Kamil – 5. stránka – Kamil Vitasek\nFoto / Video / Copter\nThajsko 2015 na vlastní pěst\nPosted by Kamil On 15.9.2015\nHarmonogram cesty 2015\n4:40 – Ostrava hl. n., RegioJet\n8:10 – Praha, hl. n.\nAirportExpress – spoj mezi vlakovým nádražím a letištěm\n13:20 – Odlet z Prahy (Aeroflot)\n17:55 – Přílet Moskva\n21:45 – Odlet Moskva\n10:30 – Přílet Bangkok Suvarnabhumi\nShuttle bus – spojení mezi letištěm Suvarnabhumi a Don Muang\n17:15 – Odlet Bangkok Don Muang (Nok Air)\n18:35 – Přílet Krabi\nTaxík do Pine Bungalow, 34 km\nCesta na Phi Phi, Phi Phi Hill Resort\nCesta na Ko Lantu, Unseen Resort\nCesta na Koh Mok, Hadfarang Bungalow\nCesta na Koh Kradan, Kradan Island Resort?? + nejjižnější resort ve stanu\nKoLipe, spaní ve stanech\nCesta na Koh Tarutao, spaní ve stanech\nCesta z Koh Tarutao na do přístavu Pak Bara\nCesta z přístavu Pak Bara na letiště Hat Jai\n16:20 – odlet z Hag Jai (Air Asia)\n17:25 – přílet Bangkok – Don Mueang\nCesta busem na Khao San Road, Lucky House\nCesta k letišti Suvarnabhumi, nocleh v Kriss Residence\n10:20 – Odlet z Bangkok Suvarnabhumi (Aeroflot)\n16:15 – Přílet Moskva\n18:45 – Odlet Moskva\n19:40 – Přílet Praha\n23. 1. Let Praha – Moskva – Bangkok – Krabi\n23. 1. Cesta vlakem z Ostravy do Prahy.\nNechtěli jsme sebou tahat hromady oblečení, proto jsme byli oblečení jen lehce. V Ostravě jsme z auta naskočili rovnou do vlaku, ale v Praze jsme se museli přemístit z vlakového nádraží na letiště – to jsme mrzli.\nLet Praha – Moskva\nNa letišti v Praze byli u odbavení dost protivní lidé, s tím už jsme se naštěstí za hranicemi už moc nesetkali. Menším letadlem jsme se dopravili do Moskvy. Moskevské letiště je obrovské, nachodili jsme tam snad kilometry, ale kupodivu je velice přehledné. Nakupovat se tam dá pouze v rublech, eura vám nikdo nevezme.\nLet Moskva – Bangkok\nNastoupili jsme do obrovského letadla společnosti Aeroflot.\nCestou do Bangkoku jsme kupodivu (vzhledem k ceně letenky) dostávali hromadu občerstvení.\nKaždé sedadlo před sebou mělo monitor, kde si můžete pustit oblíbené filmy nebo seriály, případně si zahrát jednoduché hry – sami, nebo s jiným cestujícím. Vidíte tam také průběh letu a informace o výšce letu, rychlosti…\nBohužel u mého monitoru nefungovaly sluchátka. Vyřešili jsme to tak, že si Jana pustila na svém monitoru stejný film jako já, vypla si obraz a spala – a já si dal sluchátka k ní.\nCesta mezi letištěm Suvarnabhumi a Don Muang v Bagkoku\nBangkok má dvě letiště – jedno je vesměs pro mezinárodní lety (Suvarnabhumi), druhé pro vnitrostátní (Don Muang). Takže jsme se mezi nimi museli přemístit na další let. Shuttle bus mezi letišti jezdí pravidelně, cesta zabere zhruba hodinu a pokud máte platnou letenku, tak je jízda zdarma. Řidič jel rychle a kličkoval jako tygr.\nNa letiště jsme přijeli včas a nějakou dobu jsme tam museli čekat. Jana se vyspala na lavičkách a já hlídal zavazadla. Vyměnili jsme si 100€ za thajské bahty s kurzem 1€ = 34,46 THB\nMístní aerolinky pro vnitrostátní lety mají krásně barevná a polepená letadla.\nU odbavení měli problém s mojí powerbankou, měl jsem celkem 3 a tu největší mi nedovolili vzít si na palubu, musel jsem ji dát do odbaveného zavazadla. Každopádně oproti Praze opravdu příjemní lidé u odbavení.\nHned po příletu do Krabi nám místní rozdávali zdarma SIM karty s minimálním kreditem, o kus dál jsme si ale koupili jinou SIM kartu – za 500 THB jsme měli 3GB dat na 30 dnů a 20 THB kredit. Nám šlo hlavně o ty data. SMS do ČR stála cca 5,30 THB.\nNyní jsme museli zjistit, jakým způsobem se dostat k 35km vzdálené pláži, kde jsme měli rezervované ubytování. Zahlídli jsme dva stánky – jeden nabízející BUS a druhý TAXI, samozřejmě jsme šli zjišťovat, kdy jede levnější BUS. Bylo nám ale řečeno, že do naší destinace se jinak než taxíkem nedostaneme. Nevěřili jsme a šli jsme se před letiště podívat, jak to tam funguje a co všechno tam jezdí. Různé hloučky místních lidí na nás pokyvovali, že nás odvezou, kam budeme potřebovat. Žádný bus jsme ale nenašli, takže jsme se vrátili zpátky ke stánku TAXI a koupili jsme si naši cestu za 700 THB, což bylo asi hodně předražené ale vzhledem k tomu že již byla tma a my byli unavení, vzali jsme to a jeli až k našemu ubytování.\nPřed odjezdem jsme se snažili řidiči vysvětlit, kde chceme hodit, ale nemohl to pochopit. Nakonec jsme mu dali telefonní číslo do našeho resortu, tam se s nimi domluvil a vyrazili jsme.\nŘidič jel znovu jako šílenec, předjížděl zleva, zprava, o blinkr zavadil jen jednou, asi omylem. Po několika minutách cesty se nás opět na něco začal vyptávat – možná to byla angličtina, možná ne, ale řekl jsem mu, že mám v mobilu GPS a že ho budu navigovat. Z jeho posunku jsem pochopil, že se mám posadit a raději mlčet.\n24. 1. KRABI, Pine Bungalow\nDo naší první destinace jsme dorazili po tmě a z okolní krajiny jsme moc neviděli, zavedli nás do zděného bungalovu o jedné místnosti, kde za zídkou byla sprcha a v ní toaleta.\nTekla pouze studená voda a po spláchnutí se řinul z odpadu šílený smrad. Jeli jsme ale za exotikou, takže jsme byli nadšení. Kdybychom věděli, jaké noclehy nás ještě čekají, určitě bychom si toho víc vážili.\nZásuvky sice byly bez redukce, ale naše nabíječky to v pohodě vzalo.\nPřed spánkem jsme si ještě zašli na jídlo, Jana si dala nudle s kuřecím masem a já pad thai, také s kuřecím a k tomu colu.\nZ jídla jsem byl nadšený, později jsem si dával pad thai pravidelně. Místního zaměstnance jsme se chtěli zeptat, co by nám doporučil za aktivity na další den. Když jsme se ale na něj podívali, mával na nás rukou, ať jdeme pryč. Přitom se ale hrozně usmíval, takže jsem to nechápal. Když jsme začali odcházet, volal na nás. Když jsme se na něj podívali, opět na nás mával, ať odejdeme. Tehdy jsme pochopili, že lidé v Thajsku mají pro různé posunky jiný význam než my, on na nás mával, ať jdeme k němu. Přečetli jsme si nabídku zážitků – šnorchlování, výlety lodí, skútry… a šli jsme spát.\nRáno jsem kupodivu vstal hodně brzy, Jana ještě spala a já se šel konečně za světla podívat, kde to vlastně jsem a jak vypadá místní pláž.\nByl to pro mě jeden z největších zážitků – na pláži byl až extrémní odliv, nikdy jsem nic podobného neviděl a procházel jsem se asi hodinu po mořském dně a kochal jsem se přírodou. Nikde ani člověk, všude pouze rostliny, „džungle“, sem tam místní lidé.\nNěkolik stovek metrů v moři místní lidé po kolena ve vodě něco lovili a chytali, řekli jsme si, že později musíme zjistit, co to bylo, doteď to ale nevíme.\nPak mě už prozváněla Jana, tak jsem se vydal zpátky. V koupelně objevila velikého pavouka a tehdy jsem zjistil, že má větší fobii z pavouků a různého hmyzu, než jsem si myslel. Vzhledem k lokalitě kde jsme byli a jaké dobrodružství jsme měli v plánu to nebylo příjemné zjištění.\nŠli jsme na snídani. Tehdy jsme dostali závislost na místním ovocném šejku.\nJahodový a ananasový šejk byl můj oblíbený. Doma jsem ananas nikdy nejedl ale v Thajsku chutná ovoce opravdu jinak a ananas jsem si tam užíval.\nCelý tento den jsme měli v plánu strávit v okolí a přespat na stejném místě.\nVydali jsme se tedy na pěší procházku po pláži a hledali místo, kde bychom poobědvali. Kousek vedle byl resort, kde jsme v povzdálí slyšeli zpěv a hlasy. Vydali jsme se tím směrem přes křoví, ale to už na nás volal jeden místní, že se máme vrátit, protože je to nebezpečné. Místní vojáci tam údajně mají nějakou akci a veřejnosti je tam vstup zakázán. Sedli jsme si tedy v tomto rezortu a dali si oběd, místní číšník (a nejspíš i majitel) byl šíleně vysmátý a příjemný.\nOběd jsme snědli sami na pláži a vydali jsme se dále pěšky. Na pláži jsme míjeli mimo jiné pěknou svatbu a kousek dál jsme šli kolem slumů, kde bydleli chudí místní lidé. Pak jsme potkali dva Čechy, kteří nám poradili, jak se dostat na náš první plánovaný ostrov. Když jsme se vrátili do našeho rezortu, opět jsme se s nimi potkali. Nechali nám šnorchl, který už prý nevyužijí, protože letí domů.\nZbytek dne jsme strávili na pláži u rezortu, která byla skoro prázdná. Přímo na pláži byly k dispozici hamaky a hlavně krásné bambusové přístřešky plné polštářů, kde jsme se chovávali před sluncem a četli si.\nPláž nebyla písečná ale plná malých kamínků a mušlí. Večer jsme poprvé obdivovali úžasný západ slunce, zašli si na večeři a koupili lístky na loď na zítřejší ráno.\n26. 1. Cesta na Phi Phi\nJak jednoduché je cestovat po Thajských ostrovech se projevilo hned při nákupu prvních lístků na loď – přímo v našem rezortu nám den předem prodali jízdenku, pomocí které nás až u našeho bungalovu vyzvedl mikrobus, ten nás zavezl do přístavu Ao Nang, kde jsme přestoupili na malou loď.\nTahle malá loďka nás zavezla na otevřenější moře, kde jsme přestoupili na větší loď. Ta nás odvezla až k přístavu ostrova Phi Phi.\nHned v přístavu nás překvapila průzračná voda plná barevných rybiček. Vystoupili jsme a zaplatili poplatek za vstup na ostrov.\nPřístav je uprostřed podlouhlého ostrova, kde se ostrov zužuje jen na pár metrů, z druhé strany ostrova byla krásná pláž, bohužel ale maximálně přeplněná lidmi. S tím jsme ale počítali, takže jsme se vydali hledat cestu k našemu dalšímu rezortu Phi Phi Hill.\nUbytování jsme měli rezervováno již z domů a úmyslně jsme si vybírali lokalitu, která je mimo větší turizmus, co nejvíce stranou. Věděli jsme, že budeme muset jít cca 3km až na jeden z konců ostrova, podle Google Maps by to neměl být problém. Bohužel ale mapy moc neodpovídaly skutečnosti a tak jsme chvíli bloudili. U pláží nám nabízeli odvoz loďkou na náš konec ostrovu s tím, že cesta tam žádná nevede, ale protože jsme byli rozhodnutí tu cestu najít, vždy jsme to odmítli. Nakonec jsme to vzdali a za 200 THB jsme se tam nechali zavést.\nLoď nás zavezla na konec ostrova, kde nám došlo, že resort Phi Phi Hill znamená, že bude na kopci a začali jsme po prudkých schodech zmoženě stoupat. Tam jsme poprvé potkali opičku, tlustá a znuděná, doufal jsem, že takové nebudou všechny – naštěstí ne a užili jsme si s nimi ještě dost srandy další dny.\nPo zaplacení ubytování a vybalení jsme se rozhodli vydat zpět do města, tentokrát jsme již za loď platit opravdu nechtěli a rozhodli jsme se, že z druhé strany tu tajemnou cestu najdeme. Cestu jsme opravdu našli, ale vypadalo to, že jsme první turisté, kteří se po ni vydali. Vedla mezi napůl zbořenými chatrčemi místních obyvatel a moc bezpečně jsme se necítili. Do turistického centra ostrova jsme dorazili za půl hodiny. Tam se žilo maximálním turistickým ruchem, naprostý opak toho co jsme zažili první den v Krabi. Prošli jsme všechny uličky a pláže a již po tmě jsme se vydali zpět k našemu rezortu. Řekli jsme si, že místní lidé jsou dost hodní a milí na to, abychom se báli jít zpět stejnou cestou a tak jsme se po tmě vydali zpět opět středem ostrova.\nNaše chatrč byla dřevěná a měla opět stejné uspořádání – jedna místnost a za zídkou sprcha se záchodem.\nZa postelí jsme oba měli vedle hlavy jednu zástrčku, opět bez redukcí. Tam jsme pochopili, že s tou elektřinou to na ostrově nebude tak jednoduché, když jsme si přes noc nabíjeli mobily a probudil nás jasný záblesk se silnou ránou. Záblesk vyšel z mé nabíječky, kterou jsem hned vytrhl ze zásuvky a víckrát ji raději nepoužíval. Kupodivu jsme ale žádné pojistky nevyhodili a zásuvky fungovaly dále.\nRáno jsme si dali snídaní a rozhodli se zůstat nyní na našem koutě ostrova, pryč od davů lidí a najít si tam nějakou pláž. Z kopce vedla malá ulička mezi palmami a banánovníky s cedulkami směřujícími k „Small Beach“.\nPláž byla opravdu malá, na šířku zhruba 10 metrů a lemovaná všude kolem velkými kameny. V rezortu jsme si ráno vypůjčili ploutve a poprosili jsme o starý toustový chleba pro rybičky, které jsme je krmili. Voda byla celkem špinavá, proto jsme se rozhodli vyzkoušet jinou pláž, která byla již celkem plná turistů, ale voda průzračná.\nHlavně tam ale bylo tisíce rybiček, které nás díky našim toastům neustále pronásledovaly a užili jsme si s nimi dost legrace.\nDo středu ostrova se nám již pěšky nechtělo, takže jsme si opět zaplatili taxi boat. Uprostřed ostrova na největší (a nejplnější) pláži ostrova jsme si pronajali kajak a vydali se na Monkey Beach, malý kousek pláže, kde se dá dostat pouze po vodě. Pláž se jmenuje „opičí“, protože ji osidluje skupina opiček, kvůli kterým tam turisté jezdí.\nBez dozoru si tam nemůžete nic nechávat, protože vás o to opice připraví. Mě chtěly z kajaku ukrást tričko a čepici. Nakonec jsme opičky nakrmily kousky ovoce a vydali se zpět.\nPři procházení Janu napadlo, že když půjdeme pořád po kraji ostrova, musíme se nějak dostat k našemu rezortu. Přeskočili jsme pár kamenů a opravdu jsme našli úžasnou stezku, podél ostrova, v noci osvětlenou romantickými lucernami kolem luxusních Vikingských chatek.\nUžívali jsme si krmení rybiček a Jana začala mít kromě pavouků fóbii i z rybiček, protože ji údajně chtěly sežrat.\nŠli jsme opět pěšky do centra ostrova a pak dlouhou pěší túru až na ViewPoint, což je místo kde je nejhezčí pohled na ostrov.\nJanu cestou začal pronásledovat kozel, usoudili jsme, že místní zvířata ji opravdu nemají v lásce.\nCestou zpět jsme si dali oběd, palačinku, banány na cestu a šli jsme zpět na náš okraj ostrova.\nCestou po pláži jsme potkali opičky, které udělaly trošku rozruch na pláži plné turistů. Opičky se samozřejmě rozběhly střemhlav k Janě, tentokrát za to mohl banán, který nesla. Hrdinně ho po mě hodila a já opičky trošičku nakrmil. Z Monkey beach už jsme trošičku věděli jak na ně a ostatní turisté s opatrností koukali.\nJeden z turistů měl láhev s vodou, s kterou opičky provokoval. Toho opička zahnala do vody, protože ji nechtěl dát napít.\nKoupání v moři při západu slunce bylo úžasně romantické.\nNa pokoji nás trošku vyděsila – dle slov Jany – „stometrová“ stonožka.\n29.1. Cesta na Koh Lantu\nRáno jsme se sbalili a taxi boatem dojeli do centra ostrova.\nKoupili jsme si potápěčské brýle, šnorchl, pantofle a hledali naši loď směřující na velký ostrov Koh Lanta. Lístky jsme si koupili v jednom stánku den předem.\nProtože je Koh Lanta dost velký ostrov a my měli z domů rezervované ubytování někde uprostřed, byli jsme trošku nervózní jak se tam dostat. Opět se ale ukázalo, jak je v Thajsku cestování jednoduchá a hned na lodi k nám přišel místní člověk, který se nás zeptal, jestli nepotřebujeme na ostrově taxi. Ihned jsme mu řekli kam potřebujeme a dohodli cenu 100 THB. Po vystoupení z lodi z lodi na nás čekal člověk, který nás hodil na korbě svého auta až do našeho dalšího resortu. Kupodivu to byl majitel tohoto resortu. Člověk, kterému jsme na lodi zaplatili za taxi ho zřejmě zkontaktoval, ať si nás vyzvedne.\nNejdříve jsme počítali s tím, že tento velký ostrov Koh Lanta bude jen taková mezizastávka mezi krásnými ostrovy, ale nakonec z něj máme jedny z nejkrásnějších zážitků. Ubytování bylo v malé bambusové chatrči, kde jsme každý večer v předsíňce leželi a četli si.\nVzadu měla chatrči malou zděnou sprchu a toaletu.\nHned jsme vyrazili prozkoumat místní pláž, byl zrovna odliv, voda v moři byla zhruba po pás a takto se dalo ujít až sto metrů do moře. Vzhledem k mělké vodě byla teplota vody šílená, doslova termální lázně, že i mě už to bylo po pár minutách nepříjemné.\nUsoudili jsme, že na radovánky na pláži to tentokrát nebude a rozhodli jsme se, že si půjčíme skútr a trošku prozkoumáme celý ostrov. Větší firma, která půjčovala u cesty skútry, měla zrovna všechny rozpůjčené a řekli, ať přijdeme zítra. Šli jsme tedy o pár metrů dál, kde místní rodinka také pronajímala skútry a kde jsme si jeden půjčili. Na 24 hodin nás půjčovné vyšlo na pouhých 200 THB. Zajímavé bylo, že jsem musel řidičák nechat jako zástavu, ale předpokládám, že by mi v Thajsku můj řidičák na auto stejně na místí skútr neplatil.\nNasedli jsme a podle mapy jsme se vydali směr Old Town. Cestou nás překvapilo, jakým způsobem se na ostrově tankuje. Každých pár kilometrů místní lidé u svého domu prodávali skleněné láhve, které vám nejčastěji po 40 THB vlili do nádrže.\nPárkrát jsme se zastavili takto natankovat. Dojeli jsme do Old Town, zaparkovali jsme v krásné uličce jako z westernového městečka, všude obchůdky se suvenýry a s jídlem.\nKdyž jsme se k večeru vrátili, řešili jsme problém s opuchlým obličejem Jany. Usoudili jsme, že je to způsobeno sluncem a doufali, že to přejde.\nJana měla obličej pořád opuchlý a trošku jsme se začali strachovat. Taky jsme si řekli, že si příště musíme vzít hojivé masti – na nohách jsem měl rozedřené rány z obuvi a vzhledem k místní vlhkosti a slané vodě se rány nehojily.\nOpět jsme vyrazili skútrem na průzkum ostrova. Jeli jsme na úplný jih ostrova do místního národního parku.\nProšli jsme džunglí plnou zvláštních stromů a rostlin až k nádherné pláži s majákem na konci.\nKousek za pláží byla promenáda s pravidelně vysázenými palmami. Slyšeli jsme, že se tam vyskytují opičky, takže jsem se tam dost těšil – na rozdíl od Jany. Opičky tam opravdu byli, tentokrát si trošku agresivněji říkali o banán, který jsem měl pro ně připravený.\nCestou skútrem zpět jsme průběžně zastavovali na různých místech a zkoumali místní pláže a hledali tu nejkrásnější.\nDojeli jsme až na sever ostrova k přístavu lodí, kde jsme si koupili lístky na Koh Mook a jeden nocleh, protože jsme na Koh Mooku neuměli z domů ubytování sehnat. Při nákupu lístků na loď jsme udali přesné místo, kde jsme ubytovaní, aby nás mohl místní minibus vyzvednout a zavézt k lodi.\nCestou skútrem od mola zpět k naší chatrči jsme se zastavili u místních stánků plných jídel, mezi nimi různí brouci, krabi, švábi… nedostal jsem odvahu.\nRáno mě Jana informovala o tom, že již „odpuchla“, čili opuchnutí obličeje bylo pryč a my jsme se uklidnili. Opět jsme se projeli na skútru do Old Town, dali nanuk a projeli jsme zbytek Koh Lanty.\nVrácení skútru bylo naprosto bezproblémové. Poté jsme se trošku věnovali opalování a čtení.\n1.2. Cesta na Koh Mook\nVyzvedl nás minibus, zavezl nás k menšímu molu na západě ostrova přímo u Old Town, kde jsme nastoupili na loď. Cestou na Koh Mook jsme míjeli ostrovy Koh Ngai a Koh Kradan. Ostrov Koh Kradan se nám z lodi natolik zalíbil, že jsme se rozhodli udělat změnu v našem plánu a tento ostrov zahrnout do našeho putování, což se málem stálo osudným.\nKaždopádně jsme dopluli až na Koh Mok, kde jsme našli naše ubytování. Zděná budova, opět jedna místnost a za zdí sprcha se záchodem. Vybalili jsme se a vydali se na pěší cestu napříč tímto malým ostrovem. Cestou jsme potkali skupinku Čechů, s kterými jsme si krátce popovídali. Také jsme zjistili, že ostrov je plný zajímavě zbarvených velkých pavouků, což Janu trošku rozrušilo. Cílem téhle pěší cesty byla krásná bílá pláž na západní špičce ostrova. Bílý písek na pláži byl příjemný na chůzi a mělká voda dovolovala jít hlouběji do moře.\nPláž byla plná mořských hvězdic. Cestou zpět přes ostrov jsme narazili na několik místních obchůdků, které si místní obyvatelé otevřeli u svých domů, ale ceny se nám zdály poněkud vyšší. Po návratu k našemu obydlí jsem si sedl v předsíňce a sledoval opičky, měl jsem zbytky toustů, kterými jsem je krmil. Bohužel jsou ale opičky chytřejší než jsem si myslel, a zatímco jsem jednu krmil tak druhá přiběhla zezadu a vzala mi celý sáček s tousty. Vzala tousty a s křikem utekla na strom. S křikem nás obou.\nKoh Mook je známý tím, že má jednu malou ukrytou pláž uvitř skály (Marokat Cave) a dostat se k ní dá pouze pomocí plavby skrz tmavou jeskyni. Vzali jsme si sebou čelovky, půjčili jsme si kajak na celý den za 500 THB a podle Google Maps jsme pluli rovnou k místu, kde měl být vstup do jeskyně. Bohužel byl zrovna příliv a do jeskyně se nedalo dostat, tak jsme tento cíl odložili a pluli jsme kajakem dál.\nZa rohem byl průplav mezi skalisky, kterým jsme jeli dál Na konci byla úžasná pláž. Trošku jsme si tam odpočinuli a vydali se kajakem zpět. Při plavbě zpět byl u díry do jeskyně ukotven vojenský člun. Zeptali jsme se jich, jestli je již bezpečné vydat se do jeskyně. Řekli nám, že pokud máme čelovky, máme si přivázat loď a můžeme tam plavat. Skočili jsme do vody a v plovacích vestách jsme vplavali do jeskyně.\nV jeskyni byla totální tma, moje drahá vodotěsná čelovka z Decathlonu dosvítila zhruba metr a půl přede mě, než zhasla úplně. Takže jsem byl odkázán na Janinu levnou čelovku, která měla pětkrát větší svítivost. Stejně jsme nevěděli, kam se v jeskyni vydat, a protože vím, že se v bludišti máte vždy držet pravé strany, tak jsme se vydali podél zdi jeskyně. Bohužel jsme doplavali do slepé uličky a začali jsme trošku panikařit.\nPlavali jsme zpět a viděli jsme skupinku světel. Byli to lidé, kteří zrovna plavali ven z jeskyně, takže jsme se vydali opačným směrem.\nPo krátké plavbě se před námi objevil světlý otvor, kterým jsme doplavali až do otevřeného místa obklopeného skalami s výhlídkou na oblohu. Byl to kousek pláže uprostřed jeskyně. Za ten zážitek to stálo, znovu bych tam ale plavat nemusel. Hlavně voda tam byla hrozně studená.\nZajímavé je, že na Koh Moku nemají mobilní telefony žádný signál.\nRozpočet se nám díky závislosti na místních ovocných šejcích krátil, tak jsme se rozhodli, že si druhou noc na ostrově pronajmeme pouze stan.\n3.2. Cesta na Koh Kradan\nRozhodli jsme se, že dnes navštívíme ostrov, který se nám tak zalíbil cestou na Koh Mook a neměli jsme ho v plánu. V poledne jsme sedli na loď, která směřovala na Koh Kradan. Ostrov to byl opravdu úžasný, jedna dlouhatánská pláž podél jedné strany ostrova, zbytek ostrova džungle.\nTrošku jsme se báli o ubytování, protože jsme neměli nejmenší představu o tom co na ostrově je. Den předem jsme si přes internet zarezervovali jednu noc v místním – poněkud dražším resortu, s tím, že další dvě noci vyřešíme na místě. Vybalíme se v podobné chatrči, jako na Koh Lantě a jdeme na průzkum ostrova. S hrůzou zjišťujeme, že ceny na ostrově jsou 3x vyšší než na místech, které jsme nyní navštívili. Pokud zde máme zůstat 3 noci, začal jsem se trošku obávat o náš rozpočet. Sebou jsme měli knihu průvodce, která psala o levném resortu na samém jižním okraji ostrova. Rozhodli jsme se tento resort najít. Prošli jsme celým ostrovem až na druhý konec dlouhé pláže ale tam pláž končila a resort popisovaný v průvodci jsme nenašli. Rozhodli jsme se, že zkusíme jít kousek dál za pláž skrz pár kamenů.\nZjistili jsme, že díky přílivu to vypadalo, že pláž končí, ale po přeskočení pár kamenů jsme našli ještě další kousek pláže s posledním rezortem, který popisoval průvodce. Později jsme zjistili, že za přílivu je tento resort dostupný skrze ostrov, ne po pláži. S místním zaměstnancem jsme se domluvili, že si zde pronajmeme stan na následující noc.\nCestou zpět k našemu prvnímu zakoupeném noclehu se již stmívalo, začal odliv, takže pláž byla průchozí a my jsme se fotili při krásném úplňku nad mořem.\nPláže na ostrově byly jako z katalogů cestovních kanceláří, krásné, čisté, voda průzračná plná ryb. Později jsme se dozvěděli, že ostrov neobydlují žádní domorodci, že na tomto ostrově jsou pouze turisté a místní zaměstnanci, kteří se zde střídají.\nDnes jsme se stěhovali na druhý konec ostrova do stanu.\nPán nám po příchodu okamžitě začal stan stavět. Na tomto konci ostrova jsem si užil to nejkrásnější šnorchlováni, úžasné korály a všechny možné druhy ryb. K tomuto ostrovu různé výletní lodě přivážely turisty pouze kvůli tomuto šnorchlováni.\nDnes nás čekalo nejdůležitější rozhodnutí – poplujeme dál na jih po ostrovech západního pobřeží Thajska až na neosídlený ostrov Tarutao? Nebo se vydáme zpět na sever po místech, která již známe?\nDůvody pro pokračování cesty bylo hlavně to, že chceme vidět nové ostrovy a navíc máme koupenou letenku z této lokace zpět do Bangkoku, proti hrálo zejména to, že nás překvapily zvyšující se ceny za ubytování, jídlo a lístky na loď a s našim rozpočtem a zjištěním, že ne na všech ostrovech jsou bankomaty, jsme se báli, že s penězi nevyjdeme.\nNakonec jsme se rozhodli zariskovat a pokračovat v naši plánované cestě dál na jih. Koupili jsme tedy poněkud dražší lístky na loď směr Koh Lipe na druhý den.\nSpaní ve stanu na této pláži bylo úžasné. Večer nám svítil do stanu měsíc, ráno nás probouzel krásný východ slunce. Takhle si představuju ráj.\nNejen na tomto ostrově pobíhala spousta psů. Zjistili jsme, že místní rezorty si pořizují malá štěňata, aby nalákala hosty, a když odrostou, tak je vypustí. Bylo nám jich líto.\n5.2. Cesta na Koh Lipe\nNasedli jsme na loď směr Koh Lipe. Na ostrově jsme neměli zařízeno žádné ubytování. Po vylodění nás obklopilo několik místních s nabídkou noclehu, ale počítali jsme s tím, že sami si najdeme něco lepšího a vydali jsme se kousek dál od pláže do středu ostrova. Vyšli jsme na menší vyvýšeninu a tam jsme si pronajali stan. To že se jedná o vyvýšení je celkem důležité, pokud chcete spát ve stanu. V noci totiž hodně fouká vítr. Věci jsme si odložili ve stanu a vydali se na procházku po ostrově, směrem na známou Walking Street. Celý ostrov je plný turistů, což byla změna oproti skoro opuštěnému Koh Kradanu. Zejména ale Walking Street byla přeplněná turisty.\nNa ostrově jsme si nechali v místní domácí prádelně vyprat všechno potřebné oblečení a na druhý den jsme si to vyzvedli.\nNoc, která měla následovat, se dá popsat jako dobrodružná. Stan jsme si museli postavit sami, snažili jsme si vybrat nejrovnější část pozemku, ale v noci jsme podle bolesti zad poznali, že se nám to moc nepovedlo. Navíc jsme si neřekli o matraci ani o žádnou deku, takže jsme spali vesměs na holé zemi přikrytí ručníky. Nejhorší byl ale ten noční vítr, s kterým jsme při stavbě stanu nepočítali, proto jsem stan přichytil pouze provizorně třemi kolíky. V noci – když začal sílit vítr – a stan nás celé zalehl – jsem pochopil, že i ten čtvrtý kolík bude důležité pořádně zatlouct.\nVítr opírající se o stěny stanu vám ale spánek moc neulehčuje a navíc i přes pevné upevnění stanu kolíky občas povolily a muselo se jít uprostřed noci znovu zatloukat.\nSprchy tam byly venkovní, podobné dřevěným kadibudkám. Stejně jako všude byla i zde pouze studená voda, když jste se ale stihli sprchovat přes den, voda byla dostatečně teplá díky nahřátým trubkám.\nU tohoto dne máme v deníku zážitků pouze tři poznámky – průjem, opalování, procházka.\nNejen zde, ale všude v Thajsku nám hrozně zachutnaly místní palačinky.\nVzpomněli jsme si, že zatím nemáme koupeny zpáteční letenky do Bangkoku. Nekupovali jsme je zatím, protože jsme si nebyli jistí, kde naše cesta skončí. Tady jsme už ale věděli, že chceme letět do Bangkoku z Hat Yai, takže jsme sedli do internetové kavárny a koupili si dvě letenky.\nVydali jsme se na prohlídku všech pláží ostrova. K večeru jsme si na Walking Street dali míchané nápoje a po setmění jsme zůstali v místní venkovní restauraci, která promítala film Spiderman, který jsme v leže při večeři sledovali.\n8.2. Cesta na Koh Tarutao\nZ turisty maximálně obsazeného ostrova jsme se vydali na naprostý protiklad tohoto místa – na ostrov Koh Tarutao. Ostrov, který je celý národním parkem.\nPoprvé jsme zažili, že šofér neměl loď příliš pod kontrolou. Byly čím dál větší vlny, my jsme seděli na přídi spolu s dalšími cestujícími a čím dál více to s námi házelo, každá další vlna nás vyhodila více do vzduchu a nárazy byly čím dál tvrdší. Jedna cestující se neudržela, spadla na zem a z hlavy se ji spustila krev. Řidič (kapitán) si toho všiml až po chvíli a soucitně ubral plyn. Pár lidí se přemístilo na záď lodi, kde to házelo o poznání méně, na přídi nás zůstala jen hrstka.\nZde jsme zažili opravdovou divočinu, opravdovou přírodu. Nocleh jsme si opět zařídili až na místě, ve stanu. Varovali nás, abychom si stan nějakým způsobem zajistili a nenechávali v něm žádné jídlo, místní opice jsou drzé a do stanů se vloupávají. Někteří měli dokonce kolem stanu vybudováno jisté provizorní opevnění proti opicím, připadali nám jako blázni. Zatím.\nKolem stanu běhaly opravdu spousty opic a divokých prasat. Stan jsme měli postavený na takové pláži, jakou jsme dříve ještě nepoznali. Pláž měla na délku necelý kilometr, byl to malý záliv lemovaný skálami a rostlinami, pláž byla naprosto prázdná a osamělá, písčitá a mělká. K dokonalosti chybělo pouze to, že voda nebyla tak průzračná, jako na jiných ostrovech. Písek beze známky lidské stopy podél pláže to ale vynahrazoval.\nV místní správě národního parku jsme si půjčili dvě horská kola a vydali jsme se na cestu ostrovem. Ostrovem vedla kamenitá cesta. Uprostřed cesty se vyhříval obrovský varan, kterého jsme viděli poprvé v životě.\nRozhodli jsme se najít místní vodopády. Kolo jsme zaparkovali na kraji džungle s vírou, že zde se nekrade a dál jsme šli pěšky.\nPo zhruba hodině osamělé cesty džunglí jsme narazili na první dvě osoby. Koho jiného na opuštěném ostrově potkat, než další dva Čechy. Poradili nám, že je nyní období sucha a nemá cenu se trápit až k těm vodopádům, proto jsme se po chvilce otočili a šli zpět.\nNa kole jsme dojeli na Ao San a pak do místního muzea vězení Talo Wao.\nOstrov dříve sloužil jako vojenské vězení zajatců. Během druhé světové války zde selhalo zásobování, a z vyhladovělých vězňů i jejich stráží se stali mořští piráti.\nJe zde několik cedulí popisujících co zrovna na tomto místě ostrova v minulosti bylo, několik zchátralých chatrčí, které sloužily jako vězení.\nZde jsme také potkali skupinku rozjímajících mnichů.\nKdyž jsme se vrátili k našemu stanu, čekal nás menší šok. Stan jsme si vždy při odchodu pevně zašněrovali, aby ani chytré opice nepřišly na to, jak zip stanu otevřít. Ukázalo se ale, že se opice nějakým oficiálním vchodem do stanu vůbec nezabývají a díru do látky si udělají, kde se jim zlíbí. Z dálky jsme viděli místního zaměstnance, jak nám stan s úsměvem zašívá, a my jsme zjistili, že nám chybí toustový chléb se sklenicí marmelády.\nS jídlem jsme tedy byli dokázání na jediný místní bufet, který byl otevřený jen v určitou hodinu.\nUdělali jsme si procházku k přístavu ostrova, místní vojáci zde trénovali potápění.\nZase jsem se bavil krmením opiček, zase mě přechytračily. Toustový chléb jsem měl skovaný v kapse a kousky jsem vždy podával nějaké opičce. Nejkrásnější zážitek je, když si to opička bere přímo z vašich rukou, případně si vaši ruku druhou rukou přitáhne. Takhle jsem jednu opičku krmil, která mě tímto chytře zabavila natolik, že jsem si nevšiml, jak se ke mně její komplic blíží zezadu a z kapsy mi vytahuje zbylý chléb.\nZde jsme se mimo jiné seznámili s jedním cestovatelem, postarší vysoký „dědeček“, s kterým jsme si povídali a žasli jsme nad tím, co nám vypráví, jak bez cíle cestuje. Byl to cestovatel, kterému se také na tomto ostrově zalíbilo, bohužel mu ale došly peníze v hotovosti a protože na ostrově nejsou bankomaty, musel plout dál.\n11.2. Cesta na letiště, Bangkok\nTento den byl, co se týká cestování, snad nejnáročnější.\nDopoledne nás na ostrově vyzvedlo auto, naložili nás na korbu a odvezli i s dědečkem k přístavu. Zajímavé bylo, že se zde auta pohybují tím stylem, že před každou zatáčkou troubí. Cesty tam byly úzké, takže by se tam dvě auta těžce míjela a tímto o sobě dávali vědět případným protijedoucím.\nNasedli jsme na loď a pluli z ostrova k pevnině. Cestou jsme potkali krásnou rybářskou loď.\nPo vystoupení na pevnině jsme začali zjišťovat, jak se dostat dále na letiště. Na turisty tam jsou všichni připravení, takže nebyl problém najít minibus, který nás dovezl na letiště.\nNa letišti jsme ještě potvrdili předem rezervované ubytování v Bangkoku a informovali jsme je, že dorazíme poněkud později v noci. Pak nás čekal let do Bangkoku.\nUbytování v Bangkoku jsme si zajistili přímo na rohu slavné ulice Khaosan Road, známé mimo jiné z filmu Pařba v Bangkoku. Netušili jsme ale, jak se z letiště k této ulici dostat. Po pár dotazech na místní jsme zjistili který autobus tímto směrem jede a nasedli jsme.\nMístní autobusovou průvodčí jsme poprosili, jestli by nám neřekla, až budeme míjet tuto ulici, ta nám to přislíbila, ale moc důvěry nevzbuzovala. Pro jistotu jsem ji to po půl hodině cesty připomenul.\nPo upozornění jsme vystoupili a vydali se na noční procházku slavnou ulicí. Ulice byla plná k prasknutí, všude světla, hudba, plno jídla, pití, tance… nakonec jsme dorazili k našemu ubytování. Zde se již jednalo o klasičtější hotel v porovnání s exotikou ostrovů. Po vybalení, umytí a krátkém odpočinku jsme se opět vydali na Khaosan Road. Místní obchodník nám nabízel jistou Ping Ping Show, dodnes nevím, o co se jednalo, tuším ale, že o exhibici stolních tenistů tam nešlo. Odmítli jsme.\nVrátili jsme se na náš pokoj\nHlavním cílem tohoto dne bylo přemístit se z Khaosan Road k letišti Suvarnabhumi, u kterého jsme si rezervovali nocleh, abychom na zítřejší dopolední odlet měli dostatek času, byli blízko a nemuseli stresovat.\nRáno jsme tedy opět prošli Khaosan Road a začali zkoumat průvodce, co bychom chtěli v Bangkoku vidět. Památky nás popravdě ani jednoho moc nelákaly, i když jsme se jim nakonec nevyhnuli. Prvním našim cílem bylo navštívit největší nákupní středisko v Bangkoku, takže jsme začali zkoumat způsoby dopravy. Zeptali jsme se jednoho z projíždějících ťuk ťuků, za kolik by nás hodil k pár kilometrů vzdálenému nákupnímu centru. 300 THB nám přišlo jako přehnaná cena a vydali jsme se pěšky zkoumat hromadnou dopravu. Zeptali jsme se kolemjdoucího, zda nám nemůže poradit, jak se městem dopravovat. Měli jsme velké štěstí, představil se nám jako místní učitel angličtiny a byl rád, že si v tomhle jazyce může povykládat. Řekl nám, že zrovna dnes je „Den Budhy“ a státní ťuk ťuky musí každého zájemce vozit 2 hodiny po Bangkoku za 10 THB!! Na lístek nám napsal seznam památek, které se vyplatí navštívit. Řekl nám, jak poznáme státní ťuk ťuk a ihned nám jeden na ulici zastavil. Řidiči vysvětlil, že nemá cenu na nás cokoliv zkoušet, že mu dáme 10 THB a dal mu dříve sepsaný seznam památek.\nŘidič nás zavezl k první památce, chtěli jsme mu zaplatit, ale řekl, že ne, že nás zde počká a pojedeme pak dál. Tak jsme se z povinnosti podívali na jistý chrám Budhy, kde byla socha Lucky Budha, popvídali jsme si s dalším kolemjdoucím – dalším učitelem – o jakou památku se jedná.\nŤuk ťukář nás zavezl k další památce – socha budhy Big Budha.\nTřetí zastávka byl obchod s obleky, přesně takový obchod, před kterým nás varoval průvodce – tam nás měl řidič vysadit a budou nám nutit obleky. Pár minut jsme v obchodě ze slušnosti zůstali, nakonec jsme vše odmítli a po řidiči jsme chtěli další památku, ten nám ale nabízel další obchody. Řekli jsme, že v žádném případě, že chceme pouze památky a nakonec obchodní centrum. Zavezl nás tedy k dalšímu chrámu, ale tam nás vysadil a bohužel ujel, takže jsme byli neznámo kde a koukali jsme po další dopravě.\nPrůvodce varoval před tím, že pokud nám řidič nabídne podezřele nízkou cenu dopravy, znamená to, že nás bude vozit po obchodech, které mu platí provizi za to, že tam přiveze turisty.\nMístní taxikáři po nás mlsně pokukovali a nakonec se nás zeptali, co se nám stalo. Řekli jsme, že nás zde hodil řidič ťuk ťuku kterému jsme odmítli ježdění po obchodech. Řekli nám, že ten už se neukáže a potvrdili nám, jak to funguje. Nabídli nám, že nás za určitou částku dovezou tam, kde chceme, nebo nás tam dovezou za desetinovou cenu, ale musíme s nimi navštívit jeden z obchodů. Navzdory varování průvodce jsme se toho naopak rozhodli využít, a ve snaze ušetřit jsme souhlasili, že cestou zastavíme v továrně na šperky.\nU vchodu do obchodu se nás ihned ujala jedna zaměstnankyně, která nás nejdříve provedla místností, kde lidé ručně brousili a lepili různé diamanty. Nakonec nás dovedla k vitrínám plných drahých kovů a hodinek. Když jsme paní informovali o našem rozpočtu, ihned s námi přešla na druhý konec obchodu k bižuterii. Ani tam jsme si nakonec samozřejmě nic nevybrali, paní to kupodivu nijak neurazilo, rozloučila se a taxikář nás hodil k našemu nákupnímu centru.\nVenku jsme prošli pár místních uliček, které doporučoval průvodce.\nV jedné úzké zděné uličce se sedělo na lavičkách a jedlo, jeden stánek vedle druhého nabízel různé místní pochoutky.\nK večeru jsme si vzpomněli, že je důležité udělat check-in na zítřejší let a vytisknout si letenky. Jelikož se nám již na ostrově Koh Mook pokazil mobil a byli jsme bez internetu, začali jsme hledat internetovou kavárnu. Zeptali jsme se pár místních, asi třetí z nich se nám snažil popsat cestu ale nějak jsme to nedokázali pochopit. Zastavil tedy kolemjedoucího ťukťukáře a dohodl s ním pevnou cenu 50 THB a že nás hodí k internetové kavárně.\nTen nás zavezl k prosklené kanceláři nějaké firmy, vystoupili jsme a důvěřivě jsme mu chtěli zaplatit, on ale peníze nechtěl a řekl, že nás počká a hodí nás zpět.\nV kanceláři z počátku moc nechápali, proč po nich chceme přístup k internetu. Nakonec jsme jim vysvětlili, že potřebujeme vytisknout letenky. Posadili nás k jednomu z počítačů a tam jsme si letenky vytiskli. Při dotazu kolik jsme dlužní po nás žádné peníze nechtěli, pouze se usmívali. O jakou firmu se jednalo doteď nevím, internetová kavárna to určitě nebyla. Ťuk ťukář se nás zeptal, kam chceme hodit dále. Protože už byl večer a tma, chtěli jsme se nějak dostat k letišti k našemu noclehu. Řidič nám řekl, že ťuk ťukem tam určitě nedojede, že je to dost dlouhá cesta a musíme si sehnat taxíka. Zavezl nás ke kamarádovi taxikářovi, s kterým jsme usmlouvali určitou částku a ten nás zavezl až k našemu noclehu.\nHotel byl až překvapivě pěkný, krásný vchod s recepcí a pokoje byly taky oproti předchozím zkušenostem příjemné.\nV koupelně jsem si všiml kapající přítokové hadice k umyvadlu. Řekli jsme si, že si toho zatím nebudeme všímat, vybalili jsme se a šli se projít po okolí, na střeše jedné restaurace jsme si dali míchaný drink a pivo.\nPak jsme šli zpět na pokoj.\nHadice v koupelně kapala o něco silněji. Pro jistotu jsem o tom informoval recepci. Přece jen měli naší vratnou zálohu a je lepší vše včas nahlásit. Člověk sedící s kolegou na recepci byl zároveň místní údržbář – řekl, že se na to půjde podívat. Po zhlédnutí kapající hadice došel k opačnému závěru než já a hadice se dotkl – v tom okamžiku z hadice zašla tryskat voda všude po koupelně a já jsem jen ve dveřích koupelny nevěřícně koukal. Kde je uzávěr vody jsem neměl tušení a ještě pár sekund jsem doufal, že „údržbář“ ví, co dělá. Když byl ale skrz na skrz mokrý a stále se snažil stříkající hadici v plném proudu napojit zpět do kohoutku umyvadla, zeptal jsem se ho, zda nemám zavolat jeho kolegu z recepce – třeba bude vědět kde je uzávěr vody. Řekl, že je to dobrý nápad. Kolega přiběhl, odborně se postavil do dveří koupelny a nevěřícně koukal. Thajskou řečí spolu chvíli komunikovali, načež přihlížející údržbář asi dal mokrému chudákovi dobrou radu jak to vyřešit a ten udělal na hadici uzel.\nVoda z hadice stále trošičku tekla. Zeptal se nás, zda nám nebude vadit, když přes noc bude umyvadlo mimo provoz. Jelikož tam byla ještě funkční sprcha, tak nám to nevadilo. Údržbář se po pár minutách ještě vrátil s izolepou a tekoucí hadici s ní kvalitně obtočil, takže již zůstalo pouze slabé kapání.\n13.2. Let do Moskvy a Prahy\nRáno nás místní mikrobus hotelu za menší úplatu hodil na letiště.\nTam jsme v deset dopoledne nasedli na naše letadlo a letěli do Moskvy.\nTam jsme přestoupili na let do Prahy a v Praze jsme byli tentýž den v osm večer. S časovým posunem nám přepravení z Bangkoku do Prahy trvalo 16 hodin.\nZjistili jsme, že tak pozdě nám již z Prahy žádný slušný vlak nejede a museli jsme zvolit České dráhy. Všechny kupé plné, sem tam bezdomovec. Zvolili jsme si jedno z nich. Šílený smrad, snažili jsme se raději usnout. V našem kupé byl muž, který – jak jsme zjistili později – cestoval načerno. Málem mu schovávání na záchodech vyšlo, kdyby za průvodčí nepřišla jedna žena s tím, že je toaleta nějak dlouze zamknutá.\nTak jsme zase doma.\nHned na začátku prozradím pointu – včetně všech letenek, ubytování, cest a jídla nás tato dovolená vyšla na jednoho na týden na zhruba:\nCelkem jsme v Thajsku ale strávili 3 týdny.\nLetenky jsme koupili celkem výhodně. Za let Praha – Bangkok s přestupem v Moskvě jsme zaplatili 2 x 11 592,- Kč.\nDále jsme si museli koupit vnitrostátní let – původně jsme koupili u společnosti Thai Lion Air zpáteční letenky Bangkok – Krabi za 2 x 1050,- Kč. Protože nám ale později změnili datum odletu a my bychom nestihli v Bangkoku přestoupit, požádali jsme o vrácení platby. Přes reklamaci podanou bance se nám to nakonec povedlo a koupili jsme si nové letenky. Tentokrát pouze Bangkok – Krabi za 2 x 740,- Kč. Zpáteční letenku jsme měli v plánu koupit až na místě podle toho, kde s cestováním skončíme.\nCelkem jsme tedy za letenky za oba dali zhruba 2 x 11592,- Kč + 4 x 740,- Kč =\nJak to vypadalo cenově s ubytováním, cestování po ostrovech, jídla a ostatních výdajů ukazuje následující tabulka:\nCelkem tedy toto dobrodružství vyšlo na 29.199,- Kč + 26.144,- Kč = 55 343,- Kč Na jednoho člověka to tedy vychází na\nPokud si vezmeme, že naše dobrodružství trvalo 3 týdny, tak nás tato dovolená vyšla na týden na jednoho na\nDetailní ceny za jednotlivé položky – Thajsko 2015. Orientační přepočet na české koruny je prováděn pomocí tehdy aktuálního kurzu 100 THB = 75 CZK.\nNatáčení svatby v Irsku, červen 2015\nNatáčení svatby v Irsku\nV létě loňského roku 2015 jsem měl krásnou příležitost natáčet svatbu v Irsku. Před odletem jsem se těšil hlavně na krásnou přírodu, ale že to bude až takový ráj, v to jsem nedoufal. Jezdili jsme krajinou a vždy když nás nějaké místo nadchlo, vytáhli jsme dron a udělali pár záběrů. Díky tomu mám tuto krásnou vzpomínku:\nKdyž projíždíte Irskou přírodou, první co Vás napadne je, že je zde zelená barva prostě zelenější než jinde. Přesto že jsou všude v okolí krásně barevné scenérie, natočené video muselo projít dobarvením v postprodukci. Jak taková postprodukce natočeného materiálu probíhá se můžete podívat v tomto videu:\n08/2015 – Fotograf v záběru\nFotograf v záběru\nObecně je logické, že si na svatbě kameraman s fotografem musejí překážet. Fotograf chce vyfotit ty nejlepší okamžiky z nejlepších míst, kameraman se snaží o to stejné. Na svatbách které jsem natáčel jsem měl v drtivé většině případů na fotografy štěstí, z mnohých se stávají kamarádi.\nObčas ale natrefím na člověka, který se cítí nejlépe v záběru mé kamery. Tentokrát jsem udělal výjimku a nepovedené záběry jsem nemazal. Z nepovedených záběrů jsem udělal pro nevěstu bonusové video.\nNejvtipnější na tom všem je, že právě díky tomuto videu jsme mohli s přítelkyní strávit víkend na zámku Berchtold. Vyhráli jsme soutěž o nejlepší svatební video na iDnes.cz.\nČlánek zveřejnil i server NATOCVIDEO.CZ:\nTakže díky Davidu Bernardovi se nepovedené záběry nakonec v dobré obrátily.\n11/2015 – Svatební sezóna 2015 končí!\nSvatební sezóna 2015 pomalu končí\nNejen „svatební“ sezóna 2015 pomalu končí a já chci tímto poděkovat za spolupráci všem svým klientům – i když slovo klient není přesné, protože z většiny z Vás se stali mí přátelé 🙂 Nejen v letošním roce jsem měl štěstí na fajn lidi, postupně jsem poznával veselé snoubence a vždy byl při tom, když se z nich stávali šťastní novomanželé.\nNejkritičtější fází při výrobě svatebního videa je moment, kdy novomanželům zašlu odkaz na svatební klip a čekám na jejich reakci. Mobil nepouštím z ruky do doby, než mi odepíší, zda jsou s videem spokojení.\nVaše reakce pro mě byly (nejen) letos tou největší odměnou a níže vkládám ukázku Vašich odpovědí, jako mou vzpomínku na rok 2015! Všem moc děkuji!\n09/2015 – Práce na svatebním videu\nPráce na svatebním videu\nAsi je to u každého kameramana jinak. Stejné je u všech jen to, že ve svatební den musíme být uprostřed hlavního dění a vše potřebné natočit. O stylu natáčení zase někdy jindy.\nPo svatebním dnu začíná pro každého kameramana ta neméně důležitá část práce – postprodukce. Někoho čekají dva dny tvrdé práce a video je hotové, jinému to trvá týden a novomanželé mají výsledek. Proč to teda zrovna mě trvá měsíc?!\nKdybych mi dokázal někdo poradit, jak moji práci dělat rychleji, prosím dejte mi vědět. Já si ale myslím, že to prostě v mém případě nejde.\nKaždý den strávím nad svatebním videem zhruba 4 hodiny. 30 dnů x 4 hodiny je 120 hodin. Zkusím nastínit, jak ta práce vlastně vypadá:\n1. den – Kopírování, zálohování dat\nPrvní krok je nejdůležitější – všechna data se musí zálohovat minimálně na dvě místa, v mém případě raději na 3 a více. Nerad bych se dostal do situace kdy musím novomanželům oznámit, že pokud budou chtít svatební video, musí se svatba zopakovat. Toto zálohování a kopírování provádím ještě ve svatební den (respektive v noci na přelomu dalšího dne). Průměrně mám z každé svatby 300 GB dat. Kdybych tyto data neměl ještě daný den na třech místech, asi bych moc klidně nespal. Navíc ještě ten den kontroluji, jestli jsem na svatbě nezapomněl nic z vybavení a posílám nevěstě SMS se seznamem věcí které bych potřeboval někam schovat do příštího dne. Za to se všem nevěstám dodatečně omlouvám. Někdy mám i světlejší dny a na zapomenuté věci si vzpomenu už cestou ze svatby, auto otočím a přichází na řadu práce asistenta – poté co jsme se se všemi dlouze loučili se musí nenápadně opět vplížit na svatbu a posbírat zapomenuté nabíječky a stativy.\n2. až 6. den – Synchronizace dat, hrubý střih\nNásledující den provedu synchronizaci záběrů ze všech kamer a začnu hrubým střihem. Hrubý střih probíhá další 4 až 5 dnů. Hrubý střih spočívá v tom, že všechny záběry (ze všech kamer zhruba 16 hodin záznamu) od začátku projíždím a vystřihnu všechny nepoužitelné záběry, nechám pouze ty, které lze případně použít. Z pětiminutového záběru se stane pro promazání třeba 10 dvou až pětisekundových záběrů (např. při natáčení dekorace, u záběrů z obřadu to je ale podobné). Přitom jedním uchem poslouchám zvukovou stopu – abych např. nesmazal nějakou pěknou hlášku manžela.\nZ 16 hodin záznamu se stane 6 hodin záznamu. Nyní můžu začít komponovat video. Mám již pouze záběry, které vím že mohu použít.\n7. až 15. den – Kompozice videa\nNyní již musím mít od novomanželů seznam skladeb, které chtějí ve videu mít. (O hudbě do vide zase jindy). Nejdříve vyberu skladbu, která se k dané části videa hodí a do rytmu dané hudby vybírám záběry a stříhám je tak, aby seděly do stylu hudby. Když hudba graduje, použiji akčnější záběry s rychlejším střihem. U pomalých částí skladby naopak. Při střihu poslouchám také natočený zvuk záběrů, abych kvůli redukci záběrů nepřišel o pěkná slova nějaké osoby. Skladby vybírám také podle toho, zda mám i instrumentální vezre. Někdy z originální verze skladby plynule přejdu do instrumentální verze, aby bylo dobře rozumět mluvenému slovu. Případně skladbu zesiluji a ztlumuji podle toho, jak zajímavé ruchy jsou natočeny. Někdy je ve videu pouze skladba, někdy pouze ruchy a slova, většinou ale kombinace obojího.\nVýsledkem je zhruba hodinové video.\n16. až 17. den – Korekce zvuku\nNyní se vrátím na začátek sestříhaného videa, pevně nasadím sluchátka a řeším pouze zvuk. Použité skladby zesiluji a zeslabuji v určitých částech podle toho jak používám ruchy z natočených záběrů. Za 1 až 2 dny mám zvuk celého videa v pořádku.\n18. až 19. den – Barevné korekce\nOpět se vracím na začátek videa. Na všechny záběry aplikuji barevné korekce, abych dosáhl jednotného vzhledu a trošku zatraktivnil vzhled vida. Po tomhle poměrně hromadném kroku následuje to složitější, pomalu projít záběr po záběru a hledat, kde jsou záběry moc světlé, nebo moc tmavé a upravit je. Najít přepaly a odstranit je, pokud to jde. Najít bledé nevýrazné záběry a zvýšit kontrast, případně naopak. Někdy to chce každé dvě sekundy úpravu, jindy lze upravit celou minutu videa najednou.\n20. den – Stabilizace záběrů\nPoté si celé video pustím od začátku a hledám, který záběr se mi nelíbí, protože se kamera zatřese. Většinou jde o záběry ze slideru, které i když vypadají na první pohled dobře, tak pokud na nich provedete softwarovou stabilizaci, stoupne jejich kvalita o dalších 50 procent! Takových záběrů mám ve videu zhruba 100, každý z těchto záběrů musím zvlášt vyrenderovat, provést úpravu v jiném software a opět je vložit na původní místo. Práce to není nic moc záživná, ale za jeden den je hotová.\n21. den – Render + kontrola\nNásleduje render celého videa, výsledné video nahraji na flash disk a pustím si ho na televizi. Do ruky si vezmu blok s propiskou a od začátku video sleduji a dělám si poznámky. Občas se mi nelíbí přechod mezi střihy, občas si všimnu špatného zvuku, nebo nějaký záběr nepůsobí dobře. Občas zapomenu nějaký záběr vystabilizovat atd atd. Vždy si dělám poznámky s přesným časem kde chyba je. Takto popíšu zhruba dva listy papíru a tyhle chyby pak opravím a znovu vyrenderuji. Za jeden den se to dá zvládnout.\n22. až 23. den – Svatební klip\nTo na čem novomanželům nejvíc záleží – svatební klip – je na řadě. Už v průběhu předchozí práce jsem si dělal poznámky, co by v klipu mohlo být, které záběry jsou do klipu ideální a která slova a zvuky použít. Celé video si pustím od začátku a dělám si značky u každého záběru který možná použiji. Ostatní záběry smažu a ze zbylých začnu dělat klip. Tvorba klipu prochází naprosto stejnými kroky jako tvorba celého videa. Za 2 dny je klip hotový.\n24. den – Kompletace\nHotový klip zasílám novomanželům a začínám kompletovat video. Z každé kapitoly videa vytvořím 50 sekundové videa, která použiji v DVD pro výběr jednotlivých kapitol. Vytvořím 50 sekundové video, které se bude promítat na pozadí menu DVD. V programu vytvořím všechna potřebná videa, která budou tvořit jednotlivá MENU výsledného DVD a v dalším programu dám tyto videa dokupy. Výsledkem je DVD, které po vložení do přehrávače nabídne menu s výběrem, zda chcete video přehrát, nebo vybrat určitou kapitolu. Případně je zde volba pro přehrání bonusového materiálu (soutěže na svatbě atd.)\nNásledně poprosím svatebního fotografa, jestli by nebyl tak hodný a neposkytl mi nějaké fotografie na obal DVD. Ještě se mi nestalo, že by ochoten nebyl, dodatečně tedy všem fotografům ještě jednou díky. Udělám seznam použitých skladeb, který je potřeba pro vložení do obalu DVD. Vytisknu obaly, vystřihnu je, vypálím jednotlivá DVD (případně BluRay) a disky také potisknu.\nPro důvody archivace ještě všechna vyrenderovaná video nahraji na flash disk ve fullhd kvalitě, přidám tam všechny použité potisky a obraz DVD disku, aby si novomanželé mohli kdykoliv v budoucnu udělat kopii. Za jeden den se to dá zvládnout.\nTento popis vytváření svatebního videa přijde asi jiným svatebním kameramanům k smíchu, takhle se touto prací uživit nedá. Naštěstí je to „pouze“ můj koníček a tenhle komfort si pro novomanžele můžu dovolit. Pokud bych se tvorbou svatebních videí živil, musel bych trojnásobně zvednout cenu, nebo nakoupit hodně redbullů.\nTakto zvládám natočit a zpracovat zhruba 10 svateb ročně s tím, že občas natočím i něco komerčního nebo soukromého.\n07/2015 – Doporučené stránky\nNíže jsou stránky lidí, s kterými spolupracuji a které mohu maximálně doporučit.\nHáčkování s paní Jani – Ručně háčkované hračky. Za každou hračkou jsou hodiny a hodiny práce.\nFotograf David Bernard – fotograf s kterým rád spolupracuji jako kameraman, i když ho mám na svatbách v záběru častěji než nevěstu.\nFotograf Jan Vlček – fotograf s kterým jsem natáčel svou úplně první svatbu a dodnes jsem rád, pokud se na nějaké svatbě zase vidíme.\nThe Beast And Beauty.com – cestovatelé Milan a Petra a jejich stránka plná fotografií z cest a zajímavého čtení\nReklamní focení pro SpeedBox\nCopyright © 2019 Kamil Vitasek. All Rights Reserved.\tCapture by Slocum Studio


Vzkaz prostého občana: vládo odstup! Poslanci: máte poslední možnost dokázat že jste lidé! Lidé: začněte být masově aktivní, používejte cit i rozum! - Czech Free Press\nČeské nezávislé zpravodajství » Z domova » Vaše Free Zóna » Vzkaz prostého občana: vládo odstup! Poslanci: máte poslední možnost dokázat že jste lidé! Lidé: začněte být masově aktivní, používejte cit i rozum!\nLéta veřejně vystupuji pro ochranu přírody a krajiny, pro ochranu práv a svobod občanů. Za jejich spoluúčast na rozhodování o životě v této zemi, za mír proti hrůzám války, za svobodu skutečného myšlení. Stojím si za tím co zde píši ne jen slovy, ale celým životem.\nČtyři roky jsem pracoval jako asistent jednoho skoro neznámého poslance. Zemitého člověka s charakterem… Když jsme tehdy s něčím v jeho straně nesouhlasili, říkával: „Martine, dáme to opozičníkům“ - a pokud vím jak řekl tak i konal... Tehdy to byl dle vyjádření nevládních organizací „nejzelenější“ poslanec své strany, zelený ne stranickou knížkou ale svým jednáním, názory, hlasováním i charakterem! Celým člověkem… I ta Romská rodina které jsem spolu s ním pomohl uhájit děti, i ty jejich děti mne zdraví i po letech… Byly i tlaky na odvolání jeho asistenta co to „všechno spískal“ - opakovaně neúspěšné… Dnes je onen pán na „pravdě boží“. . Ale jeho syn kterému jsem byl dlouhá léta přítelem, který měl vždy plná ústa křesťanství, morálky a občanské společnosti mne se svou kamarilou v podstatě prodal mafiím… Holt někdy nejen že to jablko spadne daleko od stromu - ale často se ještě někam i zakutálí…\nJako vážně nemocnému člověku mi byl odebrán maličký částečný invalidní důchod, přes dva roky trvající anabáze zatím skončila nespravedlivým a dle mne nezákonným rozhodnutím Krajského soudu tvrdícím, že „odebrání ČID bylo prý v pořádku“… Přitom se prokazatelně můj stav zhoršil… i díky konání lékařů PS. Bez pilulek a injekcí tu do dvou dní nejsem… Vláda si odhlasovala že zruší i příspěvek na bydlení - jedinou dávku co pobírám… Aby toho nebylo málo přišlo mi oznámení ať se dostavím na lékařskou prohlídku - abych mohl být zařazen k Drábkovým nuceným pracím… To odmítám nejen z důvodů zdravotních, ale zejména jako porušující důstojnost člověka („svoboda“ bez lidské důstojnosti není svobodou). Jsem přesvědčen, že tzv. „veřejné práce“ jsou skutečně pracemi NUCENÝMI - tedy protiústavní a proti Listině základních práv a svobod. Již teď veřejně prohlašuji, že tyto práce nikdy nenastoupím! Pro tuto společnost teče v Jeseníkách v řadě potoků a řek voda, šumí statisíce stromů a nesviští další tisíce aut jen díky jednomu bláznovi a hrstce jeho kamarádů a přátel… Kdo kdy zaplatí tuto VEŘEJNOU službu ?!\nJen díky pár známým, rodině, hrstce přátel a přírodě dosud žiji. To oni mi věnovali prostředky a síly na to abych 15.3., 15. 4. (v Ostravě) i 21. 4. (v Praze) mohl vyjádřit jako občan svůj protest na demonstracích. Byl jsem tam i za mnohé jiné kteří jít nemohli. Za všechny ty prosté občany maličkých vesniček vzdáleného Bruntálska i Šumperska. Kraje zcela vykradeného mafiemi a rozděleného pro různé „kamarádíčky“…\nDosud za mnou lidé chodí o pomoc a radu jde-li o spor se samosprávami, územní plány, přírodu či nespravedlnosti. Občané co se báli msty či o život psali či volali i anonymně když se děly nepravosti… Mnoho již pomoci nedokážu, přesto se snažím. Vzdor obrovské nenávisti mnohých - zejména mocných a jejich ovčanských přisluhovačských servismanů... Byli i pracovníci státních organizaci či firem co mi říkávali: „…brzy půjdu do důchodu a pak se budu bavit tím, že vám budu ničit váš život…“, jiní tehdejšímu MŽP navrhovali „…je nanejvýš nutné izolovat osoby již s náznakem duševní nemoci v zařízeních k tomu určených… Je na zváženou, zda by správní orgán neměl požádat pana Míčka o předložení lékařského vyšetření a případně stanovit opatrovníka…“ aby později vysoudili desítky miliónů „ušlého zisku“ - za poškozování přírody… Našli se i ovčané podle nichž jsem „měl viset či se sám oběsit“ (jedna fanynka P. Drobila), i mnozí jiní dle nichž jsem byl tím, kdo „blokuje příliv investic a rozvoj regionu…“ - a toto je třeba odstranit… Pracovníci regionálních referátů MŽP Parlament žádali, aby „byla omezena práva občanských sdružení“ protože prý nemáme zodpovědnost… Dnes vidíme, kam to „zodpovědní“ dotáhli… Jsem rád, že byli i tací, kteří říkali i psali že „občanská sdružení a jejich účast jsou zárukou a pojistkou demokracie viz Listina…“ - ale byli to jen jednotlivci.\nNárodu bych chtěl říci: často slýcháváme nadávky do „ekoteroristů“. Ale vězte, že ani náhodou netušíte, že za tu krajinu a přírodu co kolem dosud vidíte vděčíte právě těm několika hrstkám „ekologistů“ roztroušených po celé zemi mnohem více, nežli celému státnímu aparátu! Celá léta jsme zadržovali onu totalitu mocných všehoschopných, onu totalitu bezohlednosti a peněz“ která nám tu dnes vládne. Byli i jiní co se snažili v kultuře, co suplovali s nasazením zdraví a života v oblasti sociální, kulturní, protirasistické… Sami jsme to zvládnout nemohli - přesto jsme šli a konali... Za to že jsme to nezvládli vděčíme i široké masové pasivitě, tupému individualismu a bezbřehému konzumerismu mnoha oVčanů. Dnes jsme na tom mnozí špatně, ale také jako VŠICHNI občané tam kde jsme… Necháme to tak dále?\nTato vláda asociálních fašistů a psychopatů podporovaná svými přisluhovači sama těžko odstoupí. Koná přitom denně násilí na občanech této země, a zneužívá státem zřízené instituce k jejich ožebračování - zdravotnímu, majetkovému i mravnímu. Je to vláda šašků a manekýn bez morálky, vláda, která „popularizuje“ násilí, egoismus, brutalitu, a vydává je za něco „normálního“. Z asociálnosti a sprostoty se stal pod jejich vedením standard…\nMyslím že je nejvyšší čas aby iniciativy a společnost daly najevo že založí ono politické hnutí na základní platformě přímé demokracie a referend a půjdou do voleb. Jsem zvědav, kolik hlasů by v takovém případě dostaly tzv. zavedené strany (ODS, ČSSD), strany recyklované (TOP 09), či strany na jedno použití (US, SZ,VV)… Ale je třeba to udělat! Myslím si, že je možné, aby se iniciativy urychleně kontaktovaly a vyjádřily tuto vůli. Vůli se skutečně zapojit do života země i v oblasti tzv. „vysoké“ politiky. Třeba by pak ta politika byla skutečnou politikou a ne službou kamarilám a kmotrům, a byla by i „níže“ a blíže občanům…\nVaruji: vše je nejen v „nastavení“ společnosti, ale zejména v lidech, vše je v tom jde-li ještě o LIDI. I v sdruženích občanů ale mohou být všehoschopní „deprivanti“! Po pádu každé vlády hrozí přece různá rizika. S těmi se musíme jako občané porvat a dokázat je řešit. Dokud si nezavedeme Přímou demokracii, dokud za ní nebudeme svou aktivitou každý den 365/6 dní v roce stát. Dokud nebudeme mít takový parlament který si zvolíme (kde poslanci budou pod kontrolou, a s možností odvolání), stejně tak obce a kraje. A takového prezidenta jakým by byl třeba právě Dr. Milan Valach…\nVšem organizátorům i účastníkům protivládních a protimafiánských, protikorupčních demonstrací je třeba poděkovat. Nestačilo to ale dosud, je třeba abychom se dle svých možností ZAPOJILI VŠICHNI a postupně vyčistili to svinstvo…\nChceme-li být oBčany a ne oVčany, chceme-li skutečně ŽÍT a ne jen ŽIVOŘIT nic jiného nezbývá! Protože jsou i tací oBčané, kteří již možná „stříhají metry“ posledních dní svého života… Mnozí občané již čekat nemohou - a mnozí asi ani nebudou… Ve společnosti přece korupční peníze dále „pracují“ každý den, beznaděj lidí roste - až…! Hrozím se války - zejména té „celoevropské občanské“ - ale jak si myslíte že to celé dopadne, budeme-li stále jen věřit, modlit se či brblat u piva? Kdy si přestaneme lhát - až se začne střílet?! Doba si žádá ČINY skutečných LIDÍ - a to je vždy lepší nežli hrůzy válek a krev! Jinak hrozí, že mnozí z nás aktivnějších dopadnou jako jeden policejní komisař v jednom (pro naši dnešní celoevropskou situaci charakteristickém) italském seriálu. A pak budete na řadě VY…


Výkup důlních špiček Desná, výkup cestovních špiček - kovy.cz\nVýkup důlních špiček Desná\nNaše společnost Monaxa Provider s.r.o. provádí výkup důlních špiček za vysoké ceny ve městě Desná a po celé České Republice.\nJsme společnost působící na trhu již řadu let. Zaměřujeme se na výkup důlních špiček v celé České Republice, včetně města Desná. Za výkup důlních špiček nabízíme vysoké ceny.\nNejdříve nás kontaktujete na naše telefonní číslo nebo emailovou adresu, kde uvedete množství materiálu a kam si máme pro důlní špičky přijet (pro výkup důlních špiček si přijedeme až do města Desná nebo kamkoliv po ČR). Na vámi určené místo přijede náš odborník nejpozději do 1 dne. Po příjezdu provede analýzu spektrometrem a pote vážení materiálu. Po odměření a zvážení provede výkup důlních špiček, za které dostanete ihned zaplaceno.\nVýkup důlních špiček Desná - Vykupujeme důlní a cestovní špičky ve všech městech po České Republice. Nabízíme výkup důlních špiček za vysoké ceny. V případě zájmu nás kontaktujte na níže uvedené údaje.


HP 15-dw2083ne Natural Silver za 15 490 Kč - Notebook | GIGACOMPUTER.CZ\n» Sleva 500 Kč od Rudolfa » HP 15-dw2083ne Natural Silver\nNotebook HP 15-dw2083ne Natural Silver - Intel Core i5 1035G1 1.0 GHz, 8 GB, 1128 GB Hybridní, nVidia GeForce MX130, 15.6 palců 1920 x 1080 px, Windows 10 Home\nModerní technologie, zaručují svým uživatelům vždy dostatek výkonu. V srdci tohoto modelu tepe procesor Intel Core i5 1035G1. Procesoru asistuje operační paměť o kapacitě 8 GB. O grafickou stránku práce se postará dedikovaná grafická karta nVidia GeForce MX130. Jednotka SSD s kapacitou 128 GB a HDD s kapacitou 1 000 GB poskytne prostor pro uložení všech vašich dat a skvělou rychlost odezvy systému. Jistě oceníte i stále užitečnou optickou DVD mechaniku a čtečku paměťových karet (dle konfigurace).\nNotebook HP 15-dw2083ne Natural Silver je zařazen také v těchto kategorií:\nHodnocení HP 15-dw2083ne Natural Silver\nIntel Core i5 1035G1 1.0 GHz, 8 GB, 1128 GB Hybridní, nVidia GeForce MX130 2048 MB, 15.6 palců 1920 x 1080 px, Windows 10 Home


Co si vybrat z letních výprodejů - Černábílá.cz\nÚvod / Co si vybrat z letních výprodejů\nŠtítky: dámská košile, dámské oblečení, kabelky, módní trendy, osmdesátky, podpatky, výprodeje\nObchody už dávno spustili letní výprodeje a ceny oblečení, které nyní budeme potřebovat, jak tady v Čechách, tak i na dovolenou do zahraničí, klesly o desítky procent. Ale co konkrétně si z toho všeho množství oblečení vybrat, abychom se oblékli dle aktuálních módních trendů?\nNakupujte vše, co je inspirováno 80. léty a s tím související i podprsenky, která se dají nosit přes nebo jako součást svrchního oblečení.\nK osmdesátkám patří také trička s nápisem, které si zastrkejte do tylové sukně. Budete vypadat a cítit se jako baletka nebo princezna.\nNejlepší volbou jsou nestrukturované, nejlépe modro-bílo proužkované košile. Jen pozor na kombinaci více vzorů. Jemný proužek se hodí k výraznému proužku a nezapomeňte také na sladění barev.\nNadrozměrné svetry, mikiny a trička určitě patří mezi další letní nezbytnosti. Pokud chcete jednoduše sestavovat outfity z osmdesátých let, oversize vám nesmí chybět. Protože spandexové legíny na štíhlých nohách ještě více zeštíhlí v kontrastu s oversize sakem s vycpávkami na ramenou.\nTak samozřejmě sukně k létu neodmyslitelně patří. A jako si vybrat? Je to v podstatě jedno, záleží jen na vaše vkusu. Nosí se totiž sukně krátké i dlouhé, s asymetrickým lemem a v neobvyklých délkách.\nPantofle s kitten podpatkem\nKitten podpatky jsou maličkaté roztomilé podpatky, po kterých se skvěle chodí. Tento druh podpatku proslavila již před několika lety krásná Audrey Hepburn a nyní se v nich producírují hlavně Francouzky, které kitten podpatky zařadila do svého street stylu.\nTak letos jsem osobně velmi spokojená, protože se nosí obrovské kabelky. Do těch se vejde naprosto všechno a jsou velmi praktické. Naproti tomu se nosí také miniaturní kabely, do kterých se nemůže vejít snad ani mobil.\nV letní paletě barev vládne fuchsiová, žlutá, oříšková a ultramarínová, dále také plamenně oranžová, trávově zelená a světlé dřevité tóny.\nČlánek Co si vybrat z letních výprodejů byl publikován 19.7.2017 v rubrice Oblečení.\n← Darujte zážitek\nMódní značka GATE →


Švédové rozřízli staré Volvo na dvě poloviny a pak se s jednou zkusili rozjet | Autoforum.cz\nŠvédové rozřízli staré Volvo na dvě poloviny a pak se s jednou zkusili rozjet\nŘíká se, že stará Volva vydrží všechno. Vydrží toho ale skutečně tolik, aby byla s to jezdit, pokud jich půlka chybí? Podívejte se na výsledek jednoho švédského experimentu.\nNa podobné bláznivé pokusy jsme zvyklí z Ruska, i zdánlivě serioznější Švédové ale evidentně mohou být dostatečně ujetí na to, aby se do takových věcí pustili. Nakonec, ochota jednoho z nich před kamerou olizovat měrku oleje či hovořit o fyzické lásce k pneumatikám o něčem nasvědčuje.\nDuševní zdraví autorů ale nechme stranou, nás více zaujalo, co provedli. Vzali starší model Volva s cílem rozříznou jej vejpůl a zkusit s ním dál jezdit. Může vám to přijít absurdní, ale nezapomínejme, že tohle je auto s koncepcí „vše vpředu”. A když se říká vše, myšleno je opravdu téměř vše - motor, převodovka, pohon kol, komponenty potřebné k brzdění, chlazení, topení, zkrátka díly nutné ke všem důležitým činnostem vozu se nachází v přední polovině vozu, zadek se pouze veze.\nJsou tu drobné výjimky jako výfuk nebo elektrická či brzdová soustava, kterými je třeba se zaobírat, pakliže byste chtěli na cestu vyrazit pouze s nezbytnou přídí, ale jsou to vážně celkem drobnosti - brzdový a elektrický okruh stačí rozumně „uzavřít” a výfuk můžete nechat hlučně vyvedený před zadními tlumiči. A nebo jej vyvést horem, jak nakonec učinili švédští šílenci.\nJinak se s tím ale opravdu nepárali a zadek auta ani dokonale neodřízli, takže dokončení separace muselo proběhnout... odjezdem přídě. A ten byl vážně velkolepý, stejně jako další ježdění s vozem. Prostřední část tedy musela být postupně podložena dřevem a následně i zakončena gumou, aby se zbytek karoserie příliš nezahříval třením a neobtěžoval okolí hlukem a jiskřením. Tím ale nezbytné úpravy skončily a z Volva se stal překvapivě použitelný a ne až tak překvapivě zábavný čertík v krabičce s pohonem všech kol, v tomto případě tedy všech dvou kol.\nAby byl pokus úplný, vyrazili dotyční s pojízdným torzem k McDonaldu a sledovali reakce okolí. Naštěstí se ke sledujícím nepřidali policisté, kteří by pro jízdu takovým strojem patrně neměli pochopení, což nakonec dokázala i pozdější (dobrovolná) návštěva STK. Technik se vozu věnoval se vší vážností a nepřekvapivě zjistil řadu nesrovnalostí. Už to, že světla svítí do nebes a nikoli na silnici, by k neprodloužení schválení pro běžný provoz jistě stačilo. A tak závěrem kontroly nemohlo být nic jiného než nálepka s nápisem „körförbud”, tedy zákaz další jízdy. Pak už byl prostor jen na ježdění mimo veřejné silnice...\nTak či onak pokus ukazuje, že stará Volva jsou skutečně odolná auta. I přes zmíněnou koncepci by si jistě každý vůz takové zacházení líbit nenechal. Až se vás tedy někdo bude ptát, jak dlouho si ještě necháte vaše staré Volvo, můžete s odkazem na tento experiment dodat, že ještě hodně dlouho - i půlka jej očividně bude stačit na to, aby vás odvezlo, kam potřebujete a vy máte jistě ještě celé...\nBláznivý pokus Švédů mimo jiné ukázal, jak odolná stará Volva jsou


Ivan Gabal: Někdo vtlačuje do české společnosti nenávist, strach z odlišných kultur, migrantů, Západu a civilizované západní Evropy | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Ivan Gabal: Někdo vtlačuje do české společnosti nenávist, strach z odlišných kultur, migrantů, Západu a civilizované západní Evropy\nPodle Gabala se nejedná o ojedinělé činy, ale o celospolečenský problém. A jeho příčinu vidí mimo jiné i v chování některých politiků. „Je to evidentně trestná činnost, která je přímým důsledkem nenávistných projevů ve veřejném životě od ústavních činitelů, politických skupin a organizovaných nátlakových skupin, nevyjímaje rozeštvávání české společnosti v otázkách Evropské unie a migrace ze zahraničí,“ uvedl Gabal. Podle něj může dojít k dalšímu štěpení společnosti a následně i násilí.\nGabal dále uvedl, že je třeba se tomu postavit a hledat společnou perspektivu občanů této země. „Extremisty postavit mimo. Hákové kříže jsou cílem identické s terorem islamistů,“ dodal v deníku Právo.\n„Za výhrůžky, útoky a hákové kříže nesou přímou odpovědnost ti, kdo vtlačují do české společnosti nenávist, strach z odlišných kultur, migrantů, Západu a civilizované západní Evropy. Zaslouží opovržení, odpor a aktivní postup právě opačným směrem. Pachatelé musí být zjištěni a postaveni před soud. Ten rozhodne,“ uzavřel poté na svém facebookovém profilu.\nGabal , Právo , kavárny , multikulturalismus , Hate Free , HateFree


Apple odstartoval snímkování vybraných regionů v ČR pro své mapy - Dotekomanie.cz\nApple odstartoval snímkování vybraných regionů v ČR pro své mapy\nDomů » Články » Apple odstartoval snímkování vybraných regionů v ČR pro své mapy\nFunkce Look Around, která umožňuje v iOS mapách společnosti Apple, prohlížet místa je podporovaná prozatím v pěti zemích světa. Mezi ně patří USA, Kanada, Velká Británie, Irsko a Japonsko.\nApple začal pro své mapy snímkovat ulice v České republice\nPodle dostupných informací se seznam podporovaných zemí začíná pomalu rozšiřovat. Přibyla mezi ně i Česká republika. Automobily Apple Maps, která jsou vybavena speciální snímkovací technologií LiDAR začaly v červnu mapovat vybrané regiony v České republice a snímkovat místa na úrovni ulic. Totožnou funkci – Streetview známe již po dlouhá léta v mapách Google.\nRozhraní Look Around – Rozhlédni se, bylo představeno s uvedením systému iOS 13. Funkce nabízí reálné zobrazení míst a ulic a rovněž nabízí 3D snímky ve vysokém rozlišení. Ty je možné různě posouvat a zvětšovat. Tam, kde je tato funkce dostupná mapy zobrazí ikonu dalekohledu. Následně se nad mapovým podkladem otevře fotografie daného místa, kterou lze případně zobrazit na celou obrazovku.\nAutor: David Pilař, Dotekomanie\nVozidla Apple Maps kromě České republiky také začaly mapovat sousední Polsko. Apple vedle zmíněného výčtu zemí také prozkoumává a mapuje další země. Mezi ně patří Austrálie, Nový Zéland, Belgie, Itálie, Francie, Španělsko, Portugalsko, Nizozemsko, Slovinsko, Chorvatsko, Singapur a další. V oblastech, kde není možné terén snímkovat z auta, jsou nasazováni pracovníci, kteří systémy LiDAR nosí v batozích na zádech.\nApple se stejně jako Google zaměřuje i na ochranu soukromí veřejnosti. Tam, kde jsou na snímcích viditelné tváře osob, nebo poznávací značky, používá rozmazání.\n10. 6. 2021, 21:41\njojo, potkal jsem ho v Č.Budějovicích ;-)


Oblíbený plán kasařů - nejprve ukrást autogen, s ním pak vyloupit trezor | Domov | Lidovky.cz\n31. července 2009 15:59 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nOblíbený plán kasařů - nejprve ukrást autogen, s ním pak vyloupit trezor\nSváření - ilustrační foto. | foto: Shutterstock\nROPRACHTICE Ukradená svářecí souprava posloužila na Semilsku kasařům už podruhé k vyloupení trezoru. V obou případech napáchali přibližně stejnou škodu - bezmála 400.000 korun.\nTéměř totožný byl i scénář jejich zločinů. Nyní připravili o peníze zemědělské družstvo v Roprachticích u Semil, před rokem zemědělské družstvo v okolí Rokytnice nad Jizerou. Informovalo o tom dnes policejního zpravodajství.\n"V Roprachticích zloději pronikli ve středu nebo ve čtvrtek do dílny, kde odcizili autogen. S jeho pomocí pak odstranili mříž a dostali se do kanceláře i do trezoru," uvedla semilská policejní mluvčí Soňa Šídová.\nPachatelé udělali v Roprachticích škodu zhruba 380.000 korun. Pokud kriminalisté zloděje dopadnou, hrozí jim až tři roky vězení.\nNa začátku loňského července způsobili kasaři v zemědělském družstvu u Rokytnice škodu téměř 400.000 korun. Do trezoru v kanceláři, kde ležely peníze a šekové knížky, se dostali díky starému klasickému autogenu na kolečkách s velkými lahvemi.\nZemědělci měli tehdy svářecí soupravu uloženou v dílně blízko kanceláře s trezorem. Kasaři vyřezali plamenem z autogenu do trezoru díry. Pak trezor otevřeli a ukradli v něm dvě příruční pokladny.\nNa Semilsku pronikl kasař do trezoru také v lednu 2004. Vykradený trezor se tehdy nacházel v čerpací stanici v Rokytnici nad Jizerou. Pachatel z něj vzal 272.000 korun - několikadenní tržbu za benzin, naftu a plyn.\nVálcovitý podlahový trezor byl zakončený kovovým víčkem. Zloděj víčko rozřízl na dva kusy a vzniklým otvorem si sáhl pro peníze. Musel si s sebou vzít speciální nářadí a podle kriminalistů prokázal řemeslnou zručnost.\njen tak K obrázku mohli napsat, ... ... že to už nechanik banky svařuje vyloupený... 22:47 31.7.2009\nTerminator Chtěl bych vidět toho vola který bude řezat autogenem trezor, kde jsou papírové... 19:14 31.7.2009\nLibor No a od těch příručních pokladen neměli klíčky a do teď je mají doma a čumí na... 16:57 31.7.2009


Jak si vzít k srdci Den bezpečných hesel?\n5. května je World Password Day, tedy Mezinárodní den hesel, a vezmeme-li v potaz i intenci svátku, tak pak spíš Den bezpečných hesel. Máme-li si vzít k srdci jeho poselství, pak je to čas aktualizovat své znalosti vytváření bezpečných hesel a jejich používání, přehodnocení vlastních hesel a nakládání s nimi, případně vytvoření hesel novým a změny bezpečnostních návyků. Jak všechno toto ustát?:)\nDen bezpečných hesel\nWorld Password Day vznikl coby iniciativa bezpečnostních expertů a počítačových gigantů (vč. Microsoftu, Intelu, Aceru, Samsungu, Toshiby) reagující na stále se neměnící, ne-bezpečná hesla uživatelů. Jejím cílem je osvítit internetový národ, poukázat na slabiny vytvářených hesel, nabídnout inspiraci k vytváření hesel silnějších a ke změně nakládání s bezpečnostními údaji vůbec.\nOpodstatnění takové iniciativy je nasnadě - stačí se podívat na statistiky nejčastějších hesel a jejich každoroční vítěze: 123456, password (v ČR heslo), 12345678, qwerty, internet... Možná, že i v rámci oslavy svátku v roce 2016 anonymní ruský cracker ukradl 1 170 000 000 přihlašovacích údajů ze služeb Gmail, Yahoo, Hotmail, Mail.ru - a dal o tom světu vědět prostřednictvím bezpečnostních expertů Hold Security, Ti je sice na jedné straně pročistili od duplicit a došli k 272 000 000 neduplicitních záznamů, na straně druhé ovšem konstatují: „Kupříkladu jen z přihlašovací záznamů začínajících písmenem a v počtu 80 000 000 jsme našli jen 19 000 000 unikátních dvojic. To znamená, že zcela běžnou praxí je opakované užívání stále těchtýž přihlašovacích údajů napříč mnohými služba. Nejenže je to závažná bezpečnostní chyba, ale také velmi rozšířená, když se vyskytuje v 75 % případů.“\nAbychom se před důsledky obdobných nešvarů uchránili, iniciátoři World Password Day radí:\n„Heslo by mělo být alespoň 8 znaků dlouhé a těžko uhodnutelné. Vyhněte se užívání osobních informací, zvláště takových, které může kdokoliv odvodit z online informací dostupných prostřednictvím vyhledávání či sociálních sítí.“ K tomu lze jen dodat:\nvybavte heslo kombinací malých a velkých písmen, mezer, čísel, interpunkčních znamének, speciálních znaků - a nikoliv sekvenčně řazených (typicky řádek na klávesnici) nebo\npoužijte velmi dlouhé heslo (32 a více znaků) - typicky snadno zapamatovatelný, třeba i rýmující se příběh.\nJeště lépe uděláte kombinací obou způsobů, nalezením možnosti smysluplného zařazení číslovky a leetspeakem - tj. nahrazením písmen podobnými, avšak nepísmennými znaky (v€s3l€ s3 s€l3 sm@zi).\nPoužívejte pro každou službu unikátní heslo\nJakkoliv silné heslo vytvoříte, veškerá jeho síla končí s prozrazením. A v momentě, kdy je prozrazeno, je kompromitována služba - či úplně všechny služby - s ním spojené. Snadno tak může být nabourána vaše bezpečnost, aniž byste tušili, že jste se sami o to přičinili - stačí nakoupit v nezabezpečeném eshopu uchovávajícím přihlašovací údaje slabě zašifrované či nešifrované vůbec.\nSamozřejmě si nezapamatujete hesla ke 128 nicotným službám, jichž jste uživatelem. V takových případech se vyplatí:\nsegmentovat - zbytečné služby chránit nicotně, lehce důležité chránit, důležité důsledně obrnit jedinečnými hesly;\nzakomponovat okolnosti přístupu - experti sice tento postup příliš nedoporučují (neboť se dá zahrnout do útočných algoritmů), nicméně je lepší do heslové fráze včlenit prvky uživatelského jména, názvu služby, popisu službu, barvy služby či prostě čehokoliv - než nezačlenit;\n„Dobrý správce hesel bezpečně ukládá všechna hesla, často i nabízí generování velmi silných hesel. Díky tomu budete moci velmi snadno používat těžko zapamatovatelná hesla, unikátní pro každý jeden účet. Jediné, co musíte, je si zapamatovat heslo hlavní. Více zabezpečení - méně obtíží,“ popisuje stručně a výstižně fungování správce hesel web World Password Day. Správce hesel, také označovaný klíčenka, či anglickým password manager, nabývá různých podob: rozšíření prohlížeče, součást bezpečnostních balíků či samostatných aplikací. Z těch nejznámějších jmenujme 1password, KeePass, LastPass, Sticky Password či třeba český Gold! PassCage.\nRizikem správce hesel je ztráta hlavního hesla - klíče odemykajícího všechny ostatní přístupy všude jinam. Ovšem kvalitní utility se snaží i toto riziko minimalizovat spárováním konkrétní instance/uživatele a jeho zařízení s danou aplikací. Pokud pak zaznamená neoprávněný přístup, zablokuje ho a využije sekundárního ověření - jinými slovy vícefaktorového ověření.\nVyužívejte vícefaktorového ověření\nVícefaktorové ověření poskytuje extra vrstvu ochrany. Znají jej všichni uživatelé internetového bankovnictví - teda měli by. Služba, bez ohledu na ověření přihlášením, před provedením důležitých úkonů autentifikuje uživatele sekundární cestou - v případě netbankingu zasláním SMS. Po ověření autorizovaného spojení operaci provede.\nKrom SMS lze autentizovat zasláním emailu, telefonickým hovorem, využitím biometrické autentizace (otisk prst, rozpoznávání tváře jaké nabízí Windows Hello, sejmutí behaviorální biometriky pomocí adaptivní autentizace) či třeba pomocí spárovaných zařízení jednoho uživatele jako v případě Windows Unlock.\nVícefaktorové ověření je snadno aplikovatelné a přitom vysoce přínosné z hlediska zabezpečení chráněných spojení. Proto se bezpodmínečně doporučuje u všech důležitých služeb.\nTypicky zjednodušený, amerikoidní seznam X-krát jak, lze dále rozšířit několika drobnými poznámkami téměř pod čarou:\npoužívejte unikátní přihlašovací jména, nejen unikátní hesla. Přihlašovací jméno je součástí toho, jak je ověřeno spojení s autorizovaným uživatelem. Snadno odhadnutelné, data-miningem sebratelná přihlašovací jména typu hlavního emailu jsou z hlediska zabezpečení nejhorší. Dovolí vám to služba a mentální kapacita, zabezpečujte i takto;\nvytvářejte zapamatovatelná hesla (sic) - veškerá hesla, která nedlí ve správci hesel a která jsou určená pouze pro vaši hlavu, si musíte zapamatovat. Pokud si je nezapamatujete, zcela určitě si je budete chtít někde napsat, přišpendlit a schraňovat. A to prostě nesmíte;\nnesdílejte svá hesla;\nnesdílejte své osobní údaje - respektive je s lidmi sdílejte na základě podobné segmentace té výše zmíněné. Blbosti - všem, podstatné - blízkému okruhu, citlivé - nikomu;\nnekompromitujte svá zabezpečení na nezabezpečených spojeních. Na otevřených a nedůvěryhodných sítích nepřistupujte k důležitým službám, v případě nutnosti využijte spojení přes VPN pomocí VPN klientů, či třeba prohlížeče Opera, který již VPN klienta integruje;\nšifrujte citlivá data - citlivá data můžete šifrovat nejen při přenosu, ale také při skladování, ať už lokálně či v cloudu. Využít k tomu můžete jak open source typu 7-zip, tak pokročilejší nástroje na šifrování celých disků (BitLocker, Tomb);\nzacházejte obezřetně se svými hesly - můžete je vytvářet a ověřovat jejich sílu pomocí nejrůznějších nástrojů, optimálně ani jim ovšem nesvěřujte svá skutečná hesla, pouze jejich alternativy. Ostatně ani se nespoléhejte na uváděnou nezlomitelnost, ta je často specifikována na již zastarávající metriky a neustále klesá geometrickou řadou (PS: nezlomitelnost výše uvedeného hesla v€s3l€ s3 s€l3 sm@zi je uváděna na 6 kvintilionů let - tedy: 6 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 let:);\nneukládejte své přihlašovací údaje do prohlížeče - alespoň ne u důležitých služeb;\na vůbec nejspolehlivější radou jest: učiňte útok na svá data nákladnější, než je hodnota těchto dat. Žádná jiná metoda není spolehlivá, vývoj technologií jde neustále dopředu, vždy však můžete svá data zabezpečit podle této maximy: buď použitím vysoce sofistikovaných postupů a nástrojů, nebo neuchováváním tak cenných dat.\nZdroje: Gizmodo.com, HoldSecurity.com, World Password Day\nDaniel Beránek, 05.05.2016 17:14


Fenomén těžby kryptoměn v prohlížeči. Alternativa pro reklamy na webu?\nTěžit kryptoměny by chtěl každý. Získat bitcoin za to, že právě váš počítač dokáže rozlousknout složitou matematickou úlohu, je však dnes již nesmírně výpočetně náročné, a tak se pro takové účely staví celé haly výkonných počítačů a grafických karet. Na scénu se však také vrací alternativa, kdy supervýkonný aparát nepotřebujete. Řeč je o těžení kryptoměn v prohlížeči.\nTěžení kryptoměn v prohlížeči je založené na „těžebním“ skriptu, který je nasazen na webovou stránku. Když na ni uživatel přijde, začne web využívat část výpočetního výkonu jeho počítače právě pro vlastní těžení různých kryptoměn. Vzniká tak celá řada otázek a pochybností.\nNa začátek je ale dobré zmínit, že nejde o nic nového. Kryptoměny se začaly poprvé těžit v prohlížeči už minimálně kolem roku 2011. Tehdy se vše kolem alternativních měn teprve začalo roztáčet. Vznikla inovativní služba BitcoinPlus.com (nemá nic společného s měnou XBC), díky které bylo možné v prohlížeči těžit bitcoiny (BTC). Dnes na velmi podobném principu funguje služba Coinhive, jež je vlastně moderní reinkarnací BitcoinPlus.\nV onom roce 2011 se však těžba v prohlížeči neuchytila. Cena 1 BTC byla nízká (zhruba 5–15 dolarů) a jeho těžení energeticky i ekonomicky už tehdy velmi náročné, a tak se taková činnost nevyplatila. V roce 2013 se tuto myšlenku pokusili obnovit studenti z MIT jako možnou alternativu pro provozovatele webů, jak vydělávat peníze. Jenže se nakonec dostali do křížku se zákonem a byli obviněni z nezákonného přístupu k výpočetnímu výkonu počítačů uživatelů. Dlouhotrvající případ nakonec skončil až v roce 2015 soudním vyrovnáním.\nMyšlenka, že by weby právě těžbu kryptoměn mohly využívat jako další zdroj příjmů, však nezůstala ležet ladem. Koncem roku 2017 se začala opět významně drát na povrch – to když byla v září spuštěna těžařská služba Coinhive. Ta připravila kompletní balíček se vším, co k těžbě v prohlížeči potřebujete, což této technologii vdechlo nový život. Zároveň se také zcela proměnila situaci na kryptoměnovém trhu.\nJeden bitcoin v roce 2018 je víc než tehdy\nV předchozích letech, kdy tu podobné snahy byly, neměly kryptoměny zdaleka takovou pozici a bylo jich mnohem méně. Dnes už je z čeho vybírat. V září 2017, při spuštění Coinhive, byla tržní kapitalizace více než tisíce různých existujících kryptoměn 166 miliard dolarů. V roce 2013 to bylo jen necelé 1 % a měn existovala pouze hrstka. Navíc se s nimi mnohem hůře obchodovalo a přeměnit je na fiat měnu bylo taktéž složité.\nDnes je výrazně jednodušší s kryptoměnami nakládat a také jich existuje mnohem větší množství s různými příklady užití. Zatímco nejznámější Bitcoin (BTC) lze dnes získat pouze za užití velmi vysokého výkonu na speciálně sestavovaných počítačích, jiné kryptoměny jako Ethereum (ETH) či Monero (XMR) mohou být těženy i slabšími grafikami v běžných počítačích. Konkrétně Monero je pak těžitelné také přes CPU a právě toho využilo Coinhive.\nTady už asi mnohým vyskakují vykřičníky. Těžit kryptoměnu může z principu skutečně jakýkoliv web a vy o tom nemusíte vůbec vědět. Kryptoměna Monero, jež vznikla v roce 2014, se pro tyto účely využívá také z toho důvodu, že nabízí vysokou úroveň soukromí. To je rozdíl proti většině ostatních kryptoměn, v jejichž blockchainech jsou všechny transakce cíleně vystopovatelné. U Monera je ale vše skryto, a tak se právě k podobným nekalým úmyslu dá velmi dobře použít, jak upozorňuje ve svém reportu bezpečnostní firma Symantec.\nNení to ale vždy o zneužívání návštěvníkova dostupného výpočetního výkonu. Coinhive je představováno jako alternativa k příjmům plynoucích z reklam, na nichž je mnoho provozovatelů zcela závislých. Myšlenka je taková, že zatímco si budete prohlížet obsah webu, jeho provozovatel si od vás vypůjčí část výpočetního výkonu, aby si mohl jako odměnu vytěžit kryptoměny. Uživatel pak na webu nemusí koukat na žádné reklamy, protože provozovatel si příjmy zajistí jinde, na pozadí.\n„Hodně lidí má Adblock, protože je obtěžuje reklama, která bývá agresivní a často špatně zacílená. Jenže tvůrci obsahu potřebují příjem peněz i za volně přístupnou část obsahu. Variantě podělit se o výkon svého počítače jako možnou schůdnější alternativu by teoreticky někteří uživateli mohli být přístupnější,“ míní Hedvika Pajerová, manažerka sociálních sítí Paralelní Polis, kde se kryptoměnami dlouhodobě zabývají.\nTransparentnost je klíčová\nJe tu však jeden velký (potenciální) problém. Přestože Coinhive doporučuje, aby provozovatelé, kteří skript pro těžení používají, byli o celé těžební činnosti a využívání uživatelova výkonu transparentní, rozhodně se tak ve všech případech neděje. Často se objevují skryté těžařské weby, které se jen snaží využít neznalosti či nepozornosti lidí, aniž by to dělali s jakýmikoliv dobrými úmysly.\nPokud vás totiž web na těžbu na pozadí nikterak neupozorní, nemusíte si toho vůbec všimnout. Proto se v souvislosti s nasazováním kryptoměnové těžby do webů jako alternativě k reklamám hovoří o tom, že je nutné návštěvníka vždy dopředu upozornit. Podobně jako se to třeba nyní dělá s cookies. Uživatel by měl být dopředu seznámen s tím, co se bude dít, a mít také možnost těžbu z jeho počítače odmítnout.\n„V zásadě je těžba považována za oprávněnou jen v případě, že stránka zobrazí uživateli viditelné okno, které obsahuje informace o těžbě a také informace o tom, co těžba znamená, a že se projeví v konečné ceně za spotřebu elektrické energie u návštěvníka. Toto okno musí zároveň obsahovat informace o délce platnosti tohoto povolení, které by nemělo být delší než 24 hodin,“ upozorňuje Jan Širmer, expert na digitální bezpečnost v Avastu.\nJde tedy často o etickou otázku. Pokud web vyloží všechny karty transparentně na stůl a návštěvníka se vším seznámí, může se stát do budoucna technologie těžení kryptoměn v prohlížeči skutečně velmi zajímavou příjmovou alternativou. Pokud si bude moci uživatel vybrat, zda chce vidět reklamy, nebo se raději podělí o svůj výkon a přispěje tímto způsobem, mohlo by jít o funkční model.\n„Technologicky to není problém. Z uživatelského hlediska to nicméně může působit velice zvláštně nebo neeticky/nezákonně,“ míní Pavel Ševčík, programátor a odborník na kryptoměny z Paralelní Polis.\nOtázka neetičnosti či nezákonnosti by nicméně mohla být postupně vyvrácena edukací na toto téma s tím, že by byla dodržována určitá pravidla, jako je například zmíněné informovaní o této činnosti. A také by musel být zaveden nějaký bezpečnostní standard nebo ověřovací autorita, aby měl uživatel jistotu, že může na těžbu bez obav přistoupit.\n„V případě těžby kryptoměn nevidíme bezpečnostní riziko pro uživatele, pokud provozovatel stránky dodržuje všechny bezpečnostní zásady a se zdrojovým kódem sám záměrně škodlivě nemanipuluje. Existuje ale riziko plynoucí z používaní zdrojových kódů třetích stran, tedy že je původně neškodný těžební nástroj nahrazen či doplněn o škodlivý kód na straně autora,“ dodává Jan Širmer z Avastu.\nV těžebním kódu si můžete nastavit, kolik procent si z výpočetního výkonu každého připojeného počítače vezme, a také zda se má spouštět i na mobilu. Coinhive ve své dokumentaci doporučuje využívat počítačové CPU ze 70 % a na mobilu skript vypnout. Jenže zdaleka ne každý – obzvlášť pokud půjde nikoliv o transparentní alternativu k reklamě, ale o lstivou implementaci – takové nastavení bude dodržovat.\nU počítačů může při maximálním vytěžování grafických karet, k němuž při těžbě kryptoměn dochází, dojít až k poškození hardwaru, pokud například nemají dostatečné chlazení. Pokud jsou k těžbě využívána i mobilní zařízení, může to vést k přehřívání telefonu a poškození baterie. Stále více ohroženější jsou také různá nezabezpečená IoT zařízení.\nTo jsme neudělali my\nTěžba kryptoměn byla o něco později objevena také na streamovacím webu televizního kanálu Showtime, který si vypůjčoval výkon návštěvníků v době, kdy sledovali videa. V tu dobu návštěvník obvykle na webu trávil delší čas, a tak se využití jeho výkonu vyplácelo o to víc. Showtime je přitom placený kanál, a tak v tomto případě vlastně zákazníci „platili“ dvakrát. Provozovatel z webu těžební skripty krátce po objevení odstranil s tvrzením, že do něj byly vloženy se zlým úmyslem třetí stranou.\nOpět tak celá kauza nechala řadu otázek a především ujištění, že v tomto ohledu zatím nelze nikomu příliš věřit. Podobně se ostatně zachovalo také Starbucks. V jedné argentinské pobočce se těžba v prohlížeči zapnula každému, kdo se připojil na kavárenskou Wi-Fi, jež je pro návštěvníky zdarma a hojně využívaná. Starbucks po tomto objevu vše vyřešilo se svým poskytovatelem připojení s tím, že ani v jeho případě nešlo o záměr.\nSalon jde příkladem\nO chybu dodavatele se mělo jednat také v případě webových stránek prezidentského kandidáta Michala Horáčka. Na adrese 100dni.cz byl během volební kampaně pečlivě ukrytý těžební skript taktéž objeven, ale šlo prý o malware, který ani reálně nefungoval a byl promptně odstraněn. Kdo však s těžením kryptoměn před své návštěvníky vystoupil v posledních týdnech zcela otevřeně, je americká mediální skupina Salon.\nPokud navštívíte její web se zapnutým AdBlockem, vyskočí na vás následující zpráva: „Všimli jsme si, že používáte blokátor reklam. Abychom vám mohli poskytovat obsah zdarma, jsme závislí na reklamách. Prosím, zvažte vypnutí vašeho blokátoru, abychom nadále mohli vytvářet obsah, který u nás čtete.“\nKdyž reklamy povolíte, otevře se vám Salon.com klasicky s reklamními bannery. Máte však ale ještě jednu možnost. Blokovat nadále reklamy výměnou za váš nevyužitý výpočetní výkon, jak čtenářům Salon podrobně vysvětluje zde. Salon spouští těžení v prohlížeči v beta verzi a bude vše postupně testovat. Rozhodně jde však o demonstraci transparentního přístupu, který by mohl do budoucna fungovat. Pokud nic takového nechcete, máte možnost se vrátit zpět k webu s reklamou.\nNa celou věc je navíc třeba dívat se ze širší perspektivy. Jen v roce 2017 se Monero, které se v prohlížeči aktuálně těží nejvíce, vyšplhalo z 15 dolarů za 1 XMR na více než 400 dolarů. S ohledem na vývoj na zbytku kryptoměnového trhu lze předpokládat, že i cena Monera může nadále růst. Jednotky této kryptoměny, které weby vytěží dnes, tak mohou v budoucnu znamenat mnohem větší zisky. Proti standardním příjmům z reklamy jde o úplně jiný ekonomický model, ale pro mnoho provozovatelů by mohl být zajímavý.\nKdyž loni v září začalo The Pirate Bay Monero těžit, magazín TorrentFreak spočítal, že by si tehdy populární torrentový portál mohl měsíčně z kryptoměn přijít na zhruba 12 tisíc dolarů měsíčně (zhruba 250 tisíc korun). Tento výpočet má samozřejmě mnoho proměnných. Monero tehdy mělo hodnotu necelých sto dolarů. Dnes stojí více než 300 dolarů, což by pro The Pirate Bay znamenalo více než 40 tisíc dolarů měsíčně (přes 800 tisíc korun). Tento příklad skvěle demonstruje, že na příjmy z kryptoměn nelze pohlížet standardní optikou.\nVše je tak teprve na začátku. Jak se ale těžba v prohlížeči rozšiřuje, začínají weby objevovat nový způsob, jak monetizovat svůj obsah. Bude tedy zajímavé sledovat, s jakými modely i s ohledem na výše zmíněné přijdou. Do té hry navíc mohou vstoupit ještě jiní hráči jako Google nebo různé antiviry, které již nyní těžební skripty na webech blokují. Google zase zvažuje, že by do Chromu přidal rozšíření, jež by těžbu taktéž blokoval.\nJak upozorňuje The Market Mogul, Google by takový krok jistě vysvětloval především tím, že chce ochránit své uživatele, jenže je zároveň si třeba uvědomit, že jde o reklamního giganta, jemuž by mohl alternativní zdroj příjmů pro obsahové weby lézt do zelí. Jeho AdSense využívá více než 14 milionů webů a Googlu plyne z reklamního byznysu zásadní podíl všech příjmů. Navíc minulý týden začal po celém internetu blokovat otravné reklamy.\nNa tomto poli se tak toho ještě může sehrát poměrně dost a situace může být za půl roku úplně jiná než dnes. Pokud se chcete jakémukoliv těžení na úkor výkonu vašeho počítače vyhnout, doporučujeme do Chromu stáhnout rozšíření No Coin Chrome nebo minerBlock. A nebo můžete skripty blokovat v AdBlocku. Stačí jako reklamu blokovat následující URL: https://coin-hive.com/lib/coinhive.min.js