dosud udělali, a přitom je to jediné procento všeho, co máme kolem sebe,“ uvedl ředitel pražské hvězdárny a planetária Marcel Grün.\nGaia bude brázdit vesmír pět let: 70krát opakovaně změří jednu miliardu těles - části sluneční soustavy, hvězdy, exoplanety, supernovy nebo kvasary. Z nich pak astronomové sestaví přesnou 3D mapu nejbližší části vesmíru. „Hlavní úkol družice je měřit vzdálenosti. Družice bude také určovat, jakým způsobem se hvězdy, planety a galaxie ve vesmíru pohybují, takže to bude taková pohyblivá mapa,“ uvedl Pavel Koubský z Astronomického ústavu AV. Podle Marcela Grüna by mohla být hotová tři roky po skončení Gaiiny mise.\nLétat bude Gaia milion a půl kilometru od Země a opíše stejnou dráhu kolem Slunce. Očekávat se dá čtyřicet milionů údajů denně a, jak informoval Grün, na jejich zpracování se budou podílet i čeští vědci organizovaní v Evropské kosmické agentuře. Tuzemští astronomové navíc díky družici prohloubí svoje výzkumy tzv. horkých hvězd - těch, které svítí až tisíckrát víc než Slunce. „Doufáme, že se díky těmto datům, která pořídíme, naše teoretické modely a chápání horkých hvězd posune,“ dodal Votruba.\nPolohu miliardy hvězd určí Gaia díky dvěma teleskopům a unikátní digitální kameře s rozlišením jedné miliardy pixelů. Její hlavní předností je přesnost. Průměr lidského vlasu by zvládla změřit ze vzdálenosti tisíce kilometrů. Trojozměrná mapa přinese kromě pozice hvězd i informace o jejich pohybu, jasnosti, teplotě, chemickém složení a snad i stáří. Jak upřesnil Giuseppe Sarri z Evropské kosmické agentury, na projektu se podílelo víc než 50 společností z 15 zemí. Jde podle něj o skutečný příklad toho, jak Evropa dokáže spolupracovat.


Podle policejních odhadů prošlo 21. září Prahou na 40 tisíc státních zaměstnanců, kteří tak chtěli protestovat proti vládním rozpočtovým škrtům. Odsuzovali nejen záměr vlády na desetiprocentní snížení jejich platů, ale i ohlášený plán, podle něhož by měla výrazně poklesnout nároková část tabulkového platu a naopak by v některých případech mohla stoupnout ta část příjmů, kterou tvoří příplatky a odměny. Policisty, hasiče, zaměstnance ve zdravotnictví, úředníky, zaměstnance v dopravě, civilní zaměstnance armády během tři a půl kilometru dlouhého průvodu a pak na shromáždění na Palachově náměstí podpořili i zástupci Národního divadla, Národního filmového archivu nebo profesionálních muzikantů. Demonstranti nesli hesla jako: „Méně peněz, více zločinů“, „Snižte platy sobě“. Demonstrantům se ještě téhož dne vysmál Václav Klaus, s tím, že si na protest vzali náhradní volno, aby nikoho nenaštvali.\nPřed Činoherním studiem v Ústí nad Labem se 17. září při zahájení letošní divadelní sezony sešla skupinka demonstrantů s hesly „Neoslavujte zločince“, „Stopa neonacismu“; „Dnes oslava zločinců z NSDAP a SS“. Reagovali tak na uvedení hry 32 hodin mezi psem a vlkem, vzniklé na základě předlohy Jana Tichého, pojednávající o masakru Němců v Novém Boru, který v červnu 1945 provedli příslušníci Československé armády. Proti repríze hry 20. září však již nikdo protestovat nepřišel.\nNa protestní pochod obcí Kuks se 19. září vydalo asi 70 převážně mladých lidí. Podle zprávy Petra Vaňouse v regionálním vydání MF DNES tak chtěli protestovat proti tomu, aby se obecní hostinec U Prďoly proměnil za peníze Evropské unie v moderní centrum s přednáškovým sálem. Nesli transparenty s nápisy: „Kuks bez Prďoly jako rybník bez vody“, „Prďola je jen jeden“ či „Ať Tataři nerozhodují o tataráku“. Petici za zachování hostince podle organizátorů akce již podepsalo přes šest set lidí. Starosta obce však zatím na projektu „revitalizace“ Kuksu trvá.\nKancelář Poslanecké sněmovny zveřejnila 18. září informaci o přijatých peticích občanů za první pololetí tohoto roku. Vyplývá z ní, že ve srovnání s druhým pololetím roku 2009 stoupl počet petic zhruba o jednu třetinu. Ve třech peticích lidé s celkem 9 300 podpisy upozorňovali na nedostatečnou regulaci hazardu. Tři petice za zachování Národního hřebčína v Kladrubech nad Labem podepsalo téměř 5,5 tisíce lidí. Další petice doručené do sněmovny se týkaly například zavedení státních maturit, eutanazie či adopcí dětí homosexuály. Takzvanou Kmetiněvskou výzvu, která ale do parlamentu nebyla podána jako petice, podepsalo téměř půl milionu lidí. Žádá se v ní zpřísnění trestů pro mladistvé vrahy.


Jak prodloužit koupací sezónu – Novinky.cz\nKoupat se v bazénu na vlastní zahradě je samozřejmě příjemné – tedy tehdy, pokud voda nestudí. Jenže dní, kdy sluníčko dokáže vodu v bazénu samo o sobě prohřát alespoň na 25°C, v našich klimatických podmínkách mnoho není. A tak koncem léta donedávna končila i koupací sezona.\nstředa 10. září 2008, 9:10\nNěkdo se problém snažil řešit připojením bazénu k systémům vnitřního vytápění domu nebo samostatným elektrickým ohřevem vody. Při dnešní ceně energií však jde o značně nákladnou záležitost. Přesto si lze příjemně teplou vodu v bazénu dopřát a to za mnohem méně peněz. Vodu nám totiž prostřednictvím tepelného čerpadla dokáže ohřát sama příroda. A my si tak můžeme prodloužit koupací sezónu až do prvních říjnových dnů.\nDalší výhodou tepelných čerpadel je, že jsou na rozdíl například od solárních panelů nezávislá na sluníčku. Odebírají totiž tepelnou energii z okolního vzduchu a dokáží vodu ohřát až o 8°C. Pracují vlastně na obráceném principu ledničky. Vzduch je ventilátorem hnán přes výparník, následně je kompresorem stlačena teplonosná kapalina, která ve výměníku odevzdá teplo vodě. Zatímco příkon tepelného čerpadla je 1,2 kW, do vody odevzdá výkon přes 5 kW. Přes 80% tepelné energie tak získáváte zadarmo z přírody.\nJedinou nevýhodou tepelných čerpadel byla až donedávna jejich vysoká pořizovací cena. I to však už je minulost, protože se podařilo vyvinout čerpadla určená speciálně pro ohřev bazénové vody, která jsou podstatně levnější.


Zlatý hattrick přinesl ligu | iDobryDen\nZlatý hattrick přinesl ligu\nUherské Hradiště Sport 18 / 02 / 2011\nNa uherskohradišťský led se po devíti letech vrátila druhá liga\nRokem 2010 vedlo hokejisty Uherského Hradiště trenérské duo Petr Sakrajda a Igor Kellner. Pod jejich vedením se tým stal nejen přeborníkem Zlínského kraje, a to dokonce potřetí v řadě, ale také úspěšně zvládl baráž o druhou ligu. Po devíti letech se na led zimního stadionu vrátila druhá hokejová liga. Jelikož toho trenér Petr Sakrajda během uplynulého roku už prý řekl do médií hodně, přenechal tentokrát ohlédnutí na své pravé ruce Igoru Kellnerovi. „Když to řeknu velice zjednodušeně, potřetí v řadě jsme vyhráli titul přeborníka, vybojovali postup do druhé ligy, kterou jsme následně dokázali udržet i do dalšího ročníku. Pozitivně vidím i to, že jsme většinu sezony dokázali odehrát s odchovanci uherskohradišťského hokeje. Zkoušeli jsme i několik juniorů. Samozřejmě že některé zápasy nám sedly více a některé méně. Ale tak už to ve sportu chodí. Určitě si ale z premiérového ročníku vezmeme ponaučení,“ říká na úvod Igor Kellner.\nNež vyjeli hokejisté na druholigový led, museli nejprve ten krajský pozlatit. „Vyhrát přebor byla jedna věc a zajistit si postup věc druhá. Bylo potřeba zajistit i finance, což se nám nakonec díky našemu hlavnímu sponzoru podařilo. Posledním krokem byla úspěšná baráž. No a pak už jen naskočit do druhé ligy,“ popisuje velmi stručně Kellner. „Barážové zápasy s Karvinou byly těžké. Vyhráli jsme na jejich ledě, ale doma prohráli. Poté jsme opět u nich vyhráli a vše završili doma vítězstvím. Díky slušnému kádru, který šlapal, jsme vše zvládli,“ vrací se do baráže asistent trenéra.\nKellner spolu se Sakrajdou museli ale během krátké přestávky řešit nejen všudypřítomné finance, ale především tvorbu nového a ještě silnějšího kádru. V docela hektickém období se situace měnila každou chvíli. „Až snad někdy během května jsme poprvé začali oslovovat naše bývalé odchovance, kteří hrávali v Hodoníně či Šumperku. Samotná letní příprava neprobíhala podle představ. Vše se ale změnilo v srpnu, kdy jsme poprvé vyjeli na led. Přicházeli hráči na zkoušku, ať už ze Vsetína, či z jiných klubů. Postupem času jsme se s některými rozloučili a některé nové naopak přivítali. Vše se dělo za pochodu,“ oddychne si i po více jak půl roce Kellner.\nA samotný začátek. Byl těžší, než jste čekali? (povzdech) „Určitě jsme čekali větší fanouškovskou podporu. Jako nováček jsme si ale nedělali moc velké ambice, hlavním cílem byla záchrana a pokud možno vyhrávat domácí zápasy. Třeba takové malé derby se Vsetínem. Vedli jsme 4:1, ale osm vteřin před koncem hosté dokázali vyrovnat na 4:4. A tady pro nás nastala nová zkušenost, a to prodloužení, potažmo samostatné nájezdy. Z krajské ligy jsme na tento model nebyli zvyklí. Z naší strany se jednalo o velkou nezkušenost. Ani v jednom zápase, kdy se prodlužovalo, jsme bohužel neuspěli. Se Vsetínem jsme zahráli dobře a i v Prostějově jsme dokázali překvapit, vyhráli jsme 3:2,“ vzpomíná na výhru u třetího týmu tabulky.\n„Nechtěl bych na závěr vyzdvihovat jednotlivce na úkor celého kádru. Ale musím říct, že se tady vystřídala spousta šikovných kluků jako byl velký srdcař Josef Mikeš, Petr Sakrajda mladší, Radim Antonovič, Jiří Piluša a v neposlední řadě gólman Hynek Kůdela. O gólmanech by se ale dala vést docela velká diskuze, protože nám chyběla jasná jednička. Kdyby byla, nemuseli jsme hrát až na úplném dně tabulky,“ uzavírá Igor Kellner.\nDobrá parta dokázala postoupit\nKdyž v únoru loňského roku zvedl kapitán hokejistů Uherského Hradiště Michal Andrýsek nad hlavu vítězný pohár, slavili v tu chvíli jeho spoluhráči zlatý hattrick. Potřetí v řadě se totiž stali vítězi přeboru Zlínského kraje v ledním hokeji. Vítězství jim také zaručilo účast v baráži o druhou ligu. „Sezona se nám povedla. Potřetí v řadě jsme vyhráli titul a všechno jsme završili postupem do druhé ligy. Karvinou jsme porazili 3:1 a po devíti letech se opět vrátili,“ vzpomíná na loňskou postupovou euforii kapitán Andrýsek, který převzal céčko po Richardu Šebestů a Adamu Šupkovi.\nPo radosti z finálového vítězství bylo ještě potřeba udělat poslední krok k postupu do druhé ligy. Co se nepodařilo v roce 2009, loni už klaplo na sto procent. „V minulém roce byl tým ze všech tří let, kdy vyhrál, asi nejlépe složený. Parta byla opravdu výborná, asi nejlepší, co jsem kdy v týmu zažil. Že to nevyšlo už o rok dříve, asi to tak mělo být. Alespoň jsme se poučili z chyb a věděli jsme, co nás čeká. Měli jsme lepší mančaft než Karviná,“ říká Michal Andrýsek, pro kterého bylo poslední utkání na domácím ledě proti týmu ze severu Moravy tím nejlepším, které v loňském roce odehrál. „Zápasů bylo hodně, ale asi mi nejvíce utkvěl v paměti okamžik, kdy jsme ve čtvrtém utkání doma porazili Karvinou. Ta euforie se prostě nedá popsat. Posunuli jsme úroveň hokeje v Uherském Hradišti zase o kousek výš,“ doplňuje Michal, který coby junior v dresu Hradiště druhou ligu ještě pamatuje . „Sem tam se mi podařilo naskočit na led, ale jinak jsem pak hrál druhou ligu dva roky v Kroměříži.“\nDalším důležitým krokem byla jistě příprava na novou sezonu a následně i samotná druhá liga. Tým se během letní přípravy změnil k nepoznání. „V krajské soutěži letní příprava není moc aktuální, všechno důležité se tvořilo až přímo na ledě. Z celého týmu zůstalo tak deset hráčů, zbytek byl nový. Všechno jsme dělali za pochodu. Buďme rádi, jak to všechno nakonec dopadlo,“ je už dnes uherskohradišťský kapitán rád, že se druhou ligu s vypětím všech sil podařilo zachránit. „Myslel jsem si, že nová soutěž přitáhne více diváků, ale nic s tím nenaděláme. Pořád je tady jedničkou fotbal,“ zlobí se naoko Andrýsek. Srovnávat hokej v Hradišti s hokejem na severu Moravy je těké, tam to prostě hokejem žije. „S nimi se moc srovnávat nemůžeme, pro nás to byla nováčkovská sezona a načerpali jsme zkušenosti, které doufám prodáme v nové sezoně a snad to bude o něco lepší než teď,“ uzavírá Michal Andrýsek, který mimo led pracuje jako technicko-hospodářský pracovník ve firmě v Hluku.\nDiváky lákala derby\nKrajský přebor mužů v ledním hokeji vystřídala po devíti letech druhá liga. S tím ruku v ruce přišly i vyšší nároky nejen na samotný klub, ale i hráče. „Hokej se hrál jako kdekoliv jinde na této úrovni, jak se říká, za párek a pivo. Kluci se po práci scházeli po večerech na tréninky. K tomu jednou týdně zápas,“ říká Richard Šebestů, sekretář hokejistů, jak to ještě v loňském roce na jaře v týmu vypadalo. Ovšem během několika málo týdnů se v klubu muselo hodně změnit. „Druhá liga, to už je organizovanější soutěž, více se jezdí na větší vzdálenosti, většinou na severní Moravu, a k tomu dva zápasy týdně. A samozřejmě i hráčům musíte nabídnout adekvátní podmínky, aby chtěli hokej za klub hrát. S financemi je to v dnešní době složité, ale díky našemu hlavnímu sponzorovi jsme byli schopni zajistit financování klubu, včetně mládeže,“ doplňuje Šebestů.\nV krajském přeboru hrálo Uherské Hradiště místní derby proti Uherskému Brodu a Uherskému Ostrohu, tím pádem nebyla o diváky na těchto zápasech nouze. S o to větší zvědavostí vyhlížel klub, jak jeho fanoušci přivítají druhou ligu. „Na začátku soutěže diváci chodili, byli zvědaví na novou soutěž, která se tady devět let nehrála. Počty diváků se také odvíjely od soupeřů, kteří k nám přijeli. Na Hodonín bylo téměř tisíc lidí. To byli ale většinou příznivci soupeře. Je jasné, že počty diváků závisí na tom, jak tým hraje,“ nedělá si iluze o plném stadionu Šebestů a dodává: „Hrát proti Ostrohu nebo Brodu mělo vždycky náboj. Lidi se těšili na vyhecovaná derby. Ve druhé lize táhl diváky již zmiňovaný Hodonín a Vsetín.“


Exkluzívně: Náměstky na GIBS mají být Plecitý a Foglar z kauzy Nagyová | ppmagazín.com\nPRAHA – Funkce náměstků Generální inspekce bezpečnostních sborů (GIBS) zastanou David Plecitý a Marek Foglar. Stránkám pp_info to sdělil dobře informovaný policejní zdroj. Přesnost jeho informací bývá obvykle vysoká.\nDavid Plecitý byl jedním z hlavních aktérů „akce Nagyová”. Je absolventem Policejní akademie České republiky. V letech 1994 až 2017 působil na různých pozicích v operativních strukturách kriminální policie, převážně útvarů s celorepublikovou působností (ÚOKFK, ÚOOZ) se specializací na korupční delikty, ekonomickou kriminalitu a padělání platebních prostředků. Po kontroverzní reorganizaci uvedených útvarů začal od roku 2017 působit na Finančním analytickém úřadu, aktuálně na pozici vedoucí analytického oddělení Analýza II.\nDetektiv Foglar, který vyšetřoval kauzu kolem Jany Nagyové, skončil u policie. Foglar řídil v národní policejní centrále sekci organizovaného zločinu. Centrála vznikla sloučením protikorupčního a protimafiánského útvaru.\nPočet zobrazení 1 222\nppmagazín.com 10. 10. 2018


Úžasný Vietnam: letenky v sezóně i přes Vánoce z Prahy - 12.277 Kč\nVietnam Plavba Vietnamem, licence CC\nNavštívit úžasnou zemi, která v mnohém připomíná Thajsko před deseti lety, můžete díky skvělé nabídce nejlepší evropské aerolince Turkish Airlines. Za zpáteční letenky z Prahy do Hanoje zaplatíte dlouhodobě nejnižší cenu, tedy 12.699 Kč. Za zmínku však stojí i návraty na nedaleká letiště s cenou již od 12.277 Kč nebo pobyty přes vánoční svátky.\nPraha – Hanoj – Lipsko za 12.227 Kč rezervuj >>\nPraha – Hanoj – Berlín za 12.277 Kč rezervuj >>\nPraha – Hanoj – Mnichov za 12.277 Kč rezervuj >>\nPraha – Hanoj – Vídeň za 12.560 Kč rezervuj >>\nPraha ⇄ Hanoj za 12.699 Kč zobraz termíny >> doporučuji\nPraha ⇄ Ho Či Minovo město za 13.628 Kč rezervuj >>\nCestovní období: 12.08.2016 – 11.1.2017 (platí i pro pobyt přes Vánoce!)\nV ceně jsou zahrnuta zavazadla o maximální hmotnosti 30 kg. Stejně tak lze do letenek vložit i stop-over v Istanbulu na více než 24 hodin (příklad stopu).\nZpáteční letenky do Hanoje přes Vánoce\nVíza s Čechem ve Vietnamu\nZískat víza na ambasádě? Zbytečné, nechte se inspirovat detailním návodem od Čecha ve Vietnamu, kdy celková cena víz bude činit 33$, tedy 800 Kč. Návod na víza do Vietnamu.\nSeverní část Vietnamu bývá během evropské zimy vhodná pro cestování, než-li koupání se v moři. Průměrné teploty dosahují 26°C, avšak s minimem srážek. Nejteplejšími měsíci je srpen – říjen.\nJana\t9.2.2016, 15:42\tAhoj Dave, je bezpečný letět přes Istanbul? Děkuji\nOdpovědět\tDave\t9.2.2016, 16:55\tSamozřejmě, proč by nemělo?\nsteve\t9.2.2016, 17:40\tNemyslíte Dave, že je odvážné tvrzení říkat, že let přes Istanbul je bezpečný? Istanbulské letiště je hubem a přestupním místem infiltrujících se potencionálních teroristů kteří jdou do Evropy. A jelikož situace v Evropě a jinde ve světě není úplně růžová, měl byste trochu z těch sluníčkových řečí ubrat.\nDave\t9.2.2016, 21:53\t…\neremi\t10.2.2016, 06:11\tTy jo, tak to je síla některé kusy tady. Když už bych přijal tuhle logiku, tak myslíte milý pane, že by si teroristi sami zaútočili na svůj hub, kterým se infiltrují do Evropy? Otevřete si zase svůj Blesk nebo odkud své katastrofické vize světa čerpáte a utvrzujte se v tom, jak celý svét kolem Vás, včetně toho našeho malého českého rybníčku, kam naštěstí zatím nikdo nechce, jde do kytek. Moc ale nevím, co děláte na cestovatelském serveru.\nTonda\t10.2.2016, 20:04\tSám do VIetnamu poletím přes Istanbul na prázdniny a vůbec se ničeho nebojím. Můj cestovatelský duch se niceho nezalekne. To pak nesmíte ani tím letadlem letět, protoze je vetsi riziko pádu nez teroristicky utok po security checking 😀 Navíc teďka to docela přísně kontrolují.\nsteve\t22.2.2016, 16:54\tEremi: Blesk nečtu, jen tak pro info. A jinak koukám po letenkách. Já cestuji a nebojím se i když už jsem víc opatrný než dříve. Ale mrzí mě že kdekdo se dnes vyjadřuje k bezpečnostní situaci a prd o tom ví. Jinak pokud nevíte tak Turecko je momentálně v hodně napjaté situaci, nechci strašit, ale realita je taková že kdykoli se mohou ozvat Kurdové a nikdo z nás ani Dave nemůže vědět kde to může být, ale jelikož v Turecku jsou „jako doma“ byl bych opravdu opatrný\nRobert\t8.2.2016, 22:02\tAhoj, byla by varianta Praha-Hanoj, HoČiMin-Praha ?\nOdpovědět\tluci\t9.2.2016, 12:44\tTaky jsem je hledala, normalne to jde nakombinovat, v listopadu cena 13200 Kc.\nKvizak\t8.2.2016, 19:33\tZdravím,\nsuper tip, jen mi bychom rádi Ho Či Min City v první polovině srpna (cca 31.7. – 14.8.), myslíte, že je šance, že do léta ještě střelí Emirates či Qatar nějakou akci?\nOdpovědět\tDave\t8.2.2016, 19:52\tPod 14 tisíc rozhodně ne! 🙂\nKvizak\t8.2.2016, 23:39\tDiky za info, ikdyz nemile…:-) a za tech 14 by jsi hledal kde? Nejak nemam stesti…:-)\nHonza\t8.2.2016, 19:01\tDěkuji za tip, už mám koupeno a zaplaceno, na Vánoční období je to skvělá cena 🙂 a přestupy jsou pěkně krátké 🙂\nOdpovědět\tMartin\t10.2.2016, 18:32\tHonzo, to by mě zajímalo, jak se vam to povedlo, protoze ja to zkousel jak 8., tak dnes 10. a nic… Nejde potvrdit dopravcem…\nDave\t10.2.2016, 18:33\tMartine, pokud kupujete pro více lidí – hledejte raději letenky zde http://letenky.cestujlevne.com\nU takto žádaných termínů nemusí být dostatek míst, avšak systém to neřekne ihned.\nHonza\t14.2.2016, 20:12\tTuto zprávu mi to psalo také, zkoušel jsem někdy od 16 hodin, ale nakonec se zadařilo. Zajímá mě, za kolik je tam ještě jedna letenka na toto datum.. potřeboval bych ještě jednu:-)\nHonza\t14.2.2016, 20:29\ttak ještě jsou 🙂\nPavel\t8.2.2016, 17:24\tAhoj, chtel bych se zeptat jak dlouho cca trva zpracovani pozadavku po zaplaceni letenky? Tzn. potvrzeni transakce? (Jestli je to treba hodina nebo den?).\nOdpovědět\tDave\t8.2.2016, 18:28\tDobrý den, pokud zaplatíte online, je to v minutách. Jak je to u převodu, záleží spíše na bankách kdy provedou vklad.\nFina\t8.2.2016, 21:55\tDobrý den, pokud By cesta byla obrácená _ HN-PRG-HN tak by asi už nebyla tak super cena, že? Díky\nDave\t8.2.2016, 23:05\tNikoliv 🙂


První ukázka z komedie Špunti na vodě | Týden.cz\nJak se Langmajer topil\nPrvní ukázka z komedie Špunti na vodě\nJedna řeka, dva dny, tři tátové a sedm dětí! To je nová rodinná komedie, v níž se představí Jiří Langmajer, Hynek Čermák a Pavel Liška. Jak dopadne tahle vtipná parta na vodě? Podívejte se!\n"Hlavně nic neříkej mamince!" Tak tuhle větu uslyší diváci v kinech od 13. dubna hned několikrát. Maminky v podání Tatiany Vilhelmové a Anny Polívkové totiž vyrazí společně s Janou Kvantikovou na kola a děti nechají napospas partnerům.\nPánské trio se ale nechce vzdát svého plánu, že sjedou Sázavu. A tak usednou do kánoí a raftu i se svými potomky, kterých je opravdu požehnaně. Podívejte se na první ukázku z dvoudenní plavby této povedené desetičlenné expedice.


Open Your Mind: Den, kdy jsem dospěla\nDen, kdy jsem dospěla\nV teď už loňském školním roce jsme dostali úžasný úkol napsat vypravování na téma den, kdy jsem dospěla. Ačkoli je to pro vypravování vskutku nevhodný titul, který by se hodil spíše k úvaze, myslím, že jsem se toho zhostila docela dobře. Tak tedy...\nDospělostí se myslí hlavně duševní vyzrálost člověka, kdy je jedinec schopen zamyslet se nad problémem, posoudit ho ze všech možných hledisek, nedělat ukvapené závěry a hlavně přiznat vlastní chybu. Vždycky jsem si myslela, že tenhle popis se na mě hodí. Odjakživa jsem se nad problémy zastavovala a "analyzovala" jsem je déle, než všichni ostatní a sama sebe považovala za dospělejší a zodpovědnější, než jsou všichni mí vrstevníci. Zkrátka, zvykla jsem si dívat se na všechny tak trochu svrchu. Pak se mi ale jednoho dne přihodilo něco, co mě donutilo přehodnotit celý můj pohled na svět…\nStalo se to jednoho krásného dne, kdy jsem se, totálně znuděná letním nicneděláním, rozhodla udělat si malý výlet vlakem. Koupila jsem si jízdenku někam hodně daleko, už radši ani nevím kam, a v parném vedru jsem nasedla do špinavé vlakové soupravy, jaká je tady v Čechách denním standardem a jaké se snad nikde jinde nevidí. Cestou se vagóny, původně narvané k prasknutí zpocenými cestujícími, pomalu vyprázdnily, až jsem v kupé (a snad i v celém vlaku) zůstala sama. Krajina za okénkem ubíhala pořád stejně nudná, monotónní a zmožená a ospalá vedrem. I mě za chvíli začalo přemáhat spaní. Čert tomu snad chtěl, že jsem zdřímla, a to opravdu tvrdě. Probral mě až průvodčí na konečné. S pobaveným výrazem mě sledoval a na mou otázku, kde to vlastně jsem, mi odpověděl: "No přeci na konečné, slečno. Dál už koleje nevedou a vlaky nejedou." Tak díky za nic, tupče, pomyslela jsem si, ale něco v jeho tváři mi zabránilo to vyslovit, a tak jsem ze sebe vypravila jen polohlasné a trochu ironické "Super!" S jeho pohledem zabodnutým do mých zad jsem vylezla z vlaku ven na perón. Slunce už dávno zapadlo a nikde nikdo. Zeptala jsem se tedy "ajznboňáka", "Kde je tu nějaká civilizace?" Ukázal mi směrem, kde by snad měl být nějaký hotel, kde se mohu ubytovat. Vydala jsem se tedy tím směrem. Ušla jsem jen pár kroků, ale stále jsem cítila jeho pohled, jak se mi vpíjí do zad. Nasupeně jsem se tedy otočila, odhodlaná ho klidně seřvat, jen abych se zbavila toho pocitu, ale přichystanou nadávku jsem hned spolkla. Nádražíčko, koleje a vlak i s průvodcem byli pryč. Stála jsem uprostřed měsícem osvětlené louky, neschopná jakéhokoli slova, ba jakékoli myšlenky. Cesta, která mě měla dovést k hotelu, začínala přímo pode mnou a vinula se do neznáma.\nNakonec mě ta prapodivná stezka dovedla k tomu, co "nádražák" popsal jako hotel. Někdo by to snad nazval moderní architekturou, já bych pro to použila mnohem výstižnější slovo zmetek. Z přízemní budovy neurčité barvy čněla do výše věž, nakloněnější než ta v Pise, navíc ve stylu té nejkýčovitější čínské pagody na světě. Na to byly doslova nalepeny další věžičky, chodby, domky a pokojíky ve všech možných architekturách a pseudostylech, co jich jenom na světě je, to vše naplácané jedno přes druhé, bez jakéhokoli ladu a skladu a všechno to drželo pohromadě jen díky několika kovovým záplatám a velkou silou vůle. Zvedl se lehký větřík a z budovy se začaly ozývat podivné skřípavé zvuky. To jsem právně slyšela naříkat hmotu. Navíc, jakmile zafoukal vítr, začaly z toho domu padat kusy omítky, velké jako palmové listy! Přesto jsem se rozhodla vstoupit do onoho stavení, ne nepodobnému panoptiku hrůzy.\nUvnitř mě uvítal hostinský, stejně podivný, jako jeho lokál, a hned zpustil: "Vítejte, slečno, už jsme se báli, že ani nedorazíte." "To…to se asi pletete, dojela jsem sem vlastně omylem. S někým si mě prostě pletete, já..." "Hm, tak se na to podíváme," skočil mi tlouštík do řeči a doslova odnikud vytáhl umaštěná lejstra a odříkal mi obřadným hlasem moje jméno, osobní údaje včetně chorobopisu, telefon, adresu, prostě všechno, co jsem o sobě věděla a ještě něco navíc. Nezbylo mi, než přitakávat a poté, co se vytasil i s počtem mých plomb v zubech, mi jen bezmocně spadla čelist. Hospodský zakončil ten výčet se slovy: "Tak vidíte, jste to Vy." Hlas už měl zase normální, dokonce v něm zaznělo cosi sympatického. "Asi jste trochu zmatená, ale to je tu každý! Nemějte obavy, Vaše rezervace je vyřízena, jen Vaše lístky na Setha, víte, na loď, kterou se budete dále plavit, se trochu opozdily, ale nebojte se, všechno bude. Cestujete sama, že? Snad se neurazíte, že jsem si Vás dovolil posadit k tady tomu pánovi, má lístek na stejný spoj, kterým byste měla jet Vy, tak jsem si řekl, že by se Vám hodila společnost. Prosím, posaďte se!" Nějakým způsobem jsme se dostali přes celý sál až ke stolu, kde seděl osamělý muž, a ke kterému mě posadil. Pak slavnostním tónem prohlásil "Večeře už se nese!" a odkutálel se ke vchodu, kam právě vešla mladá rodina. V tu chvíli na mě padla tíseň. Něco bylo špatně.\nPo chvíli prošla kolem mého (nebo snad našeho) stolu skupinka chlapců v těsně postpubertálním věku a začali se přede mnou naparovat, jakoby se mě snažili sbalit, ale působili dosti směšně. Pomocí tří kouzelných slůvek jsem je poslala do pryč a ještě jsem si na jejich adresu ulevila něco o nevyspělých tupcích, co trpí zastydlou pubertou a nikdy nedospějou. Určitě je to nemohlo ranit, protože v tu chvíli už otravovali jinou dívkou, jen o trochu mladší než já. Až po chvíli mi došlo, že kromě mě, ní a mého tajemného společníka, tu jsou jen samí staří lidé. Mladá rodinka kamsi zmizela a hospodský už si vzal do práce i "pubíky" a vedl je někam do útrob hostince. "A Vy si myslíte, že jste dospělá?" to promluvil můj spolustolovník. Hovořil lehce nakřáplým, ale přesto melodickým a klidným hlasem. Chtěla jsem si ho lépe prohlédnout, ale moc to nešlo. Byl zahalený do pláště s kapucí, kterou měl sice sundanou, ale přes obličej měl cosi jako černou roušku, takže jsem viděla jen horní polovinu hlavy. Měl dosti neobvyklý účes, spíše "rozcuch" typu vrabčí hnízdo, jen v provedení pro delší vlasy. Přes světlou, až skoro bílou barvu vlasů a podobně bledou kůži, měl tmavé, velice pěkné a jasné oči, které se zdály být lehce zasněné a snad i trochu smutné. Přes levé oko se mu táhla jizva. "A vypadám snad jako dítě?" odsekla jsem, lehce naštvaným a hodně podrážděným tónem. "Ne, to ne," pokračoval tím svým klidným a rozvážným hlasem "ale abyste si říkala dospělá, na to máte podle mého moc málo zkušeností." "Jo, zato vy jich máte spoustu, že jo," čekala jsem, že se namíchne, ale to se nestalo. "Víte," odvětil místo toho tím neuvěřitelně melodickým hlasem, "už dávno nejste dítě, ale ještě nejste dospělá. Teď mě nemusíte chápat, ale jednou Vám to všechno bude jasné. Chtěl bych Vám to vysvětlit, ale Vy zase brzy odjíždíte a na vysvětlování není moc času…" a začal mi vyprávět o místě, ze kterého pochází. Asi neměl, chudák, všech pět pohromadě, vyprávěl mi totiž o "jeho světě" kde prý panují úplně jiné poměry a srovnával ho s "mým světem", ve kterém by ale nechtěl žít ani za nic. No jo, napadlo mě, chovanci ústavu v Bohnicích to nemají jednoduché. Než jsem stihla říct,že mě to nezajímá, rozhovořil se o Skrytých vesnicích, místech, kde žijí lidé jako on, něco mezi kouzelníkem a bojovníkem a on prý byl také jedním z nich… Proč sakra byl? Copak není? Rozhodla jsem se nevěnovat jeho slovům pozornost, přesto mi jedna jeho věta uvízla v paměti…, "v mém světě je člověk opravdu dospělý, až když zažije něčí smrt"…\nNějak mě v tom okamžiku přešel smích. Připadala jsem si jako malá holka, která rozbila vázu a teď dostává kázání. Jeho příběh jsem teď nevnímala vůbec, slova, která mu vyšla z úst, mi jen prolétla jedním uchem dovnitř a druhým ven, o mozek ani nezavadila. Přesto jsem cítila, že v nich byla ukryta moudrost, která se dotkla mé mysli, nebo snad mé duše, a něco ve mě se začalo měnit. Pak se na mě podíval, jeho oči se rozzářily jemným úsměvem, který by mu jistě pohrával na rtech, jen kdyby mu bylo vidět do obličeje. Pomalu vstal a podal mi ruku. "Pojď, jede ti vlak zpátky." Jako ve snách mě dovedl ven před hotel, který teď za dne nevypadal tak šeredně. "To už je den?" zeptala jsem se. "Nepřipadalo mi, že bych tu strávila celou noc." "Čas je velice vrtkavý…a hraje s námi podivnou hru." Odpověděl mi můj společník, který mě vedl k vlaku. "Vlastně ti závidím," řekl, když jsem nastupovala, "také bych chtěl jet tímhle vlakem, stejným směrem, jako jedeš ty. "Začal mi tykat, ale to mi teď nevadilo. "Tak pojeď." "To nejde, na to už je pozdě. Pro mě už není cesty zpět. Mám už svůj lodní lístek, já se teď musím vydat dál. Na rozdíl od tebe. Ty se teď ještě můžeš vrátit." V tu chvíli se začal vlak rozjíždět. Chtěla jsem zůstat s ním a prostě nenastoupit, ale on mě chytil a vhodil do vlaku, kde jsem přistála na průvodčího. Ten mě setřásl a zavřel dveře. Chtěla jsem se alespoň vyklonit s okénka a ještě jednou se podívat na to neuvěřitelné místo, ale nádraží opět zmizelo. A zmizel i hotel, i onen podivný člověk, kterého jsem nikdy předtím neviděla a ani jsem neznala jeho jméno, ale který mi byl tak sympatický. Chtělo se mi brečet, poprvé během celého svého "výletu" jsem se cítila osamělá. Prošla jsem celý vlak, ale nikde nikdo, ani živáčka, jen já a průvodčí, který se teď někam vypařil. Usadila jsem se tedy do kupé a dívala se z okna, jak za ním ubíhá krajina. Po chvíli vjel vlak do dlouhého tunelu, a když z něj vyjel ven, zaplavila mě oslepující záře…\nProbudila jsem se v nemocničním pokoji. Nade mnou vydávala zářivka oslnivě bílé světlo a typický bzukot. Okolo mě pípaly nemocniční přístroje. K tomu tři postavy, sklánějící se nade mnou tak nízko, že jsem cítila jejich dech, ačkoli měli nemocniční roušky. Absolutně nic jsem nechápala. Až po delší době, když mě pouštěli do domácího ošetření mi konečně řekli, že vlak, ve kterém jsem jela, vykolejil a zemřela spousta lidí, několik jich bylo těžce zraněno a já sama jsem byla několik měsíců v komatu. Prý tam zemřela i celá mladá rodina. K tomu mi dali vizitku s kontaktem na "velmi dobrého psychologa." Nešla jsem k němu.\nMůj život běžel dál bez větších změn, jen lidé kolem mě se na mě dívali dosti podivně a uhýbali pohledem. Na zážitek v podivném hotelu jsem zřejmě zapomněla v momentě, kdy jsem se probudila v nemocnici a nějaký čas jsem si na to ani nevzpomněla. Můj život začínal opět zapadat do starých kolejí. Dál jsem se dívala na všechny shora a mírně jimi pohrdala. Až jsem jednoho dne potkala ve městě mladého muže, se světlými vlasy, neobvyklým účesem a tmavýma, zasněnýma očima, které se na mě usmály, jak mě míjel. Otočila jsem se za ním, ale už tam nebyl. Ale právně v tu chvíli jsem si vybavila podivný rozhovor s podivným mužem na podivném místě a o podivných věcech. Náhle jsem si pamatovala všechno. V ten moment ve mně cosi uzrálo, spousta nepochopených věcí byla náhle jasná a jednoduchá. A já vím, že právě v ten den, v ten moment, kdy se tohle stalo, v ten den jsem se konečně snesla ze svých výšin na zem a začala jsem respektovat lidi kolem sebe, začala jsem je brát jako sobě rovné. Protože právě to byl den, kdy jsem dospěla.\nSesmolila Tatsume v 11:12\nMůra krásnější motýla?


Staňkovská pomezí (Česká Kanada vypravuje #12) - Hradecžije.cz Staňkovská pomezí (Česká Kanada vypravuje #12) - Hradecžije.cz\nStaňkovská pomezí (Česká Kanada vypravuje #12)\nDatum: 20.10. 2020\nJedno z posledních říjnových odpolední začíná v nejsevernější časoprostorové destinaci našeho jižního souseda. Vůně listí, borovic a bříz naplňuje okamžik vzácnou skutečností, která zvýrazňuje kulisy místa – zmizelou osadu Nové Mlýny, bývalou rotu pohraniční stráže a z ní hotel, také opuštěný. Hřejivá nálada a zpěv na veselých frekvencích přichází shůry.\nProplétáš se mezi mechem pokrytými rozvalinami a už je tu Koštěnický potok. K jeho překlenutí jsou na výběr dva mosty, menší z nich ale slouží už jen jako artefakt minulosti – bez přístupových cest je připomínkou dávných kroků dávných obyvatel. Bublající potok tvoří hranici, kterou se už věky snaží odplavit. I přes drobné úspěchy je však jeho efektivita stále tak trochu na vodě.\nOd severního bodu česko-rakouského přátelství vede dál už jen pěšina postupně se rozpouštějící v rašelinném světě plovoucích drnů a trav.\nNajednou uslyšíš něco, co je ještě vzácnější než čas: to tě vítá bezletová zóna ticha přírodního parku Homolka-Vojířov. Bude tvým průvodcem až do setmění.\nProdíráš se k severu, kde tušíš existenci vychozených tras, a na nich pak potkáváš kamenné památníky a poutní místa, jejichž význam se také již rozplynul. Kromě jednoho se zprávou jdoucí napříč dobami – Schullerova kamene. Pravý důvod jeho přítomnosti je zahalen mystikou a tajemstvím, i datum vytesané v žule je snad sto let za událostmi, které připomínají Pavla Schullera z Dobré Vody u Číměře. Ať tak či tak, podobná znamení vnáší do krajiny zvláštní rysy a hloubku lidství.\nZa zatáčkou se k tobě jako vystřelený šíp přiblíží podezřele přímočará lesní rovinka. Pod nohama tmavě modré kameny jsou asfaltovým odkazem doby signální, kdy projíždějící vojenská technika a kluci z PS rot bránili potoku v jeho snaze o svět bez hranic. A tak kráčíš po třiceti letech ponechaných osudu; kolem planin, kde borovice ustupují rašelině, jež asociuje blížící se Třeboňsko. Tady zahajuje svou misi rybník považovaný od samého počátku existence názvu oblasti za jeden z nejvýraznějších symbolů České Kanady. Nejdelší v republice, zadržující nejvíce vody.\nNamísto rybníku spíš Staňkovská přehradní nádrž či jezero, a chceš-li jej obejít, půl den bude tak akorát.\nLesy jsou protkané nití pěšin a cest, co křižovatka, to pestré možnosti, kam můžou tě vést!\nKlasická dvoukolejná, doposud s jistotou vedoucí tvé kroky, se u přehrady z padlých dubů mění na úzkorozchodnou a sotva znatelná stezka se brzy dotkne jezerních břehů. Kopíruje jeho fjordy a ukazuje říši vodních krás.\nStále ještě existují tajná místa. Na samé hranici, již na druhém břehu vymezují patníky a cedule Achtung Staatsgrenze. Pak narazíš na cestu obvyklého vzezření. Ukáže ti Markétské polesí s jeho hajnicemi, pohraničními policiemi na triangulačních planinách v jinak monolitickém stromoví a přes jeden z přítoků nasměruje tvé odpoledne k jihu. Hvozd se rozestoupí a památné duby i lípy, vůně krajiny, podzimních ohňů a vyhlídka k Novohradským horám daleko na jih vyšlou zprávu, že Staňkov je už za rohem. Pohlédneš do tváře země pod bukovým pralesem a víš, že je nová.\nDrobná obec je ze tří stran obklopena vodou. S pokračujícím během roku utichá i turistická těžba jinak celkem vyváženě zakomponovaná do části jezerního světa. I rybník si k tomu řekl své – vydatný zdroj kačležských vod z chystaných výlovů na horním toku Hostice zaplavil chaty i dětská hřiště u jižní hráze. Sezóna uzavřena.\nNa valu mezi Špačkovem a Staňkovským se vrátíš v pomezní hvozd. Můžeš se v něm procházet hodiny a potkáš jen zlátnoucí les, Poledníkový kámen a lomy. Tady je snadné žít. Opustit svůj příběh a naladit se na celek.\nZapadající Slunce prozáří okamžik večera a ty, blaženou samotou Rottaler Forstu, přes Rubitzkoteich, Meridianstein, dojdeš až k nejsevernějšímu rakouskému zámečku pod horou Weissenberg. Soumrak a jedinečnost k tobě budou moci opět promluvit a ty se vrátíš domů.\nVíc, než se kdy dalo čekat.\nZdroj: Českákanadavypravuje.cz – autor: Petr Pokovba


Home-office - ráj introvertů? :: Bara-Hajna\nHome-office - ráj introvertů?\nDnešní téma zrálo postupně. V posledním půl roce jsem zaznamenala řadu článků na téma, proč současný home-office prospívá introvertům. A cíleně jsem se začala doptávat svých známých, kteří se s touto preferencí identifikují, jak to mají. Je to pro ně skutečně ráj? Napadá mě k tomu parafráze z Rákosníčka - na první pohled je docela obyčejný, ale když se ponoříte hloub, začnou se dít podivuhodné věci. 😉(Pro detailisty, ano - vím že v originále je "ve dne je docela obyčejný, ale sotva ho večer přikryje černočerná tma...")\nTady nabízím pár postřehů zpod hladiny:\nSociální odstup si užíváte možná chvíli, ale po čase se i u introverta ozve potřeba se spojit alespoň s těmi nejbližšími.\nSituaci, kdy jste v rámci home-office v malometrážním bytě s několika dalšími členy domácnosti, kteří také přece potřebují klid na práci, školu nebo pomoct s online zájmovým kroužkem, si tak úplně neužíváte. Nakonec, tohle může být fakt výzva nejen pro introverta. Výhodou je, když se máte kam "uklidit".\nNapojeni na on-line konferencích se možná zaradujete, že k vyjádření názoru můžete využít chat a nemusíte u toho mluvit. Kdo vám ale zaručí, že si váš komentář na druhé straně někdo opravdu přečte? A že vás vyvolá na "zvednutou packu"? Propojení jeden na jednoho bývá introverty hodnoceno jako lepší.\nJedna kamarádka velice trefně popsala pocit, jaký zažívá při on-line webináři - "když se přihlásím, tak vždycky musím nejdřív počkat, než se extraverti vykecají". Také trpíte, když musíte poslouchat pro vás nepodstatný small talk?\nZapnutá kamera vám možná nechybí, ale ruku na srdce - kolikrát už jste řešili nedorozumění plynoucí jen z toho, že příjemce sdělení si ho vyložil jinak, protože neměl možnost vidět u toho váš výraz?\nNení to jistě výčet úplný a pár přiznaných pozitiv jsme také našli:\nV první řadě je to větší možnost regulovat si přísun sociálních kontaktů. Pravděpodobnost, že si to k vám v současné době namíří neohlášená návštěva, je asi minimální.\nNezávazné společenské konverzace vám nechybí.\nPokud jste spíše introvertní a máte možnost si svůj den plánovat, můžete si do rozvrhu zahrnout i "chvíli pro sebe" na dobití energie. Projít se, proběhnout, něco přečíst, skouknout, vyčistit si hlavu - a vystačíte si sami, nepotřebujete k tomu shánět další parťáky.\nAť už vám současná situace přijde lepší nebo horší nebo stejná 😉, všem, kteří preferujete introverzi přeji dost prostoru a času, abyste mohli naplno využít silné stránky, které tato preference přináší - důkladný vhled do problému, uvážená rozhodnutí, naslouchání druhým, schopnost pozorovat své okolí. A pokud tuhle preferenci nesdílíte, nezapomínejte na to, že ve svém okolí pravděpodobně máte pár introvertů, kteří dokážou, co si zamanou, pokud mají dostatek času na rozmyšlenou a prostor pro uplatnění svých nápadů. Zkuste jim ho poskytnout.\nPoznali jste se? Co byste přidali, co máte jinak? Budu ráda za další postřehy 😊


Hotel 858 km - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Millerovo\nMazhurina Ulitsa 48, Millerovo, Millerovo, Rusko, 346130 - Zobrazit na mapě\nHotel 858 km – podrobnější informace\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Hotel 858 km je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Millerovo. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nHotel 858 km rovněž nabízí mnoho vybavení k obohacení vašeho pobytu ve městě Millerovo. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně nonstop recepce, přeprava do hotelu / na letiště, rodinný pokoj, restaurace, odvoz na/z letiště.\nAtmosféra hotelu Hotel 858 km je cítit v každém pokoji. vířivá vana, klimatizace, topení, stůl, odhlučnění jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Hotel 858 km je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě Millerovo.\nVšichni cestovatelé (924) Páry (226) Jednotlivci (54) Rodiny s malými dětmi (420) Rodiny se staršími dětmi (169) Skupiny (55)


A vy jste si mysleli, že DelPro Companion nemůže být lepší?!\nVEZMĚTE SI SVÉ PROTOKOLY S SEBOU KAMKOLIV VE STÁJI\nPlatforma řízení stáda DeLaval DelPro má pro vás další aktualizaci. Již dříve jsme uvolnili software DelPro FarmManager 5.5 – a nyní nastal čas pro DelPro Companion 5.5. V této nové verzi je zahrnuto několik skvělých nových funkcí a vylepšení. Funkce, které byly inspirovány na základě vaší zpětné vazby, a které posunuly program DelPro Companion na zcela novou úroveň.\nNyní můžete u vašich zvířat zaznamenávat ještě více událostí\nKlíčovou součástí programu DelPro Companion bylo vždy mít schopnost snadno zaznamenávat události u jednotlivých zvířat. A nyní, po uvolnění verze Companion 5.5, jsme přidali 11 nových typů událostí, které můžete u zvířat zaznamenávat. Zamilujete si práci s novými událostmi jako jsou: Přídavek, Zmetání - a otevření nové laktace, Kontrola zdraví, Rozhodnutí o brakaci, Úhyn, Rektální teplota, Tělesná hmotnost (manuální událost), Pozvat k vakcinaci, Pozvat k návštěvě veterináře, Pozvat k synchronizované UI, Změna ID měřiče aktivity, Přiřadit ušní visačku (pravou/levou), Požadavek na vzorek progesteronu pro Herd Navigator™. To vše vám k již existujícím událostem dává ještě větší flexibilitu pro zaznamenávání událostí zvířat ve stáji.\nZvířata s upozorněním ve vašem programu Companion\nVíme, že máte rádi vytváření vlastních sestav v DelPro FarmManager, abyste našli zvířata, na která se chcete zaměřit. Sestavy používají filtry na pozadí, aby se zajistilo, že budou rychlé a snadné pro používání, protože zobrazují pouze zvířata, která potřebujete. Filtry, které v sestavách vytváříte a používáte, mohou být nyní odeslány do DelPro Companion. Kdekoliv jste ve stáji, máte přístup ke zvířatům, která figurují na jedné z vašich 20-ti nejlepších (top 20) sestavách. Jednoduše jděte v programu FarmManager do menu „nástroje - filtry“ a vyberte filtr, který chcete „Použít pro Companion“. DelPro udělá zbytek za vás. V novém „režimu filtrů“ najdete seznam se všemi aktivními filtry, kde u každého z nich máte požadovaná zvířata, o kterých chcete vědět. Ať už se jedná o filtr „zvířata na zapuštění“ nebo o váš vlastní filtr, program Companion vám ukáže zvířata, o kterých chcete vědět.\nDelPro FarmManager společně s DelPro Companion nabízejí ještě větší podporu při provádění praktických rutinních postupů na vaší farmě. Jestliže jste naplánovali návštěvu veterináře pomocí modulu návštěvy veterináře v aplikaci DelPro FarmManager, má program Companion všechna tato zvířata k dispozici, aby mohl zaznamenat vaše pozorování a provedená ošetření. Můžete automaticky naplánovat týdenní nebo měsíční návštěvu veterináře na kontrolu čerstvě otelených krav nebo na kontrolu březosti. Sestava Návštěva veterináře automaticky pozve (vypíše) zvířata na návštěvu a vy máte také možnost manuálně pozvat (vypsat) jakákoli další zvířata. Při práci s veterinářem ve stáji budete mít vždy po ruce informace, které potřebujete pro správnou volbu způsobu léčby.\nDnes si můžete v DelPro FarmManager navrhnout své vlastní vakcinační protokoly a automaticky je spustit; a když dorazíte ráno do stáje, v programu Companionu přesně vidíte, která zvířata máte ošetřit! Pracujte se zvířaty a velmi jednoduše zaznamenejte, co proběhlo. To vše vede k tomu, že údaje o ošetření (léčbě) jsou ještě dříve, než dorazíte do kanceláře, znovu synchronizovány s příslušnými protokoly. A vy jste připraveni pozvat (vypsat) zvíře znovu na další ošetření nebo na návštěvu veterináře.\nProtokoly synchronizované UI\nV softwaru DelPro FarmManager můžete nakonfigurovat protokol synchronizované umělé inseminace (dále UI), aby byla příslušná zvířata připravena na inseminaci. Zvířata, které nemají pravidelný říjový cyklus, jak mají mít, lze pozvat automaticky nebo je můžete do protokolu zapisovat jednotlivě. Klíčové je, že máte v aplikaci DelPro Companion všechna aktivní zvířata, která dnes potřebují ošetření. Když pracujete přímo ve stáji, máte v jednoduchém modulu přehled o podrobnostech protokolu a o aktuálních aktivních ošetřeních každého zvířete. Vidíte zde předchozí ošetření a přesně víte, co máte dělat dnes. Pouhým potvrzením pomocí odklepnutí se zaznamenají údaje a zvíře se vám v protokolu znovu prezentuje pro další případný krok v ošetření (léčbě)\nKromě těchto nových funkcí jsme také pracovali na obecných vylepšeních aplikace Companion. Abychom vám poskytli ochutnávku toho, co jsme přidali:\nZměna skupiny nyní také podporuje schopnost přiřadit novou nebo cílovou dávku zvířeti. Tato funkce funguje jak pro jednotlivá zvířata, tak v režimu skupinového zadání.\nUdálost diagnózy nyní také podporuje schopnost zaznamenat místo ošetření a číslo předpisu\nU našich zákazníků se standardními/kruhovými dojírnami jsou nyní viditelné názvy připomínkových kódů\nU našich VMS zákazníků je nyní v záložce dojení viditelná hodnota průměru denních dojení za posledních 7 dní\nV záložce Krmení můžete nyní vidět tabulku krmení, která je přiřazena ke každému zvířeti, zda jsou zvířata vyloučena z výpočtů dávek nebo zda mají 24 nebo 72 hodinový alarm nízké spotřeby.\nV záložce Události je k dispozici více historických typů událostí - podívejte se na to!\nU každého zvířete je nová záložka, která zobrazuje „dnešní přehled“. Zde zjistíte, zda u zvířete probíhá léčba (ošetření), zda je zvíře zahrnuto do veterinární návštěvy, vakcinačního protokolu, protokolu synchronizované UI nebo zda nemá v některé z vašich sestav status upozornění.\nPoznámka: Program DeLaval DelPro Companion 5.5 vyžaduje, aby byl na vaší farmě instalován router (směrovač) DeLaval, DeLaval bezdrátový přístupový bod a software DeLaval DelPro FarmManager verze 5.5 nebo vyšší. Pro jakékoliv dotazy týkající se kompatibility s vaší farmou kontaktujte vašeho zástupce DeLaval.


Vědci poodhalili podstatu hmoty. Jsou jí prý kvantové fluktuace vakua - iDNES.cz\nKvarky, gluony a co dál?\nNabízí se tedy otázka: co tvoří těch zbývajících 99 procent hmotnosti? Nebo jinými slovy: co je podstatou běžné hmoty? Odpověď nejen na tyto otázky hledal mezinárodní výzkumný tým pod vedením Stephana Dürra z Institutu Johna von Neumanna v německém Jülichu. Jeho primárním úkolem ale bylo provést teoretický výpočet hmotnosti protonu.\nPodobně jako jiné virtuální částice gluony neustále vznikají a zanikají, jakoby z ničeho, a to díky kvantovým fluktuacím. Ale jak vidno, jejich „existenci“ nelze při výpočtech hmotností nukleonů opomenout, neboť tvoří podstatnou součást silné vazby.\nDíky QCD mají vědci k dispozici základní rovnice popisující silnou jadernou sílu, jenže zabralo celé dekády, než se jim ve výpočtech podařilo dopracovat se k nějakým smysluplným a reálným číslům. Řešení rovnic je ve většině případů, když ne zcela nemožné, tak aspoň velmi obtížné.\nFyzici se ale nutně potřebovali hnout z místa. Naštěstí to netrvalo tak dlouho a po čase spatřila světlo světa nová výpočetní metoda, tzv. mřížková QCD. Ta hladký časoprostor v nukleonu nahrazuje sítí jednotlivých izolovaných bodů, což umožňuje aspoň přibližnou simulaci problému na počítačích.\nVirtuální kvarky nelze zanedbat\nS virtuálními gluony vědci sice při kalkulacích hmotností nukleonů běžně počítali, avšak stále opomíjeli jiné důležité složky vakua, a sice virtuální páry kvarků a antikvarků. I ty se, stejně jako gluony a ostatní virtuální částice, ustavičně vynořují z kvantového vakua, aby vzápětí opět mizely v nicotě. Jejich vliv celou věc ještě víc komplikuje, proton (a neutron samozřejmě také) už vůbec není tou jednoduchou částicí složenou ze tří kvarků jako na začátku našich úvah, ale složitý propletenec všech možných stavů, které je nutné do výpočtů zahrnout.\nUvedeným problémem se zabývalo a stále zabývá několik výzkumných skupin po celém světě. Například tým vedený Christinou Daviesovou z univerzity Glasgow před pěti lety dokázal vypočítat hmotnost mezonu Bc, jenže jejich situace byla přece jen o poznání jednodušší, neboť mezony se skládají jen ze dvou kvarků (přesněji z kvarku a antikvarku).\n10 tisíc trilionů\nDürrova skupina se potýkala s mnohem složitějším úkolem, neboť výpočty s vitruálními kvarky představují práci s více než 10 000 triliony čísel. „Na Zemi neexistuje počítač, který by byl schopen pojmout do své paměti tak obrovské množství dat,“ poznamenal před časem Stephan Dürr na serveru časopisu New Scientist. Proto vědci museli k výpočtu použít hned celou počítačovou (paralelní) síť o výkonu 200 Teraflopů.\nNakonec bylo jejich úsilí korunováno zaslouženým úspěchem – jimi vypočtená hmotnost protonu se od experimentálně zjištěných hodnot liší o pouhá 2 procenta! To znamená skutečně velký skok kupředu, neboť předchozí pokusy pracovaly s 10procentní chybou.\nTeď už stačí jen do výpočtů zahrnout účinky tzv. Higgsovo pole a teoretičtí fyzici budou mít, aspoň pokud jde o hmotnosti nukleonů, vystaráno. Jenže tak snadné to jistě nebude, fyziky čeká ještě spousta tvrdé práce. Cesta k poznání nikdy nekončí.\nDürrův tým ale svým počinem zas jednou potvrdil správnost koncepce založené na starém dobrém standardním modelu, jehož nedílnou součástí kvantová chromodynamika je.\nPodstatou hmoty jsou kvantové fluktuace\nJak se ukázalo, do výpočtů hmotností nukleonů je třeba zahrnout i virtuální částice, a to nejen gluony, ale i virtuální kvarky. Andreas Kronfeld z amerického Fermilabu hodnotí přínos práce Dürrova týmu slovy: „Protože jejich přesné výpočty souhlasí s výsledky laboratorních pokusů, nyní už víme, spíš než jen věříme, že původ hmotnosti obyčejné hmoty je v QCD.”\nPoukazuje přitom na významný fakt, že „i kdyby hmotnosti kvarků z výpočtů úplně zmizely, hmotnosti nukleonů by se příliš nezměnily.” To je podle něj jasný důkaz toho, že za existenci hmoty vděčíme především kvantovým fluktuacím vakua.\nZdroje: cordis.europa.eu, www.sciencemag.com, www.newscientist.com\nTémata: počítač, základní škola, Asteroid, Glasgow, virtuální


SpringFree – něco víc než trampolína - Bumima.cz\nHlavní strana Články Děti SpringFree – něco víc než trampolína\nSnad každé dítě touží mít na zahradě trampolínu. Není divu, protože je skvělým zdrojem zábavy. Chlapci i dívky všeho věku milují skotačení, skákání a kotrmelce, ale rodiče malých nezbedů a princezen mají o jejich bezpečnost tak trochu strach. Před pořízením tohoto hracího prvku by si měli rodiče rozmyslet důležité parametry. Trampolína je sice úžasná věc, ale základem je její kvalita.\nJak na výběr trampolíny\nKdyž se rozhodnete pro koupi trampolíny, měli byste myslet na klíčové vlastnosti. Nelze opominout typ konstrukce, rozměry i použité materiály. Pokud jde o produkty pro dětská hřiště a do školek, je nutné dbát na garantovanou certifikaci. Průměr je odvozen od počtu dětí, které se na ní budou pohybovat. Pakliže ji chce využívat i dospělý, ať počítá s průměrem alespoň 330 cm. Neměli byste zapomenout, že větší modely si žádají také více prostoru na zahradě.\nKlasika s pružinami versus bezpružinová volba\nStálicí českého trhu je trampolína s pružinami. V každém případě zaujme nízká pořizovací cena, ale odradí horší životnost. Levnější modely nestojí za řeč, navíc mohou být pro děti nebezpečné. Pokud žádáte kvalitu, rozhodněte se pro bezpružinovou trampolínu SpringFree. Je pravdou, že neosloví vyšší pořizovací cenou, ale ohromí dlouhou životností a precizním zpracováním. Tento produkt je k dostání již od roku 2003. Na první pohled se zalíbí elegantní design. Trampolína postrádá pružiny, zato nechybí laminátové pruhy.\nKvalita z Nového Zélandu\nNejbezpečnější trampolínu na světě vytvořil univerzitní profesor Dr. Keith Alexander. Nemusíte se bát, že se vaše děti při skákání poraní, ale to neznamená, že nemusí být pod dohledem. Dopřejte nejmenším členům rodiny moderní zábavní prvek. Skákání na trampolíně je zdraví prospěšné. Pakliže si koupíte bezpružinový model SpringFree, stane se tento způsob aktivního odpočinku i vaším koníčkem.\nPředchozí článekDárky pro muže ke Dni otců\nDalší článekDítě se musí naučit rozpoznat pocit, který cítí, když se mu chce na nočník, aby vám to mohlo sdělit\nÚno 17, 2012