EU objevila krmení... - poradna.net\nEU objevila krmení...\ndoc, 05.09.2011 14:17 , Bezobratlí, 23 komentářů (16305 zobrazení)\nhttp://www.novinky.cz/koktejl/243689-eu-chce-aby-e vropane-zacali-jist-hmyz-cim-drive-tim-lepe.html?r ef=stalo-se\nEvropská unie do projektu, který má za úkol zjistit konkrétní nutriční hodnoty jednotlivých zástupců hmyzí říše, investovala již 74 miliónů korun.\nJj, a "nejlepší" na tom je ta diskuze pod článkem. Na takovém Gurmánském víkendu by asi všechny ty "…\nAurifer 05.09.2011 14:25\nPředsudky mě nepřekvapují, zato schopnost do všeho míchat politiku je dokonalá. Politické žvásty hla…\nReptimania 05.09.2011 14:43\nSakryš, doufám, že nebude pokutované nejedení hmyzu... jako vegetariánská rodina bychom na tom byli…\nY Draig Goch 05.09.2011 14:54\njako vegetariánská rodina bychom na tom byli značně biti. No tak budete jíst pouze ty zelené kobylk…\nAurifer 05.09.2011 15:09\nAjo, to mě nenapadlo... :-D Zelená, to je skoro jako zelenina... Ale to je zrovna takový pěkný hmyz…\nY Draig Goch 05.09.2011 15:15\nAsi radši sním nějakého bruselského úředníka Aha, takže ty vlastně nejsi vegetarián, ty jenom nejíš…\nAurifer 05.09.2011 15:49\nPravda, co do čistoty a čistotnosti by bylo vážně vhod sníst spíš to prase... :-D Že kobylky a jiný…\nY Draig Goch 05.09.2011 16:10\nno vidiš, dobrej nápad...ale zase jíst pořád jenom droždí, nevim nevim. Sice proti němu nic nemam, a…\nAurifer 05.09.2011 16:53\nNo, ony ty tři tečky měly nahradit jedno podstatné jméno... :-D Tedy exkrement. Leguána sníst, to by…\nY Draig Goch 05.09.2011 17:02\nTedy exkrement No, sice jsem hodně tolerantní k různým chutím jednotlivců, ale "to" už bych snad ra…\nAurifer 05.09.2011 17:09\njestli se orientuju správně, tak koprofágové žerou koprovku, jo??? :-D:-D:-D:-D\ncejna 05.09.2011 17:11\njo, ale jenom tu ze školní kuchyně :-D\nAurifer 05.09.2011 17:14\ncejna 05.09.2011 17:17\nTak radsi nez koprofku (jedno odkudkoli) bych snedl to leguani hov.o.. :-D:-D Jinak jsem jedl zizalu…\nRadar14 05.09.2011 17:18\nFuj, ta bejvala hnusná! Není nad domácí, pěkně smetanovou... :-D Ad výše - myslíš, že by nadměrnou k…\nY Draig Goch 05.09.2011 17:25\nNo, nevim jestli přímo na Mustela lutreola, ale na no(t)orka určitě :-) tedy v případě, že dotyčný k…\nAurifer 05.09.2011 17:33\nSvickovou smim klidne i bez masa, ale kopro(f)vce nepomuze nic, leda by byla bez kopru.. :-D\nRadar14 05.09.2011 17:41\nNo, třeba vám taky něco zaplatí, když jim "vyzkoumáte" osvědčený jídelníček na gurmánský víkend ...…\nAnička42 05.09.2011 14:55\nKaždý ať si žere co chce :-D\nluma 05.09.2011 17:37\nPečený sele je základ zdravýho jídelníčku:-) Ale i ty ostatní přicmrndávky (myšleno veškerý ostatní…\ncejna 05.09.2011 18:57\nCejna : Pivo je jasnačka. Základní potrava mužů, dělá krásná těla :-D\nluma 05.09.2011 19:04\nZase nějakého úřednička z Bruselu napadlo jak v oblastech s přemnoženými sarančaty zakročit. Budeme…\npi3kot 05.09.2011 22:25\nHmyz nechutná špatně. Každé dobře připravené jídlo z kvalitních surovin je dobré (ostatní pak závisí… poslední\nBlackFlame 06.09.2011 11:36\nAurifer , 05.09.2011 14:25 #1\nJj, a "nejlepší" na tom je ta diskuze pod článkem. Na takovém Gurmánském víkendu by asi všechny ty "normální lidi" jeblo\nReptimania @Aurifer, 05.09.2011 14:43 #2\nPředsudky mě nepřekvapují, zato schopnost do všeho míchat politiku je dokonalá. Politické žvásty hlavně levicově orientovaných lidí (kvůli vládě) jsou úplně pod každým článkem, ať se týká čehokoliv. To je pak diskuze...\nY Draig Goch, 05.09.2011 14:54 #3\nSakryš, doufám, že nebude pokutované nejedení hmyzu... jako vegetariánská rodina bychom na tom byli značně biti.\nA mimochodem, informace, že kobylka má 20% hmotnostního obsahu v proteinech je sice krásná, ale mohu se optat - kolik taková kobylka průměrně váží? Zadáme do gůglu...\nTak samec prý kolem 100 mg a samice kolem 300 mg. Dvacet procent z 300 mg je... 60mg... jo. Při průměrné denní potřebě cca 1g bílkoviny na kg váhy by člověk o váze 80kg potřeboval... ajvaj, ajvaj, vysoká matematika! By člověk měl sníst v jedné porci (počítám 5 jídel denně) 266 dospělých samic kobylky zelené... To dělá něco kolem 1350 kusů hmyzu denně... tak nevím... já si dám radši cottage.\nAurifer @Y Draig Goch, 05.09.2011 15:09 #5\njako vegetariánská rodina bychom na tom byli značně biti.\nNo tak budete jíst pouze ty zelené kobylky\nY Draig Goch @Aurifer, 05.09.2011 15:15 #6\nAjo, to mě nenapadlo... Zelená, to je skoro jako zelenina... Ale to je zrovna takový pěkný hmyz na pohled, škoda sežrat. Asi radši sním nějakého bruselského úředníka.\nA ještě, jako ateisté tak bezvýhradní, že se až bojím, že nás Bůh potrestá, bychom mohli přidat kudlanku nábožnou...\nAurifer @Y Draig Goch, 05.09.2011 15:49 #7\nAsi radši sním nějakého bruselského úředníka\nAha, takže ty vlastně nejsi vegetarián, ty jenom nejíš malá, střední a větší zvířata. Jenom ta hodně velká zvířata\nJinak za mne-no fůůůj. Škoda, že tu není blicí smajlík Proti takovému obvykle prochlastanému, prohulenému, zatučnělému ovádu se špinavou tlamou je takové prasátko čisťoučké zviřátko plné ctností, takže já osobně si raději dám to (ikdyž teda ty kobylky taky nejsou špatné )\nY Draig Goch @Aurifer, 05.09.2011 16:10 #8\nPravda, co do čistoty a čistotnosti by bylo vážně vhod sníst spíš to prase...\nŽe kobylky a jiný hmyz nejsou špatné - lidi to jedli odjakživa a ledaskde jedí pořád dál, proti gustu žádný dišputát... stejně je to ve finále všechno o úpravě, koření, atd. a sežrat by se dalo i leguání...\nFajn, ruším bruselského úředníka. Nebudu jíst nic, stanu se breathariánem... nebo ještě lépe saccharomycotariánem! Saccharomyces mají kolem 40% dobře využitelných bílkovin a celou řadu vitamínů a minerálů... a eště se s nima dají hledat deriváty nitrotoluenu!\nAurifer @Y Draig Goch, 05.09.2011 16:53 #9\nno vidiš, dobrej nápad...ale zase jíst pořád jenom droždí, nevim nevim. Sice proti němu nic nemam, ale myslim že by se mi brzo přejedlo\nsežrat by se dalo i leguání\nNj však ono v oblastech výskytu jsou legouši celkem běžná zvěřina. A takové Iguana delicatissima už to skoro přivedlo na pokraj vyhubení (či spíše doslova vyžrání), když jsme si chtěli nějaké nechat poslat coby zvířata do záchovného programu, tak už nám odepsali, že nám bohužel nemohou vyhovět, protože už jsou příliš vzácní\nY Draig Goch @Aurifer, 05.09.2011 17:02 #10\nNo, ony ty tři tečky měly nahradit jedno podstatné jméno... Tedy exkrement. Leguána sníst, to by nešlo, Lemrouch(a) by asi blbě čuměl(a)...\nJá si to droždí s dovolením dám klidně i v tekuté formě... To by šlo, ne? Kostku pěkně přikusovat k napěněnému půllitru zlatavého moku...\nLeguány jíst nebudu, rovněž tak jinou zvířenu, nedá se nic dělat. Zůstanu u těch kvasinek a zeleniny a mléčných výrobků, semtam nějaká ta ptačí ovulace... a luštěniny...\nAurifer @Y Draig Goch, 05.09.2011 17:09 #11\nNo, sice jsem hodně tolerantní k různým chutím jednotlivců, ale "to" už bych snad raději přenechala koprofágům. Ale proti gustu.. K té formě kvasinek není co dodat, ale zase pokud by ji člověk zařadil mezi hlavní složku krmiva pro svou maličkost, tak by z něj byl asi brzy norek\ncejna @Aurifer, 05.09.2011 17:11 #12\njestli se orientuju správně, tak koprofágové žerou koprovku, jo???\nAurifer @cejna, 05.09.2011 17:14 #13\njo, ale jenom tu ze školní kuchyně\ncejna @Aurifer, 05.09.2011 17:17 #14\nRadar14 @Aurifer, 05.09.2011 17:18 #15\nTak radsi nez koprofku (jedno odkudkoli) bych snedl to leguani hov.o.. Jinak jsem jedl zizalu okorenenou a sarance a cvrcka a jeste snad neco, ale porad bych asi nemusel..\nY Draig Goch @Aurifer, 05.09.2011 17:25 #16\nFuj, ta bejvala hnusná! Není nad domácí, pěkně smetanovou...\nAd výše - myslíš, že by nadměrnou konzumací fermentovaných nápojů mohlo dojít k mutaci Homo sapiens sapiens na Mustela lutreola?\nAurifer @Y Draig Goch, 05.09.2011 17:33 #17\nNo, nevim jestli přímo na Mustela lutreola, ale na no(t)orka určitě tedy v případě, že dotyčný konzument nebude příliš velký. Potom by to bylo bez toho deminutiva\nRadar14 @Y Draig Goch, 05.09.2011 17:41 #19\nSvickovou smim klidne i bez masa, ale kopro(f)vce nepomuze nic, leda by byla bez kopru..\nAnička42, 05.09.2011 14:55 #4\nNo, třeba vám taky něco zaplatí, když jim "vyzkoumáte" osvědčený jídelníček na gurmánský víkend ... a poznatek, že potkani se taky dobře chovají a jak jsou výživní\nMyslím, že se velmi brzy dočkáme časů, kdy se cvrčci nebudou chovat v čr pro zvířátka, ale taky pro nás ... a proč ne\nluma @Anička42, 05.09.2011 17:37 #18\nKaždý ať si žere co chce\nsele.jpg 72.32 KiB\ncejna @luma, 05.09.2011 18:57 #20\nPečený sele je základ zdravýho jídelníčku Ale i ty ostatní přicmrndávky (myšleno veškerý ostatní maso včetně hlodavců, cvrčci a ostatní podobná havěť a občas i nějaká ta zelenina) okolo se daj jíst a někdy jsou i docela dobrý. Ideálním doplňkem k tomu všemu je samozřejmě . Ostatní přílohy netřeba\nluma @cejna, 05.09.2011 19:04 #21\nCejna : Pivo je jasnačka. Základní potrava mužů, dělá krásná těla\npi3kot, 05.09.2011 22:25 #22\nZase nějakého úřednička z Bruselu napadlo jak v oblastech s přemnoženými sarančaty zakročit. Budeme si je asi jezdit odchytávat, když už je nic nezničí tak je aspoň sežerem .\nBlackFlame @pi3kot, 06.09.2011 11:36 #23\nHmyz nechutná špatně. Každé dobře připravené jídlo z kvalitních surovin je dobré (ostatní pak závisí na každého osobních preferencích). Zbořit předsudky většinové populace bude ale docela zábavné. Už vidím tu reklamní kampaň...\nTřeba jednou nebude chov sarančat špatný business (inspirativní... ).\nJen mě sere, že na počátku stojí patrně předražená kampaň z Bruselu. Mám poslední dobou pocit, že ta banda troubů dokáže poškodit a byrokracií udolat i sebelepší myšlenku. Mělo by se postupovat věcně a jasně. To, kam dovedli stav zemědělství v mnoha evropských zemích je hanebnost. Pokud chtějí řešit problém, mělo by se řešit zemědělství. Myšlenka s hmyzem je inspirativní osvěžení jídelníčku, ale situace vyžaduje komplexní řešení problému.


Představujeme Vám malé rodinné vinařství působící ve Velkých Bílovicích. Jeho historie sahá až k počátkům 20. století, avšak intenzivně se mu věnujeme od roku 1993. Všechny vinice obhospodařujeme na pozemcích v katastru Velkých Bílovic o výměře 8ha. V rámci udržitelného rozvoje se věnujeme už od roku 1999 integrované produkci a od roku 2003 jsme oprávněni používat její ochrannou známku. Integrovaná produkce je založena na vztahu člověka k přírodě. Jde o hospodaření, při kterém se dosahuje úrody vyšší kvality způsobem, který nezatěžuje životní prostředí. Snažíme se o harmonizaci všech složek ekosystému vinice (půda, rostliny, živočichové, vinná réva a také člověk). Při ošetřování vinic upřednostňujeme biologické přípravky před chemickými za účelem obnovení přirozené biodiverzity rostlin a živočichů. Vyrábíme vysoce jakostní a osobitá vína, která necháváme zrát na vlastních vinných kvasinkách (Matka vína) v dubových sudech až 24 měsíců pouhým promícháváním bez koncentrace SO2. Podporujeme ve víně nové chuťové vjemy a buketní látky a jeho schopnost přijímat kyslík, a snažíme se naučit víno s ním žít a spolupracovat.


í Z ledového sevření ho zachránily vlastní exkrementy. Polárník Peter Freuchen dobyl mrazivý sever i zhýčkaný Hollywood – Blogie.cz\nZapomeňte na Amundsena (aspoň na chvilku), tento dánský polárník se nebojácně postavil tváří tvář medvědům, lavinám, nacistům, svým omrzlým prstům, zahrál si v oscarovém snímku, vyhrál televizní soutěž a stal se milionářem.\nDvoumetrový Peter Freuchen, zachumlaný do kůže polárního medvěda, vyčníval nejen svou výškou, ale i úspěchy, které mezi sebou kontrastují asi jako horké tropy a zmrzlý pól.\nFOTO: Peter Freuchen se nebál ničeho. Amputoval si omrzliny, skolil medvěda, postavil se nacistům\nNarozen v Dánsku roku 1886 do podnikatelské rodiny, zběhl mladý Freuchen ze studií medicíny a už jako dvacetiletý se v roce 1906 přidal k arktické expedici se svým společníkem Knudem Rasmussenem.\nO pár let později zakořenil na celých deset let v ledovém Grónsku, kde žil mezi Inuity se svou domorodou manželkou Mekupaluk, s níž zplodil dvě děti (jeho vnuk Peter Ittinuar se stal prvním kanadským inuitským poslancem).\nBěhem své nejpamětihodnější expedice napříč nemilosrdným Grónskem, s cílem vyvrátit tvrzení Roberta Pearyho, že Grónsko od Pearyho země rozděluje průliv, prožil také nezapomenutelný boj o přežití – a co ho zachránilo? Vlastní výkaly.\nUvězněn v ledové jeskyni bez jakéhokoliv nářadí byl Freuchen nucen improvizovat pouze s tím, co měl. Ale měl pouze h***o. Svůj exkrement nechal pořádně zmrznout a s pomocí tohoto doslova životodárného vynálezu se vyhrabal z ledového hrobu. Geniální!\nZábava ale ještě zdaleka neskončila. Když se vrátil do tábora, zjistil, že se mu omrzla noha a prsty zasáhla gangréna. Tehdy se mu znalosti z mladých školních let rozhodně hodily! Gangrenózní palce si sám amputoval a omrzlou nohu nahradil pěknou dřevěnou. Tak to alespoň tvrdil ve svých denících.\nA co bylo nejdůležitější? 1000 kilometrů dlouhou cestu přežil a spolu s Rassmusenem dokázali, že Pearyho země je vlastně poloostrov. Jaké ponížení! Velký polárník a objevitel Peary neznal dobře svou vlastní zemi.\nJen tohle jedno dobrodružství by vydalo za pětisetstránkový román, ale Freuchenův další život by vystačil minimálně na celou filmovou trilogii. A taky se do jednoho filmu dostal. Rovnou do oscarového snímku – Eskimo, založeném na příběhu z jeho vlastní knižní tvorby a inspirovaným jeho životem, ve kterém si i zahrál kapitána.\nKdyž jeho inuitská manželka zemřela, Freuchen začal žít v civilizaci. Během druhé světové války si pustil vousatou pusu na špacír, byl aktivní v odboji a dostal se tak do hledáčku samotného Hitlera, který nařídil jeho smrt. Freuchen byl sice nacisty chycen ve Francii, ale po úspěšném útěku (který nás asi ani nepřekvapí) prchl do Švédska.\nSeznámil se se svou třetí manželkou, módní ilustrátorkou a Židovkou Dagmar Cohnovou, která pracovala pro časopis Vogue. Odstěhoval se s ní do USA, kde se zúčastnil soutěže The $64,000 Question a rovnou, jako pátý v historii, vyhrál jackpot.\nZemřel v New Yorku na infarkt v roce 1957, jeho popel byl rozprášen kde jinde než? V Grónsku.\nPříspěvek Z ledového sevření ho zachránily vlastní exkrementy. Polárník Peter Freuchen dobyl mrazivý sever i zhýčkaný Hollywood pochází z Muži v Česku\nTagged Film, Grónsko, Historie, Inuit, medvěd, Pearyho země, Peter Freuchen, pól, soutěž, vogue, záchrana


Julius Zeyer (†59): Geniální estét si žil i „trpěl“ ve vlastním snovém světě | Čas jen pro mě\ndatum: 18. 2. 2020 0:05 autor: Luboš Y. Koláček\nLiterární génius, polyglot a vyhlášený „estét“, který si žil svůj vlastní romantický svět plný dávných bohů, herojů, magie a vysokých etických hodnot, zakázaného (tedy v jeho době) milování, plného dokonale láskyplné erotiky nejen mezi ženami a muži, ale také mezi stejným pohlavím – nenáviděl maloměšťáky. To oni totiž určovali běh nekonečně zkostnatělé společnosti, v níž musel tento novoromantik a dekadent žít, bránili jeho přirozeným sklonům k sexu a erotické rozmanitosti. Musel se v mnohém skrývat, i když byl hodně vidět.\nVýznamný český prozaik, básník a dramatik Julius Zeyer (1841–1901), jeden z nejvýznamnějších českých novoromantiků a zároveň též předchůdce „prokletých“ dekadentů, se narodil jako v pořadí páté z celkem sedmi dětí prostého tesaře Jana Zeyera a jeho ženy Eleonory Alžběty rozené Weisseles. Zatímco tatínek pocházel ze staré alsaské šlechtické rodiny, z větší části zmasakrované a ožebračené francouzskou revolucí, matka – jak už ze samotného dívčího jména vyplývá – byla Židovka z německé, byť pražské rodiny, která se ale ještě před jejím narozením přihlásila ke katolictví.\nTatínek se časem vypracoval na majitele pily a velkoobchodníka, ale pak předčasně zemřel. Vedení rodinné firmy se ujala matka. Jenomže zpočátku neuměla hospodařit, a tak dětem nezbylo, než aby se protloukaly životem samy...\nZatímco nejstarší Julkův bratr zvolil pohodlnou vojenskou kariéru a mladší Jan se nejprve horko-těžko protloukal na studiích architektury (z bratra se nakonec stal významný novorenesanční architekt z takzvané „generace Národního divadla“), sám Julius nastoupil jednoduše do učení – na tesaře, jako jeho otec. Vyučil se jím ve Vídni, pak ale vystudoval reálku a v letech 1859–1861 se také pokusil o architekturu na Českém vysokém učení technickém. Tu ale nedokončil. Jako hodný syn a tak trochu i maminčin mazánek (to u homosexuálů bývá...) pomáhal své matce s vedením firmy.\nToulavé boty a nová láska\nJulkova romantická povaha se ale nezapřela už v mládí, a tak dal záhy Praze vale a ve svých jednadvaceti letech vyrazil do světa: procestoval Německo, Švýcarsko a Francii, kde se začal naplno věnovat své oblíbené literatuře. Studoval však nejenom ji, ale také filozofii a mytologii, zpočátku zejména keltskou. Později se výrazně orientoval i na starověkou Indii. To všechno díky milované matince, která – díky bohu – nezkrachovala a rozhodla se chlapečka v jeho intelektuálních láskách podpořit. Julius se od prvopočátku nemusel starat o to, aby ho literatura uživila, mohl si psát jak chtěl a co chtěl: a také tak – na plný úvazek – činil. A že to bylo nějakého popsaného papíru...! V jeho případě – geniálně.\nFilozofie a to všechno kolem\nKromě intenzívního psaní prózy i poezie se Julius Zeyer brzy zapsal na pražské filozofické fakultě ke studiu filozofie, estetiky a filologie. Velice ho totiž bavily jazyky, ke kterým měl také nesporně geniální schopnosti: vedle rodné češtiny mluvil plynně německy a brzy k tomu zvládl také angličtinu, francouzštinu, italštinu, španělštinu i ruštinu, takže se z něj stal slušný polyglot. A protože byl i v tomto oboru zvídavý, naučil se základy orientálního indického sanskrtu, ale také třeba kopštinu a hebrejštinu, které v tu dobu byly velkou romatickou módou, zejména mezi okultisty. A zatímco jiní o tom obvykle jen intelektuálně „žvanili“, Zeyer je ovládal: četl staré texty, které ho inspirovaly pak také ke psaní. V češtině nám tak přiblížil exotická témata, kterých by se dobový – a dokonce snad ještě dnešní – čtenář jinak ani netkl.\nPsal tajuplné mytické příběhy o dávných láskách\nNáměty k mnohy svým dílům, ať již literárním, tak i básnickým čerpal nejčastěji z dávné historie a mytologie, bájí a pověstí, plných romatických příběhů lásek, plných božské erotiky, heroických činů i vražedných fatálních zrad. Miloval magii a vůbec okultismus. Vzhledem ke svému jazykovému vybavení se ale zdaleka nezabýval jen českými „pověstmi“, ale též těmi nejstaršími starogermánskými, starorománskými či orientálními. Psal hodně ve verších, epicky a nostalgicky. Vysnil si postupně vlastní svět – a tak trochu se v něm i utápěl, jaksi zcela mimo reál. Reálný život: to nebylo pro něj... Podle toho vypadaly i jeho svérázně pojaté životní lásky: miloval totiž nejen ženy, ale i muže, byl bisexuální – a také ryzí homosexuál.\nNenáviděl maloměšťáky a oni jeho erotiku\nHluboký a zcela „svojský“ Zeyerův romatický vnitřní svět, plný etických filozofických hodnot na bázi dávných herojů i bohů a romantické lásky k oběma pohlavím, byl v neustálém rozporu se zkostnatělou morálkou dobového maloměšťáctví, které sex v jakékoliv zjevné formě iritoval. Tehdy pro obecné odsouzení stačilo, když se muž netajil se svým erotickým apetýtem a otevřeným vztahem k ženám (ale třeba i žena: vzpomeňme jen skandály kolem dobové erotické bohyně Boženy Němcové či třeba „prozrazenou“ lásku vdané pražské měštky Karoliny Světlé k Janu Nerudovi...), natožpak, když vyšlo najevo, že se jedná o ryze homosexuální vztah k mužům!!! To proto idealista Zeyer ty „prolhané maloměšťáky“ tak nenáviděl. Musel před nimi skrývat svoje pravé Já: a to chtělo milovat, žít čístě a být milováno nadpozemskou láskou. A proto utíkal do své fantazie, do svého literárního světa.\nLáska mezi muži jako ve staré antice\n„Protiklady a vztahy naděje a zklamání, smyslového okouzlení a touhy překonat niternou myšlenkovou pomíjivost tohoto okouzlení tvoří dominantu celého Zeyerova díla,“ píše o něm současný literární znalec Tomáš Vlček ze Společnosti Julia Zeyera. V mnoha jeho dílech pak především nacházíme motiv „silného citového přátelství“ (potažmo skryté lásky, protože otevřeně o ní psát nemohl!!!) mezi muži, jako třeba ve slavném díle „Román o věrném přátelství Amise a Amila“, až dokonce po víceméně otevřené eroticky laděné popisy dechberoucí krásy mladých mužů, které můžeme číst v jeho básní „Vyšehrad“ či dílku „Tři legendy o krucuifixu“, kde nás nemůže neuchvátit popis dominantní postavy Inulta. To byl muž!\nZa milencem se odstěhoval z Prahy\nOtevřeně se tedy Zeyer k vlastní sexuální orientaci přihlásit nesměl, a tak se o ní vlastně dozvídáme zprostředkovaně z pera mnoha zkušených literárních vědců a historiků, kteří dle vlastních slov „...po pečlivém rozboru jeho díla“ došli k závěru, že „...Julius Zeyer byl s největší pravděpodobností homosexuál či snad bisexuál...“. Proč ale ještě dnes chodit kolem pověstné „horké kaše“?! Julius Zeyer prostě byl obojí! Stačí si jen pozorně přečíst jeho osobní korespondenci (mimo jiné se zde dočteme i o jeho „...velkém a strašlivém tajemství“ i o jeho „...pocitech osamělosti, smutku a vyděděnosti ze společnosti“) anebo navštívit jeho umělecký byt ve Vodňanech, kam se nakonec odstěhoval a bydlel se svým „milovaným přítelem“ – čili milencem – literátem Františkem Heritesem (1851- 1929). Místní historici v čele s ředitelkou muzea Jitkou Velkovou vám zcela otevřeně popíší podrobnosti jejich mužské lásky. Co na tom, že Herites, tento místní lékárník a svého času i vodňanský starosta, redaktor a básník, byl ženatý a měl dceru Marii (1881-1970)...?! Mimochodem: jeho prasynovcem byl veliký český básník Jan Skácel.\nZeyer však miloval i ženy – a ženy milovaly jeho\nNespornou pravdou je, že Julius Zeyer se nikdy neoženil (to není jako dnes: sňatek s mužem tehdy naprosto nepadal v úvahu!), nicméně mezi jeho zásadní milované osoby patřilo i několik výjimečných žen. Vedle Anny Marie Stoneové (dcery anglického průmyslníka v Praze, která si mladičkého Julia chtěla vzít za muže, ale bohužel v tu dobu „...nebyl dost finančně zajištěn“) či anglické vychovatelky miss Kershawové (tu prý Julius dokonce „přebral“ ruskému generálovi Popovovi, s nímž měla poměr), s nimiž v mládí trávil mnoho času v soukromí i na veřejnosti, patřily k Zeyerovi i takové osobnosti jako Zdenka Braunerová anebo Anna Lauermannová-Mikschová. První z nich – pokřtěná romanticky jako Zdislava Rosalina Augusta – byla česká malířka a organizátorka uměleckého života. Jako bohatá dáma je též patronka a mecenáška (a milovnice a milenka) mnoha umělců, mezi něž patřili zejména Antonín Chittussi, Vilém Mrštík, Miloš Marten, Joža Uprka, František Bílek, Jan Zrzavý – a hlavně Julius Zeyer, kterého nepokrytě zbožňovala a milovala, což nikdy netajila! A sám Zeyer byl po léta pravidelným návštěvníkem Zdenčiny usedlosti v Roztokách.\nMilenka, která byla „chlap“\nZeyerova dlouholetá přítelkyně – a snad i milenka – Anna Lauermannová byla zase známa svou emancipovaností, kouřila cigarety (na ženu tehdy něco nehorázného!) a po rozchodu s psychopatickým manželem, jehož umístila v blázinci, bydlela léta s přítelkyní (milenkou?) Eliškou Krásnohorskou. Mimo jiné psala (o rozvrácených manželstvích, ublížených a muži opuštěných ženách) pod mužským pseudonymem Felix Téver. Asi byla „doma“ chlap. A možná i s Juliem...?! Nějak. To se však už asi nikdy nedozvíme, neboť o tom se Zeyer neodvážil napsat ani ve svých soukromých dopisech, kde nicméně naznačil to zmíněné již „...velké a strašlivé tajemství“ a nesporně erotické, „...pocity vyděděnosti ze společnosti“. Jakou roli v tom asi sehrála Anna, která nebyla ani ženou ani mužem – a přitom v zásadě obojím?\nJemný, citlivý a komplikovaný\nV osobním životě byl Julius Zeyer nesporně komplikovaným člověkem. Blízcí přátelé ho označovali za „...člověka něžného a křehkého“, po celý život trpěl depresemi a úzkostnými stavy. Muže ve svých dílech popisoval jako „krásné“ a milování hodné, zatímco v ženách viděl zejména objekty estetické, ideální bytosti hodné zbožňování. Nikoliv erotické objekty. Léta bydlel se svou matkou na Novém Městě, pak ve Vodičkově ulici a nakonec v rodinné vile v Liboci - aby se nakonec s přítelem Heritesem odstěhoval do Vodňan, do bytu plného orientálních etnických předmětů a starožitností, které s láskou a vášní sbíral. Zemřel ve věku 59 let (29. ledna 1901) v pražském bytě svého blízkého přítele a mecenáše Josefa Hlávky.


NÁVOD: Jak používat Google Mapy offline | Mandroid\nMapy Google jsou jednou z nejspolehlivějších dostupných navigačních služeb, ale nejsou bez závad. Pravděpodobně jedním z největších problémů je to, že fungují nejlépe při spolehlivém datovém připojení, něco, co nemůžeme mít vždy k dispozici. Naštěstí je možné Mapy Google používat offline.\nPřipravujete se na výlet nebo se vydáte na divokou túru? Nezapomeňte se řídit tímto návodem, jak používat Mapy Google offline, abyste se náhodou někde neztratili.\nNež budete moci využívat mapy v režimu offline, budete si muset stáhnout danou oblast, do které máte namířeno.\nNaštěstí oblast, kterou si můžete stáhnout, je velká; Jediným stažením mohu ukládat do mezipaměti mnoho měst. V takových případech je třeba stáhnout obrovské množství informací, takže buďte připraveni obětovat dostatek úložného prostoru pro své mapy. Záleží jak velkou oblast si stáhnete, ale tato velikost dané paměti se může vyšplhat až na 1,5 GB a více. Pokud máte zařízení s podporou microSD karty, můžete dokonce přenášet data na SD kartu. Jednoduše přejděte na Nabídka> Oblasti offline> Nastavení> Předvolby úložiště a přepněte zařízení na SD kartu.\nJe také důležité si uvědomit, že tyto offline mapy vyprší přibližně po 15 dnech, pokud se nepřipojíte k internetu. Svět se mění téměř denně. Mapy jsou dynamické a vyžadují aktualizace. Google chce, abyste měli aktualizovanou verzi svých map, i když jste offline, což je důvod tohoto časového limitu.\nPokud chcete své mapy ponechat v režimu offline na neurčitou dobu, stačí jen přejít do nastavení offline map a aktivovat automatické aktualizace. Tím zajistíte, že vaše offline mapy budou po vypršení platnosti neustále aktualizovány. Dokonce si můžete vybrat, že Vaše mapy budou aktualizovány pouze při používání WiFi, abyste zajistili, že vaše drahocenné mobilní gigabajty nebudou zbytečné.\nPojďme si tedy ukázat, jak offline mapy fungují\nV offline režimu aplikace nebudete mít vše, co Mapy Google nabízejí. Nebudete mít k dispozici cyklistické trasy, pěší trasy, dopravní informace, navádění do jízdních pruhů a všechny ty dobré vlastnosti, díky nimž Mapy Google vyniknou. Téměř všechno ostatní by mělo tedy fungovat. Můžete hledat adresy, najít firmy a snadno se k nim navigovat.\nVyberte mapy offline.\nGoogle často nabízí doporučení. Pokud požadovaná oblast není v doporučených mapách, stiskněte Vybrat vlastní mapu.\nVyberte oblast, kterou chcete stáhnout.\nNyní můžete přiblížit a oddálit zobrazení a zvětšit nebo zmenšit oblast stahování.\nPo provedení výběru stiskněte tlačítko Stáhnout v pravém dolním rohu.\nViz. obrázky níže.\nPo stažení map můžete navigovat a vyhledávat trasy, jako byste byli online. Jen nezapomeňte, že tam nebude každá funkce, jak jsme již zmínili. Odkaz na stažení Google map najdete níže.\nRelated tags : aplikace google mapy Návod novinky\n23 září, 20190


Policie hledá zloděje z nákupního centra\nV závěru června kradl v jednom z olomouckých nákupních center neznámý zloděj. Nezpůsobil přitom škodu přímo obchodu, ale zákaznici. ...\nStrážníci včera lovili hada\nVčera později večer zasahovali pracovníci Městské policie v Olomouci v bytě na Nezvalově ulici. Strážníci tam po desáté večer lovili ...\nSpícího muže někdo okradl\nŠkodu za šest tisíc korun způsobil v pátek odpoledne něznámý zloděj muži, který usnul v čekárně polikliniky v Olomouci. ...\nvloženo: 9.07. 2017\nVe Chválkovicích hořela střecha se solární elektrárnou\nŠkodu za čtyři miliony korun napáchal včerejší požár v průmyslové části Chvákovic. V ulici U Panelárny tam v sobotu odpoledne hořela střecha ...\nŘidiče opilého namol čeká trest\nDnes nad ránem zastavila policejní hlídka v Olomouci auto řízené mužem středního věku. Nejdříve jej čekala obvyklá kontrola dokladů, pak musel ...\nPolicie vyšetřuje případ červnového pádu cyklisty na křižovatce Wolkerovy, Havličkovy a Krapkovy ulice v Olomouci. ...\nvloženo: 8.07. 2017\nZ kamionu zmizelo přes dvě stě televizí\nVe středu v noci se neznámý zloděj vloupal do kamionu zaparkovaného na čerpací stanici poblíž Olomouce. Dovnitř se dostal poté, co přestřihl ocelové ...\nNa cestě na Kocourovec včera hořelo nákladní auto\nV úterý v noci hořel na staré cestě mezi Přáslavicemi a Kocourovcem nákladní vůz. Oheň vznikl v motoru auta. ...\nNa Poděbradech se v pondělí kradlo\nNeznámý zloděj vykradl v pondělí odpoledne auto zaparkované u přírodního koupaliště Poděbrady. Dovnitř se dostal po rozbití okna. ...\nV nemocnici někdo vykradl květinářství\nKvětinářství ve Fakultní nemocnici v Olomouci mělo během víkendu nezvanou návštěvu. Někdo překonal zámky mříží i vstupní dveře a dostal se ...


Řím z Prahy na prodloužený víkend za 518 Kč! (letenky tam i zpět) - Levnocestování.cz\nŘím z Prahy na prodloužený víkend za 518 Kč! (letenky tam i zpět)\nHlavní město Itálie nyní můžete navštívit za výbornou cenu a nemusíte se kvůli tomu ani dopravovat na zahraniční letiště! Odlétat totiž budete z Prahy, zpáteční letenky vás vyjdou na 518 Kč. Na místě pak strávíte prodloužený víkend od pátku do neděle (případně od čtvrtku do neděle). To je ideální počet dnů pro prohlídku všech nejznámějších památek, posezení v některé z kaváren a ochutnávku dobrot z italské kuchyně. Tipy na to, co vyzkoušet a neminout, naleznete v průvodci po Římě. Pokud se do „Věčného města“ chcete vydat s cestovní kanceláří, nabídku zájezdů najdete pod tímto odkazem.\nTip: Pokud s individuální turistikou nemáte zkušenosti, doporučujeme vám přečíst si tento podrobný návod >>.\nCestovní pojištění pro kratší cesty po Evropě není vysloveně nutností, jeho vyřízením však nic nezkazíte (i v poměru k tomu, že stojí jen pár korun na den). Pokud by se vám něco stalo, s pojištěním budete mít jistotu, že za ošetření nebudete muset skutečně nic platit. Přehledné online srovnání dostupných pojištění proto naleznete zde >>.\nOdlet je z výborně dostupné Prahy, před koupí letenek si i přesto nezapomeňte udělat odhad nákladů na celou cestu. Započítejte výše zmíněné pojištění, ubytování, stravování a dopravu po Římě. Pozornost věnujte tomu, že přiletíte na letiště Ciampino vzdálené necelých 20 km od centra Říma. Tam se však pohodlně dopravíte přímými autobusy či o něco levněji kombinací bus+metro.\nUbytování vyhledávejte na stránkách Booking. Podle naší zkušenosti cenově výhodné nabídky často seženete v oblasti kolem nádraží Roma Termini. Bydlení v úplném centru Říma je pak sice dražší, ale zážitek. Alternativou je web Airbnb, kde mnohdy naleznete ještě výhodnější nabídky. Navíc při registraci přes tento odkaz získáte slevu na svůj první pobyt.\nLetenky na trase Praha–Řím–Praha v termínu 17. až 19. ledna (pátek až neděle), případně 16. až 19. ledna, najdete na stránkách společnosti Ryanair. Alternativně můžete letenky zakoupit u českého prodejce, cena je sice o něco vyšší, ale celý nákup bude v češtině, získáte zákaznickou podporu v češtině a pár korunami podpoříte i tento web.\nŠtítky:letenky z Prahy Řím\nPavla Šindelářová 21.10.2019 21.10.2019 Letenky Žádné komentáře\nEgypt z Prahy na 8 dní s ALL INCLUSIVE za 7990 Kč! (přes CK)\n← Boloň z Prahy na víkend za 520 Kč! (letenky tam i zpět)\nMalaga (Španělsko) z Prahy za 658 Kč! (letenky tam i zpět) →


Zavírání očí před vlastním obrazem? | www.tisnoviny.cz\nNapsal uživatel admin dne 20.05.2013 - 00:00 .\nJsme-li žebráky, nabývá pro nás svět docela jiné podoby.\n... a já jsem psal úkol. Čím bych chtěl být? Pan řídící učitel řekl, že každý žák má chtít být tím nejvyšším, že musí chtít se v životě stát prezidentem, a Baťou, a vrchním soudcem, a ředitelem pošt, ale já jsem psal domácí úkol z pilnosti, že bych chtěl být nezaměstnaným. Takový nezaměstnaný nechodí do práce, tak jako já nerad chodím do školy, každý večer je náměstí plné nezaměstnaných, kteří jsou veselí a pokřikují na sebe, plné hostince, kde hrají karty, když prší, nezaměstnaní jsou vždycky v našem městečku opálení, protože mají čas se koupat a ležet na slunci celý den, když přijde zima, tak hrají pěší hokej, a to je volání a křiku na zamrzlé řece, tak nezaměstnaní našeho městečka jsou bez starostí, protože ráno vstávají, až se probudí, a tak nezaměstnaní v našem městečku vypadají daleko líp než ti lidé, kteří chodí do práce...\n(Bohumil Hrabal, Krasosmutnění)\nDav tří (bez)domovců pohoršuje občany\nNa webu tisnov.info se v minulém roce rozhořela vášnivá diskuse, nesená v převážně pochvalně si notujícím, souhlasném duchu. Novému inspektorovi veřejného pořádku se prý podařilo vytlačit bezdomovce z okolí tišnovského Peny marketu.\nDiskusi předcházela obsáhlá fotoreportáž doložena řadou „investigativních“ fotografií.\nTito dva, tři sociálně vydělení lidé, kteří tu posedávali, žebrali po kolemjdoucích a za vyžebrané peníze kupovali a popíjeli alkohol, prý byli neustálými kontrolami inspektora veřejného pořádku nakonec odrazeni zde vysedávat a žebrat. Přemístili se o kousek dál, na lavičku vedle trafiky na Brněnské. Lidé, kterým žebrající u Peny vadili, byli spokojeni. A tak to má být, ne?\nDovolím si nesouhlasit.Ale než se dostaneme k meritu věci, dovolím si krátký historický exkurs.\nTedy především: žebráci tu byli odjakživa. V každé společnosti, tu dnešní nevyjímaje, se vždycky našli lidé bohatí, majetní, lidé střední i nižší třídy, kteří byli schopni uživit sebe i své rodiny. A potom tu byla vždy přítomna menšina lidí, kteří žebrali. Nebyli schopni sami pracovat, sami se živit, možná se některým ani nechtělo, a na almužnu prostě spoléhali.\nAsi nejslavnějším žebrákem byl Diogénés ze Sinopé. Ten měl ke svému žebrání důvody přímo filosofické. Na počátku jeho bezdomovectví a žebrání stál jeho otec Hikesios, který údajně byl potrestán na penězokazectví a vyhnán i se synem Diogéném z rodné Sinopé. Diogénés pak svůj další osud prý pojal jako částečné pokání za hříchy svého otce. Kdoví? V každém případě tento nejznámnější představitel filosofické školy kiniků v tomto způsobu života našel zalíbení a vyhovoval i jeho filosofii a pojetí života. Bible o žebrácích mluví jak o lidech, na které je třeba myslet a nezavírat před nimi dveře ani svá srdce. Třeba v evangeliu Lukáše:\nU vrat jeho domu sedával žebrák Lazar. Jeho tělo bylo samý vřed. Aby utišil hlad, čekával na zbytky ze stolu toho boháče. Psi přibíhali a olizovali mu rány. Lazar zemřel a andělé ho přenesli k Abrahamovi. Krátce nato zemřel i boháč a pohřbili ho. V ohnivých mukách pozdvihl oči a uviděl v dálce Abrahama s Lazarem a prosil: 'Otče Abrahame, smiluj se nade mnou a pošli Lazara, ať namočí alespoň špičku prstu ve vodě a svlaží mi rty, hrozně tu v tom žáru trpím.' Abraham však řekl: 'Vzpomeň si, jak se ti vedlo na zemi. Tobě se vždycky dařilo dobře, ale na Lazara zbylo jen to nejhorší. Nyní se má dobře on, a ty trpíš.\nNebo si mnozí z nás vybaví postavu žebráka z populární knihy Karla Poláčka Bylo nás pět – Zilvara z chudobince, který také veškeré peníze proměnil na alkohol.\nSoučasná doba dovršuje proces, který začal ve dvacátém století. Lidé už neumírají doma mezi svými nejbližšími, ani se nerodí. Především smrt, se svým nutným a mnohdy těžkým projevem umírání, přestala být organickou součástí našich životů. Tuhle roli plně převzaly nemocnice a hospice. Nechceme vidět bolest, utrpení, narození ani smrt. Staří a nemocní tak dnes velmi často umírají osamělí na nemocničním lůžku za plentou, mrzáci nelemují ulice měst, žebráci vymizeli od vchodů do kostelů. Přitom ještě nedávno byli neodmyslitelným koloritem každé křesťanské mše. Dnes jsou místy žebrajících „nové kostely“ - chrámy konzumu, supermarkety. Našim očím to vadí. Možná cítíme rozpaky, někteří z nás stud. Jiní na obranu před zmatkem svých pocitů se zatvrzují -„pryč s nimi, nechceme je mít na očích, obtěžují nás svým žebráním!“\nAle i tito lidé jsou součástí naší společnosti, naší kultury. Existuje na to množství sociologických studií, mnoho úhlů pohledů. Jisté je však jedno. Tito lidé, ať už jim říkáme žebráci, bezdomovci, somráci nebo nově počeštěným výrazem z angličtiny –lůzři, jen tak z našich očí nezmizí. A v budoucnu jich bude spíš přibývat.\nPro nás ostatní, mající v tomto ohledu větší štěstí, jsou stálou připomínkou, že i sem se ve svém životě můžeme dostat. I z nás se mohou stát, a možná dříve než kdy jindy, lidé bez střechy nad hlavou, bez zaměstnání, bez blízké rodiny. Pád na dno bývá velmi rychlý. Některé publikované příběhy bezdomovců o tom vypráví velmi výmluvně.\nV dnešní době se bezdomovcům a žebrákům nevyhnula ani taková velká a bohatá města s naprosto odlišnou kulturou té naší, jako je Tokio.\nKaždá, i ta nejmenší vesnice v minulosti, měla své chudé. Dokázala se o ně postarat, aby neumřeli hladem, v zimě neumrzli bez pomoci. Dnes se tito lidé stahují do měst, kde možnost vyžebrat si něco peněz je daleko větší. Co s nimi uděláme? Podobně „útlocitní občané“, sedící dnes jako poslanci v našich poslaneckých komorách už vymýšlejí zákon, který by obcím umožnil zákaz žebrání a dokonce i možnost žebráka vykázat za hranice obce. Aha! Vyženeme je. Dnes od Peny marketu, zítra z města. Ale kam je vyženeme? Na nekonečnou poušť, kterou stejně nemáme, aby tu pošli hladem? Do lesů? Pod železniční mosty? Tendence kriminalizovat lidi, kteří jsou už tak sami na dně, je ubohé. Osobní zkušenosti i poznatky street workerů z velkých měst mluví jednoznačně. Bezdomovci v drtivé většině nejsou agresivní, když peníze nedostanou, dále už neobtěžují.\nProblémem tedy nejsou žebráci a bezdomovci, ale náš přízemní pohled na věc.\nKaždému takovému člověku s pohoršeným hlasem na adresu žebráků bych doporučil, aby se pokusil vypracovat si svůj vlastní rodokmen předků. Možná pak pochopí, co to byla opravdová bída, opravdová existenční nouze, ne jen nižší životní úroveň, tak jak ji dnes někteří zažívají. Pak by možná byli vděčni za svůj život dnes, v poměrně bohaté společnosti, kde se hlady už dávno neumírá.\nTak tedy příště, milí a šťastnější spoluobčané, až půjdete nakupovat do svého oblíbeného supermarketu, zkuste se nepohoršovat nad osudy lidí, ke kterým nebyl osud tak laskavý, jako k vám. Pokud vás požádají o drobný peníz, udělejte, co uznáte za vhodné. Je jedno, jestli jim peníze dáte nebo ne. Zkuste chvíli strpět svůj pohled na tyto lidi, moderní žebráky, a nepohoršujte se, že vyžebrané peníze ihned propijí. Pokud vám právě tohle vadí, tak jim nic nedávejte.\nChudoba, bezmoc, alkoholismus, deprese, ztráta smyslu života, to všechno k našim životům neodmyslitelně patří.\nZavíráme-li na tím oči, zavíráme oči na svým vlastním stinným obrazem. Odmítáme-li bezdomovce a žebráky, nepřijímáme kus současného světa.\n(Poslední anketa z 25.2.2013, organizovaná komisí prevence kriminality RM Tišnova v záverečném shrnutí opět konstatuje :\n"Taktéž respondenti velmi výrazně označili jako lokalitu s vysokou mírou vnímaného nebezpečí ,,lokalitu Na Mlékárně“ bez uvedení konkrétního důvodu. Takřka současně dalším negativně vnímaným jevem ze strany respondentů bylo obtěžující chování osob na parkovišti před Penny Marketem Tišnov spočívající ve vyžadování finančních prostředků (žebrání) "\nOdkazy na internetu: http://www.nicm.cz/oblasti/socialne-patologicke-jevy/bezdomovectvi\nNapsal uživatel Jaroslav Chroust dne 17.07.2018 - 20:18 .


Rieker, pánské pohodlné nazouváky\nÚvod » Pánská obuv » Rieker, pánské sportovní nazouvací boty\nRieker, pánské sportovní nazouvací boty\nLetní pánské mokasíny\nČíslo produktu: B4873-40/1890CB21077\nLehká pánská obuv od značky Rieker v šedém provedení. Svršek ze syntetického materiálu prošit nití v barvě bot. Podšívka tmavě modré barvy také ze syntetiky. Stélka MemoSoft- jedná se o unikátní stélku z paměťové pěny, která změkčuje došlap a přizpůsobí se Vašemu chodidlu. Podešev ze syntetického materiálu v přední části výšky cca 1,5 cm, která se zvedá k cca 3,5 cm. Velikosti odpovídají standardu. Mokasíny jsou vzdušné a dobře sedí na noze.


INFORMACE Z ODDĚLENÍ MLÁDEŽE A SPORTU 4/04\nod posledního čísla tohoto našeho zpravodaje přibylo opět kolem dvaceti nových odběratelů. Celkem ho již rozesíláme na více než 300 adres. Chtěl bych vám všem poděkovat za zájem, který nás velmi těší.\nSeminář PROGRAM EU LEONARDO DA VINCI\nNa sobotu 24. bubna pro vás připravujeme seminář o programu EU Leonardo da Vinci.\nNa semináři, který se koná pod záštitou Mgr. Aleny Štěrbové, budou přednášet pracovníci ČNA Leonardo da Vinci Ing. Alena Huptychová a Ing. Jana Vošahlíková.\nÚčast je zdarma včetně oběda.\nPozvánka je v příloze tohoto e-mailu.\nPřihlášky přijímáme do 16. 4. 2004.\nDům dětí a mládeže ve Žďáře nad Sázavou a Krajský úřad kraje Vysočina vyhlašují cenu Talent Vysočiny 2004. Cena je určena žákům a studentům, kteří dlouhodobě dosahují v určitém oboru mimořádných výsledků a kteří svůj talent a nadání cílevědomě rozvíjí. Ocenění se vztahuje na výsledky školní i mimoškolní (zájmové) činnosti v daném školním roce. Navržen může být také žák či student, který dosáhl v průběhu hodnoceného období zcela výjimečného a mimořádného úspěchu. S cenou Talent Vysočiny souvisí i udělení Stipendia Vysočiny a jednorázového ocenění krajem Vysočina. Termín uzávěrky pro podání nominací na adresu DDM Žďár nad Sázavou je 28. 5. 2004.\nSlavnostní vyhlášení ceny Talent Vysočiny proběhne 17. 6. 2004 v 16:00 hod v Městském divadle ve Žďáře nad Sázavou.\nPřihlášky ve formátu JPG i PDF najdete v příloze.\nVysočina už zná svého finalistu "Soutěže o nejlepší školní web"\nSlavnostní vyhlášení výsledků krajského kola "Soutěže o nejlepší školní web" se uskuteční v pondělí 26. 4. 2004 v 11:00 hod. v kongresovém sálu krajského úřadu. Vítězným školám předá ceny vedle vyhlašovatele soutěže - společnosti AutoCont On Line - také hejtman kraje Vysočina. Při této příležitosti budou rovněž prezentovány tři nejlepší školní weby. Vyhlášení bude zakončeno rautem. Do soutěže se z kraje Vysočina přihlásilo celkem 35 škol. Zástupci všech jsou pozváni na slavnostní vyhlášení. Kdo však bude vítězem? To se dozvíme až na slavnostním vyhlášení.\nUpozorňujeme na uzávěrky programů EU\nprogram Mládež (www.youth.cz)\nprogram na podporu neformálního vzdělávání, cílovou skupinou je mládež 15 – 25 let\n1. června 2004 - výměny mládeže, evropská dobrovolná služba, místní projekty mládeže, semináře pro pracovníky s mládeží\nProgram Socrates (www.socrates.cz) - podprogram ARION\nprogram studijních návštěv pro pracovníky z oblasti školství, kteří se podílejí na tvorbě a změnách vzdělávacího systému, především tedy pro ředitele a zástupce ředitelů škol, inspektory, poradce v oblasti vzdělávání atd.\n31. května 2004 - žádost o studijní pobyty\nTandem - Koordinační centrum česko-německých výměn mládeže a program odborných praxí "A je to!" - 27. 5. 2004, 16:00 - 18:00\nSeminář se uskuteční v sídle kraje Vysočina. O podrobnostech budete včas informováni.\nPřipravujeme (informace budeme upřesňovat v dalších číslech)\n- výzvu na dofinancování projektů podpořených z programů EU (Socrates, Leonardo da Vinci a Mládež), k dispozici bude 1.000.000Kč.\n- Informace o grantových programech z Fondu Vysočiny Tábory 2004 a SPORTOVIŠTĚ 2004\nPokud si nepřejete tyto informace dostávat, odešlete tuto zprávu zpět (RE:) a do textu zprávy napište "NEPOSÍLAT".


Hazard slaví čtvrt století s country | E15.cz\nHazard slaví čtvrt století s country\n19. března 2010 • 11:48\nZlínská country kapela Hazard slaví čtvrt století. A končit rozhodně nehodlá.\nJiří „Křivas“ Novotný je kapelníkem známé zlínské country skupiny Hazard, která letos slaví výročí a vydala nové album Dlouhá pouť. Ta Novotného pouť s hudbou začala v jeho deseti letech u hodin klavíru.\n„V šestnácti jsem přesedlal na kytaru a založil s kamarády první kapelu Stampede. Inspirovali nás Beatles, Rolling Stones, Shadows. Už tehdy jsem ale tíhl k trampským písničkám, od nichž byl jen krůček ke country,“ říká Novotný.\nKterého z muzikantů country máte nejraději? Máte nějaký vzor? Vzorů je opravdu hodně: pro mne je asi největším vzorem americký zpěvák a multiinstrumentalista Ricky Skaggs.\nKolébkou country je Amerika. Byl jste tam někdy? Ano. Bylo to úžasné. Obyčejní dělníci jsou ochotni po práci ujet i dvě stě kilometrů, aby si jen tak pro radost zahráli s kamarády na verandě. Žádné velké muzikantské umění, ale to srdce je tam slyšet. To je pravá country muzika, ne vyumělkované barevné koncerty v televizi.\nKterý nástroj byste označil pro country jako charakteristický? Dominantní a výrazné je v country banjo. Určuje styl každé kapely.\nSkládáte i vlastní skladby? Píšeme jen texty k převzatým skladbám. Někteří kolegové v kapele mají „básnické střevo“, a co nezvládneme vlastními silami, tam pomohou další kamarádi.\nJste v kontaktu s osobnostmi české country? Hrávali jsme často na Kordulce v Rožnově pod Radhoštěm. Jezdili tam Michal Tučný, Věra Martinová a taky Karel Zich. Máme odtamtud fantastické zážitky, oba muzikanti už bohužel nežijí, ale my pořád vzpomínáme na to, jak výborní to byli a jsou lidé. Karel Zich byl jednou v jaroslavickém Bubu baru a po chvíli, co nás poslouchal, si s námi přišel zahrát. Na jeho Dým od Elvise Presleyho asi nikdo z návštěvníků nezapomene.\nJak často hrajete před publikem? Většinou hrajeme na country bálech, pak na přehlídce v Napajedlích, ale také nás můžete slyšet v Zelenáčově šopě. Majitel Martin Juřík s námi svého času hrával.\nV kapelách se sestavy často obměňují. Kolik muzikantů se vystřídalo v Hazardu? V kapelách to není jen o muzice, ale i o kamarádství, pohodě, o stejných názorech na to, co se hraje. Od roku 1984, kdy jsme se dali dohromady, se v ní vystřídalo asi dvacet muzikantů. Řada z nich pak odešla do jiných skupin nebo si založili vlastní kapely.\nAle teď jste dlouho nikoho nevyměnili. V nynější sestavě hrajeme jedenáct let, občas si k nám odskočí zahrát hosté. Hlavním projektem naší kapely je přehlídka Napajedelská podkova, jinak nás uvidíte a uslyšíte především na countrybálech: v Lukově, Napajedlích, ale i v Kostelanech. Tam jsme hráli vedle švédské kapely Rednex.\nMáte rád i jinou hudbu kromě country? Určitě bigbeat. A hru kytaristy Mika Oldfielda.\nVydali jste už nějaké CD? Zatím jsme vydali dvě. V roce 1994 album Písně zůstanou a nyní Dlouhou pouť. Na novém CD je patnáct skladeb s českými texty.\nPodědily vaše děti hudební nadání? Můj syn hraje na kytaru, ale jen pro sebe, kamarády a přátele. Jezdí na hory, kde hraje a baví společnost. To je asi ten nejlepší způsob, jak talent využít.\nA co vaše plány do budoucna? V poslední době se zase dávají dohromady muzikanti, jak bývalí profesionálové, tak amatéři. Uvažujeme o společném vystoupení v kavárně U Malotů se staronovou kapelou Ozvěny. Řada lidí po takových akcích volá a oslovuje nás. Když to bude možné, vyhovíme jim.


Pracovní pozice v Německu a Rakousku | Grundstein s.r.o.\nCHCETE SLUŠNOU PRÁCI V NĚMECKU?\nVěděli jste, že více než polovina lidí není spokojena ve své práci? Že nemalá část zaměstnavatelů neplatí včas? Že se lidé nemohou na svého zaměstnavatele spolehnout?\nDnešní svět personálních agentur je plný zákeřných a nepoctivých lidí. Výplaty chodí se zpožděním, mnohdy nedorazí vůbec. Komunikace a podmínky jsou katastrofální a lidský přístup se základníma hodnotama téměř neexistují.\nUvědomujeme si, že rodina a důstojná práce je základním stavebním kamenem spokojeného života. A to také nabízíme. Nejen slušnou práci a slušné zacházení, ale hlavně podporu rodinného zázemí na které se můžete v každé situaci spolehnout. Pečlivě si vybíráme s kým započneme naší spolupráci, jelikož vyznáváme kvalitu nad kvantitou.\naž 360 €\nse sociálními výhodami\npro každého z našeho týmu\nVoucher na pracovní oblečení\nv hodnotě 120 €\nMontážní pracovní pozice vybavené\nMožnost využití firemního\nLegislativní a administrativní\n“Celý tým okolo Aleše Pecha je super. Zařídí a pomůžou mi s čímkoliv, co je třeba. Dokonce mi dovezli náhradní kolo na auto. Servis je opravdu prvotřídní a nikdy mě zatím nenechali ve štychu. Beru 2x tolik co v Čechách a domů to mám kousek. Kdybych chtěl jít pod kmen, tak mi Němci nabídnout dokonce míň, než mám pod týmem Aleše Pecha. A nejdůležitější pro mě je, že je výplata každý měsíc včas na účtu.”\nTomáš Horváth - betonář\n“Procestoval jsem celý svět, v Německu pracuji již 10 let a u firmy Grundstein pracuji už přes rok. Za celou dobu mého působení v zahraničí jsem nedostal takový lidský a profesionální přístup jako od majitele firmy Aleše. Disponuji služebním autem, dostal jsem kompletní vybavení. Domů jezdím jednou za 14 dní. Začal jsem s nimi spolupracovat na doporučení od kolegy a rozhodně toho nelituji.”\nMiroslav Tomi - zámečník\nV Německu jsem prvním rokem a jsem velice rád, že jsem si vybral spolupráci s agenturou Grundstein. Velmi mě těší, že mám peníze na účtu přesně v den výplaty, někdy i dřív. Jako zelenáčovi v Německu mi se vším pomohou a oblékli mě do nového pracovního oblečení. Oceňuji skvělou komunikaci, svobodu a mladý kancelářský kolektiv.”\nFilip Novák - tesař\nSlovy Aleše Pecha, majitele společnosti\n“Sám jsem si prací v Německu prošel a díky tomu vím, co vše to obnáší. Nelíbilo se mi, jakým způsobem operuje konkurence, a proto jsem se rozhodl nabízet takové služby, jaké jsem sám očekával.\nVěřím, že kvalitní mezilidské vztahy a práce jsou zásadní faktory ovlivňující a formující naše duševní zdraví. Každý si zaslouží kvalitního partnera a férové jednání, proto se snažíme nabízet nejen práci, ale i kvalitní vztahy a podporu, což mnoho lidí dokáže ocenit. Díky tomu mě má práce naplňuje a budu se těšit třeba i právě na vás.”\nAleš Pech- majitel\nBETONÁŘ - výroba prefabrikátů\nAŽ €2350 MĚSÍČNĚ (denní provoz)\nLokace:Rötz, Cham, Straubing Zobrazit mapu\nJazyk: Němčina - Mírně pokročilý\nPraxe:2 - letá\nNástup:NÁSTUP DLE DOHODY\nREGISTRACE NA TUTO POZICIVÍCE INFORMACÍ\nSVÁČEČ CO2 - Jeřáby a překladní stroje\nAŽ €2680 MĚSÍČNĚ (denní provoz)\nLokace:Straubing Zobrazit mapu\nAŽ €2600 MĚSÍČNĚ (denní provoz)\nLokace:Bruck in der Oberplatz; Parsberg Zobrazit mapu\nJazyk: Němčina - Středně pokročilý\nNenašel jsi svoji ideální pozici, ale přesto cheš pracovat v Německu?\nZaregistruj se, a společně něco najdeme.\nAŽ €2130 MĚSÍČNĚ (denní provoz)\nLokace:Regensburg, Cham, Aicha, Bruck Zobrazit mapu\nMONTÁŽNÍK - Výroba překladních stavebních strojů\nAŽ €2000 MĚSÍČNĚ (denní provoz)\nLokace:Schwandorf, Straubing Zobrazit mapu\nLokace:Regensburg Zobrazit mapu\nLokace:Parsberg, Bruck, Schwandorf Zobrazit mapu\nPřemýšlíte o práci v Německu?\nChcete práci, do které se budete každé ráno těšit?\nRodina a důstojná práce jsou základním stavebním kamenem spokojeného života.\nVěříme, že všichni si zaslouží dobře placenou práci, která odpovídá Vaší odbornosti a zkušenostem. Všem řemeslníkům proto nabízíme kvalitní zaměstnání v Německu a Rakousku.\n+420 601 535 416\nSpisová značka C 37369\nKout na Šumavě 116


Já jsem neměl autonehodu? Český hokejista si od zranění na ledě nepamatuje předchozí dva týdny - Sport.cz\n20. října 2020 17:06 - Praha\nPsal se 17. srpen letošního roku a on v devatenácti letech nastoupil v dresu Českých Budějovic do utkání letního hokejového poháru proti Kladnu. Jenže pro nadějného útočníka Jihočechů Matouše Hrubce skončil zápas už v první třetině. Když s pukem na holi postupoval do útočné třetiny, sledoval jen soupeřova obránce před sebou. Jenže následoval úder ramenem do obličeje od ruského beka Rytířů Sorokina a náraz hlavou na led. Diagnóza? Mimo jiné těžký otřes mozku, kvůli kterému strávil pět dní v nemocnici.\nÚtočník Českých Budějovic Matouš Hrubec (ve žlutém dresu).\n„Od nárazu, který jsem schytal, si nepamatuji dva týdny před tím. Z nich dodnes nevím vůbec nic. Zároveň jsem měl poškozenou očnici a pár stehů na hlavě od toho, jak mi spadla helma," líčí Hrubec v rozhovoru pro oficiální stránky českobudějovického klubu.\nPři Sorokinově zákroku, který rozhodčí nevyhodnotili jako nedovolený, měl smůlu, že mu spadla helma, takže se hlavou udeřil o led. Ztratil vědomí, které znovu nabyl až v sanitce při převozu do nemocnice.\n„Sestřička mě trochu uvedla do rozpaků, když mi řekla, že jsem dostal pukem. Myslel jsem, že jsem boural, tak jsem se ptal, jestli jsem měl spolujezdce. Až v nemocnici jsem se dozvěděl, co se stalo, protože za mnou přišel brácha Šimon a ukazoval mi video. A smál se mi při tom," zmiňuje o deset let staršího reprezentačního gólmana, který aktuálně chytá v KHL za čínský Kunlun.\nReprezentační brankář Šimon Hrubec, starší bratr Matouše.\nNavzdory poměrně těžkému zranění se Matouš Hrubec k tréninku vrátil relativně rychle. „Nevím přesně, jak dlouho to bylo, ale poměrně brzy jsem začal trénovat na ledě. Nejprve jsem začal s dorostem, protože jsem nemohl chodit do soubojů. Lehce mě bolela hlava, ale dalo se to přežít. Po pár trénincích jsem se nakazil koronavirem a znovu jsem nemohl trénovat," vypočítává všechny peripetie.\nNyní už žádné následky nepociťuje. „(První) dny poté byly opravdu těžké, protože se mi situace neustále vybavovala ve snu. Sice si ji nepamatuji, ale vždy, když jsem usnul, tak se mi zdálo o tom, jak jsem narazil a okamžitě jsem se probudil. Něco takového se mi stávalo klidně i pětkrát za noc," ošívá se Hrubec ještě teď.\nJeště před zastavením všech soutěží kvůli koronaviru už stačil odehrát dvou soutěžní zápasy za juniorku Jihočechů, předtím i několik přípravných. „Trvalo mi chvíli, než jsem se do toho dostal. Ale podařilo se mi dát proti Hradci gól a od té doby to šlo dobře," uzavírá Hrubec.


Jevišovický zemědělský podnik už patří Agrofertu - Znojemský deník\nJevišovický zemědělský podnik už patří Agrofertu\nJevišovice – Největší zemědělský podnik na Znojemsku, někdejší Agrodružstvo Jevišovice, má od úterka nového majitele. Po několikaměsíčních jednáních i prověrce antimonopolním úřadem se jím stal Agrofert podnikatele Andreje Babiše. Ten bude firmu, zastřešenou dnes společností Citonice Agro, ovládat přes svůj kroměřížský podnik Navos.\n„Dnes jsme podepsali smlouvy a převzali akcie společnosti Citonice Agro a tím jsme se definitivně stali majoritními vlastníky,“ potvrdil v úterý odpoledne výkonný ředitel Agrofertu Petr Cingr.\nFirma má podle něj připravený plán restrukturalizace společnosti s cílem zvýšit její výkonnost. „Zahájíme okamžitě změny v živočišné výrobě jak u prasat, tak u hovězího dobytka. V obou oblastech dojde k postupné změně genetiky, která je zejména u prasat podmíněna dočasným omezením výroby,“ sdělil.\nSpolečnost chce postupně obnovit výrobu na velkých farmách. „Na malých farmách bude vše záviset na tržní situaci a podpoře ze strany státu, která je ve srovnání s okolními státy mnohem nižší a omezuje konkurenceschopnost výroby prasat v tuzemsku,“ upřesnil Cingr.\nRostlinná výroba má pokračovat na všech obhospodařovaných pozemcích. „Tam, kde není zaseto, jsou připraveny osevní plány. Máme zájem o další pozemky v regionu. Též budeme pokračovat ve výrobě brojlerů na farmách odkoupených již v roce 2010,“ dodal výkonný ředitel Agrofertu.\nDosavadní šéf jevišovického zemědělského podniku Bohumír Rada prodej akcií potvrdil, konkrétnější detaily však nesdělil. „Bývalé Agrodružstvo Jevišovice už má nového majitele. Podrobnosti k tomu, které součásti firmy koupili a které ne, sdělím koncem týdne,“ řekl Rada.\nKupní cenu ani jedna strana nesdělila. Agrofert přitom neměl zájem o některé části bývalého družstva, konkrétně šlo tčeba o bioplynovou stanici ve Velkém Karlově.\nNaopak již vloni Agrofert koupil aktiva družstva souvisejících s výkrmem drůbeže a zahrnující jak movité věci, třeba technologické linky, tak i nemovitosti. Mezi nimi figurovaly především pozemky a haly pro výkrm drůbeže. Za to dal vloni Agrofert téměř čtvrt miliardy korun.\nNynější prodej akcií schválil před čtrnácti dny antimonopolní úřad. „Na všech posuzovaných trzích, tedy prodej obilovin, olejnin, krmných směsí, skladování rostlinných komodit, chovu a prodeje jatečních vepřů a velkoobchodního prodeje nezpracovaného mléka, bude nárůst tržního podílu skupiny Agrofert v důsledku spojení minimální,“ informoval předseda úřadu Petr Rafaj.\nSpolečnost Navos náleží do skupiny Agrofert Holding, která podniká v řadě oblastí zemědělství, potravinářského a chemického průmyslu.\nCitonice Agro je mateřskou společností několika firem, zejména pak Agro Jevišovice, dřívějšího Agrodružstva, podnikající v oblasti zemědělské prvovýroby. V jeho případě jde o jednoho z největších tuzemských producentů kuřecího masa a mléka. Ve více než dvaceti střediscích pro něj pracuje tři sta padesát pracovníků. Chová tři tisíce kusů hovězího dobytka, kolem čtyřiceti tisíc prasat a obhospodařuje přes devět tisíc hektarů půdy nejen na Znojemsku, ale i v sousedním Třebíčsku a Břeclavsku. Kromě toho má pobočky i na Slovensku a v Rumunsku.


Vibrátor YEQU ANNA purple > Vibrátory | FLAGRANTI\nMimořádný silikonový vibrátor YEQU ANNA. Ergonomicky tvarované pevné rameno pro dokonalou stimulaci bodu G za doprovodu 10 vibračních a pulzačních režimů.\nRozmazlete se úžasnou intimní pomůckou, která vaše vzrušení vystřelí až do erotického ráje. S tímto vibrátorem YEQU ANNA ve fialové barvě prožijete nezapomenutelnou extázi. Pevné rameno z hedvábného a sametově jemného silikonu pohladí vaše partie s neuvěřitelnou něžností. Budete se s ním chtít mazlit každičkou volnou chvíli. Ergonomicky tvarované tělo se zaoblenou a zahnutou špičkou precizně a přesně zacílí na váš bod G, který rozechvěje v rytmu úžasných vibrací. Neobvyklá rukojeť ve tvaru očka, která je ozdobena lesklým stříbrným odolným ABS plastem zaručuje pohodlnou manipulaci a snadno dostupná ovládací tlačítka. Díky tomu zapomenete na vše a můžete naslouchat pouze svým touhám. Tichý režim motoru ukrytý ve špičce nabízí možnost si vybírat z 10 silných vibračních a pulzačních režimů. Voděodolné provedení rozšiřuje jeho využití i mimo svou ložnici, a to ve spojení s příjemnou horkou sprchou. A pokud mu dojde dech, nabijete ho pomocí přiloženého USB kabelu.\nNezapomeňte si udělat radost a doplňte svou sbírku hraček o tento unikátní kousek.\nJednoduché ovládání vás nevyděsí. Podržte prostřední tlačítko 0 po dobu 2 vteřin pro zapnutí. Vibrátor vás přivítá rozsvícením LED diody. Následnými krátkými stisky vrchního tlačítka se symbolem + nebo - zapnete a měníte režimy vibrací a pulzací. Vždy platí, že tlačítkem plus přidáváte úroveň vibrací a tlačítkem mínus se vracíte o úroveň zpět. Vypnete jej opětovným dlouhým podržením tlačítka 0 po dobu 2 vteřin.\nProč si vybrat vibrátor YEQU ANNA purple:\npevné ergonomicky zakřivené tělo s úžasnými stimulujícími vlastnostmi\nkvalitní sametově hebký silikon ozdoben stříbrným odolným ABS plastem\nrukojeť ve tvaru očka dopřeje pohodlnou manipulaci\nRozměry: celková délka 20 cm, použitelná délka 13 cm, průměr 3 cm\nVibrátory Erotické pomůcky pro ženy Vibrátory Bestsellery NOVINKY a AKCE Tipy na lepší SEX Vzrušivě, sama bez chlapa Vibrátory Klasické vibrátory Vibrátory Vibrátory na bod G Erotické pomůcky pro ženy Vibrátory Erotické pomůcky pro ženy Vibrátory Klasické vibrátory Erotické pomůcky pro ženy Vibrátory Vibrátory na bod G\nJak vybrat správný vibrátor? Recenze: Kladívko Aphojoy Orgasm 2v1 aneb dvojitá dávka slasti Peachy Mini Beads: Dechberoucí síla broskvového vibrátoru SATISFYER CANDY CANE - malý, ale šikovný! Podtlakové a sonické stimulátory klitorisu - Jak vlastně fungují? Satisfyer Top Secret + - Vaše tajemství v kalhotkách Bestsellery roku 2021 Recenze: Z podtlakového stimulátoru Melo se vám rozklepou kolena


magazín eKamarád | Tuláci - 9. část\nV. Začíná školní rok\nSobota a neděle utekly jako voda a byl tu první den školy. Pavel s Míšou šli do školy co nejdřív, aby byli ve třídě mezi prvními a mohli si vybrat lavici. Sedli si do třetí lavice k oknu. Před nima seděli dva kluci, kteří jsou snad ještě menší. Jsou to Rosťa Kadlec a Lukáš Koudelka. Zdeněk si sedl do třetí lavice uprostřed a Filip vedle něho. Každý se usadil jak chtěl.\nVe třídě je šestnáct chlapců a čtrnáct děvčat. Ani jedna lavice nezůstala volná. Zazvonilo na hodinu. Vstoupil mladý učitel. Třída zajásala.Učitel se zastavil na půli cesty k stolku. Třída zmlkla.\n"Mám se vrátit?", zeptal se.\n"Ne", zahřmělo třídou. Učitel se vydal zpátky ke dveřím.\nTřída zmlkla. Učitel se tedy vrátil zpět ke stolku.\n"Já bych si klidně vzal béčko", řekl ke třídě. Ta už ukázněně mlčela. Učitel se jim představil. Jmenuje se Bartoš. Bude je učit matematiku. Potom se seznamoval s jednotlivými žáky. Četl je podle seznamu. Přečtený se vždy postavil. S někým učitel prohodil pár slov, s někým ne. První byl čtený Petr Alda. Učitel si ho chvíli prohlížel, aby si ho zapamatoval. Pak přečetl Martina Brabce. Toho si pamatoval z dozorů z loňska. Další byl Ríša Capoun. Toho si taky chvíli prohlížel, než vyvolal Cyrila Drbala. Toho znal i jménem. Má staršího bráchu v 7. třídě a jsou si podobní. Ivo Heřmánka si prohlížel taky delší dobu, Míšu znal od vidění z dozorů. Rosťu Kadlece se taky pamatoval, ale jménem ho neznal. Věděl ale, že je to známá firma. Rosťa mívá pravidelně důtky. Zdeňka Karáska si taky prohlížel dost dlouho, podobně jako Marka Kopala. Naopak dobře znal Lukáše Koudelku. I u něj poznamenal, že je to známá firma. Frantu Loubala a Davida Maňáka si taky prohlížel dlouho. Filipa znal od vidění a Pavla si snažil zapamatovat.\n"Ty se přistěhoval?", zeptal se.\n"Ano", odpověděl Pavel.\n"Koukám, že jseš také pěkné kvítko", řekl. "Dvojka z chování a posudek od třídní učitelky také není moc lichotivý."\nTohle Pavel nečekal. Myslel si, že ti začne úplně od začátku a místo toho tohle.\n"No nevím, nevím, jak vám to bude s Michalem vedle sebe svědčit."\nV klucích zatrnulo. Ozval se Rosťa: "Soudruhu, aspoň když sedí vedle Míši, tak ho už nezkazí. Kdybyste ho dal vedle někoho hodného, tak by ho zkazil a měl byste o grázla víc."\nUčitel Rosťu napomenul za to, že mluví bez vyvolání. Míša se přihlásil a slíbil, že budou hodní.\n"Vy se znáte?", zeptal se učitel.\n"My jsme sousedi", řekl Míša. "Tedy ne jenom v lavici, ale i ve skutečnosti."\nUčitel pokračoval dál v seznamování. Nakonec se ještě vrátil k Pavlovi. Zeptal se ho, za co dostal tu dvojku z chování.\n"Nechtěně jsem poranil spolužáka", řekl Pavel.\n"No tak nevinné to asi zase nebylo", pochyboval učitel.\n"Ono to je dost vážné zranění", vysvětloval Pavel.\n"No jenom abys nám neudělal z třídy nemocnici", řekl učitel.\nTřída se tomu zasmála. Pavla mezi sebe přijali dobře. Takže aspoň třídu má na své straně. Učitele snad brzo přesvědčí.\nDatum publikace: 24.05.2002\nČlánek si přečetlo 2220 čtenářů


Není Sapa jako SAPA ⋆ Jak na cesty\nPrvním místem ve Vietnamu, které jsem se rozhodl navštívit, bylo horské město Sapa. V ČR je to název největší Vietnamské tržnice, ale ve Vietnamu se tak jmenuje oblast blízko hranic s Čínou. I když městečko Sapa je hojně navštěvované turisty a podepsalo se to na něm tím, že doslova každý druhý barák je hotel, restaurace, cestovní kancelář anebo masážní salon, tak v okolí města je toho pořád dost co objevovat.\nŘada vesnic si stále udržuje svůj původní ráz a neproměnily se v jakýsi živoucí skanzen. Snad i proto, že Vietnamci nemají takový talent jako Číňané vše organizovat a stavět všude, kde to je jen trochu zajímavé, ticket office a velké parkoviště.\nBlízko Sapy je vesnice, kam chodí většina turistů a kde se vybírá vstup už jen za to, že do té vesnice vstoupíte. To je ale naštěstí ojedinělý případ. Nejlepším řešením, jak toho vidět relativně dost, je si půjčit motorku nebo skůtr. Pro tuhle variantu jsme se rozhodli i my s Ronenem, kterého jsem potkal v autobusu z Kunmingu do Vietnamu. V Sapě snad není nic snadnějšího, než si pronajmout motorku. Každou chvíli na vás někdo pořvává: „Hi, motorbike, cheap!“ O motorkách toho moc nevím, a tak jsem byl rád, že tu byl Ronen, který už navíc v Sapě byl před 6 lety. Ze všech možných nabídek jsme si nakonec vybrali tu nejvíce náhodnou. To když jsme si na rohu ulice všimli cedule s nápisem: Rent motorbike 8$/Day, a telefonní číslo. Bylo pozdě večer a motorky už tam žádné nebyly. Zavolali jsme a za 10 min. přijel chlápek, se kterým jsme se nakonec dohodli na ceně 30 USD za 2 motorky na dva dny. Byla to skoro polovina toho, co nám nabízel jeden chlápek předtím. Pravda je, že tenhle měl jen ceduli na rohu ulice a tak si mohl dovolit dát lepší cenu.\nhorský kmen rudý Hmongů poblíž města Sapa v severní části Vietnamu\nVečer v hostelu u kulečníku se k nám přidala ještě Embar, která právě skončila 3 letou vojenskou službu a vydala se na cestu do Asie. S Ronenem se na sebe podívali, a oba naráz řekli: Izrael? A už jsme byli tři.\nV 8:30 byly motorky na místě, a tak jsme si mohli vybrat. Původní dohoda zněla poloautomat pro oba. Nakonec jsem byl vděčný za skútr, na kterém potřebujete jen udržovat rovnováhu. Netroufal bych si na Vietnamských silnicích řídit normální motorku, když jsem měl zpočátku co dělat, abych zvládl obyčejný skútr. Prvních 5 min. jsem na něm byl nebezpečný sobě i okolí, ale postupně jsem si zvykal. Byl tu ale jiný problém. Déšť, a to vydatný. Doufali jsme, že během snídaně pomine. Na to bychom čekali další dva dny, a tak jsme vyrazili k benzínce.\nV plánu bylo projíždět vesnicemi, a když se nám někde zalíbí, tak sesednout a porozhlédnout se kolem. Měl jsem nějaké tipy, tak jsme zhruba věděli, kde nás bude co čekat. Údolí bylo plné mraků, ale i tak jsme se cestou párkrát zastavili a udělali si pár fotek. I v takovém počasí bylo co fotit, krajina je natolik odlišná od naší, že skoro každé rýžové pole je zajímavé. Obzvlášť po té, co jste jich v Číně moc neviděli.\nSeverní Vietnam se mi vedle delty Mekongu líbil ze všeho nejvíc – tolik odstínů zelené jsem už dlouho neviděl\nKlikatící a zhoršující se cesta mě nutila, abych si řízení hodně rychle osvojil. V tu chvíli se začaly hodit i rukavice, které Ronen pořídil. Podle všeho mělo být hůř. Počasí se postupně vylepšovalo, ale silnice se rapidně zhoršovala a chvilkami to ani nebyla silnice. Jen bahnitá škarpa. Na bezpečnosti nepřidali ani Vietnamci, kteří pobíhali po silnici s dětmi a s dobytkem. A pak, když už se tomu všemu vyhnete, vjedete do díry plné vody a bláta.\nMraky se trhaly a na svazích se nám ukazovala první rýžová políčka. Kolem 14 h jsme přijeli do vesničky, u které měl být vodopád. Ženy z místní vesnice se k nám doslova seběhly a začaly nám nabízet to, co měly v nůších na zádech. K velkému překvapení mluvily velmi dobře anglicky, tak jsme se rychle dozvěděli, kde se vodopád nachází.\nŽeny s nůšemi se nás už nepustily a vlastně se staly našimi dobrovolnými průvodci. Nebylo to zas až tak nezištné. Od jiných obchodníků a prodejců se odlišovaly nejen dobrou angličtinou. Byla s nimi neuvěřitelná zábava, a navíc prodávaly něco, co samy vytvořily. Tím se to lišilo od skupiny trhovců, kteří vás obklíčí a výrobky z čínských továren, které vám nabízejí, vydávají za místní produkty. „Hand made, hand made!“ Tady na obřích kamenech pod vodopádem, který přes nůše nebylo vidět, se spíš dalo uvěřit slovům hand made. Dá se tomu spíš uvěřit i díky tomu, že veškeré jejich oblečení a doplňky, co mají na sobě, jsou vyrobeny ze stejných látek a se stejnými motivy a ozdobami jako výrobky, co se vám snaží prodat.


Evropských her handicapované mládeže Emil Open 2020 se zúčastnilo téměř 300 sportovců - Sport bez bariér - vozíčkář a informace: Magazín Vozka - o životě a pro život na vozíku - časopis\n11. prosince 2020, 15.20 | Ostrava, Brno (red)\n„Medaili by si zasloužil každý účastník. Jsem rád, že se nám i přes obtížné podmínky podařilo Emil Open 2020 uskutečnit. A věřím, že na jubilejním desátém ročníku se sejdeme v tradičních vyšších počtech. Účastníkům ze zahraničních zemí, kteří nemohli dorazit, posíláme symbolicky jednu sadu medailí, trička a jejich akreditační karty,“ řekl prezident Emil Open Pavel Zbožínek. Na zahraniční země organizátoři mysleli i při slavnostním zahajovacím ceremoniálu, kdy je reprezentovali jako vlajkonoši krasobruslaři z TJ Stadion Brno.\n„Největší zájem byl jako každý rok o atletiku. Stolení tenis byl kvůli omezenému počtu účastníku bohužel zrušen. Jsem hrdý na všechny sportovce, protože opět ukázali, že handicap není překážkou,“ doplnil Pavel Zbožínek.\nNa Emil Open jsou reprezentovány paralympijské sporty, které jsou přizpůsobeny pro sportovce s omezenou hybností. Boccia je podobná pétanque, bocce je pak podobný typ sportu, jen se hraje venku na trávníku. Her se může účastnit handicapovaná mládež ve věku 10 až 26 let.\n„Hry Emil Open jsou otevřené pro mladé sportovce se všemi druhy zdravotního postižení. Jediné, co účastníci potřebují, je chuť sportovat. Ubytování i stravu jim hradíme s pomocí partnerů my, protože chceme umožnit sportovat opravdu každému, tedy i bez ohledu na finanční situaci,“ vysvětlil Pavel Zbožínek.\nDo Brna dorazili také úspěšní paralympionici. Třeba plavec Arnošt Petráček, se kterým si mohly děti zaplavat. „Jsem rád, že se hry uskutečnily. A že byl takový zájem o plavání, i přes koronavirus. Emil Open je skvělá příležitost, jak si připomenout paralympijské hry,“ řekl Arnošt Petráček.\nDo Brna dorazil i Aleš Kisý, který byl letos ambasadorem atletiky. Mezi další známé podporovatele patří také šestinásobný paralympijský vítěz a mistr světa v cyklistice Jiří Ježek.\nNa obnovení tradice Emil Open v roce 2017 se podílela jediná česká členka organizačního výboru olympiády a paralympiády Tokio 2020 (2021) (Technical Operations Manager pro para vzpírání) Veronika Kuchtová.\n„Jsem moc ráda, že tento projekt existuje. Nepochybně dělá sport pro mladé lidi s postižením přístupnější, a to jedinečným způsobem. Minimálně v rámci Evropy nemá konkurenci – neexistuje jiná sportovní akce pro mládež s postižením bez startovného. A o tom, že má opravdu velký ohlas ve spoustě zemí, svědčí i fakt, že se letos konal za tak nelehkých podmínek. Je úžasné vidět, kolik mladých sportovců se na Emil Open každoročně těší. Organizátoři mají můj velký obdiv,“ uvedla Veronika.\nJe to tady krásné, vyznávají se sportovci\nPlavkyně Nela Divošová přijela na hry ze Zlína a v Brně se ji moc líbilo.\n„Trénovala jsem u nás na bazéně s trenérem. Na Emil Open mě podporoval on i můj tatínek.“\nŠárka Palámová doprovázela svoji dceru Kateřinu, která je rovněž plavkyní.\n„Letos jsme na Emil Open poprvé a moc se nám tu líbí. V Brně jsem už byla vícekrát, protože tu mám kamarádku. Dnes se ale chceme s dcerou podívat do brněnské zoo.“\nHer se zúčastnili tři bratři Karasové. Denis je atlet a vůbec nečekal, že bude tak úspěšný.\n„V běhu jsem získal druhé místo! Moc se mi tady líbí skákání na trampolínách.“\nPatrik Karas je na hrách už podruhé\n„Běžel jsem200 metrů a skákal do písku. Trénujeme s trenérem. Chystáme se i na další ročník, zatím nevím, v čem budu soutěžit. Líbil se mi také zahajovací ceremoniál. A rapper. Na Emil Open nás podporují naše paní učitelky.“\nAlžběta Suchá je na Emil Open potřetí.\n„Za tu dobu, co sem jezdím, se mi nestalo nic, co by se mi nelíbilo. Přijeli jsme z Domažlic. Na hry trénuji, i když teď mi to trošku komplikoval covid. A těším se namotýlky, tady v motýlímdomě v Brně.“\nVýznamným milníkem letošního ročníku byl podpis Memoranda o spolupráci s Českým hnutím speciálních olympiád, díky kterému mohou děti a mládež s mentálním postižením využít nabídku dalšího sportování v oddílech po celé České republice.\nEmil Open 2020 významně podpořilo město Brno a celkem osm krajů České republiky. Generálním partnerem Emil Open 2020 byly Teplárny Brno. Na akci se rovněž podílely desítky dobrovolníků. Na konání her přispělo několik krajů. Tím nejvýznamnějším byl Jihomoravský kraj. Na účast svých sportovců přispěl kraj Ústecký, Pardubický, Jihočeský, Olomoucký, Moravskoslezský, Středočeský\na hlavní město Praha. A díky partnerství s národním dopravcem České dráhy mohli účastníci do Brna cestovat zcela zdarma.\nVýznamným partnerem byla též společnost SAKO Brno, ČEPS či AGROTEC osobní automobily.\nPříští rok čeká Emil Open jubilejní 10. ročník, který by se měl uskutečnit 23. až 27. června 2021.\nDalší informace najdete na www.emilopen.cz.\nO pořadateli Evropských her handicapované mládeže Emil Open\nNadační fond Emil je nezisková organizace pomáhající handicapovaným dětem a mladým lidem do 30 let sportovat, a to především formou přímé finanční pomoci. Nadační fond Emil podpořil již přes osm tisíc individuálních sportovců a sportovních klubů. Jeho základním posláním je být symbolem účinné pomoci handicapovaným mladým sportovcům, pomáhat jim v rámci celé ČR – prostřednictvím sportu – překonávat vlastní bariéry, nacházet nové přátele a objevovat ten „svůj“ smysl života.\nVíce najdete také na stránkách www.emilnadace.cz.\nZdroj a foto: archiv Emil Open 2020\nVOZKA 3/2020 - Emil Open (591,89 kB)\nPoslat článek\tDiskuse (0)\tTisk\tAutor: Admin Klient\tPřečteno: 205x