Olomouc – závody 20.10.2018 – NEMO Zlín\nOlomouc – závody 20.10.2018\nV sobotu 20.10.2018 se NEMO Zlín pod vedením Drahoše Chalupy zúčastnilo Oblastního přeboru v Olomouci. Závod byl určen pro začínající finswimmery (kategorie E0, E a D). Závod probíhal na olomouckém 50m bazénu za účasti plavců ze 6 moravských klubů ve velmi přátelské atmosféře. Pro většinu zlínských závodníků to byly první závodní zkušenosti mimo zlínské bazény. Ale to vůbec nebránilo tomu, aby si vyplavali svá nová osobní maxima. Na PP tratích se velmi dobře ukazuje Kristýna Družbová, výborné plavecké základy na BIFI tratích ukázali Oskar Bursa, Antonie Ondruchová a Monika Picková, výrazně se zlepšili i Jáchym Uchytil a Daniela Vlčková. Na stupně vítězů dosáhli Oskar Bursa – první místo na tratích 50PP a 50BIFI v kategorii E1 a Kristýna Vlčková – třetí místo na trati 200PP v kategorii D, která se takto pomalu výkonnostně přibližuje nejlepším závodnicím ve své kategorii. Všechny závodníky NEMO pak můžete vidět ve Zlíně na NEMO Trophy ve dnech 3. – 4.11.2018.\nCelková výsledková listina je na serveru časomíry Polistime :\nVýsledková listina za NEMO Zlín :\n(c) text Mojmír Knápek, foto Lenka Jurová a Radek Bursa\nAutor: liborPublikováno: 22.10.2018 22.10.2018 Rubriky: Co se děje ..., Závodní oddílŠtítky: Finswimming, NemoZlín, Závodní Oddíl, Závody\nPředchozí Předchozí příspěvek: Leštinka – říjen 2018\nNásledující Následující příspěvek: NEMO TROPHY 2018


ŽENA-IN - Pořádně sexy adventní kalendář!\nMagazín LOVE si pro své čtenáře a sledovatele připravil takový malý prosincový dáreček – adventní kalendář plný pořádně sexy videií s těmi nejslavnějšími modelkami současnosti. Každý den si můžete „vyloupnout“ jedno okénko a v něm uvidíte takové hvězdy jako je Gigi Hadid, Bella Hadid, Emily Ratajkowski, Irina Shayk nebo třeba Doutzen Kroes. Tady je malá ukázka.\nNejsem pro takové dárky.\nA proč ne,když by to někomu udělalo radost.


Kudy z nudy - Horká novinka wellness ve Frymburku\nÚvod > Aktuality > Horká novinka wellness ve Frymburku\nVydáno 20. ledna 2010 Lázně a wellness\nHotel Frymburk, wellness & cogress zavádí horkou novinku: saunové ceremoniály. Pokud tento pojem ještě neznáte, rádi vám jej zde přiblíží, ba co víc, zážitek z něj vám umožní prožít v prostorách hotelového Saunového světa.\nSaunový ceremoniál ve finských saunách trvá zhruba deset minut. Už začátek je velmi příjemný. Saunér polije horké kameny směsí vody s aromatickou esencí, čímž místnost provoní, ale také o pár stupňů ohřeje a zvýší relativní vzdušnou vlhkost. Pak sevře v ruce ručník a teplou páru od saunovacích kamen rozvíří po celém prostoru prohřívány. Na závěr saunér prudkým mávnutím od stropu nažene horký vzduch z horní části a vytvoří tak takzvaný parní náraz, který tělo ještě více prohřeje. Celý proces se opakuje dvakrát až třikrát.\nNejoblíbenějším ceremoniálem ve finských saunách je medový ceremoniál, při němž si celé tělo potíráte rozehřátým medem. Kůže je pak krásně hebká a vláčná.\nV komplexu Wellness Hotelu Frymburk se nachází překrásný aquapark pro děti i dospělé rozkládající se na ploše cca 1500m². Jeho součástí jsou různé atrakce (divoká řeka, vodní vřídlo, perličková lůžka, hydromasážní trysky, vodní chrliče, tobogán atd.). Nabízí také možnost vodního aerobiku a dalších cvičení v bazénu. Součástí komplexu je rozlehlé wellness centrum. Zatímco vy relaxujete ve wellness centru, vaše děti (a nejen ony) mohou řádit v aquaparku.


Posel smrti VI: K. I - Vrať se mi! 1. | SASPI.cz - Literární server\n:: Posel smrti VI: K. I - Vrať se mi! 1. ::\npublikováno: 16.03.2013, 11:57\nPrvní část první kapitoly románu. Samuel se po odchodu Kasumi sžírá výčitkami. Dokáže se s jejím odchodem vyrovnat?\nPo třech oficiálních PC hrách a dvou amatérských fanouškovských románech, přichází již šestý příběh ze světa Posla smrti s podtitulem: 'Zúčtování.' Pátý díl rozehrál akční dobrodružný příběh o honbě za tajemstvím magických portálů a černých koulí. Hrdinové se dostali do životu nebezpečných situací a ne všichni měli to štěstí, aby vyvázli živí. Nechyběly intriky, zrada i láska. I když se zdálo, že příběh hlavních hrdinů - šlechtice Samuela a vražednice Kasumi dojde šťastného konce, nebylo tomu tak. Život oběma lidem ukázal jak krutý dokáže být a nyní se jejich cesty rozcházejí. Zdá se, že mezi tím, aby se oba milujíci se lidé znovu sešli, stojí Tokutaro Watanabe - šéf Tokijské mafiánské organizace. A tak zatímco se Kasumi vrhá do nebezpečí a se svojí přítelkyní Akirou (shodou okolností Tokutarovou dcerou) plánuje onoho mocného muže zabít, Samuel zůstává na svém panství Black Mirror. Začíná nový příběh o pomstě, penězích, moci a touze po lepším životě...\nSamuel Gordon stál na balkoně svého hradu a sledoval svoji milovanou Kasumi, jak odchází. Naposledy se otočila a pohlédla na něj. Pozvedla ruku, aby se s ním rozloučila a on udělal totéž. Poté se obrátila a odešla z jeho pozemků, ale ne z jeho vzpomínek. Nikdy na ni totiž nezapomene, tím si byl jist. Ptal se sám sebe, proč se to muselo stát?! Udělal snad něco špatně? 'Možná jsem ji mohl nějak přemluvit, aby zůstala' říkal si, 'ale ne, to je přece hloupost, vždyť ona má pravdu – musí se zbavit pout s minulostí.' Těšilo ho snad jen vědomí, že odchází právě proto, že ho tak moc miluje. Jaká ironie… a přesto je tomu tak. Samuel by dal snad všechno, co má, aby se mu vrátila, ale čím víc nad tím přemýšlel, tím víc v něm převládal pocit, že jeho milá jde na smrt. 'Ach bože a to kvůli mně,' vyčítal si to a oprávněně. Kdyby jeho nebylo, tak Kasumi nebude mít důvod vyrazit do Japonska, aby zabila Tokutara – hlavu Tokijské zločinecké organizace. Samuel se o ni bál a to ještě ani neopustila hranice panství. 'Dokáže se o sebe vůbec postarat?' ptal se sám sebe, 'ale no tak – co mě to napadá? Neznám nikoho jiného, kdo by byl schopný za každou cenu přežívat a vzdorovat nepřízni osudu tak jako ona. Jenže… bude to stačit?' Měl chuť se rozběhnout ven za svoji milou a přitisknout ji k sobě. Políbit ji na ústa a unášet se pohledem do jejich hlubokých očí. Chtěl ji říct, jak moc ji miluje a že si nepřeje, aby odešla. Navrhl by jí, aby se přestěhovali, aby opustili Black Mirror a stáhli se klidně do zemí třetího světa, kde by se snad ukryli před Tokutarovým pátravým pohledem. Neměl na to však sílu a ostatně v hloubi duše věděl, že Kasumi by nesouhlasila. Tady na Black Mirror se jí líbilo a mimo to, stále by hrozilo nebezpečí. Kasumi ho tedy musí zažehnat, musí Tokutara zničit a Samuel věděl, že pokud to nedokáže ona, tak pak už nikdo.\nStál tam na balkoně a v rukou svíral část medailonku, který mu dala. Usmívala se na něm, a to bylo vzácné, neboť Kasumi se takřka nikdy nesmála. Vždy byla vážná, opatrná a soustředěná, což Samuelovi ovšem vůbec nevadilo. Věděl, že se dokáže změnit a že umí projevit své city. Teď už ano. Samuel stiskl medailonek v dlani a uschoval ho do kapsy.\n„Pane Samueli,“ ozval se Edward. Samuel se otočil a pohlédl do očí svému věrnému komorníkovi. „Už je velice chladno, pane. Možná byste měl jít do tepla.“\n„Odešla, Edwarde. Je pryč…“\n„Paní Kasumi že je… ale já myslel, že vás má ráda, pane.“\n„Má a právě proto odešla.“\n„Musí si vyřešit svoji minulost a pak se sem vrátí,“ řekl Samuel a snažil se tomu sám uvěřit.\n„Můžu vědět, za jak dlouho by to mělo být?“\n„To kdybych věděl, Edwarde. Možná pár měsíců, možná rok, dva,… Ach, prosím nechte mě teď o samotě.“ Edward odešel a Samuel znovu pohlédl směrem k bráně zámku. Byla už téměř tma a neviděl dál než na pár metrů. Byl najednou tak prázdný… Znali se s Kasumi ani ne rok a přesto nabyl dojmu, že k sobě neodmyslitelně patří. 'To snad ne! Já ji nechci ztratit! Proč to musí vždycky končit takto? Proč musím přijít o každého člověka, na kterém mi záleží?' říkal si v duchu. Uvědomil si, že Kasumi za tu krátkou dobu, co ji znal, stála mnohokrát na hranici života a smrti a vždycky se z toho dostala. Bál se, že ji štěstí opustí a ani její schopnosti pak nebudou stačit, aby se udržela při životě. Život jakéhokoli člověka je příliš křehký a i když se tak ten Kasumin nejeví, tak i ona může velice snadno a velice rychle zemřít. Tyhle chmurné myšlenky ho sžíraly a on nebyl schopen se od nich oprostit.\nSamuel odešel do zámku, až když padla tma. Sešel dolů do kuchyně. Edward seděl u stolku pro služebnictvo a dopíjel kávu.\n„Hned začnu vařit večeři, pane,“ řekl, jakmile ho zahlédl.\n„Neobtěžujte se vařit ji pro mne. Na jídlo nemám ani pomyšlení.“\n„Mrzí mne, že paní Kasumi odešla.“\n„To nejste sám. Nevím, jak to teď budu zvládat. Přes půl roku, den co den jsme byli spolu a teď od sebe budeme odloučeni přes půlku světa. To ale není to nejhorší, Edwarde. To, co mě děsí nejvíc, je skutečnost, že jí půjde o život. Každým dnem ji budou chtít zabít. Myslím, že nebude mít ani chvíli oddechu, nic jako bezpečí pro ni nebude existovat. Neustále v napětí a v obavách. Dávám si vinu za to, co se chystá udělat, víte? Jestli ji tam zabijí tak… nevím, jestli se s tím dokážu vyrovnat.“\n„Paní Kasumi nikdo nezabije, pane, věřte mi. Sice ji znám spíše jen z vyprávění, ale myslím, že si na sebe bude dávat pozor a nikdo jí neublíží.“\n„Kéž by, Edwarde. Snad máte pravdu… Můžete sehnat Marka a Denise, teda jestli tu ještě je.“\n„Ano, je teď u Desmonda.“\n„Potřebuji si s vámi všemi promluvit, takže co nejdříve svolejte ostatní do haly, ano?“ Edward pochopitelně nic nenamítal a okamžitě zašel pro ostatní.\nSamuel usedl na pohovku v hale u krbu. Byla mu přeci jen dost zima a tak mu sálající oheň přišel vhod. Venku teď večer téměř mrzlo. Pomyslel na Kasumi, která se právě trmácí do města a vyčítal si, že ji nepřemluvil alespoň, aby odešla až k ránu. Bylo mu z toho všeho zle. Ona bude bojovat o holý život, zatímco on zůstane na zámku obklopen služebnými a nebude se muset starat o víc než o chod panství, kde to teď vypadá jako po vymření. 'To já bych měl riskovat život, abychom byli oba šťastní a v bezpečí, ne ona,' říkal si. Cítil, že jakožto muž by měl svoji milou chránit před vším špatným, jenže tomu bylo naopak. Stále v něm úřadovala jakási morální zodpovědnost za Kasumi, avšak realita byla v tomto směru opačná – na jejím místě by neměl sebemenší šanci uspět. Myslel, že už si zvykl na to, že Kasumi je ta odvážná, silná, smrtící a nebezpečná, zkrátka ta, která se stará o bezpečí, ale nyní si připadal jako slaboch a zbabělec. K čemu mu byly ty znalosti, studie a stovky přečtených knih, když se nedokázal o svoji Kasumi postarat a ochránit ji? Konečně dorazil Mark, Edward a Denise, a Samuel byl rád, že nemusí dál přemýšlet o své milé. Pobídl je, aby usedli na polstrovaná sedátka a dal se do vysvětlování situace.\n„Protože víte všichni už příliš o tom, co se na Black Mirror stalo, chci k vám být pokud možno otevřený a doufám, že to, co vám řeknu, zůstane mezi námi.“\n„Spolehněte se, pane,“ řekl Edward.\n„Především nesmíte dále šířit zprávy o tom, co schováváme tady pod zámkem. Nikdo z vás nemá ani tušení o tom, co se ukrývá v katakombách a vlastně ani nevíte, že tu nějaké jsou. Je to nadmíru důležité, ale nemůžu vás zasvětit úplně do všeho, zkrátka mi musíte důvěřovat. Rachel je mrtvá, což je vám určitě jasné a…“\n„Stále nevím, jestli to byl dobrý nápad,“ řekla Denise a bylo evidentní, že jí to začíná vadit. Samuel věděl, že právě ona představuje vážný problém. Opravdu ji dokáže přesvědčit, aby si nepustila pusu na špacír?\n„Nikdo z vás tří není vrah,“ řekl Samuel. „Rachel zkrátka vstoupila do Rituální komnaty a už se z ní nevrátila.“\n„Jo, ale tohle přece nemůžeme říct policii, pane,“ řekl Mark.\n„To jistě ne. Rachel zkrátka zmizela.“\n„To je hodně chabé vysvětlení,“ připomněl Mark.\n„Chabé, to ano, ale nejvíce se blíží pravdě. Pochopte, můžeme teoreticky říct, že někam odjela třeba s Kasumi, ale to se dá ověřit a pak už bude jasné, že lžeme. Naposledy Rachel viděla Denise, která ji dnes k večeru přišla navštívit. Probíhal běžný hovor a Rachel poté zkrátka odešla ze zámku, neboť se u brány rozdrnčel zvonek. Edward právě nebyl poblíž a tak šla k bráně sama. Od té chvíle ji nikdo neviděl. Vidíte, takhle budeme lhát jen minimálně, což je ideální. I kdyby policie obrátila zámek na ruby, tak nic nenajdou.“\n„Mohou najít ten portál, ne?“ zeptala se Denise.\n„Mohou, čistě teoreticky mohou, ale pochybuji o tom. Ještě teď zajdu do katakomb a zahladím stopy. Edwarde, policii zavoláte až zítra brzy ráno, to když bude jasné, že se Rachel nevrátila. Rozumíme si?“\n„Myslím, že ano,“ řekl Edward.\n„Co když Kasumi prozradí, k čemu došlo?“ zeptala se Denise.\n„Kasumi je pryč. Odešla, a pokud se vrátí, tak určitě ne brzy. Mimo to z Kasumi nikdo žádné informace nevytáhne a nebojte se, že by někoho z vás mohla prozradit.“\nDenise ale nijak nadšená nebyla a rozhodla se říct zcela otevřeně to, co měla na srdci: „Já pořád nevím, jestli je to všechno v pořádku. Dobře, Rachel byla úplně posedlá mocí a je jasné, že by žití na panství pod její vládou bylo obtížné, ale nezapomněli jsme náhodou na něco? Vždyť ona měla syna!“\n„O něj se postarám, jakoby byl můj vlastní. Kromě toho se nikdy nedozví pravdu,“ odvětil Samuel a doufal, že Denise uklidní. Jenomže se tak nestalo.\n„Dítě ale potřebuje matku! A i když se Kasumi vrátí, tak… promiňte Samueli, ale z toho, co vím od Edwarda, tak Kasumi je v tomhle směru úplně mimo.“\n„Neznáte ji, Denise, tak nesuďte. Ani já nevím, jestli by byla schopná vychovávat dítě, ale netvrdím, že ne.“\n„Dobře, tak promiňte.“\n„Nic se neděje, Denise.“ Samuel se na chvíli odmlčel a poté přešel k dalšímu bodu, který bylo třeba vyřešit. „Díky vám Edwarde, jsme s Kasumi stále naživu a to vám nezapomenu.“\n„To nic nebylo, pane. Rád vám sloužím a vzhledem k tomu, jak jste nám všem pomohli od těch zrůd… zkrátka to byla samozřejmost.“\n„To si já nemyslím,“ řekl Samuel, vstal a odešel do knihovny. Povšiml si klíčů moci, které mu tu Kasumi nechala a potěšilo ho, že tedy nebude muset jít až na Bránu Pekel. To místo bylo stále hrůzostrašné a vzhledem k tomu, co tam zažil by byl rád, kdyby se tam již nikdy v životě nepodíval. Co ho v tuto chvíli ale zajímalo víc, byly dvě letenky první třídou do Caracasu. Předal je Edwardovi, který s ostatními zůstal v hale. „Chtěli jsme jet do Venezuely s Kasumi, ale bohužel… Zkrátka, já nemám ani pomyšlení na to někam vyrazit, ale pro vás to jistě bude zajímavé, nemám pravdu?“ Samuel s potěšením sledoval Edwarda, jak se mu takřka rozzářili oči štěstím. Samuelovi bylo jasné, že Edward v Jižní Americe nikdy v životě nebyl a že bude velice rád, když se tam bude moci podívat a navíc s dívkou, která ho má ráda.\n„Já… nevím, co na to říct, pane. Tohle je až příliš a já…“ Denise se na Edwarda vyčítavě podívala a Samuel poznal, co tím chce říct.\n„Jen si je vezměte, Edwarde. Myslím, že to pro vás oba bude zážitek. Vzhledem k tomu, že nejde o běžný zájezd přes cestovku, bude třeba dořešit pár formalit. Nechci vám nakazovat, kdy musíte být zpátky v práci, ale… dám vám dostatek peněz na tři týdny.“\n„Až tři týdny, pane? To je moc, nemyslíte?“\n„Já si Kasumina života cením, Edwarde a nebýt vás, zemřela by mi tehdy v náručí. Tohle je pro mě maličkost. Letí vám to až prvního února, takže je ještě dost času dořešit vše potřebné. Po vás Edwarde chci, abyste ještě dnes večer zašel ke Stonering. Nechali jsme tam v podstavci tu kouli a ta se musí urychleně vrátit na zámek. Taktéž strhněte provizorní most přes tu propast.“\n„Ano, zajdu tam a udělám to, pane, ale co ty ostatní koule?“\n„Ta co je pod námi v katakombách, tak pro tu si zajdu sám a ta třetí, která je v Akademii, tam klidně může zůstat. To ale není všechno - pro vás Denise bych měl jeden návrh.“\n„Vím, že teď pracujete u Harryho, ale rád bych vás na čas zaměstnal jako chůvu pro malého. Ehh, jestli odmítnete tak to pochopím, nemusíte se obávat.“\nDenise se ale rozzářila štěstím podobně jako předtím Edward. „To… to by znamenalo, že budu moci bydlet tady na zámku s Edwardem?“\n„Ano, dostanete plně vybavený pokoj pro služebnictvo a samozřejmě odpovídající plat.“\n„No, to zní skvěle. Dříve než po té dovolené ale nastoupit nemohu, to snad chápete. Nemůžu Harryho nechat jen tak ve štychu a zmizet z hospody.“\n„Samozřejmě že to chápu, ovšem bydlet tu již klidně můžete, v tom vám bránit nebudu. No a to by bylo asi tak vše. Porada skončila, můžete se vrátit ke své práci či zájmům."\nPozdě večer měl Samuel konečně vše hotovo. Z katakomb odnesl černou kouli a také rodový prsten, čímž uzavřel vstup. Obojí uschoval v základním kamenu hradu, jež byl uprostřed vstupní haly. Deska se jmény pánů panství tuto skrýš dokonale skryla. Klíče moci pak umístil do tajné schránky v knihovně, kde byla i speciální rukojeť dýky otevírající podzemí pod Black Mirror, kde se nacházelo Černé zrcadlo. Připadalo mu to jako při nějaké dětské hře na schovávanou, ale věděl, že všechny ty věci jsou důležité, nesmí se dostat do cizích rukou a už vůbec ne všechny najednou.\nZašel do svého pokoje, kde měl kolébku s Desmondem. Bylo to tak nejlepší. Věděl, že mu musí být nablízku, ačkoli mu připomínal Rachel a Adriana, ale to přece nebyla jeho vina. Musel se s tím vyrovnat a věděl, že to zvládne. Daleko horší bylo vyrovnat se se ztrátou Kasumi. Otevřel kufr s jejími věcmi, které tu nechala. Bylo tu jen pár kusů oblečení, spisy, které Cy získal ve Vatikánu a jeho poznámky. Z kufru vytáhl také noční košili, kterou Kasumi dal k jejím devětadvacátým narozeninám. Byla průsvitná a sametově jemná. Obrovský rudý Asijský drak se točil po celé její délce a tak to vždy vypadalo, jakoby obtáčel jejího nositele. Vzpomněl si, jak úžasně v tom Kasumi vypadala, jak ji to slušelo, jak vynikaly její křivky a jak prosvítaly její ňadra. Tak rád by ji v tom zase viděl… Ležela by vedle něj, a on by se jí dotýkal a líbal ji. Košile by se napínala, vždy když by se zhluboka nadechla a on by jistě pociťoval nebývalé vzrušení. Pak by jí košili rozepnul a prohlížel si její skvostné tělo z minimální vzdálenosti. Byla by tu jen pro něj a on pro ni. Pomiloval by se se svojí asijskou dračicí a byli by šťastní! Jenže když teď ulehl, padl na něj jen smutek. Prázdné místo vedle něj ho bodalo do srdce. Bylo to zlé, moc zlé, neboť sám nevěděl, jestli se toho dokáže časem zbavit. Zase cítil, jak se z něj stává osamocená troska a jediné, co ho drželo nad vodou, byla naděje. Všechno to snažení bylo, jak se zdá k ničemu, až ho to děsilo. Usnul s hlavou plnou krásných vzpomínek na ni a doufal, že k nim jednoho dne přibudou vzpomínky nové.\nDruhý den Samuela probudilo klepání na dveře jeho pokoje. V rychlosti se oblékl a otevřel dveře. Stál za nimi Edward a zdál se být celý nesvůj.\n„Pane Samueli, dole na vás čeká inspektor Colliere. Chce vám položit pár otázek ohledně Rachel.“ „Dobře, hned jdu dolů. Ještě moment, ehh vás už vyslýchal?“\n„Ano, mě i ostatní. Drželi jsme se vašich pokynů a snad to dobře dopadne, ale nebylo mi to vůbec příjemné.“\nSamuel sešel dolů a snažil se nahodit výraz absolutního klidu. Nechtěl si na nic hrát a tak mu nevadilo, že Colliere pozná, že Rachel nenáviděl a přál si její smrt, obzvláště poté, co ho postřelila. Vzhledem k tomu, že měl čisté svědomí se ničeho neobával. V hale u krbu už postával Colliere ve svém béžovém plášti. Samuela napadlo, jestli má v šatníku i něco jiného.\n„Dobrý den, inspektore.“\n„Dobrý, Gordone. Vrátil jste se před pár týdny a už je tu další podivná událost a nedivil bych se, kdybychom nalezli paní Gordonovou mrtvou.“\n„Možné to je a až se tak stane, udělejte mi radost a oznamte mi to co nejdříve.“\n„Pane Gordone, já chápu, že vás paní Gordonová postřelila a že to nebyla úplně přiměřená reakce na tu vaši údajnou hádku, nebo co to bylo, ale tohle přeháníte, nemyslíte?“\n„Ani ne. Rachel se netajila tím, že by mne chtěla vidět mrtvého a málem se jí to i povedlo. Zdá se, že se nám situace obrátila.“\n„Ano… povězte, kde jste byl v tu dobu, co paní Gordonová odešla? Podle vašich služebných to bylo kolem šesté hodiny odpolední.“\n„Ano, to mi také řekli. Já přišel asi o půl hodiny později a odpovím vám, než se stihnete zeptat – Rachel jsem nepotkal. Vlastně jsem ji neviděl od doby, co mne odvezli do nemocnice.“\n„Pokud vím, propustili vás přibližně ve stejnou dobu jako slečnu Sato.“\n„Přesně tak. Z nemocnice jsem zamířil hned sem na zámek.“\n„A slečna Sato? Nebyla s vámi?“\n„Odešla den přede mnou a tvrdila, že si potřebuje něco zařídit se svoji přítelkyní Akirou. Poté za mnou zašla na zámek.“\n„Nikdo z vás se nepodivoval nad nepřítomností paní Gordonové?“\n„Ne a taky… proč by měl? Tohle je můj zámek a je jím už dlouhou dobu. Myslel jsem, že se Rachel sbalila a vypadla, ostatně vyhodil bych ji odsud hned, jak bych ji potkal.“\n„To jste ale mohl udělat už z nemocnice.“\n„Mohl, ale ten její výraz ve tváři, když jí říkám, ať si sbalí a vypadne, jsem si nemohl nechat ujít.“\n„Netušíte, kam by mohla odejít?“\n„Vlastní vilu ve Walesu. Možná odtáhla tam, ale trochu mne udivuje, že tu nechala syna. Ačkoli, když nad tím tak uvažuji… myslím, že o něj moc nestála.“\n„Vaši vilu prověříme, ale něco mi říká, že na to je už stejně pozdě. Před vámi jsem vyslechl slečnu Taylorovou a ta mi řekla, že se Rachel chovala zvláštně. Přijde vám normální, aby odsud jen tak odešla a nikomu nic neřekla?“\n„Proč by měla něco říkat, když jde k hlavní bráně zjistit, kdo to právě přišel?“\n"Hmm, můžete mi sem zavolat slečnu Sato?“\n„To půjde těžko. Je pryč. Odešla odsud.“\n„Jen tak. Měla nějaké starosti a tak odešla. Nevím kam přesně a ani nevím, jestli se vůbec vrátí.“\n„Zdá se, že máme vraha, že ano? Podle toho co vím, vás měla velice ráda a vaši služební mi potvrdili, že to bylo oboustranné. Ona ale z ničeho nic zmizí… Nikdo neví kam, nikdo neví proč… To je podivné, nemyslíte?“\n„Nemyslím, protože tvrdila, že si musí vyřešit svoji minulost.“\n„Minulost… to může být i událost, ke které došlo před pár hodinami, že? Myslíte, že by slečna Sato byla schopná Rachel zabít?“\n„Ta by byla schopná zabít každého, inspektore.“\n„Očekával bych, že se ji pokusíte hájit.“\n„Jsem realista. Vím, že Kasumi by Rachel nezabila, pokud by jí ona nějak neublížila a pokud se tak stalo, šlo o zabití v sebeobraně, ne?“\n„Chmm, pokud se skutečně u hlavní brány setkaly, mám za to, že by se slečnou Sato paní Gordonová nikam dobrovolně nešla.“\n„Co tím naznačujete?“\n„Naznačuji, že se zcela jistě najdou u hlavní brány nebo někde v okolí stopy zápasu nebo rovnou krev.“\n„Kasumi umí zabít člověka na desítky způsobů a vsadil bych se, že kdyby chtěla, tak krev nepoteče, ale ať tak nebo tak, stále jsme jen na úrovni spekulací, inspektore. Dokud nebudete mít nic, nemůžete Kasumi ani obvinit. Mimo to stále ani nemáte tělo a bez něj nemůžete ani dokázat, že se jednalo o vraždu. Ech, vždyť vy vlastně ani nevíte, jestli je Rachel skutečně mrtvá, takže se neunáhlujte a netvrďte, že vrahem je Kasumi, když nemáte ani sebemenší důkaz!“\n„No... dobrá, Gordone. Prozatím je to vše. Vyprovodíte mě?“\nSamuel dovedl Colliera před zámek a poté až k bráně, kde už byl strážník Zak a čekal, co mu inspektor nařídí. Měl s sebou fotoaparát, zápisník a nějaký spis.\n„Kdybyste se dozvěděli něco nového, Gordone, informujte nás,“ řekl Colliere.\n„Pokusím se,“ odvětil Samuel a byl rád, že se moderní techniky kriminalistiky ještě nedostaly sem na Black Mirror. Také si uvědomoval, jak rychle chtěl Colliere vyřešit vraždění v jedenaosmdesátém a tušil, že tentokrát to bude obdobné. Doufal, že nepotrvá dlouho, než se o zmizení Rachel přestane policie zajímat a prohlásí ji jednoduše za mrtvou. Stále se ale obával, že někdo promluví a pak teprve začnou problémy. Samuel odešel k zámku a nechal Colliera a Zaka pracovat. Venku bylo chladno a podle zatažené oblohy se zdálo, že každou chvíli začne pršet.\nZašel do svého pokoje, usedl na postel a smutným pohledem zíral z okna, na které začaly brzy dopadat první dešťové kapky. Nedokázal se z toho vzpamatovat. Stále měl živě v paměti Kasumin odchod a nemohl na to zapomenout. Proseděl dlouhé hodiny, během kterých si v mysli neustále přehrával ty společné chvíle. Jakoby mu tak dlouho odepíraný spokojený a šťastný život protekl mezi prsty hned, jakmile se ho po všech těch letech dočkal. Napadlo ho, co by asi udělal na jeho místě Adrian? Co by udělal, kdyby mu Rachel odjela do nějaké vzdálené země s tím, že se už možná nevrátí? Stále si přehrával v duchu možnost, že se zkrátka sebere a pojede do Japonska také, ale vždy ho odradila slova, která mu Kasumi řekla. Tvrdila, že jeho přítomnost ji jen oslabí, neboť Tokutaro ho může snadno přemoci a využít k tomu, aby Kasumi vlákal do pasti. Už dávno by seděl v letadle směřujícím do Tokia, kdyby věřil, že tím Kasumi nijak neublíží. Na dveře pokoje zaťukal Edward tak jako ráno.\n„Vstupte,“ řekl Samuel nezaujatě. Edward přinesl malou plastovou lahvičku s mlékem pro kojence.\n„Mám nakrmit chlapce, nebo to uděláte sám, pane?“\n„Buďte tak hodný Edwarde a postarejte se o něj,“ řekl Samuel a dál zasněně hleděl z okna.\n„Neměl byste se tak trápit,“ snažil se svého pána povzbudit Edward, neboť dobře viděl, jak ho Kasumina nepřítomnost sžírá. „Myslím, že bude lepší, když si najdete nějaké rozptýlení. Víte, zkrátka zálibu, díky které na paní Kasumi přestanete myslet, protože ten pocit, kdy si říkáte, jestli jste nemohl něco udělat, jestli zkrátka nebyla šance to změnit a napravit… tak tenhle pocit, pane, je strašlivý a když se mu člověk nepostaví čelem, může ho to zničit.“\n„Věřte mi, že dost. Když jsem ještě studoval na univerzitě, zamiloval jsem se do jedné dívky, která pracovala v tamní knihovně. Vždycky ráda čítávala o zemích orientu. Zajímala ji historie, tak jako mě, ale stejně jako mě, tak ani jí se nepodařilo dostudovat. Když mě ze školy vyhodili, hodně jsme se sblížili a já jsem ji k narozeninám koupil zájezd do Íránského Isfahánu. Sám jsem jet nemohl, neboť mi na to už nevystačily peníze, ale… když si na to teď vzpomenu…“\n„Ona vás opustila?“\n„Ne, to ne. Bylo to horší, pane, mnohem horší. V době, kdy se měla vrátit, jsem ji čekal na letišti s květinou v ruce a chtěl ji v blízké době požádat o ruku a… ona zkrátka nedorazila. Nevěděl jsem jak je to možné a byl jsem z toho zdrcený a asi po týdnu čekání ve strachu a nejistotě jsem se od příbuzných dozvěděl, že se připletla na Isfahánské náměstí zrovna v době, kdy se tam nějaký sebevražedný atentátník vyhodil do vzduchu. Byla prostě jen v nesprávný čas na nesprávném místě a já…“\n„Tak tímhle mě chcete povzbudit, Edwarde?!“ rozčílil se Samuel. „Chcete říct, že Kasumi kvůli mně zemře a tak… “\n„Ne, pane to ne. Já… jsem chtěl, abyste viděl, že se s tím dá žít, že se s tím člověk vyrovná, když na to nemyslí a…“\n„Mlčte už!“ Samuel vztekle odešel nejen z pokoje, ale i ze zámku. Po Edwardových slovech na tom byl ještě hůř. Věděl, že on to nepřekousne, pokud se tak stane. Nezvládne to ani za deset nebo dvacet let. Edwardova situace byla jiná, neboť on nemohl mít tušení, že se něco stane, ale Samuel ho měl. Zničil svoji vinou Catherin a teď zničí i Kasumi? Doufal, že déšť z něj tu hnusnou pachuť viny smyje alespoň na čas. Vyrazil k vesnici, ostatně tam nebyl už dlouhá léta, a jakožto pán panství by měl vědět, jak to tam vypadá. Rozhodl se tento den strávit obchůzkou celého panství, aby si udělal přehled. Kromě toho byl sám zvědav, jak ho místní přijmou. Věděl, že si na jeho zmrtvýchvstání už vesničané zvykli, takže ho snad nepoženou s kosou a vidlemi, ale přesto mu bylo jasné, že tahle vycházka nebude dvakrát příjemná. Rozhodně měl ale pocit, že bude příjemnější než výčitky, kterými se neustále trápil. Po půlhodině rychlé chůze došel k Willow Creek.\nŠíma 16.03.2013, 11:51:42\nA je tu nová série... (nemohl jsem si odpustit tento výkřik mého druhého Já). Zatím je celý příběh na startovní čáře, rozjezd je poněkud vlažnější, ale za to pěkně okořeněn vyšetřováním policie (nejasnosti, spekulace, rádoby obvinění). Uvidíme. Tato část je víceméně "seznamovací" - i s úvodní rešerší (co že se před tím vlastně stalo). Jsem zvědavý, jak se hrdinům povede. Kasumi nebude mít určitě na růžích nastláno a když myslím na tu druhou orientální divoženku, co když to bude hrát na obě strany? Jeden nikdy neví... Krev není voda a geny nepustí. Na šotky jsem nekoukal. Hezký den a psaní zdar.\nze dne 16.03.2013, 11:57:01\nŠíma: P.S. Nemůžu se dohodnout (sám se sebou), nechám tu jedničku s chloupkem, nakonec na tom nezáleží... Jen doufám, že bude příběh (jako pátá série) stejně nabitý akcí, intrikami a třeba i láskou... Žádná romance a hraní na city, ale boj o lásku a třeba i se špetkou tajemství a nevyřešené minulosti, věřím, že bude mít Kasumi co řešit! ;-)))


Gumové autokoberce Subaru LEGACY (2003-2009)\nDomů / GUMOVÉ KOBERCE / Gumové autokoberce Subaru LEGACY (2003-2009)\nKvalitní české gumové autokoberce vyrobeny na míru pro vůz Subaru LEGACY (2003-2009), které spolehlivě ochrání podlahu Vašeho auta před špínou z bot. Koberce jsou vyrobeny z velice kvalitních materiálů odolných proti opotřebení, na spodní části jsou vybaveny protiskluzovou úpravou.\nGumové autokoberce Subaru LEGACY (2003-2009) dokonale přilnou k podlaze Vašeho auta. Po celém obvodu všech koberců je zvýšený okraj, který brání unikům vody a nečistot do okolního prostoru. Koberce lze snadno čistit vodou a běžnými čistícími prostředky.


Mamas & Papas Kočárek Armadillo Petrol Blue - Mamas & Papas - Sportovní kočárky - Malvík.cz - pro malé i větší\nÚvodní stránka » Kočárky » Sportovní kočárky » Mamas & Papas Kočárek Armadillo Petrol Blue\nJak správně vybrat Kočárek Mamas & Papas Armadillo je lehký, kompaktní kočárek, který vám zjednodušší a zpříjemní každodenní procházky s dítětem. Prostorný sedák polohovatelný až do lehu umožňuje dětem spát v přirozené a zdravé poloze. Vlastnosti a funkce Sedák umístěný po směru jízdy umožňuje dítěti objevovat svět kolem sebe. Velká nastavitelná stříška s anti-UV ochranou 50+ chrání dítě před sluncem a přispívá k pocitu bezpečí a soukromí. Okénko s magnetickým uzávěrem umožňuje rychlou kontrolu dítěte v kočárku. Polohovatelná opěrka nohou zaručuje maximální pohodlí dítěte. Otočná přední kola s možností uzamčení otáčení usnadňují manipulaci s kočárkem. Na kočárek je možné umístit autosedačku. Prostorný nákupní košík pojme vše potřebné na procházky s dítětem i menší nákup. Kočárek snadno složíte jednou rukou do kompaktního tvaru.\nRozměry a hmotnost: Rozměry: 99 x 55 x 95 cm


Nová Škoda Fabia vykreslena podle špionáží. Jak se vám líbí? | auto.cz\nJan Zajíc 30. 12. 2020 • 22:59\nZa návrhem mladoboleslavské novinky stojí v obou případech náš kolega a grafik Honza Lušovský. Jenže zatímco v lednu se musel spokojit jen s vlastní fantazií, dnes těží ze sady špionážních fotek. Jasně, Škoda Fabia čtvrté generace pořád zůstává zahalena vrstvou kamufláže, přesto všímavému oku neunikne několik inovativních detailů.\nFabia podle všeho projde spíše evolucí, jíž obohatí několik prvků nejnovějších škodovek. Vidět můžeme vzadu dělené, horizontálně umístěné svítilny (u Fabie poprvé), zatímco přední světlomety se inspirují spíše u velkého elektrického SUV Enyaq. První pár sloupků je nepatrně skloněn a posunut vpřed, celé auto je pak nepatrně delší a nižší, což podpoří dynamický postoj.\nI když většina podrobností ještě zůstává tajemstvím, nový šéf Škody Thomas Schäfer už se o novince stihl rozpovídat. Prozradil třeba to, že podle něj je nová Fabia krásná a přínos elektrifikovaných variant se stále zvažuje. Auto dorovná krok s koncernovými sourozenci a dostane platformu MQB A0, jíž bude sdílet s modely Scala či Kamiq. Jistotou jsou litrové benzinové turbotříválce, naopak naftové agregáty se v paletě neobjeví. Ve hře zůstávají mild-hybridy, motorizace 1.0 TGI na CNG, ale i čtyřválec 1.5 TSI.\nAktuální generace s interním označením SK27 vzniká kompletně pod vedením aktuálního šéfdesignéra Olivera Stefaniho. Jistotou je nejen příjezd pětidveřového hatchbacku, ale konečně Škoda potvrdila i pokračovatele populárního kombi. Zájemci si však budou muset počkat o něco déle, což částečně vykompenzuje fakt, že současný kombík zůstane i nadále v prodeji.


Česi a Slováci ve 20. století 1945-1992 - kniha | Panta Rhei\nO knihe: Historie československého státu z pera významného současného historika, specialisty na moderní české a slovenské dějiny a dějiny jihovýchodní Evropy Jana Rychlíka. Československo, stát, v němž většina obyvatel dnešní České republiky prožila většinu s\nvého života, patří dnes již do historie. Vztahy mezi dvěma národy, které se na víc než sedm desetiletí sešly v tomto státě jako ve svém domově, ale zůstávají živé a blízké. Kniha Češi a Slováci ve 20. století historika Jana Rychlíka, vycházející nyní\nv novém, aktualizovaném a doplněném vydání, si klade za cíl přiblížit především českému čtenáři druhou stranu, slovenskou politiku v celém období společného státu. Jeho zasvěcené a podrobné líčení, začínající za první světové války, sleduje vývoj\nčesko-slovenských vztahů především v politické oblasti, postupné zesilování autonomistických tendencí ve slovenské politice s vrcholem v rozbití ČSR po Mnichovu a vytvoření samostatného slovenského státu. Autor Jan Rychlík věnuje dostatečný prostor n\nejznámějším aktérům slovenské politiky tohoto období Andreji Hlinkovi, Milanu Hodžovi či Jozefu Tisovi. Druhá polovina knihy se věnuje slovenské politice v lidově demokratickém Československu, na cestě od centralizace k federaci, a v období husákov\nské normalizace. Závěrečná kapitola pojednává o rozpadu Československa, sleduje postoje jednotlivých aktérů tehdejších složitých jednání. Kniha J. Rychlíka, založená na velkém množství archivních materiálů, je ojedinělým příspěvkem k naší stále ještě\nnedávné a dosud živé minulosti.\nVidám angol csemegék nyelvvizsgázóknak


Notes: Konečně máme pandemický zákon. Tahat za jeden provaz tedy umíme, ale jen na cestě do bryndy\n18. února 2021 21:00 Notes\nDnešní dění sledoval a následně nad ním kroutil hlavou Adam Hecl.\nSněmovna dnes po krátkém odkladu, kdy si poslanci SPD stěžovali, že jim nikdo nevytiskl pozměňovací návrhy, schválila pandemický zákon. Ten už na rozdíl od nouzového stavu nedovoluje ministerstvu zdravotnictví dělat si prakticky cokoliv, ale resort bude muset opatření jednou za dva týdny vyhodnocovat a ve stejné lhůtě by toto vyhodnocení předkládal Sněmovně. O tom, co všechno nový zákon přináší, píše Eva Romancovová s Bárou Janákovou.\nNa legislativě se po týdnech dohadů shodla jak vláda, tak představitelé většiny opozičních stran: ukázka toho, že přece jen umíme tahat za jeden provaz; nikdo se však neptá, zda taháme tím správným směrem. Mimo to, že do této doby vláda ztratila i naprosté zbytky důvěry, s sebou do průšvihu stáhla i opozici. Ta namísto ražení tvrdého lockdownu, který ale nikdo nechce a už vůbec nepůsobí jako dobrá reklama, sice vládě v projednávání oponovala a prosadila spoustu pozměňovacích návrhů, ale výsledkem je kompromisní řešení, pod kterým je podepsaná.\nO tom ve svém komentáři píše Jan Moláček. A zatímco jsem minulý týden do Notesu psal, jak se Andreji Babišovi nepodařilo namočit opozici do hry na vinu, povedlo se mu to teď. Protože odpovědnost za týdny, které následují, bude mít spolu s vládou. Což by paradoxně mohlo nahrát i SPD, která pro tuto podobu pandemického zákona nehlasovala – ovšem z úplně jiných důvodů, než vadí mně: Byl na ně naopak příliš přísný.\nAť už to byl ze strany vlády kalkul, či ne, výsledek je takový, že stále pokračuje jakoby tichá dohoda mezi občany a státním aparátem. „Tvařte se, že to dodržujete, a my se budeme tvářit, že vás nevidíme,“ dal by se shrnout stávající stav.\nI dnes jsme přinesli souhrnný článek Petra Koubského vypovídající o stavu země během pandemie. Hned v úvodu článku Petr píše, že všechno je už příliš dlouho stejné. A ačkoliv je už několik měsíců v kuse systém PES na nejpřísnější úrovni opatření (a pomyslná brzda je zatažená), případy, hospitalizovaní i mrtví přibývají. A jak vyplývá z čísel, hospitalizace s covidem je v Česku dvacetiprocentní zárukou smrti. Což koneckonců platí už od září. Všechno je už opravdu dlouho příliš stejné.\nJediné, co by teď zřejmě pomohlo, by byla důvěra občanů ve svůj vlastní stát. Důvěra, kterou vláda neztratila jen tak naráz pochybnými schůzkami na Vyšehradě ani zpackaným rezervačním systémem, nýbrž dlouhodobou ignorací reality, ve které žijeme. A právě frustrace, neznalost a nedůvěra jsou nejčastěji skloňovanými pojmy, které ve velké anketě Deníku N odborníci uvádějí jako důvody, proč jako země pandemii nezvládáme.\nPandemie v Česku. Ilustrace: Petr Polák pro Deník N\nSnad už se ale blýská na lepší časy: od jara by se měl stabilizovat přísun vakcín do České republiky. Alespoň to vyplývá z nového harmonogramu ministerstva zdravotnictví, který máme k dispozici. Jen pro upozornění, tato zpráva je dobrá a přináší snad vyhlídky na budoucnost bez pandemie, ale konfrontujme ji s realitou: tempo očkování by se muselo přinejmenším zpětinásobit (sic!), jinak vakcíny zůstanou ležet ve skladech. „Můžeme se dostat do situace, kdy tu opravdu budou tuny vakcíny a nebude personál, který by očkoval,“ říká například hejtman kraje Vysočina Vítězslav Schrek. Kraje si totiž mají očkování zařizovat sami a stěžují si, že je vláda nechala ve štychu.\nZatímco v mnoha jiných zemích by mohla notifikace, kterou jsme dnes v aplikaci Minuta N posílali, že vakcíny AstraZeneky nezmrzly, vzbudit obavy, v Česku je to vlastně dobrá zpráva. Alespoň tohle se nepokazilo. To by nám ještě chybělo, aby zmrzly vakcíny. Ale i když vlivem extrémních mrazů byla dodávka do Česka na nějakou dobu vystavena neoptimálním podmínkám, výrobce Deníku N potvrdil, že jsou vakcíny v pořádku.\nOddechněme si proto. Alespoň do zítřka. Pozvednout obočí budete moci znovu například nad nějakou ze zpráv v zítřejších novin. A pokud jste už nyní předplatiteli Deníku N, můžete někomu, kdo předplatné nemá, Deník N darovat. Bude tak mít přístup k celému našemu obsahu až do 31. března 2021.\nCo vás u nás čeká zítra?\n– Úplné zavření Česka nechce ani opozice\n– České covidové selhání: kde jsme, proč tam jsme, kudy ven\n– Rozvolnit byla chyba, Česku by pomohl tvrdý lockdown, vysvětlují odborníci\n– Pětina rodičů trpí za covidu příznaky středně těžké deprese, říká ekonom\n– Projekt Lincoln amerických konzervativců se topí ve skandálech\n– Román Senzibil od Markéty Pilátové se čte jako fantasy, ale je to realita\n– Nečekejte, že se ráno vzbudíte šťastní, brání vám v tom moderní svět\n– Matematik, který naučil sociology ptát se „Proč?“\n– Porozumět cizím lidem není vůbec jednoduché\n– Elity přelomu minulých století snily o výlučnosti\nSymbolickou tečkou za dnešním notesem může být (i vzhledem k zítřejší titulní straně) velmi aktuální zpráva, že pražští hasiči vyprošťují z prokopského údolí uvízlého psa. Podle ohlašovatele to je „vořech střední velikosti“.\nPříjemný večer vám přeje Adam Hecl.\n5.Přijede budapešťský primátor, oznámili Piráti. Nakonec varování před „orbanizací“ Česka proběhlo po internetu\n8.Financial Times: Kult osobnosti prezidenta Siho je pro Čínu nebezpečný\n10.Rusové si na smrt zvykli, na covid-19 jich umírají rekordní počty denně\n12.„Pokud se někdy vůbec vrátí…“ Socialistická bída vyhnala miliony Venezuelanů. Mladé nadějné, ale i zloděje\n13.Vybrali jsme osm běžných životních situací. Co vám jako řešení nabízejí dvě opoziční koalice\n15.Indonésie a 20 let teroru: největší muslimskou zemi neprobudilo 11. září. Až masakr v ráji


Pruhovaná košile s dlouhými rukávy | modino.cz\n33309595 Pruhovaná košile s dlouhými rukávy 549\nKlasický košilový límeček. Dlouhé rukávy s knoflíčkovými manžetami. Vpředu knoflíčková léga. Vpředu a vzadu vsadka. Zakulacený spodní lem, vzadu delší.\nDélka vpředu 70 cm, vzadu 74 cm.


Nosiče kol na zadní dveře - CADILLAC, CEE'D SW (ED) (KOMBI) [09/07-12/12] | Alza.cz\nNosiče kol na zadní dveře - CADILLAC, CEE'D SW (ED) (KOMBI) [09/07-12/12]\n»Nosiče a boxy»Nosiče kol»Na páté dveře»CADILLAC, CEE'D SW (ED) (KOMBI) [09/07-12/12]\nVybírejte produkty z kategorie Nosiče kol na zadní dveře - CADILLAC, CEE'D SW (ED) (KOMBI) [09/07-12/12]. Aktuálně máme v nabídce 7 položek. Většinu z nich přitom máme skladem. Až k vám domů je tak doručíme do druhého dne. Zajímají vás produkty s jinými specifikacemi než: Nosiče kol na zadní dveře - CADILLAC, CEE'D SW (ED) (KOMBI) [09/07-12/12]? Pak se podívejte do obecné kategorie Nosiče kol na zadní dveře, kde najdete úplnou nabídku.


Nová rada | 23. 12. 2009 | Smil Flaška z Pardubic | Britské listy\n23. 12. 2009 / Smil Flaška z Pardubic\n"Králi," obrací se k němu\nA potom k celému sněmu,\nProto jsem přijel až sem\nS celým tímhle průvodem\nNa tvé vznešené vzkázání,\nAbych vyplnil tvá přání,\nSlužebník tvůj, který stojí\nHotov k radě jako k boji.\nNechci dělat neposluchu,\nTak mi, králi, popřej sluchu.\nMysli jenom na to stále,\nKdo učinil z tebe krále,\nDal ti pocty, statky, lidi,\nAť tvé srdce stále vidí\nA ať Boha stále cítí,\nJenž ti dal a může vzíti,\nKterý řídí všechna dění,\nPán žití i zahubení,\nTen, jenž ze své božské moci,\nKomu chce, může pomoci,\nOn, jenž může ráj ti dáti\nJako do pekel poslati\nToho, jenž se tak proviní,\nže jeho vůle nečiní.\nA toho, kdo je nevděčný,\nUvrhává v plamen věčný,\nTam, kde spočinutí není.\nChválí jej všechno stvořeni.\nJeho měj vždy na paměti,\nO něm musíš přemýšleti,\nO nesmírné Velebnosti\n- Tak naplň své srdce ctností.\nSe ctí budeš panovati,\nBudeš-li se Boha báti,\nBude pevná tvoje vláda.\nVždyť základní moudrost žádá\nBohu kořiti se právě\nSe zřetelem k jeho slávě.\nTaké to věz' králi milý.\nČlověk, ať je velký, malý,\nJen když v bázni boží stojí,\nToho každý tvor se bojí\nA on sám pak nižádného,\nKromě jeho, Boha svého,\nA tak ujde každé strázni.\nJinak chovají se blázni,\nCo se světu zaslibují,\nPo ďáblových vodách pluji\n- Jenže svět, ten není věčný.\nZlými lidmi nebezpečný,\nSmrti, pekla bát se musí\nA mnoho zlých příhod zkusí,\nSužuji je mnohé strasti,\nStrachem z pekla, před propastí,\nNeboť mají zlé svědomí.\nA tak mnohý nevědomý,\nJenž se odřek bázně boží,\nSpi jak na trnitém hloží,\nVše jej stále bát se nutí\nA nenajde spočinutí.\nProto, králi, rada má zní:\nžij jen stále v boží bázni,\nToť úkol i krále hodný.\nA tak budeš vždy svobodný,\nTy, jenž vládneš množstvím duší,\nJak se k tvému stavu sluší.\nUžitečná rada má je\n- Dojdeš s ni až k branám ráje.\nVedle bázně však, jak chleba,\nJe též lásky k Bohu třeba!\nMarná je tvá všechna práce,\nTy, kdo nemáš Boha v lásce.\nKdybys skočil do plamene,\nDělal kousky zpropadené,\nVše, co jenom býti může\n- Kdepak, to ti nepomůže,\nNemáš-li též lásky k Bohu!\nSnad ti vysvětliti mohu\nA důvody pro to dáti,\nže jest proč jej milovati.\nRozum, králi, přesvědči tě.\nChápe to i malé dítě,\nže je zcela přirozené,\nKdyž člověka vděčnost žene.\nBuď si starý nebo mladý,\nTen, kdo přítele má tady,\nJenž jej beze lsti miluje,\nTedy snažně usiluje,\nAby dobré dobrým splatil\nA jeho lásku neztratil,\nSnaží se mu býti milý.\nNěkdo, nebo osvobodí\nToho, jemuž druzí škodí\n- žíznivému podá džbán,\nZaslouží být milován.\nTak se to už v světě děje,\nŽe přítel příteli přeje\n- A když jsou už lidé tací,\nŽe si lásku láskou splácí,\nČím pak více milovati\nBoha sluší, jeho dbáti,\nJeho, pána laskavého,\nJenž pro příslib otce svého\nK nám na tento svět sestoupil,\nAby nás všechny vykoupil,\nJenž se s námi všemi sbratřil,\nAby naši bídu spatřil,\nRáčil člověkem být s námi,\nNarozen ze svaté Panny,\nTak se nám tělem přiblížil,\nNic nedbal, že se ponížil,\nSvou dobrotu nám dal znáti,\nS hříšníky chtěl obcovati,\nAby sňal s nich jejich hříchy.\nVe své lásce dobrý, tichý,\nTemná jim srdce osvítil\nA k své milosti roznítil.\nOn předobrý, sám, jediný,\nDobrovolně a bez viny\nPodstoupil kruté mučení,\nAby nás vrátil spasení\nA navzdory hříchu zlému\nVrátil ráji ztracenému.\nVždyť on trpěl z té příčiny,\nAby tak za naše viny\nPokání u Otce činil,\nNeboť sám se neprovinil,\nAle byl nade vše čist,\nNáš milý pán Jezukrist.\nTakovou měl lásku s námi,\nŽe zraněn zlými ranami,\nŽe zkrvácen od hlavy do paty\nČněl v mukách na kříži rozpjatý,\nTen, jenž veškerý svět stvořil,\nPro nás svatou krev svou roní\nže umučen na kříži pněl,\nBrány ráje nám otevřel,\nTak se pro nás obětoval.\nKdo by ho pak nemiloval!\nChceš-li jemu lásku dáti,\nVěčnou radostí ti splatí.\nNic tak důležité není,\nJak o jeho umučení,\nJeho, nejvyššího krále,\nDivné je, že jsou i lidi,\nCo se vůbec nezastydí\n- I ta oběť, ta je nutí\nK posměšnému ušklíbnutí.\nKristova smrt budí lásku,\nDo rajského vede svazku,\nVšechny naše hříchy snímá,\nTrpkost věcem odejímá.\nPro lásku svatý Vavřinec\nI rozpálený rošt svůj snes,\nS láskou i za naší doby\nPřemohou se všechny zloby.\nKdo ji pozná, po ní touží,\nTřebaže se v zlobu hrouží.\nKdo láskou k Bohu zahoří,\nVyhne se pak všemu hoři,\nNikdy smutku nepocítí,\nČí srdce Kristus nasytí\nSvou nevýslovnou sladkostí.\nA kdo žije tak v milosti,\nS ním přebývá v jednom těle\nJežíš Kristus, věz to cele!\nMilujte jej nekonečně\nA pamatujte vždy vděčně\nJeho drahé umučení,\nVždyť to vede ke spasení.\nOno nás všech hříchů zprostí\nA dojdem věčné radosti\nS Kristem, kde je život věčný,\nBudeme-li vždycky vděční\nZa dar, jejž nám dal, jak slíbil.\nBěda, kdo by nevděčný byl,\nNecenil si daru toho,\nKdyž vzal od něho tak mnoho!\nBuď kdokoli v celé zemi,\nJakýkoli mezi všemi,\nAť je mladý nebo stár,\nKaždý přijal tento dar.\nA kdybychom srovnávali,\nTy jsi dostal nejvíc, králi,\nNa darech od Boha svého\n- Pocty, statky z přízně jeho,\nMoc a slávu, všeho dosti.\nNikdo nemá té schopnosti\nDobrotu a štědrost jeho\nNad to, dbáš-li svojí spásy,\nPamatuj po všechny časy,\nŽe Kristus své svaté tělo,\nJež pro nás těžce trpělo,\nI svou krev nám zde zůstavil\nA v svaté církvi oslavil\nPaměť svého umučení,\nAby braly posílení\nVšechny duše v přijímání,\nPřed nímž v pokoře se sklání.\nKdo je za tu lásku vděčný,\nBývá před zlem vždy bezpečný,\nTomu nikdy neubude\nMilosti a šťasten bude.\nNevděčnost však dobro ruší,\nJako zlý vítr vysuší\nTvou studnici boží přízně\nA tak budeš ztrestán přísně,\nJako stalo se už těm,\nCo hřešili nevděkem.\nCtnostně žij, jej, Boha, chvále,\nJenž je král nad všechny krále,\nNejdřív hledej Boha svého,\nČiň, co konáš, v Jménu Jeho,\nJeho uctívej jedině\nA potom vše zlé tě mine.\nJako pastýř k svému stádu\nBohumile řiď svou vládu\nNade všemi poddanými.\nPak dobudeš činy svými,\nLáskou k Bohu svou a ctností\nRáje, jenž jde do věčnosti.\nVyvaruj se též lakoty,\nZ které prýští mnohé sloty!\nNechtěj všechno nechat sobě.\nJako Bůh byl štědrým k tobě,\nBuď ty štědrý zase dále.\nPřijde ohyzda na krále,\nTak je v Písmu pověděno,\nA on ztratí dobré jméno,\nJestli krejcar skoupě škrtl,\nZa ten hřích jej Pán Bůh zdrtí!\nVždy je lépe v každém čase,\nKdyž sám's dostal, rozdat zase.\nO co tě tvá štědrost zkrátí,\nTo ti Pán Bůh stokrát vrátí.\nUž Jsem králi, mluvil dosti,"\nDodal orel se skromností,\nRadu mou mi nezazlívej,\nLaskavě se na ni dívej -\nV ni ti moje hloupá hlava,\nCo ti dáti může, dává."\nKrál lev vlídně odpovídá,\nK tomu milý úsměv přidá:\nCo bych vytýkat směl já ti?\nSpíš ti musím díky vzdáti!\nZavázán ti budu věčně.\nRadu tvou chci přijmout vděčně.\nSám Bůh kéž mě k tomu sílí,\nAbych mířil k tomu cíli,\nAbych docenil tvou radu\nA zařídil svoji vládu,\nSlova tvá si pamatuje,"\nTak král orlovi děkuje.\nTeď je na sokolu řada.\nAť už mluví, král jej žádá.\nSokol dlouho neotálí,\nUčiní poklonu králi\nA pak směle bez ostychu\nPromlouvá v nastalém tichu:\n"Svět tvou velikost pocítí,\nBudeš-li jen jedno chtíti:\nNejen po moudrém se pídit,\nAle také se tím řídit.\nSlyš tu radu ústy mými:\nAť se svými poddanými\nNakládáš vždy bez násilí\n- To k špatnému vede cíli.\nChovej se k nim dobrotivě,\nBraň je také milostivě,\nAť tě miluji a chválí.\nJinak s těmi nalož, králi,\nKdo násilí druhým činí,\nAnebo jsou jinak vinni,\nZpupní jsou a odporují\n- Milosti nezasluhují!\nPovinnost nechtějí znáti\n- Ty je třeba potrestati!\nUznají-li vinu v sobě,\nPokorně se vrátí k tobě,\nPotlač v sobě všechnu zlost\nA přijmi je na milost.\nK pokorným buď milý stále,\nJak se to sluší na krále\n- Toť prostředek na pomoc,\nJak máš upevnit svou moc."\nA jak to sokol dopoví,\nKrál pokyne medvědovi.\nTáže se jej, co si myslí,\nNeboť proto všichni přišli,\nJeden po druhém ať řadou\nPřispěje králi svou radou.\nNa ta slova medvěd vstane\nA praví: "Můj králi, pane,\nKaždý, kdokoli je tady,\nJak sám jedná, taky radí\nPodle svého založení.\nI má rada jiná není.\nK ničemu ať tě nenutí,\nŘiď se jenom dle své chuti,\nSladké jídlo, sladké pití,\nA spát! To je živobytí!\nA kdo potom bude smět\nV tom, co chceš, ti překážet?\nSraz jej bez meškání ranou,\nAž odletí někam stranou!\nPoddaní ať se tě bojí,\nSe strachem před tebou stojí\nTo, co chceš, ať každý chválí:\nZnamenitě, milý králi!"\nA král hned po medvědovi\nObrátí se k jeřábovi:\n"Co ty radíš, milý hosti,\nJakže má král žíti v ctnosti?\nŽe jsi moudrý, známo je mi."\nO\tčem trochu cenném zvím,\nA již zobák opět klape.\nTo, jak sup se řeči chápe:\n"Vlk mi mluví z duše vskutku.\nKde je něco do žaludku,\nTo je něco pro mě, králi.\nUcítím už z velké dálí,\nKde kdo umřel, ihned zvím,\nTobě králi poradím:\nUmře, kdo má jmění. Vkrátku\nZmocníme se jeho statku,\nZatím co on v zemi dříme,\nMy se pěkně rozdělíme.\nKdyž sirotek po něm žije?\nK čemu zákon zmatený je?\nK čemu soud je! Jedním mžikem\nStanu se mu poručníkem!\nA tak jednat budu stále,\nMaje pomoc svého krále,\nA ta, pane, vydatná je.\n"Buď už zticha," král mu kyne,\n"Chci vyslechnout ještě jiné."\nA už jelen před ním stojí:\n"Nechystej se nikdy k boji!\nHleď vše vyříditi v míru,\nTo je správné, na mou víru.\nNikdy neměj v lásce zlých.\nPostrach musíš vzbudit v nich.\nNevěrníky a zloděje\nZtrestej, ať se každý chvěje;\nNenech páchati násilí!\nZato měj rád, králi milý,\nTy, kdož v míru žiti chtějí,\nTy měj ze všech nejraději.\nKaždý nejvíc o to stojí,\nAbys panoval v pokoji.\nNa ty pamatuj se, králi,\nCo před tebou panovali,\nBohu, lidem byli milí,\nDobrou paměť zůstavili.\nO jejich životech čítej,\nO jejich činech přemítej,\nPřed tvou dobrotou i oni\nAť se v očích lidu skloní!\nA tak vždycky dobrým přej,\nAle zlé, ty potrestej.\nTak získáš na slávě, moci,\nPak i na boží pomoci,\nJíž si každý dobrý žádá,\nTaková je moje rada."\nVtom už lev znamení dává,\nVyzývá tak k řeči páva.\n"K radě ač mám dobrou vůli,\nNevím, dobře vzpomenu-li.\nPřesto radím tvé milosti,\nAbys dle své vznešenosti\nVždycky v krásném rouše chodil.\nTak patrný bude rozdíl,\nže jsi král, a ne tak kdosi\n- Král ať královsky se nosí!\nKrásný šat, který ti sluší,\nRozradostni tvoji duši.\nObjev se v královské zdobě\nA povzbudíš úctu k sobě\nA po celé naší vlasti\nZa velkou čest budou klásti\nA za velkou důvěru\nSmět spatřit tvou nádheru.\nPřitom však dbej taky na to,\nAby na povrchu zlato\nNeskrývalo uvnitř hříchy\n- Pak by účinek byl lichý.\nTaké uvnitř zdob se ctností,\nJak na důkaz důstojnosti\nKrásné roucho vně tě zdobí.\nPak nebudeš jak ty hroby,\nV kterých kryje krásný kámen\nUvnitř černou kostru. Amen."\nPotom na koni řeč byla.\nŘeč páva se mu líbila:\n"Neb se, králi, sluší na tě\nChodit vždy v nádherném šatě.\nTaké žij si vždy vesele,\nPořádej zábavy skvělé,\nTance, turnaje a klání,\nPozvi všechny krásné paní,\nAť tvé srdce raduje se,\nAž se všichni sejdou v plese.\nPáni oděni bohatě,\nAž se mnohý dusí v zlatě.\nPak se spolu v boji srazí,\nDřevec proti dřevci vrazí\n- Mnohý po jeho dotyku\nZe sedla vyletí v mžiku.\nJaképak s ním potom fraky!\nTy neměj z toho rozpaky,\nKdyž se v čestném boji sejdou,\nJakživi z něj zdrávi nejdou!\nNejednoho silně zbijí,\nAž se potom s křikem svíjí,\nObracejí se naruby,\nNěkomu vyrazí zuby\nA tak laškovně si hrají\nNa tom rytířském turnaji\n- Jen když porvati se smějí,\nVždyť to mají nejraději.\nI já potom k svému přijdu\n- Rytíř, ten nechce žít v klidu.\nSám navštěvuj také klání,\nKde jsou hezké slečny, paní,\nJejichž srdce vždycky blaží,\nKdyž se páni v boji sráží,\nKdyž jim oheň v srdci hárá,\nNěkdo volá na felčara,\nJiný potěžkává zbraně,\nJiný křičí: Hurá na ně!\nSlyšeti je třesky plesky\nJako hrom a z něho blesky,\nAž tě z toho rozkoš jímá.\nKaždý účastník zde ji má.\nRytířstvo, no, to je cháska\n- Ať je také tvoje láska!"\nPak vystřídal v řeči koně\nKohout, jenž stál se kaboně\nUž za předchozí rozmluvy\nA teď králi takto mluví:\n"Buď dobrotiv k svému lidu\nA ten, kdo nechce žít v klidu\nA chtěl by se protiviti,\nTen musí potrestán býti.\nPostarej se v krátkém čase,\nAť se vrátí k tobě zase!\nMoc tvá ať rozhodne všady,\nPodmaň si města i hrady,\nAť tvou vládu uznávají.\nNa ty však, co poslouchají,\nNa ty nikdy krutý nebuď!\nČasně ráno vždy se probuď -\nVůbec nikdy nespi mnoho,\nŘíkám, vyvaruj se toho!\nTak se ďáblových střež sítí,\nAť tě do nich nezachytí,\nNeboť, kdo je ďáblem lapen,\nHříšným snem je stále trápen,\nZ břichu v hřích jej ďábel vodí.\nOn netuší, co mu škodí,\nNa duši i těle hyne,\nZatím co drahý čas plyne,\nKterý takto marně ztratí\n- Nikdy se mu nenavrátí.\nZa svou hanbu se nestydí,\nBa ani ji neuvidí.\nAle pak - to probuzení!\nPozná svoje poblouzení,\nJak ho jeho vůle vzteklá\nDo samého svedla pekla!\nProto mnoho nechtěj spáti,\nSpíše na bdění rač dbáti,\nPracuj spíš, než by ses nudil,\nAbys ty, co spí, probudil\nPovzbuzením i příklady,\nAby dbali této rady.\nKdo tak trestuhodně zbloudil,\nToho abys právem soudil\nA podle spravedlnosti\nPřivedl jej zpátky k ctnosti."\nPak předstoupil volek prostý.\nPraví:\t"Královská milosti,\nNe abys snad přejinačil,\nNa čem usnésti ses ráčil!\nNa tom snaž se setrvati,\nTuto radu mohu dáti.\nVe svém jednání buď přímý,\nAle ne s úmysly zlými.\nNemá býti důslednosti\nV pomstě a v ošklivé zlosti.\nDobré skutky konej snažně,\nPracuj důkladně a vážně,\nPřede zlem střež svoje lidi,\nNeb Bůh myšlenky tvé vidí.\nNechtěj vyhověti mnoha,\nŘiď se ve všem podle Boha,\nJenž prostou pravdu miluje.\nNadarmo ten usiluje,\nKdo se chce všem zachovati,\nVždyť to se nemůže státi.\nJen dobří pravdu milují\nA zlí, ti jí povrhují.\nnemiluj nikdy zlých lidí.\nTen, kdo pravdu nenávidí,\nĎáblu podepsal svůj list.\nLepší jest zlých nenávist,\nNežli jejich ERR Metá přízeň\n- Z té by byla špatná sklizeň!"\nA pak přijde rada kusá,\nKterou říká hloupá husa,\nNa kterou když se dostalo,\nPraví: "Slyš mě také málo,\nKráli, moji hloupou hlavu.\nProjížděj se pro zábavu,\nObjížděj své louky, sady,\nV tom však drž se vždy mé rady:\nNejeď nikdy do daleka,\nTak tě nikdy nepoleká\nšpatné překvapení žádné\nA nikdo tě nepřepadne.\nA když míváš někdy žízeň\n- Vždyť víš, jaká je to trýzeň\n- Když ti vyschne v ústech slina,\nMěj vždy s sebou krapet vína,\nAbys neměl žízeň - ach\n- Když jsi právě na cestách."\nOsel ten se zprvu brání,\nVůbec nechce radit ani:\n"Já a celý můj pak rod\nNikdy nejsme k radě vhod.\nTaké nikdy nejsme zváni,\nKdyž se spolu radí páni,\nNeb soudí na naši duši\nPodle našich dlouhých uší.\nJako blázny, které znají,\nNikdy k radě nevolají\nMezi sebe na porady.\nCo je tedy do mé rady!\nJá nesu s pomocí boží\nBřímě, jež na mě naloží\nA přec nikdy nenaříkám.\nTaké tobě, králi, říkám,\nAbys ty své břímě nesl\nA nikdy pod ním neklesl,\nVesele a bez reptání,\nAč se pod ním šíje sklání.\nČím je někdo větší pán,\nTím má větší úkol dán\nA čím kdo má větší čest,\nS ní i práce větší jest.\nPovím to zde zcela krátce:\nNení ničeho bez práce!\nKdo o velké věci stojí,\nNikdy není na pokoji.\nNic nezískáš bez snažení\nA proto k ničemu není\nChtít si ulehčit v životě,\nTo je jenom škoda pro tebe\n- A také to není správné.\nPoučení z doby dávné\nVem - chceš-li se vystříhati\nZla, jež tě může potkati\nU těch, co dřív chybovali\nA hřešili, milý králi,\nZločin ke zločinu kladli,\nAž mu docela propadli.\nZločin stále níže sráží\n- Teď se v jícnu pekla smaží!\nDneska se totéž přihodí\nTomu, kdo tou cestou chodí.\nJí se sluší vystříhati\nA na jinou se vydati,\nKde peklu nepropadají,\nAle dojdou přímo k ráji,\nže se zlého varovali.\nTo ti radím já, můj králi,\nO oslovi známo jest,\nže se varuje všech cest,\nKde vidí jiné klesati,\nTo se raději zpátky vrátí.\nMnohý člověk tak nečiní,\nJde tam, kde už padli jiní,\nNedbá na čest, na spasem\nA tak míří k zatracení."\nA jak tak šli po pořadě,\nNa holuba došlo v řadě:\n"Králi, na jedno klaď váhu:\nNezapomeň na rozvahu\nA dbej, aby náhlý hněv,\nNebyl silnější než lev!\nI když se kdo tak provinil\nA takové kousky činil,\nŽe se zdá veliká vina,\nK ráznému trestu příčina,\nNetrestej bez rozmýšleni,\nNeb spravedlnosti není\nTam, kde soudce v hněvu soudí.\nTady mnohé čert obloudí,\nŽe v svém zaslepení zbloudí\nA ve hněvu zle odsoudí.\nKde soudí soudce hněvivý,\nNebývá vždy spravedlivý,\nNeboť hněv má tolik moci,\nže se často touto mocí\nZ rozvážného blázen stává,\nKterý nedbá ani práva.\nHněvem se mu rozum zkalí,\nHněv, ten v jeho nitru pílí,\nUkvapí se a - čin kvapný,\nUž tím samým bývá špatný.\nJako oheň dřívím svítí,\nTak se mluvením hněv vznítí,\nČlověk pro přílišné řeči\nV hněvu přejde z řeči k seči.\nTam, kde blázen z hněvu vrčí,\nKdo chce moudrý být, ať mlčí.\nKdyž se o něj hněv pokusí,\nMlčením jej nejspíš zdusí.\nPotlač jej s boží pomocí\nA zbav hněv v sobě vší moci.\nPotom, když přijdeš k rozvaze,\nRozeznáš zajisté snáze,\nBylo-li se proč hněvati.\nTéž musíš pamatovati,\nže tvůj hněv mnoho uškodí\nA mnoho zlého přivodí,\nJako hněv každého pána,\nJemuž moc nad lidmi dána.\nProto vzdoruj svému hněvu,\nPřibližuj se Pánu svému.\nSám Bůh milostivě činí,\nI on netrestá hned viny,\nBa často nás trestu zprostí,\nChce nás vrátit své milosti,\nTotéž pak i od nás žádá.\nTvrdosti jen člověk strádá.\nMírností se mnoho spraví.\nJak chceš, by on shovívavý\nByl pak k tobě za tvé viny,\nDbej svou milostí chudiny,\nRadím milosrdně síti,\nVždyť jednou budeš i žíti!\nTo ti pravím při své víře:\nV jaké měříš druhým míře,\nV téže bude ti zpět dáno,\nJak to stojí v Písmu psáno."\nHezky mluvil dozajista.\nTeď se však vepř k řeči chystá,\nJemuž se též prase říká,\nChrochtá všelijak a kníká:\n"Taková je moje rada:\nPřej si, čeho tělo žádá\nA podporuj všechnu slotu,\nNepravost a nečistotu.\nBez nemravnosti šeredné\nNeztrácej noci, ani dne.\nNebude ti z toho smutno.\nUžít všeho, to je nutno,\nTak rozplašíš všechnu nudu,\nNedbej hanby ani studu,\nTo je přece tvoje právo,\nNedívej se vlevo, vpravo,\nPouštěj všude svoje vášně\n- Tak se mi to líbí strašně!"\nTak mluví svině proklatá\nStále slova nestydatá,\nže je až hanba slyšeti,\nProto chci o ni mlčeti.\nPak hrdlička bez zdráhání,\nJež v pokoře nezná ani,\nPřipomíná králi toto:\n"Bůh tvůj povýšil tě proto,\nAbys mu byl zástupcem.\nProto máš být příkladem\nVe všem, co se Bohu líbí\nA vystříhati se chyby,\nDuchovní vždy radu maje,\nNa boží vůli se ptaje.\nDobrý, ten zlo nenávidí.\nTak měj příklad z dobrých lidí,\nKteří žijí v životě\nPořádku a čistotě,\nAby se líbili Bohu.\nA já pak ti říci mohu:\nTen uvidí boží slávu,\nKdo se jedním ze tří stavů,\nJež nám Bůh dal, řídit bude,\nJinak spásy nenabude.\nBuď manžel, vdovec nebo panic,\nJinak neručím ti za nic!\nKdo nezná božího zákona,\nBez něho život dokoná,\nBez boží milosti zahyne\nA věčný oheň jej nemine.\nMěj naučení, můj pane,\nJestliže se ti už stane,\nA ty se chceš oženiti,\nPak musíš vždy věrný býti,\nMusíš plnit všechny sliby,\nJak se Pánu Bohu líbí.\nA když Pán Bůh ze své slávy\nMilé manželky tě zbaví,\nNa jedné máš dosti míti\nA více se neženiti.\nPotom ve svém vdovském stavu\nVzdávej Pánu Bohu slávu!"\nTeď se zajíc zase blíží\nA na krále plaše vzhlíží:\n"Nepomýšlej ani z dálky,\nAbys někdy vedl války.\nBudeš vždycky strašně rád,\nJestli můžeš utíkat!\nNenos brnění a meče,\nNeboť vždy lépe uteče,\nKdo se zbraní nepřetíží,\nTa mu potom běh jen ztíží!"\n"Zabezpeč se v budoucnosti,\nVyhni se škodám i zlosti.\nVždycky je lepší věc jistá,\nNež co osud tajně chystá,"\nUjímá se vrána řeči,\n"I neštěstí sebevětší,\nI ta nejkrutější rána\nSnese se snáz předvídána.\nVždyť, můj králi, kdo předvídá,\nVíce získá, nežli vydá,\nV neštěstí se nenavzdychá\nA nehoní pozdě bycha.\nJeště řeknu radu svou ti,\nChceš-li více zbohatnouti,\nKráli, dobrý hospodáři,\nDohlížej, jak hospodaří\nTvoji lidé na tvém zboží.\nA ať ti vždy počet složí.\nToho se drž zaměstnání,\nZ domu neodjížděj ani,\nTím méně pak do ciziny,\nDrž se raděj rodné blíny.\nNetuž po zámořské slasti\n- Všechno najdeš ve své vlasti !"\nTak radila králi vrána.\nA že řeč nebyla planá,\nMnozí jiní dokazují\nA souhlasně přikyvují.\nBeránek pokorně, tiše,\nRadí králi proti pýše.\nŘíká: "Měj v srdci pokoru\nI při svém královském dvoru\nA při své královské slávě,\nneboť Pánu Bohu právě\nPýcha bude, jest a byla\nJako sám hřích vždy nemilá.\nVždyť pro pýchu nekonečnou\nĎábla srazil v propast věčnou\nA i dnes je zločin pýchy\nMezi smrtelnými hříchy.\nPyšný je vzor bezbožníka,\nPeklem za svou pýchu pyká,\nV společnosti Lucipera\nZa svůj hřích odplatu bera.\nKdo se v pýše k čertu druží,\nJiž mu propadl svou duší,\nS ním ať sdílí věčné hoře!\nOtevř své srdce pokoře,\nVždyť v pokorném ponížení\nŽádná hanba skryta není.\nNebuď hrdý, to tím spíše\nPro slova Pána Ježíše:\nPovýším pokoru tichou\nA ponížím hrdé pýchou.\nOpakuj si stále znova\nTato jeho svatá slova.\nVždyť on ponížil i sebe\nA na zem sestoupil s nebe,\nOn, Bůh náš, jenž všechno stvořil!\nVšimni si, jak se pokořil.\nUčil nás, a nám se blíže,\nPodstoupil i muka kříže,\nDal nám příklad, nejen slova.\nA my na paměť Kristova\nDržme se jeho učení!"\nPo beránkovi čáp praví:\n"Nu, to byl beránek pravý,\nKterý mluvil nyní právě.\nJá chci mluvit o tvé správě.\nJen se, králi, drž mé rady.\nSvěřuj jen těm své úřady,\nKteří jsou poctiví v srdci,\nAť nepasou ovce vlci\nKdyž už chceš příklad z čítanky - .\nKoho poznáš s dobré stránky,\nTomu svěřuj správu v zemi,\nToho vyber mezi všemi,\nJenž je pevný též ve víře,\nAť hubí žháře, mordýře\nA silniční loupežníky,\nAť vymýtí jejich zvyky,\nAť je zničí jako hady\nPodle této mojí rady!"\nKočka mluví ihned potom:\n"Přemýšlels, můj králi, o tom,\nže podle čápovy rady\nJe potřeba pevně vlády\nLotry zničit jako zmije?\nK tomu slídič potřebný je,\nKterý v noci ostře vidí,\nNeboť jest zvykem zlých lidí,\nže své nečisté komploty\nUkrývají do temnoty\nA světlého dne se štítí.\nTen, kdo je chce polapiti\nA vypátrat tajné sběhy,\nPotřebuje k tomu špehy,\nKteří mu podají zprávu\nA tím napomohou právu."\nKočka vylíčí své snahy.\nPak tetřev dle své povahy\nSvému králi takto radí:\n"Chceš-li býti beze škody,\nNebuď, kde je mnoho lidu.\nRaději si dopřej klidu\nV skalách, v horách, v temném lese,\nTam se ruch už nedonese.\nPo svém žij tam, stranou lidí,\nNikdo se tě nedopídí."\nA již jednoho psa hlas zní,\nJenž mluví za psy ostatní.\n"Drž se vždy v svých věrných kruhu,\nTo ti půjde jenom k duhu!\nA nejvíc při cestování.\nNehýbej se od nich ani.\nVždyť oni tě stále střeží,\nA na nich tvůj klid záleží,\nZmaří na tebe nástrahy,\nOdhalí úkladné vrahy\nA každou intriku zlou\nBdělostí svou předejdou.\nMěj vždy stráže před ložnicí,\nKdyž pak odpočíváš spící\nPo svém denním zaměstnání,\nTy tvůj klidný spánek chrání!\nOsvěžení po svém shonu\nNajdeš na lovu a v honu.\nTo jsou slova krásně znící!\nJednou lesem při štvanici\nJako vítr vpřed se hnát,\nJindy chytat do tenat!\nZa takové kratochvíle\nNepocítíš dlouhé chvíle."\nJak pes dokončí svá slova,\nIhned po něm mluví sova.\n"Chceš-li míti pokoj svatý,\nZavři se do své komnaty\nPod záminkou nutné práce.\nA pak tajným vchodem krátce,\nJakmile se dočkáš noci,\nZtratíš se všem tiše s očí,\nPryč jen od shonu a ruchu.\nPak v temnu na volném vzduchu\nS důvěrníky několika\nPříjemná nálada vzniká.\nTam v zšeřelém nočním stínu\nHolduj rozkošem a vínu,\nVšechno čiň si beze studu,\nBav se a zaplaš svou nudu,\nVždyť jsi přede všemi v skrytu.\nA vrať se až na úsvitu. "\nTaková též byla slova\nSýčkova a kalousova.\nLiška, ta po starém zvyku\nVšech podšitých pochlebníků\nLísá se, po očku mrká,\nA už sladkým hlasem vrká.\n"Nejvyšší náš pane,\nZáře moudrosti tvé plane,\nŽe všechno kolem zastíní.\nJak ti mohou radit jiní,\nKdyž královská moudrost tu je,\nKterá všechny převyšuje!\nA ty, jenž chceš sám králem být,\nJim že by ses měl podřídit?\nA to bych ti chtěla říci\n- Myslíš, že ti tví šlechtici,\nCo se na tě doví, asi\nVeřejně hned nerozhlásí?\nTo víš, že ti hnedka s chutí\nSvoji vlastní vůli vnutí,\nAby došli k svému cíli.\nAvšak ty jsi plný síly,\nDělej, co máš nejraději,\nNech je mluvit, co si chtějí\nA sám jednej, jak ty chceš!\nNa nás spolehni se též,\nKteří, co na tebe vědí,\nLidem to hned nepovědí.\nA co zvíme na jiné,\nTo už tvůj sluch nemine.\nAť kdo cokoli jen řekne,\nA i jiné věci pěkné,\nVše, co na tvém dvoře zvíme,\nPotají ti prozradíme."\nKuna s vydrou tamtéž byly,\nVe všem s liškou souhlasily.\nA hned navázali na ně\nLuňák a s ním myší káně.\n"Buď jenom vždy, králi milý,\nJako rytíř ušlechtilý.\nJiž od mládí buď vždy hrdý,\nJako skála pevný, tvrdý.\nVládu svou chtěj vždycky vésti\nJenom rytířsky a ve cti.\nA až vstoupíš v mužná léta,\nNeproměň se jako sketa,\nJak se mnohým lidem stává.\nJejich čest pak upadává.\nKdyž zůstanou při životě,\nSkončí nejspíš v pěkné slotě."\nPotom radit ježek přišel\nA s ním současně též sysel.\n"Když máš v celé zemi všady\nPevná města, tvrdé hrady,\nMusíš už za letní doby\nPamatovat na zásoby,\nAby měly vína, chleba,\nMasa a čeho je třeba\nV řádně zásobené špíži.\nPak když se už zima blíží\nA ty musíš z toho žíti,\nTěžko shánět živobytí!"\nI veverka na to králi\nTuto moudrou radu chválí.\nA sama ještě dodala,\nNeboť moudrá je, ač malá:\n"Soustavně a ze zásady\nVždycky zásobuj své sklady,\nKaždou k jídlu schovej věc,\nJak to dělá mravenec,\nKterý se tak bojí hladu,\nže pracuje do úpadu!\nDbej, abys nejvíc naschránil,\nDokavad v rozkvětu jsi sil.\nA nejvíce mezi všemi,\nStřádej poklad drahocenný,\nKterým tvoje duše mládne,\nJejž ti zloděj neukradne\nA před moly je bezpečný\n- Boží lásky poklad věčný !"\nNato špaček svými slovy\nNěco jiného zas poví:\n"Vznešeností svého stavu\nByl jsi lidem dán za hlavu,\nNad všemi je moc ti dána,\nAby tě měli za pána\nNad jiné v tomto životě.\nProto nebuď o samotě,\nAť si je to už kdekoli,\nDoma či ve válce v poli,\nAť je vidět, že vládneš všem.\nVelkým se obklop průvodem\n- To tvůj význam přece zdvíhá,\nKdyž se kolem zástup míhá\nA v pestrém lomozu víří\nSlužebnici a rytíři,\nJich si dle zásluhy važ,\nTi jsou tvoje dobrá stráž,\nVěř jen družině své smělé,\nZdoláš všechny nepřátele!\nJe také jednou z velkých vloh\nUmět vypěstovat svůj sloh.\nVždyť je to velké umění\nVerše psát či vyprávění.\nUč se a dobré napodob\nA krásnou formou obsah zdob!"\n"Rysové obyčej mají,\nže v jednu stopu šlapají,\nže se drží vždy svých cest.\nMáš-li vojsko k bitvě vést,\nAť jednají jako rysi.\nA ať každý představí si,\nKde je jeho pravé místo.\nNa první pohled je jisto,\nže kdo na svém místě stojí,\nLépe připraven je k boji,\nA není důvodu k bázni,\nKde se vojsko řídí kázni.\nKdyž nepřítel bitvu ztratí\nA na útěk se obrátí\nA tví lidé jej zahání,\nTu se dej hned do stihání,\nAby ti nezmizel s očí.\nKdyž se však do lesa stočí,\nžeň jej vždycky jenom s kraje,\nVždyť víš, jak houšť lesa zlá je,\nV podrostu a v hustém chvojí\nNevíš, kde nepřítel stojí,\nAť za přepad ze zálohy\nNepyká z tvých věrných mnohý,\nTak vždy dle mého pokynu\nVyvaruj se lesa stínu!\nJak už mnozí radili ti,\nTaké nad tím třeba bdíti,\nAby všechno tvé snaženi\nSměřovalo ke spasení.\nNestarej se o marnosti\nA spěj cestou ku věčnosti,\nPo níž všichni dobří spějí\nVírou, láskou a nadějí.\nTy tři božské ctnosti znaje\nOtevřeš si brány ráje."\nJak poslední slovo rys řek,\nUjme se řeči papoušek:\n"Šťasten je, kdo se řídí tím,\nCo řekl rys. I já souhlasím.\nTaké ty řiď tím život svůj\nA dobře si to pamatuj.\nBoha si velmi rozzlobí\nTen, kdo se mu nepodrobí.\nKdo chtěli mít jen svou vůli,\nTi už napřed zahynuli\n- život pro ně nemá pelu,\nZmrhají jej bez účelu\nA pro svévoli jej ztratí,\nže se jim víc ne navrátí,\nPak už skončí všechny žerty.\nUmře, přijde mezi čerty,\nBude jejich, tělem, duší,\nA k nářkům jsou ďábli hluší.\nPoslechni teď mého hlasu,\nUčiň tohle pro svou spásu\nA obětuj Hospodinu\nVšechno snažení svých činů!\nChceš-li získati své štěstí,\nVysoko se k Bohu vznésti,\nPřed nimž pokorně se sklání,\nVyplň všechna jeho přání.\nPak kyne naděje jistá,\nže tvá snaha najde místa\nAž před tváří Stvořitele.\nPoslouchej jej z duše celé.\nÚcta k slávě jeho jména\nBude v nebi odměněna."\nPotom všetečná opice,\nšklebíc všelijak své líce,\nRadí králi s horlivostí:\n"Věnuj se vší šikovnosti,\nTo ti vždycky stojí za to,\nUč se dělat z dřeva zlato,\nAť se dovíš chytré věci,\nUč se také cizí řeči\nA zvěď, kde se co proneslo.\nPokus se též o řemeslo.\nA ať tě hned nezarazí,\nKdyž se někde něco zkazí.\nVůbec nemusíš dbát na to,\nAť si všichni mají za to,\nŽe ničemu nerozumíš.\nMysli si, že všechno umíš,\nZájem měj o to, co jiní\nPovídají nebo činí,\nAť si jsou třeba z Afriky,\nHleď odkoukat jejich triky\nA chtěj stále tam jen být,\nKde lze něco pochytit."\n"Nyní k radě hotov já jsem, "\nPraví skřivan jasným hlasem,\n"Všecičko ti půjde snáze,\nBudeš-li vždy při rozvaze.\nKdo svou mysl neovládá,\nPro malou věc v horší padá.\nMaličkost jej hnedka vzruší,\nDrobná škoda těžce zkruší,\nKdyž vše nejde podle jeho,\nTo však není nic pěkného.\nJestli o to jevíš zájem,\nMluvil bych o pekle s rájem.\nPeklo, jak je to věc známá,\nLeží přímo pod nohama,\nOdtud slyšet bez ustání\nPláč a hříšných naříkání.\nA tam každý bez naděje\nDo dalších muk věčně spěje,\nStále ve tmě, věčné hoře.\nAle na nebi, nahoře,\nTam bez konce světlo září\nBlaženým Bohu v tvář tváří,\nžal tam nemá žádné moci,\nStále den jest, není noci,\nPo soužení není stopy.\nAni se to nepochopí,\nMarně hledám pro to větu - -\nProto navracím se k světu,\nKterý s proměnami svými\nLeží v prostřed mezi nimi,\nNeboť pod nim peklo zívá.\nVzhůru se pak k nebi dívá.\nVe světě se všechno mění,\nA nic stálého v něm není,\nČas jak divoký kůň pádí,\nUrve radost, urve mládí.\nTen, kdo byl pro svět narozen,\nJe jen stále hříčkou změn,\nKdyž se naň štěstí obrátí,\nJako přišlo, tak se ztratí.\nZa ruce se vidí vésti\nštěstí své a své neštěstí.\nSvět je neustálá vojna,\nChvíle v něm není pokojná,\nVždycky jasno střídá bouři.\nTebe ať to nepobouří.\nA déšť, nečas nebo mrazy,\nAť tvou náladu nezkazí\n- Vždyť jsou to jen světské strasti.\nBěhu světa nelze klásti\nOdpor, pokud se v něm žije.\nMoudrý člověk rozvážný je,\nKdyž svět ukazuje drápy,\nOn se proto neutrápí.\nNechať se svět jak chce mění,\nNevšímej si jeho dění,\nNicotnost tě nezkruší,\nPo ráji tuž celou duší,\nVe kterém věčný mír vládne.\nV svět neklaď naděje žádné."\nBobr, zvíře trochu hloupé,\nJenž se rád ve vodě koupe,\nDomlouvá teď králi rázně:\n"Měj rád vodu, měj rád lázně,\nCož lze o jinou věc dbát,\nKdyž se můžeš vyšpláchat?\nVše, kam vkročíš, ať je čisto,\nKaždý kousek, každé místo,\nA nade vše čisto v duši,\nAť ji špína neporuší!\nDále stavěj ze zásady\nOpevnění, tvrze, hrady.\nA své valy opevněné\nJen ze dřeva, bez kamene\nNa březích poblíže vody.\nNedělej si nic z té škody,\nŽe se vodou vše rozplyne,\nPostavíš si zase jiné."\nVlaštovka se tomu diví:\n"Cože, stavět domy z dříví?\nV bahně v březích a ve vodě?\nTak se sám hnáti vstříc škodě?\nTy člověka nepřežijí,\nZa chvíli žalostně shnijí.\nTo já zase důraz kladu\nNa solidnost od základu.\nPěkně kámen ke kameni\nA důkladné podezdění\n- Domy, které základ mají,\nPotom věčnost přetrvají!"\nPak je řada na kolčavě,\nZmíní se o své postavě,\nO tom, jak i lidé malí\nVelké věci vykonali.\nČastokrát jsou dobře platní,\nI když nejsou tělem statní,\nCo však síla nepřemůže,\nČasto lest a chytrost zmůže,\nPřekážky ji neodrazí\nA hrubou sílu porazí.\nMnohý mladý nedorost,\nAle chytrostí má dost,\nže nerostl jako z vody,\nMá náhradu od přírody.\nVšímej si, co má kdo v hlavě,\nNedívej se po postavě,\nPodle toho oceňuj\nVždycky lidi, králi můj,\nNe velikost, ani zdání,\nAle rozum a nadání!"\nNyní mluví další rádce,\nSlavík, ochotně a sladce:\n"Měj u sebe zpěvné ptáky\nI jiné dobré zpěváky.\nTo je rozkoš jako v ráji,\nKdyž se hlasy proplétají,\nVšechny jednotlivě žijí,\nAle přece v harmonii.\nVšechna tíseň s tebe spadne,\nHudbou přece srdce mládne,\nAž uslyšíš krásný zpěv,\nRychleji zaproudí ti krev.\nAť obklopují tvůj trůn\nTóny nástrojů a strun.\nHlas, jenž jako vánek věje,\nTím tvá duše pookřeje.\nObčerstvíš se v hudby hlase\nNejvíce v podletním čase,\nKdy se země otevírá,\nKrása přírody tě svírá.\nA když v máji přímo svítí\nKrása barev, barvy kvítí,\nZima zmizela a není,\nStále slyšíš sladké pění,\nVe dne v noci za svítání\nVšech ptáčků milé zpíváni\nV lese, na poli i v háji,\nK potěše ti zazpívají!\nAle ať je všeho s mírou,\nV Boha věř svou celou vírou.\nA chval stále jeho dílo\nV tom, co se ti zalíbilo.\nV horlivosti neustávej\nI na jiné pozor dávej,\nA ať tvoje potěšení\nPřekážkou ti v práci není.\nHleď si také svojí vlády!"\nA ve smyslu této rady\nMluví jiní ptáci malí,\nKaždý tato slova chválí.\nPak velbloud, žádný krasavec,\nNež moudrá slova poví přec:\n"Měj rád slabé, ponížené,\nKteré osud krutě žene\nBez zastání. Kam? Kdo poví?\nOchraňuj sirotky, vdovy,\nJak mocný slabého chrání,\nPro ně měj vždy slitování,\nJejich příkoří hleď mstíti,\nNebo aspoň potěšiti.\nPovzbuď jejich slabé síly,\nA když snad trpí násilí,\nNestav se netečně k tornu.\nLépe jest jíti do domu,\nKde pláčí, lkají a kvílí,\nNež kde mají kratochvíli.\nBlázen moudrosti se diví\nMoudrá řeč se mu protiví,\nJako slunce očím sovy.\nTo ty nebuď tak bláhový,\nAle slyš rád moudrá slova.\nPřemýšlej o nich vždy znova,\nMěj je stále na paměti,\nLíp se jim snaž rozuměti,\nAť jsou ti též na prospěch.\nDále nebuď, králi, z těch,\nKteré břich tak velmi těší,\nže jen pro svou radost hřeší.\nAť se tvoje srdce leká\nHříchu - pasti na člověka.\nMěj stále při sobě stud,\nPřed boží tváří čist buď.\nKrista styď se víc než lidí,\nVždyť on všechna srdce vidí,\nJemu průsvitná se zdají,\nNic se před ním neutají.\nJeden prostředek je jistý:\nZůstat v jeho očích čistý.\nJeho neoklame lest,\nTak nezbloudíš s jeho cest,\nKteré vedou až do nebe!\nTaké nepřetěžuj sebe\n- Slib jen to, co můžeš dáti.\nCo nemůžeš udělati,\nNeslibuj a nezkoušej,\nAle ve všem míru znej.\nSleduj zlatou střední cestu.\nCož tě může něco svést tu?\nVe všem řiď se podle toho,\nLépe s mírou, nežli mnoho ! "\nPak byl vystřídán sýkorou,\nKterá promlouvá s pokorou:\n"Pro člověka jsou věc kletá\nVšechny statky toho světa.\nČím jich kdo více dobude,\nTím víc v nebezpečí bude.\nJako trní, ostré hloží\nBodá duši světské zboží,\nNesnáze, neklid přivodí,\nTomu, kdo se v statcích brodí.\nI když tělo odpočine,\nZe srdce mu hořkost plyne,\nDoplácí na vážnost svou,\nStarosti mu srdce rvou,\nDrží je svou prací, potem,\nPlatí je celým životem,\nStarosti má čím dál větší\n- A už o tom dosti řečí\n- Pak je stejně s nářkem ztratí!\nChci ti proto radu dáti:\nVšichni škudlící a skoupí\nJsou ve skutečnosti hloupl.\nV\tsvých statcích mají naději,\nTy jim však nic neprospějí.\nAle dobrovolně chudl,\nCož ty tato starost trudí?\nKdyž už sem tam Škoda je tu,\nJež se nesmírná zdá světu,\nJemu za mák neuškodí,\nOd všeho se osvobodí.\nZůstává chudoba svatá!\nKdo tak své žádosti omezí,\nTen je pak bohat bez mezí.\nBez stříbra a beze zlata,\nJeho pokora je svatá,\nJenom v ní je třeba štěstí\nHledati a též nalézti,\nK čemu peněz, zlata shon?"\nNato začne mluvit slon,\nNa kterého došla řada.\nTaková jest jeho rada:\n"Napořád tě obklopují\nĎábli, kteří pikle kují\nBez oddychu, bez prodlení,\nJak tě strhnout k zatracení,\nV jednom kuse, ve dne v noci.\nSnaž se stále je přemoci,\nZmař vše, co na tebe vědí,\nOčisti se při zpovědi\n- Zničíš všecku jejich pýchu,\nKdyž se vůbec vyhneš hříchu,\nAby jejich moc ochabla,\nTím nejvíc zarmoutíš ďábla,\nKdyž budeš žít v nevinnosti.\nAť si puknou, ďábli sprostí!\nVše nemůže člověk ani\n- Snad se hříchu neubrání\n- Přec má však dvě mocné zbraně,\nTo je krev a tělo Páně.\nAť si ďábel reptá, syčí,\nSvatá svátost, ta jej zničí,\nTou nabudeš nové síly\nProti hříchu, králi milý,\nTělo, svět, ďábla přemáhej\nA na věčného Boha dbej.\nA co ty sám sotva zmůžeš,\nS Pánem naším Kristem můžeš\nV té nejsvětější oběti.\nPamatuj též na své děti,\nBoba za cíl všeho dávej.\nK pořádku je vychovávej,\nKdo na Boha a čest dbají,\nTi se hříchu vystříhají.\nA co si navykli v mládí,\nČiní potom vždycky rádi.\nSe svatými budeš svatý,\nS proklatým i ty proklatý."\nA potom noh mluví dále.\nŘíká: "Když jsou děti malé,\nOvšem, dbej jich, králi milý,\nAby se ti vydařily.\nJeště za paměti bdělé\n- Když přemůžeš nepřítele,\nNesmlouvej se s ním na místě,\nVždyť tě obelhává jistě.\nVždy jej odvleč s sebou domů.\nA měj i své děti k tomu,\nTo později nikdy nevadí,\nCo se naučily v mládí.\nA ještě něco ti pravím.\nZlato, to je krása, já vím.\nZlato měj vždy v svém pokoji,\nTak ať se tvé srdce kojí\nPohledem na ty poklady."\nToť konec nohovy rady.\nKdyž král vyslechl už mnohé,\nI to zvíře jednorohé\nVykládá mu nyní jasně:\n"Jednej vždy čistě a krásně,\nAť hřích - to má slova míní\n- Tvoje tělo nepošpiní,\nTakovou radu nech si dát.\nDbej o ten nejdražší poklad.\nKdo přišel o čistoty květ,\nUž jej nezíská nikdy zpět.\nDej proto dobrý pozor naň\nA svoje panictví si chraň.\nVždyť, kdo zachová čistotu,\nTen andělskému životu\nVyrovná se, když se snaží.\nTím je Ježíšovi dražší\nA on nezanechá v nouzi\nTy, kteří mu věrně slouží.\nTím věc není ještě celá.\nKdyž dbáš na čistotu těla,\nDbej i na čistotu duše,\nJinak vyzní snaha hluše.\nCo ze srdce nevyprýští,\nTo se zbytečně jen tříští.\nžij v čistotě plné lásky,\nA pak říkám bez nadsázky,\nže jsi získal přízeň boží,\nA proto svůj život prožij\nTak, aby sis ji udržel.\nVždyť, kdyby Bůh odešel,\nĎáblové jej hned nahradí\nV srdci tvém, a strašně rádi.\nTi tě opět k hříchu svedou,\nPak bys chodil samou bědou,\nVlečen ďábly v jejich zlobě.\nProto přijď rychle sám k sobě,\nNeboť ten, kdo jenom hřeší,\nOdpírá Kristu přístřeší.\nAť zůstaneš bez výčitek,\nDej mu ze srdce příbytek!\nOn pro tebe k nám sestoupil\nA svou krví tě vykoupil\n- Ne ve stříbře, nebo v zlatě,\nAle v mukách umřel za tě\n- A ty bys jej zapomněl,\nSrdce své mu uzavřel?\nJe dát duši k zatracení.\nNevděčná a tím proklatá,\nPadne v ruce pekel kata!\nVždycky dávej vidět zjevně,\nže v své víře stojíš pevně.\nNedávej nad sebou moci\nĎáblu, jenž může přemoci\nJen toho, jenž sám se dává,\nTím, že Boha zanedbává,\nToho rve ohnivou rukou\nDo pekel, kde strašnou mukou\nStále drásá duši jemu.\nPokud můžeš, vyhni se mu!\nPak se ozve hlas labuti:\n"I já, králi, radit jdu ti.\nNedbej na marnosti světa,\nKaj se po všechna svá léta!\nBlaženi jsou, kdo zde lkají,\nPak útěchy dojdou v ráji.\nSmutná je duše zde v těle,\nKdyž čeká radosti skvělé.\nKdo je vesel v světské kráse,\nTomu těžko umírá se.\nZde na světě všechno stačí\nPohnout nás k smutku a k pláči,\nKam se tvoje cesta chýlí,\nJen k jednomu vede cíli.\nStále smrti cítíš stíny,\nNevíš dne ani hodiny,\nKdy je popsán žití list.\nČím si potom budeš jist?\nKryj si tedy také záda.\nKdo ví, co jsi tropil z mlada.\nStaré hříchy ve tvé duši\nNa pekelná vrata buší,\nČas jsi mařil v marném spěchu,\nKde najdeš za to útěchu?\nMladý čas se nenavrátí -\nVždy máš čeho litovati.\nA když pohlédneš nahoru,\nK tomu nebeskému dvoru,\nTam uzříš Ježíše krále\nA s ním sídlí k jeho chvále,\nKteří jenom jemu žili,\nNepromarnili svou chvíli,\nTam jsou svatí mučedníci,\nČisté panny, ctnostné vdovy,\nCož lze vylíčiti slovy,\nJež jsou všechna slabá k tomu,\nradost těch, co žili Bohu?\nDo toho božího města\nJen jedinká vede cesta,\nKterou projít mohl bys tu\nživotem ve víře, v Kristu.\nZapři svět a zapři sebe,\nJenom tak dosáhneš nebe!\nKdyž tedy tam jíti žádáš,\nProč den ode dne odkládáš?\nKaj se, kaj se bez přestání,\nTo jediné tě zachrání!\nZadívej se též do pekla,\nKde je ďáblů smečka vzteklá,\nKterá hříšným muka nosí,\nNešťastnici o smrt prosí,\nAle smrt se od nich vzdálí,\nDál je věčný oheň pálí,\nZde je pláč a hoře věčné,\nMy lidé si nejsme jisti:\nJsme v milosti? V nenávisti?\nKdopak může soudit sebe,\nJsem pekla hoden - či nebe?\nBudu žít v ráji - či v strázni?\nStále nutno žíti v bázni,\nAť vyvázneme z plamene.\nJen kdo má srdce z kamene,\nTen se nepohne k lítosti,\nBůh jej sotva hříchů zprostí.\nTy nebuď tak nevědomý,\nDobře zpytuj své svědomí,\nMnohými jsi spoután pouty,\nNajdeš četné temné kouty.\nČasto netušíš sám ani,\nCo ti ve spasení brání.\nZájem o druhé je lichý,\nStarej se sám o své hříchy.\nNevyčítej viny cizí,\nDbej, ať tvoje vlastní zmizí.\nA čím dříve, tím je líp,\nHleď odčiniti zlo svých chyb.\nOzař svoji duši svíci,\nRozhlédni se po pravici,\nNa níž leží štěstí světa.\nZde jsi prožil svoje léta,\nV štěstěny jsi spával loží,\nObdařen jsa přízní boží.\nByl jsi zahrnován chválou,\nMěl jsi v světě moc nemalou.\nPři radovánkách a v smíchu\nVršils míru svého hříchu,\nRozkoší jsi skrýval viny.\nVidíš, jaké máš příčiny,\nAby ses pak rozplakal,\nZa vše pokorně se kál.\nKdyž ses díval po pravici,\nPohleď také na levici.\nNa holé neštěstí v poušti,\nJež Bůh na lidi dopouští,\nNa lži, vraždy, na podvody,\nNa zla a na všechny škody,\nNa ztráty a na nemoci.\nToť poslové boží moci,\nJimiž nám Bůh připomíná,\nže jen on a žádná jiná\nSvětská marnost nesmí zlákat.\nTrp tedy a uč se plakat!\nProto Bůh neštěstím stíhá,\nJimi tvou pokoru zdvíhá.\nA ty bys snad nechtěl snésti\nTo z boží vůle neštěstí?\nRaděj bys měl radost světa?\nKam tě vede touha kletá,\nZa tvá všechna utrpení\nBůh tě nastokrát odmění.\nPlač a kaj se bez meškání,\nAť ti v tom smrt nezabrání.\nTi, kdo v slzách budou síti,\nMají pak v radosti žíti.\nTo říkám všem na důkaz,\nJenom lítost spasí vás!\nJeště řeknu v řeči proudu\nO hrozném posledním soudu,\nKdy sám Ježíš, král všech ctností,\nPřijde v celé velebnosti.\nVelká záře kol něj vzplane,\nPřed ní zlý i dobrý stane,\nPrůhledný před jeho zrakem,\nPřed tím ohnivým oblakem.\nJak to nyní pravím, králi,\nTi, kdo jej dřív nepřijali,\nTeď se budou v hrůze chvět.\nPo prvé, marně, naposled.\nV\tsvětle jeho božské záře\nZtemní strachem jejich tváře\nV\tten den hněvu, naříkání,\nTesknosti a blesků plání,\nZahubení, hoře, tmy,\nV\tněmž jen, kdo kál se, obstát smí.\nDen hrozných hlasů trub a jeku\nA trestu na hříšném člověku.\nZde nahý a bez pomoci\nNevyklouzne bozi moci.\nBěda, hříšníku nešťastný,\nKdyž i tvoje hříchy vlastní\nBudou sloužit za důkazy,\nTebe, svého pána, srazí.\nZe všech skutků, z každé věci,\nVydáš počet ze všech řečí,\nJak by ses ty neměl báti,\nKdyž obstojí sotva svatí!\nO zlých ani řeči není,\nBěda, strašné rozloučení,\nSlyš to, hříšníče nestoudný,\nJednou nadejde den soudný,\nBudete mít, jak jste chtěli,\nBůh zlé od dobrých oddělí.\nŘekne: Pojďte, mí zvolení,\nA zlým: Jděte, zlořečení,\nAť vás věčný oheň pálí\nZa to, že jste mě nedbali.\nV pláči a zubů skřípění\nVěčné peklo bez skončení,\nStrašlivé je peklo, ach,\nPři myšlence jímá strach.\nJděte, pojďte, ta dvě slova\nAť jsou vzpomínána znova,\nOdstraší tak mnoho bloudů\nHrůzou posledního soudu,\nKterým stěží projde svatý.\nSlyš, každý hříchem zajatý,\nKterý nedbáš mého hlasu,\nŘíkáš: Na všechno dost času,\nSvětským radostem se těše,\nPánu Bohu na dluh hřeše.\nA tímto nevážným smíchem\nživíš ďábla v sobě hříchem.\nA v své naději obludné\nZapomínáš smrti trudné,\nJež jest tak hrozná a strašná,\nPro hříšníka vždy nešťastná,\nA vydá jej k zatracení.\nSlyš, kdo máš uši k slyšení!\nKajte se slzami všemi,\nNeboť ne na této zemi,\nAle tam, kde záře svítí,\nJe cíl věčný našich žití.\nK tomu všichni spějme místu\nPomoc hledajíce v Kristu,\nAbychom unikli peklu\nA k věčnému spěli světlu.\n(Přebásnil František Vrba)