Harry Potter a Svatý grál - Kapitoly - 15. kapitola-Lektvar nulového citu\nÚvod » Kapitoly » 15. kapitola-Lektvar nulového citu\n15. kapitola-Lektvar nulového citu\nHarry věděl, že odkládat použití Lektvaru nulového citu nemá smysl, stejně k němu musí brzy dojít. Nikdy dříve mu tolik nedocházelo, jak moc mu záleží na lidech okolo něj. Na Ronovi, Nevillovi, Ginny, Fredovi a Georgovi, Ashley, Hermioně a spoustě dalších včetně některých profesorů. Celý následující den se snažil užívat si jejich přítomnosti, ale stejně se nedokázal odpoutat od depresivní nálady, vždy když pomyslel na zítřejší hodinu obrany proti černé magii, po které hodlal Moodyho s jeho nově nabytou schopností obeznámit.\n„Není ti něco, Harry?“ ptali se ho každou chvíli. Harry vždy jen zavtěl hlavou.\nOdpoledne pracoval s Hermionou a Brumbálem na překladu. Harry se snažil před Brumbálem své pocity skrýt, ale nebyl si jistý, že se mu to zcela povedlo. Každopádně Brumbál na sobě nedal nijak znát, že by se o Harryho strachoval. Celou dobu byl Harry nervózní a nedokázal se pořádně soustředit. Čas se hrozně vlekl. Byl nesmírně rád, když v sedm večer zamířili s Hermionou na večeři. Když ale procházeli kolem jedné z nepoužívaných učeben, Hermiona ho popadla za paži a do jedné z nich zatáhla. Byla kompletně vyklizená, nebylo v ní nic než holé stěny.\nKdyž za nimi Hermiona zavřela dveře, Harry se na ni tázavě zadíval. „Co se děje?“ předstíral, že nemá ponětí, prč jej zatáhla do téhle učebny.\n„To řekni ty mě,“ odpověděla Hermiona a přísně se na něj zadívala. „Od té doby, kdy jsme se dozvěděli o tom našem propojení, se chováš jako… jako…“ nenacházela Hermiona slov. „Prostě vypadáš hrozně smutně. Jako by tě v nejbližší době čekala smrt. Měl bys být rád, že na tebe Voldemort nemůže. To je ti tak nepříjemné, že se mnou sdílíš emoce?“\nHarry s odpovědí váhal. „Ne, samozřejmě, že ne. Já jsem rád,“ lhal Harry. Nenapadlo ho lepší řešení než vše popřít.\n„Nejsi,“ odporovala Hermiona. „Zapomínáš, že sdílíme tyhle pocity. Poznám, když jsi nešťastný.“\nHarry v duchu proklínal spojení. Chvilku uvažoval, jestli by jí to neměl povědět, ale bylo dost na tom, že už to věděla Ginny. Pokud nebude ani Hermionina reakce autentická, někdo by mohl pobrat podezření. „Vážně mi nic není,“ řekl a dřív než se Hermiona stihla nadechnout k odpovědi, vyběhl z učebny.\nKráčel po chodbě rychlým tempem tak aby ho Hermiona nemohla dohonit. Cítil se kvůli tomu provinile. Ona o něj má starost a on ji takhle odbývá. Jenže ono to bylo v podstatě jedno. Brzy stejně jejich přátelství skončí. Mohl by vlastně udělat cokoliv, protože na ničem vlastně už mu nebude záležet. Takhle pln zoufalství dokráčel až před obraz Buclaté dámy. I když před tím šel s Hermionou na večeři, zjistil, že ztratil veškerou chuť k jídlu, takže si to namířil sem, do věže. Jenže teď stál u vchodu do společenské místnosti a cítil, že nechce být ve společnosti svých spolužáků. Chtěl být někde úplně sám, potichu… jen on a jeho bolest.\n„Tak co bude?“ vyjela na něj Buclatá dáma, která dosud netrpělivě čekala na heslo.\nHarry neřekl ani ň. Jen se otočil a namířil si to chodbou pryč. Jeho cílem byla nyní Astronomická věž. Přes víkend se na ní samozřejmě neučilo a milostné schůzky, jejichž cílem se často stávala, bývaly zpravidla v sobotu, aby druhý den studenti nedospávali o vyučování. Dnes by tam tedy nikdo neměl být a to mu naprosto vyhovovalo. Může v ní v klidu rozmýšlet o svém zoufalství.\nByl akorát čas večeře, takže po cestě nepotkal ani živáčka. Jediným problémem se ukázal být řetěz, kterým byly dveře do věže zamčeny. Ovšem už loni se mu dostalo nápovědy od Freda a George (protože by ji prý mohl jako šampion využít) jak se do věže dostat, aniž by za sebou musel nechat dveře otevřené.\nVytáhl hůlku, poklepal jí na zámek, kterým byl řetěz ke dveřím připoután a zašeptal: „Alahomora.“\nOdemčený zámek posunul o několik kroužků dál a znovu poklepal: „Coloportus.“\nNyní šli dveře otevřít na tolik, aby se jimi mohl protáhnout, aniž by je musel odemykat. Takže nikdo nic nepozná ani, kdyby kolem dveří šel, zatímco by Harry byl ještě uvnitř.\nOtevřel dveře a protáhl se jimi dovnitř, za sebou je opět zavřel. Teď nemůže nikdo zjistit, kde je. Může tu klidně zůstat celé hodiny. Zaplavil ho pocit svobody, nebyl tu nikdo, komu by musel odpovídat na otázky, nikdo komu by musel něco vysvětlovat.\nVykročil vzhůru po schodech. Astronomická věž byla pořádně vysoká, takže mu chvíli trvalo, než se vyšplhal po točitém schodišti až úplně nahoru. Schodiště končilo dveřmi a za nimi byla malá místnost, kterou studenti využívali během hodin jako úkryt před špatným počasím. Zároveň tu probíhala veškerá výuka, které nevyžadovala pohled na noční oblohu. Vzhledem k tomu, že byla vybavena spíše jako nějaká malá společenská místnost než jako učebna, byla právě tím hojně využívaným cílem milostných schůzek. Bylo tu několik křesel, pohovka, učitelská katedra, tabule a několik skříněk, kde byly uskladněny pomůcky k výuce.\nMohl by zůstat tady, ale on chtěl vidět oblohu. Nevěděl proč, ale prostě se na ni chtěl podívat. Otevřel dveře vedoucí ven. Za nimi bylo další, tentokrát krátké rovné schodiště vedoucí pod širým nebem až na vrchol věže.\nVe třetím ročníku Ron na jednom ze schodů špatně došlápl a skutálel se až dolů. Naštěstí se mu nic nestalo, jen od Hermiony si vysloužil pár poznámek o padavce (bylo to zrovna v té době, kdy se mezi sebou neustále hádali). Kdyby se mu to přihodilo na těch dlouhých schodech, asi by tak dobře nedopadl.\nHarry vyšel schody až na vršek věže. Byl úplně prázdný, obvykle tu byly stojany na hvězdné mapy, ale ty zřejmě po konci vyučování profesorka Sinistrová uklízela.\nHarry se posadil na okraj cimbuří, nohy spustil volně přes okraj z věže a zahleděl se do dáli. Dřív by měl z téhle pozice strach, že spadne, ale teď se zdálo být vše jinak. Nebezpečí jakému čelí a stav do kterého se hodlá vrhnout, ho již poznamenaly.\nZapovězený les vypadal, že se táhne snad do nekonečna. Občas přemýšlel, jak dlouhý ve skutečnosti je a co je za ním.\nNicméně uvažování o Zapovězeném lese mu příliš dlouho nevydrželo. Do mozku se mu opět vetřela myšlenka na to, co bude dál. Věděl, že nic nevymyslí, ale stejně ho to nutilo neustále o tom přemýšlet. Život bez citů, co to bude za život? Jaký bude mít smysl?\nHarrymu bylo jasné, že použití toho lektvaru může na vždy změnit jeho život a to ne k lepšímu. Nepřiznal by si to, ale dřív váhal o tom, zda lektvar použít, dokonce i přemýšlel o tom, zde by nebylo lepší to skončit. Vlastně ho to napadlo i při cestě sem… přece jen, má tu konec na dosah. Stačilo by udělat krok a… Ale teď byl přesvědčen – udělá to pro své přátele, nenechá je v tom, i když on za to zaplatí vysokou cenu.\nPodobné myšlenky mu běhaly hlavou následující desítky minut. Když už mu byla pod širým nebem příliš velká zima, zamířil do útrob věže, kde ulehl na pohovku. Napadlo ho, že by si vlastně měl užívat přítomnost svých přátel v Nebelvírské věži dokud je ještě v tomhle stavu, ale prostě chtěl být sám.\nNejspíš ho budou hledat. Snad nezburcují celý hrad, aby po něm pátral.\nTrvalo dlouho, než zamhouřil oka. Jediné pozitivum noci bylo, že se mu nezdál sen se zelenou kapalinou. Místo toho se pral s Ronem, který na něj neustále křičel: „Ty bezcitný hajzle.“\nKdyž se probudil tak jen doufal, že jeho sny nejsou prorocké. Ať už se jednalo o kterýkoli sen, žádný by nechtěl zažít ve skutečnosti.\nKupodivu spal až do osmy hodin. Sice byl vzhůru až do pozdních hodin, ale ani tak nečekal, že by mohl tak dlouho spát. Cítil se svěží, ale zároveň si uvědomil, že nejenže promeškal ranní běh, ale dokonce mu už začaly lektvary. I když mu už nepřipadala škola nijak zvlášť důležité, Snape dokázal život znepříjemnit tak, že ho to nenechalo chladným.\nRychle se sebral a upaloval do Nebelvírské věže pro věci. Naštěstí už většina studentů byla na hodinách, takže mnoho lidí nepotkal. Nikdo ho neoslovil a kromě několika nevrlých pohledů od jeho odpůrců nedal nikdo znát, že ho vidí. Až ve společenské místnosti ho těch pár lidí, kteří neměli vyučování, pozdravilo. Nezdálo se ovšem, že by někdo u nich věděl o tom, že dnes nestrávil noc ve své ložnici. Nejspíš jeho spolubydlící udrželi tu informaci v tajnosti. Harry jim za to byl velmi vděčný.\nV ložnici rychle naházel učení na dopoledne do brašny a upaloval do sklepení.\nKdyž stanul před dveřmi obávané učebny, na minutku se zastavil a upravil svůj zjev, aby nebylo vidět, jak se sem hnal. Mimo jiné si rukou přejel po vlasech, aby je trochu uhladil. Samozřejmě bez výsledku.\nDvakrát zaklepal na dřevěné dveře a vešel.\n„Ááá… pan Potter se uráčil přijít na hodinu,“ ozval se okamžitě Snapeův ledový hlas. „Mohu vědět, komu jste dával autogram, že vás to tak zdrželo?“ pokračoval.\n„Nemůžete,“ odvětil Harry chladně. Harry odhadoval, že Snape zřejmě doufal v odpověď, která by Harryho prezentovala s více staženýma ušima, protože nevypadal potěšeně.\n„Sedněte si!“ zavrčel. „Nebelvír přichází o deset bodů za váš pozdní příchod a pět za to, že jste ještě drzý.“\nPět bodů dolů za to, že odpověděl. Harry se s ním ovšem nehodlal přít. Stejně by to nemělo smysl a tak se jen posadil na své osamocené místo.\nČekal, že mu Snape dá nějaké pokyny, ale místo toho se posadil za katedru a opravoval nějaké práce. Harry moc dobře věděl, že Snape mu bude lektvar známkovat i přes to, že na něj bude mít o dvacet minut méně a vlastně ani neví, jaký lektvar, že to má připravovat\nPohledem vyhledal své přátele. Neville, který seděl nejblíže, si všiml jeho pohledu žadonícího o pomoc a smiloval se nad ním. Zvedl učebnici, otočil ji k Harrymu a ukázal na nadpis. Gorkhijský hojivý balzám. Harry vděčně kývl.\nKdyž nalistoval příslušnou stránku, zjistil, že některé přísady nepatří mezi věci, které měl k dispozici. Od toho zřejmě byla otevřena skříň se Snapeovými přísadami. Na chvilku zaváhal, protože jestli je otevřená z jiného důvodu, Snape jej usmaží zaživa. Nakonec ale sebral odvahu, vstal a došel ke skříni. Snape nevypadal, že by reagoval a tak si z ní vzal potřebné přísady a vrátil se na místo.\nHarry se snažil pracovat rychle tak aby dohnal, co zameškal svým pozdním příchodem. Často byl ovšem limitován pokyny, které musel provádět. Například pokyn – nechte tři minuty povařit – by se dal zkrátit leda s obracečem času.\nNedostatek času se nakonec projevil na plno, protože když Snape zavelel: „ukončete práce,“ stále ještě mu zbývaly tři kroky do konce.\nSnape jako vždy procházel jednotlivé práce a některé jako obvykle komentoval.\n„Co má být tohle, Longbottome?“ „Nechal jste dnes mozek v posteli, Weasley?“ Ashleyinu práci jako obvykle prostě přešel i když by se jí dala vytknout spousta věcí. Harry stále nechápal, proč si jí vůbec nevšímá. Nakonec došel Snape k Harrymu.\n„Zdá se, že se nevyplácí přicházet pozdě, že Pottere,“ konstatoval a přešel zpět ke své katedře. Harry si myslel, že přeslechl. Copak on nebude mít žádné poznámky o Harryho neschopnosti? Jeho lektvar by zřejmě byl bezchybný, pokud by Harry měl více času, ale že by to Snape de facto uznal?\n„Své výtvory mi předložte v lahvičce k oznámkování,“ přikázal Snape, posadil se a znovu zabořil nos do prací, které opravoval.\nHarry nalil do malé lahvičky vzorek, donesl jej Snapeovi na stůl, uklidil své věci a vyšel z učebny. Tam už na něj čekali Ron, Hermiona a Ashley, kteří byli při uklízení rychlejší.\nJen tak stáli a tázavě na něj koukali. Harry věděl, že teď přijdou na řadu otázky.\n„Kde jsi byl celou noc?“ zeptala se Hermiona tak přísně, až mu na chvilku připomněla profesorku McGonagallovou.\n„Ve věži,“ odvětil Harry a ignoroval vztek, který se v něm vzedmul, proti vlastní osobě. Věděl, že není jeho. Ovšem dost ho překvapil jeho původ a intenzita. Hermionin vztek zřejmě pramenil z dojmu, že zatímco ona mu říká vše, on jí spoustu věcí tají. Což vlastně byla pravda.\n„V ložnici ani ve společenské místnosti určitě ne,“ odporovala Hermiona.\n„To ne,“ souhlasil Harry. „Byl jsem v astronomické věži.“\n„Co jsi dělal v astronomické věži v neděli v noci?“ nechápala Ashley.\n„Potřeboval jsem si procvičit astronomii,“ odvětil Harry prostě, ale vzápětí toho zalitoval. Hermiona přece dokáže poznat, když lže. Čekal, kdy na něj vyjede s tím, že lže, ale kupodivu se to nestalo. Hermiona na něj jen smutně koukala, ale Harry by byl radši, kdyby do něj začala mlátit. Cítil se strašně provinile, vše jen umocnil, pocit, který od Hermiony ucítil. Netušil, že pouhým zalháním může někomu přivodit takovou bolest. Pocit, že jí nevěří, pro ni byl strašný.\n„Ale proč jsi nic neřekl?“ vyčítal mu Ron, který samozřejmě neměl o emocích způsobených Harryho poslední větou ani potuchy.\n„Myslel jsem, že budu hned zpátky, ale tak nějak jsem tam usnul,“ odpověděl Harry, ale bylo pro něj těžké udržet pevný hlas, zatímco se o něj přetahoval smutek a provinilost.\n„A to ses vzbudil až tak pozdě?“ zeptala se Ashley.\n„Jasně, proto jsem taky promeškal běh a začátek lektvarů,“ přikývl Harry, který byl rád, že konečně může odpovědět popravdě.\nHermiona mezitím vykročila chodbou vedoucí k nepoužívaným sklepením. Ron a Ashley za ní nechápavě hleděli. „Hermiono, kam jdeš?“ volal zmateně Ron. Hermiona se však ani neohlédla, místo toho ještě naopak přidala do kroku a v mžiku zmizela za rohem.\nHarry cítil, jak ji to hluboce ranilo, nechápal sice, proč ji to přivedlo až do takového stavu, ale momentálně mu to bylo jedno. Chtěl jí utěšit. Aby nebyla tak zoufalá, aby nebyla sama v temném a studeném vězení. Udělal dva rychlé kroky a už se chtěl rozeběhnout. Slyšel, že na něj Ron s Ashley volají, ale ignoroval je. Zastavila ho až věta, která se mu rozlila myslí. Takhle to bude lepší.\nSituace, která nastala, nebyla příjemná, ale byla příhodná. Ron a Ashley moc dobře tušili, že došlo mezi Harrym a Hermionou k něčemu vážnému. Celý zbytek dne Harry ani Hermiona s nikým nepromluvili. Hermiona protože byla nešťastná a Harry protože si uvědomil, že hádka s Hermionou může být příhodným vysvětlením pro změnu chování, kterou určitě po použití lektvaru prodělá. Rozhádání se s kamarádkou, může jistojistě něco takového způsobit. Harry se tedy rozhodl přesně to na své spolužáky nahrát.\nNejvětším problémem v tomhle divadélku se ukázalo propojení s Hermionou. I když byl nešťastný z toho, jak skončilo to zdánlivě nerozlučné přátelství a z toho, že musí předstírat, že nestojí o společnost ani nikoho jiného. Nedalo se to porovnávat se skutečným pocitem zoufalství, který cítil od Hermiony, ještě posíleným Harryho momentálním chováním, které Hermionu utvrzovalo v domnění, že už o její přátelství nestojí. Poprvé mu došlo, jak moc na sobě byli citově závislý. On měl rád ji, ona měla ráda jeho. Jak prosté a jednoduché to bylo a přesto fantastické, ale člověk si uvědomí co má, až když to ztratí.\nBěhem hodin nedával Harry příliš pozor. Neustále mu myšlenky pobíhaly kolem Lektvaru nulového citu. Nakonec začal uvažovat, jestli mu Hermiona bude v případě napadení mysli Voldemortem pomáhat i po tom co se rozhádali. Nicméně i kdyby nechtěla, instinkt by ji k tomu donutil, protože napadení Harryho mysli cítila jako své vlastní. Tedy alespoň Harry tak cítil Hermionino. Neměl důvod přepokládat, že tomu tak není i opačně.\nPo hodině obrany proti černé magii – která ten den byla poslední – zůstal Harry nehnutě sedět.\n„Pottere?“ oslovil jej Moody, když zůstali ve třídě samy.\nHarry beze slova kývl hlavou ke dveřím a ty se ihned zabouchli. V první chvíli se lekl, že to udělal on, ale pak si všiml, že Moody schovával do hábitu hůlku. Harry k němu tedy vzhlédl.\n„Můžeme jít na to,“ pronesl pevně. Teď, když si pro to připravil půdu, byl stoprocentně rozhodnut.\nMoody se na něj překvapeně zahleděl. „Tak rychle?“ zvedl obočí.\n„Ano,“ potvrdil Harry. „Díky jistým okolnostem se dokážu Voldemortovu útoku myslí ubránit.“\n„Dobrá tedy,“ přikývl Moody po chvilce přemýšlení. Pak zamířil do svého kabinetu a za chvilku se vrátil. V ruce nesl lahvičku s lektvarem. Lektvarem, který mu již za pár okamžiků změní život. Položil ji před něj na lavici.\nHarry ji vzal opatrně do ruky. Chvilku přemýšlel, jestli by neměl něco památného říct, přece jen to je poslední okamžik, kdy je schopen něco cítit, ale když na nic nepřišel, rozhodl se to dále neprodlužovat. Otevřel zátku a jedním hltem lahvičku vyprázdnil. Chutí se Lektvar nulového citu řadil rozhodně k těm odpornějším. Kovová chuť ho přiměla uvažovat, jestli mu Moody nepředložil místo lektvaru rtuť. V domněnce že nešlo o Lektvar nulového citu, nebo minimálně o správně připravený Lektvar nulového citu, ho utvrdilo i to co se stalo vzápětí. Stalo se totiž nic. Tázavě pohlédl na Moodyho. Ten mu pohled oplatil.\n„Tak co?“ pobídl ho.\n„Právě že nic,“ odvětil pomalu Harry.\n„Jak nic?“ nechápal Moody.\n„Prostě nic,“ rozhodil bezmocně rukama Harry, který nevěděl, jestli z toho má být smutný, nebo skákat radostí do stropu.\n„Pořád máš rád své přátele?“\n„Jo,“ přikývl Harry a zamračil se. „Jak spolehlivý je ten člověk, od kterého jsme to koupili?“\n„Zatím jsem s ničím od něj neměl problémy,“ reagoval Moody.\n„No… jednou to asi přijít muselo,“ konstatoval Harry.\n„Hloupost, na něj je spoleh,“ odporoval Moody. „Možná to nepůsobí okamžitě. Žádné bližší informace o tom nevíme,“ zauvažoval.\n„To je možné,“ připustil Harry, kterému se ovšem příliš nelíbila představa dalších dnů strávených v nejistotě.\n„Dobře, nechme to uležet. Po příští hodině mi sdělíš své pocity,“ rozhodl Moody. „A už jdi, ať nedostane někdo pocit, že něco chystáme,“ pobídl ho a Harry s přikývnutím opustil jeho kancelář.\nZamířil do Nebelvírské věže, aby si odložil brašnu. Ve společenské místnosti byl z jeho asi již bývalých přátel jen Ron a Ashley. Oba na něj pohlédli a čekali, jestli zamíří k nim. Harry si jich ovšem nevšímal a vykročil na točité schodiště vedoucí do chlapeckých ložnic. Odhodil brašnu vedle postele, vzal si zimní a pak i neviditelný plášť a potichu se kradl ven z ložnice. Ve společenské místnosti ještě zahlédl, že si k Ronovi a Ashley přisedla Ginny a dvojice studentů pátého ročníku jí právě cosi zaujatě vyprávěla.\nHarry odolal touze poslechnout si, jestli mu jeho léčka vychází a udržel si směr k východu z Nebelvírské věže. Procházel chodbami plnými studentů, kterým končilo vyučování, až se někdy musel přitisknout na stěnu, aby jej dav nesmetl.\nVe vstupní síni si vytipoval chvilku, kdy v ní nikdo nebude a pak potichu otevřel vstupní bránu a vydal se na školní pozemky.\nChladný podzimní vítr ho šlehal do obličeje, vzduchem poletovalo listí a obloha byla zatažená mraky. Jednoduše podzim se vším všudy. Nicméně právě díky tomuto počasí na školních pozemcích byl jen hlouček studentů, který se potácel od Hagridovi boudy k hradu. Jakmile zmizí tito studenti, bude mít Harry celé bradavické pozemky jen pro sebe.\nNamířil si to směrem k šatnám na famfrpálovém hřišti. Cítil podivnou úzkost, zatímco kráčel po rozbahněné cestě. Nebyl zvyklí se pohybovat o samotě. Po celou dobu jeho studia v Bradavicích s ním bývali Ron a Hermiona, nebo alespoň jeden z nich. Teď to ale vypadalo, že je sám. Připomínalo mu to dobu před Bradavicemi, kdy neměl žádné přátele a nemohl si s nikým popovídat – byl zkrátka sám. Z toho věděl, že být sám, je pro člověka zřejmě to vůbec nejhorší. Teď se začínal obávat, že se ty časy vrátí. Sice ho tentokrát nikdo nebude zavírat do přístěnku, ale ani tak se mu ta představa samoty nelíbila. Pokud Harry chápal účinky Lektvaru nulového citu správně, měl by právě tyto pocity utlumit, takže mu to vlastně bude jedno. Přál si, aby to bylo co nejrychleji, protože mu bylo jasné, že hraní si na samotáře mu dlouho nevydrží, ale zároveň se toho bál.\nStanul před dveřmi do šatny. Celou dobu sem mířil, ale teď nevěděl, co dál. Trénink má začít až za dvě hodiny. Alespoň by se tedy mohl proletět.\nVzal za kliku a vešel dovnitř. Odemkl nebelvírské skladiště košťat a vytáhl svůj Kulový blesk. Skladiště znovu bezpečně uzamkl a vyšel ven. Nasedl na koště a vznesl se do vzduchu. Létání mu dokázalo pročistit hlavu a vypudit z ní nepříjemné myšlenky. Úplně na své problémy zapomněl. Létal křížem krážem okolo hradu. Měl na sobě stále neviditelný plášť, takže bylo nepravděpodobné, že by ho někdo zahlédl, protože by musel spatřit jen ocas a přední část koštěte. Nakonec Harryho napadlo podívat se na Zapovězený les pěkně z výšky, možná dokonce zjistit, co je na druhém konci, jak o tom před nedávnem přemýšlel. Od nápadu ho neodradila skutečnost, že je to zakázané (konec konců, kdy Harryho tahle skutečnost od něčeho odradila?), ale že kolem bradavických pozemků jsou vztyčeny neviditelné hradby, které brání lidem venku dostat se bez pozvání dovnitř a Harry si nebyl jistý, zda se Zapovězený les ještě počítá mezi pozemky. Takže kdyby vletěl nad les, nemusel by se už dokázat vrátit zpět.\nVe vzduchu mu celé dvě hodiny uběhly neuvěřitelně rychle. Jakmile spatřil hlouček lidí přibližující se k hřišti, sestoupil zpět k šatnám a vešel dovnitř. Z létání byl již zpocený, takže převlékat se zdánlivě nedávalo smysl, ale Harry nechtěl upozorňovat na to, že tu strávil o samotě takovou dobu poletováním sem a tam, takže se navlékl do dresu, odemkl skladiště košťat, neviditelný plášť schoval na bezpečné místo, a vlétl na hřiště. Za okamžik ho následoval zbytek týmu. Všichni jen tak poletovali po hřišti, Fred, George, Ashley a Angelina Johnsonová se drželi u sebe. Harry dále od všech. Po chvilce se u kraje hřiště objevil Ron s bednou s míči a modelem famfrpálového hřiště v jedné ruce a s koštětem v druhé. Všechno odložil na okraji hřiště a zapískal na píšťalku.\nHráči k němu pomalým tempem zamířili, po cestě mezi sebou ještě někteří z nich diskutovali. Zatímco se snášel k Ronovi, uvědomil si, že tu dnes chybí pravidelný divák. Tribuny byly zcela liduprázdné, stalo se tak po hodně dlouhé době.\n„Dneska se zaměříme na rychlé změny směru bez zpomalení,“ začal Ron, když se kolem něj rozestavěli všichni hráči. „Každý je samozřejmě limitován možnostmi svého koštěte, ale pochybuji, že jeho maximálního potenciálu už někdo z vás dosáhl.“\nRon Harryho nepřestával udivovat. Jeho profesorská mluva na trénincích nebyla nic neobvyklého, ale stejně se nad tím musel znovu pozastavit. Jakoby vždy před tréninkem Rona někdo vyměnil za pana trenéra a po tréninku jej opět vrátil.\nRon začal na prostorový model hřiště vykreslovat jakési cvičení, kterého se ovšem Harry jako chytač nemohl zúčastnit. Jako vždy v takových případech se tedy odebral stranou a trénoval chytání zlatonky. Tentokrát bez přestávek, ve kterých by létal za Hermionou na tribunu.\nTrénink probíhal jako obvykle. Ron ani Ashley na sobě nedali nijak znát, že se mezi nimi a Harrym něco změnilo. Po třiceti minutách vyhlásil Ron přestávku.\nTým vděčně sletěl k šatnám, aby se občerstvil. Jen Harry zůstal ve vzduchu, protože měl přestávek dost a momentálně byl uprostřed hledání zlatonky. Ještě chvilku kroužil nad hřištěm, než ji konečně zahlédl. Vznášela se kousek od Katie, která již dokončila občerstvování a nyní si pohrávala deset metrů nad zemí s camrálem.\nPřešel do střemhlavého letu, který se pomalu stával jeho specialitou. Zlatonka udělala pohyb směrem ke Katie a Harry tak musel korigovat směr svého letu. Pokud by se k ní zlatonka přiblížila ještě více, musel by nejspíš ukončit manévr. Když Katie konečně zareagovala na Harryho, byl od ní už pouhých pár metrů. Ucukla s koštětem na stranu a Harry tak získal ještě o něco větší prostor, než potřeboval. Zlatonku máchnutím rukou polapil a začal let pomalu vyrovnávat.\nVýška deseti metrů, ve které se zlatonka pohybovala, nebyla nijak extrémní. Harry zvyklí i na mnohem horší situace let bez problémů vyrovnal.\nPrávě v tom bylo to umění. Pokud by změnil směr v příliš velkém úhlu, dostal by se Kulový blesk za hranice svých letových schopností. Následoval by přechod do nekontrolovatelného pádu, ze kterého už prakticky není úniku a možná i zničení koštěte v důsledku jeho přetížení. Nemluvě o síle dopadu, která by mohla zničit nejen koště ale i zabít jeho majitele. Ideální bylo zvolit úhel, který by byl co nejtupější, ale samozřejmě, který vám umožňuje nestřetnout se se zemí. Obtížnost správného odhadu tohoto úhlu byla důvodem, proč většina Bradavických hráčů střemhlavý let nepoužívala.\n„Občas na mě působíš jako sebevrah, víš to?“ zavolala na něj Katie, když se jí zase setrvačností vzdálil.\nHarry obkreslil ve vzduchu ladnou kružnici a vrátil se ke Katie s širokým úsměvem.\n„Chytač musí být trochu sebevrah,“ odvětil a zastavil vedle ní, v ruce stále třímal zlatonku.\n„Ty tu podmínku docela splňuješ,“ ušklíbla se. „Kde máš Hermionu?“\n„Nevím, nejsem její otec,“ odpověděl Harry a nálada mu značně poklesla, protože uvolnění z pocitu letu bylo pryč. „Promiň, ale musím ještě trénovat,“ řekl a odletěl dřív, než stačila nějak zareagovat.\nHarry se po celý zbytek tréninku svých spoluhráčů stranil. Vždy se k nim připojil, jen když Ron vysvětloval další cvičení. Nechtěl, aby mu Hermionu ještě někdo připomněl. Když Ron o hodinu později ukončil trénink, zůstal ještě chvilku na hřišti pod záminkou, že si ještě jednou chce chytit zlatonku. Doufal, že se tak vyhne kontaktu se svými spoluhráči. Jenže čáru přes rozpočet mu udělal Ron, který s ostatními nezamířil do šatny, místo toho doletěl až k Harrymu, který stále kroužil nad hřištěm.\n„Harry?“ oslovil ho Ron tiše.\n„Jo?“ otočil se na něj Harry.\nRon se nadechl. „Co se mezi tebou a Hermionou stalo?“\nHarry chvilku zvažoval odpověď. Ron o jejich spojení neví a možná bude nejlepší, pokud to tak zůstane. Předpokládal, že svou nepřístupností si to už pošpinil i u Rona, ale nyní mu došlo, že ostatní si jistě myslí, že se s Hermionou pohádal, nebo tak něco a proto jsou oba tak zamlklí. Vlastně to svým způsobem byla pravda, jen se jednalo o Harryho manipulaci. Doufal, že jako nebelvírský student se nebude muset snížit k něčemu tak podlému, tak zmijozelskému jako je lest na své přátele. Ale situace si to vyžadovala. Ron i ostatní musí pochopit, že ani s nimi se již nehodlá přátelit.\n„Nepleť se do toho,“ odpálkoval ho.\n„Harry, víš, že i na začátku roku jste mezi sebou měli jistě neshody, ale stejně jste pak zjistili, že na sebe nedokážete být naštvaní. Tak proč se teď tak zbytečně trápíte?“ nedal se Ron.\n„Já se netrápím,“ odporoval Harry a začal předstírat, že hledá zlatonku jen aby se nemusel koukat Ronovi do očí.\nRon se na něj pobaveně podíval. „Nikdy jsi neuměl lhát, ale tenhle pokus jsi snad ani nemyslel vážně ne?“\nHarry nevěděl co na to říct. Štvalo ho, že i lidé, kteří s ním nejsou nijak propojeni, v něm dokážou číst jako v otevřené knize. Naštěstí zrovna zahlédl zlatonku, takže vyžil situace a vrhl se do dalšího střemhlavého letu. Tentokrát nebyl zcela kolmo k zemi, ale za to byla zlatonka o něco níž. Soustředěně sledoval přibližující se zemi. Jakmile dosáhl zlatonky jen po ní laxně chňapl.\nSe zlatonkou v pravé ruce přenesl váhu na levou stranu a táhlým obloukem zamířil k šatnám ve výšce asi pěti metrů. Využíval při tom jen setrvačnosti. Tenhle způsob letu se mu začínal líbit, čím dál tím víc. Měl při něm pocit, že prostě jen padá, ale řízeně. Mohl ovlivnit, kam dopadne, ale při tom ho zdánlivě nic nenadnášelo. Neuvěřitelně fantastická vlastnost modernějších košťat.\nNakonec mu ovšem pohybová energie došla a jeho řízený pád začal přecházen v neřízený. Proto trochu nabral rychlost, ale pár vteřin na to už z koštěte seskakoval před dveřmi do budovy šaten.\nOhlédl se za sebe do vzduchu. Ron se za ním hnal co mu jen jeho starý Zameták a jeho letové schopnosti dovolily.\nHarry ignoroval svého pronásledovatele a vešel do budovy. Po několika krocích vešel do své soukromě kapitánské šatny a zvřel za sebou dveře doufaje, že to Rona odradí. Už tak bylo velmi těžké tajit před nimi pravdu, Ron mu to svým dorážením ještě ztěžoval.\nHarry ze sebe shodil famfrpálový hábit, tričko a tepláky, které měl pod ním, když se dveře otevřely a vkročil Ron.\nHarry jen ve spodním prádle se na něj naštvaně otočil. „Co je tak naléhavého?“\n„Ty a Hermiona,“ odpověděl Ron, který evidentně nevěnoval pozornost Harryho neoblečení.\n„Na tom není nic naléhavého,“ zamítl to Harry nekompromisně.\n„Není? Já bych řekl, že je,“ odporoval Ron.\nHarry na něj chvilku naštvaně hleděl. „Rone, prosím, opusť mou šatnu,“ odtušil pak chladně.\n„Ne, dokud mi neřekneš, co se děje,“ odpověděl Ron.\n„Až se bude něco dít, dozvíš se to jako první,“ přislíbil Harry. „Teď vypadni,“ vyzval ho.\n„Co se s tebou sakra děje? Nejprve se rozhádáš s Hermionou a teď mě vyhazuješ?“ nevěřil Ron vlastním uším.\n„Přesně tak,“ potvrdil mu to Harry a chladně se mu díval do očí.\nRon se na něj chvíli díval jako na blázna. „To snad nemyslíš-“\n„Myslím!“ nenechal ho dopovědět Harry a doprovázel to naštvaným pohledem.\n„Tak fajn,“ řekl Ron, otočil se na patě a konečně odešel z šatny.\nHarry mu za to byl vděčný. Nejenom že se při hádkách, ve kterých měl oproti svému oponentovi značně méně šatstva, necítil dobře. Ale navíc ještě musel přesvědčit svého nejlepšího kamaráda, že o jeho přátelství už nestojí a to bylo snad ještě horší, než kdyby se musel hádat zcela nahý.\nAle že mi to šlo, pomyslel si Harry, zatímco si na sebe oblékal školní hábit. Dokázal na sobě nedat znát, že cítí opak, než říká a to byl celkem úspěch. Možná mu v tom trochu pomohl i ten lektvar, pokud začal působit.\nHarry si ještě ten den potřeboval dodělat domácí úkoly z lektvarů a kouzelných formulí. Dříve by se prostě posadil do společenské místnosti a začal na nich pracovat, ale nechtěl riskovat, že by si k němu někdo přisedl. Hermiona ve společenské místnosti sice nebyla, ale i tak zamířil raději průchodem pryč.\nMohl by jít do knihovny, ale tušil, že by se tam mohla ukrývat Hermiona a nechtělo se mu zbytečně pokoušet štěstí. Zamířil tedy do jedné z nepoužívaných učeben ve druhém patře, kde se usadil do lavice. Vytáhl z brašny brk, pergameny a knihu o lektvarech, kterou si již dříve vypůjčil v knihovně.\nTrvalo mu to skoro dvě hodiny, ale nakonec přece jen naházel hotová pojednání do brašny.\nPak seběhl do Velké síně na večeři. Posadil se na samý okraj stolu, brašnu položil vedle sebe a pustil se do jídla. Ani jednou se nepodíval, kdo že to s ním sedí u stolu. Doufal, že když si nikoho nebude všímat on, nebude si nikdo všímat jeho, včetně Rona, Ashley, Ginny i Hermiony.\nSpát šel brzy. Nedělalo mu problémy usnout už kolem deváté, protože byl po celém dni dosti unavený a to jak fyzicky, tak psychicky.\nPo noci plné zlých snů o jeho bývalých přátelích, kteří ho opakovaně obviňovali, že je bezcitný, se nakonec dočkal rána. Využil toho, že se probudil o něco dřív a šel si zaběhat sám. Každé ráno sice byly oficiální tréninky, ale jako kapitán a chytač si snad může dovolit dát si individuální trénink. Už ve vstupní síni se ovšem ukázalo, že jeho přání zaběhat si sám, nebude vyslyšeno.\n„Ahoj,“ ozval se mu za zády dívčí hlas.\n„Ahoj,“ odpověděl Harry, když se otočil a spatřil za sebou Angelinu LeClairovou v černé teplákové soupravě.\n„Jak to, že jdeš dnes běhat tak brzo? A sám?“ divila se.\n„Vzbudil jsem se dřív a nemohl jsem už usnout, tak přece nebudu tvrdnout v posteli,“ vysvětlil Harry.\n„Aha, takže to není tak, že bys měl svých přátel dost?“ chtěla vědět Angelina.\n„Hm… To možná taky hrálo drobnou roli,“ připustil zdráhavě Harry.\n„Všimla jsem si, že jste se nějak oddělili,“ přikývla Angelina. „Nevadí ti, že jsi pořád sám?“\n„Ty jsi přece taky pořád sama a taky jsi to přežila,“ konstatoval Harry.\n„Přežila, ale kdybych mohla, tak bych trávila čas s přáteli,“ prohlásila.\n„Jednou by tě omrzely. Prostě si s nimi povídáš, učíš, jíš, spíš a najednou zjistíš, že chceš být radši sám… tedy v tvém případě sama,“ vymýšlel si Harry.\n„To se mi nezdá. Vy jste vždycky působili jako zcela neoddělitelní přátelé. Tobě, Weasleymu a Grangerové se mezi zmijozelskými přezdívalo švédská trojka,“ zašklebila se.\n„Jo, to jsem také občas zaslechl,“ smál se Harry. „Musím tě ale ujistit, že to autor té přezdívky nevymýšlel na reálných základech.“\n„Mě do toho stejně nic není, ale ta představa je zajímavá. Kdyby se o tom dozvěděl Týdeník čarodějek, určitě by vám věnoval titulní stranu,“ ušklíbla se Angelina.\n„To by zase byla v Bradavicích legrace,“ vzpomínal Harry na článek v Týdeníku čarodějek, zabývajícím se údajným milostným trojúhelníkem Harry-Krum-Hermiona.\n„Bude ti vadit, když si zaběháme spolu?“ zeptala se.\nHarry si uvědomil, že to je konečně příležitost, jak se bezpečně na okamžik zbavit samoty. Angelina nikdy mezi jeho přátele nepatřila. Ani ho pořádně neznala a nejspíš k němu ani nijak velkou náklonnost necítila.\n„Jasně že ne,“ odvětil Harry. Následovala chvilka trapného ticha, kdy na sebe jen tak hleděli.\n„Tak jdeme na to ne?“ nadhodil Harry.\n„Jdeme,“ přikývla Angelina a společně vyběhli do chladného podzimního rána.\nAngelina dokázala v klidu udržet Harryho tempo a tak běželi bok po boku celé kolečko.\nKdyž se pak vraceli zpět do hradu, potkali ve vstupní síni nebelvírský famfrpálový tým. Jeho jednotlivý členové do Harryho zapichovali obviňující pohledy, zatímco je míjeli. Zřejmě se jim moc nelíbilo, že dal přednost Angelině před svým týmem… tedy tak to alespoň vypadalo z jejich pohledu. Hermiona, Ron a Ashley navíc vypadali, jakoby jim právě něco docvaklo a Harry se bál závěrů, které z této situace mohli vyvodit.\n„To se moc nepovedlo,“ konstatovala tiše Angelina, když tým zmizel za vstupní branou.\n„To ne,“ souhlasil Harry. „Určitě se teď vyrojí četné spekulace o důvodu mé nechuti stýkat se s přáteli.“\n„A ty se jistě donesou až k mým drahým zmijozelským spolužákům,“ řekla zachmuřeně Angelina.\nHarry se na ni podíval. Nejspíš je teď bude v jejich kolejích provázet šeptání, šuškání kolejních spolužáků, kterým se nebude líbit, že se přátelí se znepřátelenou kolejí. Ronův přístup k celé záležitosti s Angelinou zřejmě nakonec vyhodnotí Hermiona, Ginny i Ashley jako nejlepší, protože měl celou dobu pravdu. Harry se otočil zády ke své vlastní koleji. Alespoň si to tedy teď budou všichni myslet. Angelinu bude pravděpodobně čekat ve Zmijozelu téměř to samé. Snad jen s tím rozdílem, že Zmijozelští jsou nebezpečnější.\n„Nějak to zvládneme,“ ujistil ji Harry. „Tak se měj.“\n„Ty taky,“ odvětila a vydala se po schodech do sklepení.\nHarry měl spoustu času. Obvykle touhle dobou teprve začínají s běháním, takže dnes má několik desítek minut k dobru. Jako vždy jeho cesta vedla nejprve do sprch a teprve pak na snídani. Dnes se ovšem zasekl před nástěnkou, na které přibyl pergamen upozorňující na další prefektskou schůzi a to v sobotu večer. Harrymu to značně znechutilo celou snídani až od chvíle, kdy mu došlo, že tou dobou bude v České republice hrát famfrpál. Úplně na to při všem tom harašení kolem lektvaru zapomněl.\nPrefektská schůze ovšem nebyla jediná věc, která udělala z jeho míchaných vajíček cosi žlutého bez chuti. Jak on i Angelina předpověděli, začala se po Bradavicích roznášet nová zpráva. Harry raději nechtěl vědět, co konkrétně obsahovala. Jak moc zaúřadovala fantazie a na kolik se zakládá na pravdě – měl ovšem špatné tušení, že toho prvního tam bude více. Snad jediné pozitivum bylo, že se zpráva zřejmě nešířila od Rona, Ashley a Hermiony. Ti totiž seděli osamoceni na druhém konci stolu než Harry a zdálo se, že s nikým nemluví. Jen mezi sebou občas něco prohodili, přičemž Harry usuzoval, že se snaží přimět Hermionu zapomenout na kamaráda, který se na ně vykašlal. I na takovou dálku viděl její výraz v obličeji. Vypadala velmi ztrápeně. Harry měl co dělat aby se udržel a neběžel za ní prosit ji o odpuštění, za to jak se k ní choval. Jen jeho přesvědčení, že to dělá pro ni a ostatní přátele mu v tom zabránilo.\nSpojení, které mezi sebou stále měli, se zdálo za těchto okolností méně aktivní. Harry si stále byl vědom Hermionina duševního stavu, ale nebylo to nic tak zvláštního, aby to dokázalo samo o sobě změnit Harryho náladu. To zřejmě dokázaly jen náhlé výkyvy, jaké Hermiona často zažívala před tím.\nHarry nejednou uvažoval, jestli Hermiona pozná, že se trápí, protože spolu nemluví, nebo jestli pozná skutečný důvod tohoto odloučení, či aspoň, že za Harryho chováním stojí něco víc, než dává skutečně najevo. Harry upřímně doufal, že ne. Protože pokud ano, pak by to mohlo znamenat ohrožení jejich plánu.\nHarry dále raději neuvažoval, místo toho vstal, hodil si brašnu na záda a zamířil do věže na hodinu jasnovidectví.\nProfesorka Trelawneyová naneštěstí spustila svým studentům žebřík až těsně před hodinou, takže musel Harry přetrpět několik minut ve společnosti svých spolužákům, kteří ho co chvíli častovali znechucenými pohledy, jimiž dávali najevo svůj nesouhlas s jeho novou kamarádkou (podle nich asi spíše přítelkyní a to v jiném smyslu, než v jakém probíhalo jeho přátelství s Hermionou).\nHodina probíhala v obvyklém rytmu s tím rozdílem, že Harry měl jeden stoleček sám pro sebe. Ke čtení z křišťálové koule – které dnes opakovali – nemuseli být ve dvojicích a Harrymu to samozřejmě zcela vyhovovalo. Nic zvláštního se během hodiny nestalo, Harrymu byla opět předpovídána velmi bolestná smrt.\nNásledovaly lektvary, během nichž neodebral Snape Nebelvíru ani jeden bod. Možná to bylo tím, že tichý a osamělý Harry na něj působí upokojujícím dojmem. Ani žádní jiný nebelvírský student na sebe nijak neupozorňoval a tak mohl Snape zůstat v klidu.\nObrana proti černé magii už tak klidná nebyla. Moody předváděl správné provedení omračujících a překážecích kouzel a tak se v učebně každou chvíli někdo zhroutil na podlahu, nebo zůstal nehnutě zaseknutí.\nPo dvouhodinovce obrany se Harry zdržel u Moodyho, jak se včera dohodli.\n„Tak co, Pottere?“ otázal se Moody.\nHarry zvažoval odpověď. Jisté změny zaznamenal, cítí se jinak… ale vážně si to jen nenamlouvá?\n„Myslím… že to účinkuje,“ řekl nakonec.\n„Myslím,“ potvrdil Harry.\nMoody se na něj nechápavě díval. „Ty to nepoznáš?“\n„Ty změny ještě nejsou tak znatelné, abych mohl jistě říct, že jsou opravdu následkem toho lektvaru,“ vysvětlil Harry.\n„Aha,“ pokýval hlavou Moody. „Tak zase zítra.“\nHarry přikývl a vydal se na oběd. Odpoledne ho čekaly ještě kouzelné formule a péče o kouzelné tvory. Harry tušil, že právě poslední dnešní hodina by se mohla ukázat jako problém, protože Hagrid si určitě všimne, že se Bradavické kvarteto rozdělilo. Popravdě Harryho překvapovalo, že si ho Hagrid ještě nezastavil někde na chodbě, aby se zeptal, co se děje.\nStudenti zachumlaní v teplých pláštích byli již rozestavěni kolem hájenky, jen profesor stále chyběl. Harry stál jako obvykle stranou od všech a hleděl zamyšleně k zatažené obloze. Teprve před chvilkou ho přepadla obava. Problém byl, že nevěděl proč, ale bylo mu jasné, od koho ten pocit přichází. Pomalu sjel pohledem na Hermiona, která stála mezi Ronem a Ashley. Zajímalo ho, čeho se bojí. Věděl určitě, že tentokrát se to netýká jeho. Svou osobu dokázal v Hermioniných pocitech dobře rozeznat a tohle bylo úplně jiné.\nZáhy se ale konečně vynořil ze své boudy Hagrid a Harry s potěšením zjistil, že mu nedělá problémy ten pocit ignorovat.\n„Neska budem probírat úplně nový tvory,“ řekl Hagrid na úvod. „Poďte za mnou,“ požádal je a zamířil směrem k hradu. Všichni se po sobě překvapeně podívali. Ještě nikdy neměli hodinu péče o kouzelné tvory na hradě. Harry nechápal, kde na hradě mohl Hagrid schovat nějaká zvířata, ale nechtěl na sebe upozorňovat a tak se Hagrida neptal.\nHned za Hagridem šli Ron, Ashley a Hermiona, pak následoval zbytek studentů a pole uzavíral s menším odstupem Harry.\nHagrid je vedl přes vstupní síň do sklepení na opačnou stranu, než byla učebna lektvarů, kde pokračovali temnými chodbami, kterými Harry nikdy nešel, až před jakési dřevěné dveře. Tam vytáhl z kapsy klíč a odemkl.\n„Tak jestli pak víte, co je tohle?“ mávl Hagrid rukou k něčemu, co bylo Harryho zraku skryto davem jeho spolužáků. Tím se rozléhalo všeobecné znechucení. Teprve když přišel blíž, naskytl se mu pohled na jakéhosi zrůdného tvora napuštěného v prosklené kulaté nádobě v láku. Vůbec se reakcím svých spolužáků nedivil.\nTvor vypadal, jako by byl složen z několika zvířat. Přední část Harry odhadoval na lví, následovala část, kterou nedokázal přičíst vůbec žádnému zvířeti, a poslední byla dračí část, ze které vyrůstala dvě kostnatá křídla. Vypadalo to celé velice neúměrně, jako by byl tenhle tvor složen ve spěchu z nějakých nezcela kompatibilních částí.\n„Hermiono?“ usmál se Hagrid na jedinou ruku ve vzduchu.\n„Chiméra,“ odvětila Hermiona zřetelně. Harry, který o chimérách už něco četl, si tvora pečlivě prohlédl. Chiméru si představoval úplně jinak. Rozhodně ne jako tak odporné stvoření. Spíše na úrovni třaskavého skvorejše. Tohle ovšem bylo mnohem mnohem odpornější.\n„Ví někdo, z jakých částí se skládá tělo chiméry?“ položil Hagrid otázku. Určitě ho nepřekvapila ruka, která vyletěla znovu vzhůru. „Hermiono?“\n„Tělo chiméry je složeno ze tří částí, zpředu je to tělo lva, uprostřed tělo kozy a zezadu dračí část, díky které může tvor létat,“ odrecitovala Hermiona, jako když bičem mrská.\n„Správně, pět bodů pro Nebelvír,“ pochválil ji Hagrid.\n„Určitě se divíte, proč jsem vám chiméru neukázal živou…“ pokračoval Hagrid. „Důvod, je ten, že profesor Brumbál mi nedovolil jednu z živých ulovit a schovat v Zapovězeném lese,“ řekl mírně schlíple.\n„Kdo ví, čeho se asi Brumbál obává?“ zeptal se. Harry se ani nemusel koukat, čí ruka opět vyletěla vzhůru. I jemu bylo nebezpečí, jaké činil kontakt s chimérou známé.\n„Chiméra je velmi nebezpečný a agresivní tvor. Ze své lví tlamy dokáže šlehat ohněm, její pařáty jsou ostré jako nože a ocas posetý neméně ostrými ostny,“ řekla Hermiona. Harry ještě do nedávna byl podobně aktivní, ale nyní chtěl být co nejméně nápadný a už se mu ani nechtělo příliš odpovídat. Nezdálo se mu to už důležité.\nHagrid celý zbytek hodiny vyprávěl cosi o minulosti chimér, ale Harry poslouchal jen tak napůl ucha. Sám o nich totiž dost četl a tak věděl, že chiméra měla podle mudlovských strážit vchod do podsvětí. Nikdo neví, na kolik to byla pravda, na kolik jen výmysl. V kouzelnickém světě byly chiméry považovány za nebezpečnou zvěř, která ovšem na území Anglie dávno vyhynula následkem lovu (což bylo s podivem vzhledem k tomu, jak náročné muselo být takového tvora ulovit).\n„Harry, můžeš moment počkat?“ zavolal na něj Hagrid, když ukončil hodinu a Harry se spolu s ostatními hrnul ke dveřím.\nHarry přikývl a chtěl se opřít o zeď, ale když se jí dotkl a zjistil jak je studená, raději ten nápad rychle zavrhl.\n„Nechtěl bys zajít s Ronem, Hermionou a Ashley dneska ke mně? Mohly bychom trochu poklábosit… už jste u mě dlouho nebyli,“ řekl Hagrid, když učebnu opustili všichni Harryho spolužáci.\nHarry váhal s odpovědí. „Promiň, Hagride, ale já mám teď hodně práce. Pátý ročník je hodně náročný,“ vymlouval se Harry.\n„Jo, to máš pravdu,“ přikyvoval Hagrid. „Ale neměl bys štůdovat na úkor svého přátelství s lidma vokolo tebe,“ řekl pomalu.\nV tu chvíli Harrymu docvaklo. „To oni tě požádali, abys mi to navrhl.“\nHagrid se zatvářil jako vždy, když prozradil něco, co neměl. „Myslej to s tebou dobře, Harry,“ přesvědčoval ho. „Potřebuješ přátele,“ dodal.\n„Ne, nepotřebuji!“ zavrhl to Harry. Cítil se značně naštvaně. Tak oni na něj budou šít boudu? „Já nepotřebuji vůbec nikoho,“ rozčiloval se Harry. Chtěl ještě něco dodat, ale nakonec se raději jen otočil a vyběhl z místnosti. Když pak kráčel chodbami, pocítil výčitky svědomí. Hagrid přece za nic nemůže, on mu jen chtěl pomoct. Váhal, jestli by se mu neměl jít omluvit, ale nakonec to zavrhl. Hagrid se také počítal mezi jeho přátele a tak by se jejich vztah měl dostat na úroveň vztahů s Ronem, Ashley a Hermionou.\nOdpoledne měl jít s Hermionou za Brumbálem pracovat na překladu. Alespoň tak to vždycky bylo. Tentokrát se ovšem Harry usadil v oné nepoužívané učebně, kde již minulé odpoledne strávil a opět začal pracovat na domácích úkolech. Stejně nikdy nefiguroval při překladu v pozici, která by se nedala nahradit. Hermiona s Brumbálem mohou dále pracovat i bez něj a reakcí Brumbála si nedělal starosti, nic hrozného mu určitě neudělá.\nKdyž se vrátil zpět do společenské místnosti se všemi úkoly již hotovými, nikdo nedal najevo, že by si ho všiml. I když bylo venku ještě světlo, zamířil rovnou do ložnice. Co jiného mohl bez přátel dělat?\nDruhý den ráno si byl Harry opět zaběhat s Angelinou LeClairovou a opět se při návratu potkali s Nebelvírským týmem a Hermionou, ale tentokrát, nedal nikdo z nich najevo, že by si jich všiml. Při snídani pak Harryho překvapila sova, která před ním přistála s dopisem. Dopis mu poslal Drew Tacker, hlavní trenér anglických juniorů. Jedinou podstatnou informací v něm bylo, že odlet je stanoven již na pátek, takže do odjezdu zbývají pouhé dva dny. Jeden z kustodů na něj bude čekat ve dvě odpoledne na nádraží King’s Cross. Bude to muset nahlásit Brumbálovi, aby ho uvolnil z vyučování.\nPohlédl k učitelskému stolu. Brumbál o něčem zachmuřeně hovořil s profesorkou McGonagallovou. Pokud za ním Harry půjde, určitě se ho bude vyptávat, proč nepomáhal v pondělí s překladem. Ale neměl jinou možnost, pokud chtěl hrát za reprezentaci. Po vyučování se za ním zastaví v ředitelně a snad ho nebude Brumbál mořit svými otázkami příliš dlouho. Nejideálnější by samozřejmě bylo, kdyby za ním zašel hned teď po snídani, protože by se mohl vykroutit skutečností, že mu začíná vyučování. Ovšem Brumbál se většinou vracel do ředitelny až po osmé hodině ranní a to už Harry musel být na hodině.\nPět minut před osmou Brumbál podle Harryho očekávání stále vysedával na svém místě a povídal si s ostatními kantory a Harry už nemohl dále čekat. Zvedl se a zamířil do učebny obrany proti černé magii.\nMoody jim ukazoval některé méně jednoduší útočné kletby a možnosti jak se proti nim bránit.\n„Kletba impichtys se sice řadí mezi černou magii, ale není nijak zvlášť nebezpečná a zřejmě v černé magii nemá původ. V boji vás ovšem tahle kletba – pokud vás zasáhne – může stát cenné vteřiny,“ vysvětloval Moody. „Nějaký dobrovolník na vyzkoušení?“\nNikdo se neozval. Harry o téhle kletbě ještě nikdy neslyšel, byl zvědavý, co způsobuje.\n„Tak třeba vy, Weasley. Pojďte sem,“ rozhodl nakonec Moody. Ron nevypadal zrovna dvakrát nadšeně. Nejprve si Harry dokonce myslel, že to odmítne, protože když na něm Moody předváděl naposledy, nechal ho ochrnout od krku k prstům u nohou. Samozřejmě dočasně. Podobných situací si studenti u Moodyho prožili spoustu, Harry jednou prožil magické zhuštění svého tělo, jeho hmotnost ho pak donutila klesnout k zemi a do zrušení kouzla neměl šanci se vůbec pohnout.\nRon se postavil proti Moodymu vedle katedry. Moody vytáhl hůlku a zvedl ji do výšky.\n„Při provádění kouzla je třeba začít s hůlkou nad hlavou, následuje kolmý pohyb dolů a ve chvíli kdy napřažená ruka je vůči tělu v pravém úhlu obkroužení středně velkého kruhu o něco většího než při omračujícím kouzle ve směru hodinových ručiček. Ve chvíli kdy zahajujete kroužení, vyřkněte formuli,“ vysvětloval Moody a vše názorně předváděl. Pohyb se zdál zcela jednoduchý, určitě nebude většině třídy činit problémy se toto kouzlo naučit.\nRon zatím naproti němu bledl nervozitou z toho, co přijde. Moody zamával hůlkou a řekl: „Impichtys!“\nZ hůlky se obrovskou rychlostí vyvalil bílý dým a z něj vyletěly jakési předměty, jež s pleskáním dopadali na Rona. Ron vykřikl a kryl si rukama obličej. Moody vzápětí znovu mávl hůlkou a kouř zmizel. Harry se vyklonil z lavice, aby viděl, čím že to byl Ron bombardován. Po zemi se válely v malých loužičkách ryby, čtyři kapři a jedna štika. Ron měl také na některých místech vlhký hábit, jak ho rybí nálet zasáhl. Nyní vrhl po Moodym naštvaný pohled. Zbytek třídy se tvářil spíše pobaveně. Harry ovšem uvažoval spíše nad kouzlem samotným, protože to evidentně vytvářelo živé tvory, což je obvykle velice obtížné.\n„Do černé magie se kletba řadí proto, že jsou při ní živí tvorové používaní jako zbraně a protože přírodní magie čistě útočná kouzla nezná. Původ je ovšem spíše v té magii přírodní, která je obvykle velmi náročná. Kletbě se přezdívá rybí smršť a podle schopností kouzelníka je možné vyvolat určité druhy ryb a samozřejmě určitě množství,“ vysvětlil Moody.\nHarry si představil jak Voldemort padá pod tlakem rybí smršti a musel se ušklíbnout. Tohle kouzlo ač ne úplně obvyklé by se mohlo v budoucnu hodit, udělá dobře, pokud si ho zapamatuje. Vzal do ruky brk a napsal si na pergamen pár poznámek o provedení a účincích kouzla.\nV následujících okamžicích byla učebna plněna rybími záplavami, převážně od Harryho a Hermiony, protože ti jako obvykle zvládli kouzlo nejrychleji a nejlépe. Harry cvičil s Nevillem, který byl již mokrý od hlavy k patě, a ve vlasech mu zůstalo pár menších rybek. Ron, kterého měla za svůj cíl Hermiona na tom nebyl o nic lépe. Ostatní zatím stále vypadali celkem přijatelně, i když každý už schytal nějakou tu salvu. Někteří s nich se také přesvědčili, že není dobrý nápad mít otevřená ústa ve chvíli, kdy na ně toto kouzlo někdo použije. Nebylo to příjemné a většina lidí se tvářila značně znechuceně. Brzy začali šlapat po rybích mrtvolách a učebnou si linul odporný puch. Slabším jedincům se začalo dělat špatně od žaludku, a když Parvati Moodymu sdělila, že bude nejspíš zvracet, raději procvičování kouzla ukončil, udělil Nebelvíru i Zmijozelu dvacet bodů za perfektní zvládnutí kouzla a ukončil hodinu.\n„Pottere, ty tu zůstaň. Pomůžeš mi s úklidem,“ zastavil Harryho na odchodu Moody. Harry zůstal stát a pozoroval své spolužáky, jak se prodírají mezi mrtvolami ryb ven ze třídy. Občas se ozvalo praskání kostí, jak někdo ze studentů šlápl na rybí mrtvolu.\n„Tohle je nechutné,“ konstatoval Harry, když za sebou Crabbe zavřel dveře.\n„Možná ano,“ připustil Moody. „Ale mým úkolem je připravit vás na válku, které nejspíš brzy vypukne. V té se může klidně stát, že místo mrtvolami ryb se budete prodírat mrtvolami lidí. Černé magii zná tak mocná a odporná kouzla, jaká si ani nedovedete představit. To co jste zatím zažil, není nic v porovnání s tím, co vás ještě čeká. Co nás všechny čeká,“ řekl Moody, mávl hůlkou a část ryb zmizela.\nHarry přikývl a také nechal zmizet část rybí masy.\n„Jak to vypadá s tvými city?“ zeptal se ho Moody, zatímco oba pokračovali v odstraňování rybích zdechlin.\n„Těžko říct,“ zauvažoval Harry. „Mám dojem, že už snáším lépe to oddělení od svých přátel, ale otázka je do jaké míry za to může lektvar a do jaké míry jsem si na to prostě zvykl,“ prohlásil Harry popravdě.\n„Hm… ať tak nebo tak, je to dobře,“ reagoval Moody.\n„Asi ano,“ souhlasil Harry a nechal zmizet poslední hromádku zdechlin. Nyní na podlaze zůstala jen špinavá voda a některé menší části ryb, které se nějakým způsobem oddělily.\n„To už necháme, příští hodinu mám vaše kolegy z Havraspáru a Mrzimoru, takže tu ten svinčík naděláme znovu… ale,“ zavětřil Moody, „s tím vzdouškem něco uděláme. Odoratus dynamis,“ vyřkl Moody, zakroužil hůlkou kolem dokola učebny a Harry okamžitě ucítil závan čerstvého vzduchu. Už se nemohl dočkat, až z téhle páchnoucí místnosti vypadne, protože i přes Moodyho kouzlo tu stále byl cítit značný zápach.\n„Já už raději půjdu, abych nepřišel pozdě na další hodinu,“ řekl Harry a zamířil ke dveřím.\nMoody jen přikývl.\nHarry pelášil po chodbě, aby stihl dějiny čar a kouzel a stejně přišel o minutu později. Naštěstí pro něj profesor Binns ještě ve třídě nebyl, i když by se Harry divil, pokud by profesor jeho pozdní příchod vůbec zaznamenal.\nHarry se usadil na poslední volné místo vedle Nevilla, který se postupně stával jeho pravidelným sousedem v učebnách, kde nebyly prázdné lavice, ve kterých by Harry mohl sedět osamoceně.\nBinns dorazil během pěti minut a bez jakéhokoli úvodu rovnou začal vykládat o starých magických runách, které byly používány v Egyptě při pohřbívání faraonů. Z toho důvodu byl ve většině vědeckých výprav, které měli objevovat hrobky alespoň jeden odeklínač.\nHarrymu se dařilo soustředit se a tak byly jeho poznámky celkem obstojné. Kdyby nebyly, musel by někoho požádat o pomoc a nebylo si jistý, jestli by se mu jí dostalo. To samozřejmě platilo o všech předmětech, včetně kouzelných formulí, které měli další hodinu.\nJakmile Harrymu skončilo vyučování, namířil si to do ředitelny. Heslo bylo stále nezměněné, takže bezproblémů prošel kolem chrliče. Dvakrát zaklepal a na Brumbálův pokyn vešel. Když se mu ovšem naskytl pohled do místnosti – ztuhl. Za stolem seděl Brumbál a naproti němu Hermiona. Harry si v duchu zanadával – taky ho mohlo napadnout, že teď budou pracovat.\n„Dobrý den, pane profesore,“ pozdravil slušně Harry. Strategie ignorování Hermiony se mu v tuhle chvíli zdála jako nejvhodnější.\n„Buď zdráv, Harry,“ usmál se Brumbál. „Co bys potřeboval?“\n„Jenom jsem vám chtěl říct, že v pátek už začíná ta famfrpálová akce, takže bych potřeboval uvolnit,“ odpověděl Harry, který se neobával ani tak zamítnutí žádosti, jako spíše výslechu, kterým by to mohlo skončit.\n„To je samozřejmé, Harry, už když jsi mi to říkal poprvé, jsem ti to dovolil,“ reagoval Brumbál. „Jen mi dovol vyjádřit mé překvapení nad tvou neúčastí při překladu,“ řekl a mávl rukou ke knížce, kterou měl rozloženou na stole.\nHarryho mozek šrotoval na plné obrátky. Nakonec ho nenapadla lepší výmluva, než jakou použil v případě Hagrida, tušil ovšem, že se i nyní dočká podobných výsledků. „Měl jsem hodně úkolů, musel jsem dohnat nějaké učení. Pátý ročník mi dává pořádně zabrat.“ Hermiona celou dobu hleděla do jednoho ze slovníků. Bylo na ní ovšem poznat, že nic nečte ani nehledá. Harry byl také nervózní, necítil si v její přítomnosti dobře, kvůli tomu, co jí provedl. Kdyby jen věděla… jenže nesmí, povzdechl si v duchu.\n„Ano, není to lehké.Pokud ovšem již není v tvých silách stíhat společně s učením i překlad – měl jsi to oznámit. Mohl jsem požádat někoho jiného, aby nám byl nápomocný,“ řekl Brumbál mírně vyčítavě.\n„Promiňte, pane, příště to udělám,“ odvětil Harry upjatě. „Mohu už jít? Mám ještě nějaké úkoly,“ snažil se Harry vykroutit z dalšího rozhovoru.\n„Jistě,“ přikývl Brumbál a Harry si mírně oddechl, otočil se na patě a chtěl už odejít, když se znovu ozval Brumbál. „A pamatuj, Harry. K vítězství nad zlem potřebujeme přátele a lásku.“\nHarry se trhnutím otočil zpět na Brumbála. Copak vážně něco tušil?\n„Potřebuji spolubojovníky, ale nemůžu si dovolit chodit každého zachraňovat až se ho Voldemort pokusí použít proti mně,“ prohlásil Harry. Hermiona teď vzhlédla. Možná jí došlo, že to Harry dělá kvůli porážce Voldemorta. Pokud ano, musel doufat, že se nezachová hloupě.\n„Já nemluvil jen o Voldemortovi,“ upozornil ho Brumbál.\n„Platí to o všech černokněžnících,“ pokrčil rameny Harry.\n„Já nemluvil jen o černokněžnících,“ řekl znovu Brumbál.\n„Platí to o veškerém zlu,“ stál si za svým Harry.\n„Téměř. Je tu totiž jedna výjimka… jedno zlo bez lásky porazit nemůžeš a je to právě to nejhorší zlo,“ odporoval Brumbál.\nVe zbytku odpoledne pracoval na úkolech. Chvilkami měl problém se soustředěním, protože se mu v hlavě vybavovali stále dokola Brumbálova slova. Připadalo mu to jako by ho varoval. Ale před čím? Copak musel mluvit v hádankách? Nemohl prostě říct, o co mu jde? Vztekal se Harry. Znepokojovalo ho i to, že Brumbál působil dojmem, jakoby o všem věděl. Pokud ano, může to být nějak nepříjemné? Lektvar přece už použil, takže Brumbál by nemohl nic dělat ani kdyby o tom věděl. Ovšem představa, že Brumbál ví o všem co s Moodym tak potajmu plánovali, mu nebyla příjemná.\nPo dokončení přípravy na druhý den ho vpodvečer ještě čekal famfrpálový trénink a pak už opět jen postel s nebesy. Tentokrát se ovšem v posteli převaloval mnohem déle než předchozí den. Nutilo ho to přemýšlet o průběhu jejich plánu a o důvodu, proč že mu přestává vadit odloučení od přátel. Jestli za to vážně může lektvar, tak jeho úroveň účinků mu zatím vyhovuje. Není nijak prudký a Harry se v podstatě necítí jinak, jen se mu změnily určité vlastnosti. Například touha po přátelství se zdála pryč.\nDruhý den ráno se byl klasicky zaběhat s Angelinou. Při snídani ho pak napadlo, jestli poklesnutí jeho touhy po přátelství s Ronem, Hermionou a Ashley mělo nějaký původ i v rozvíjejícím se vztahu s Angelinou. Harry to nechtěl nazývat přátelstvím, protože právě přátele on nepotřebuje, ale nevěděl jak jinak jejich vzájemný vztah pojmenovat. Pak ho napadla další věc. Co když lektvar ve skutečnosti vůbec neúčinkuje a Harrymu přátelství Rona, Hermiony a Ashley nechybí, protože si ho nahrazuje ‘přátelstvím’ s Angelinou?\nRaději zanechal přemýšlení a soustředil se jen na svou topinku. Hermiona, Ron a Ashley dnes seděli na druhé straně stolu i s Ginny, která Harryho směrem občas zmateně pohlédla, jinak jen naslouchala něčemu, co jí říkal Ron. Hermiona měla hlavu sklopenou a Harry od ní pociťoval opět i onen nevysvětlitelný pocit obav. Zajímalo ho, o co jde, ale bylo mu jasné, že se to nejspíš nedozví.\nDvouhodinovka lektvarů hned po ránu člověka pořádně probere a Harry to probuzení potřeboval. Několik prvních minut se nesoustředil a vyvrcholilo to v přetečení kotlíku. Harry si připadal trapně. Chyba, kterou udělal, byla opravdu začátečnická. Špatně si odměřil množství vody – dal jí méně, než měl a po přidání odvaru ze Satundří houby byla reakce díky přílišné hustotě lektvaru větší než měla být.\n„Jak jste se mohl dostat do pátého ročníku je mi opravdu záhadou, vaše neschopnost je opravdu neuvěřitelná – dnes dokonce snad ještě větší než Longbottomova! A to jsem si myslel, že to už není možné!“ běsnil Snape a Harry se tentokrát ani nebránil, protože věděl, že Snape má pravdu.\n„Jsem moc zvědavý, co odevzdáte na konci hodiny,“ oznámil Snape chladně. „A koukejte to uklidit,“ vyštěkl. Zbytek třídy se zatím kochal tímhle představením. Nezdálo se, že by s Harrym jeho spolužáci nějak soucítili.\n„Pulírexo,“ mávl Harry hůlkou směrem k podlaze a většina rozlitého lektvaru zmizela. Stále však zůstala podlaha značně ulepená, stejně jako lavice s kotlíkem, na které použil vzápětí stejné kouzlo. Nikdy nedokázal provést tohle kouzlo zcela dokonale, ale hutná konzistence lektvaru učinila z výsledku jeho kouzla absolutní zoufalost.\nSnape se posměšně ušklíbl. „Tohle nestačí,“ konstatoval ledovým hlasem.\nHarry se na něj vztekle podíval, Snape se evidentně dobře bavil. „Támhle máte výbavu,“ ukázal do rohu, kde se povaloval hadr a kýbl. Harry neměl na výběr. Tohle se mu stalo naposledy ve třetím ročníku, když pro změnu nechal lektvar vařit příliš dlouho. Popadl kýbl a hadr a dal se do uklízení.\n„Věděl jsem, že vám nejdou lektvary, ale že jste stejně neschopný i v ostatních oblastech magie… to jsem si nemyslel,“ prohodil Snape posměšně v narážce na Harryho čistící kouzlo.\nHarry, který už klečel na podlaze a vytíral následky své nepozornosti, naštvaně zvedl hlavu a zaostřil na Snapea. „Já hodlám porazit Voldemorta,“ procedil skrz zaťaté zuby. Většina třídy vyjekla, spadla ze židle nebo sebou minimálně trhla. Neville dokonce převrhl svůj kotlík a jeho hnědozelený obsah teď vytékal na podlahu, kde se smíchával s bleděmodrými zbytky Harryho lektvaru, které ještě nestihl utřít. „Neprocvičuji tedy čistící kouzlo, ale spíše kletby a štíty,“ ignoroval Harry veškeré dění okolo sebe.\nSnape se na něj ledově zahleděl. „Nechápu, jak by mohl někdo, kdo nedokáže ani pořádně provést čistící zaklínadlo porazit nejmocnějšího černokněžníka novodobé historie,“ konstatoval Snape a také nevěnoval zbytku třídy pozornost, což Harryho trochu překvapilo. Čekal, že mu Snape strhne pár bodů za ‘sabotáž’ Nevillova lektvaru.\n„Jedno je jisté… rozhodně ne čistícím kouzlem,“ prohlásil Harry, čímž trošku uvolnil hustou atmosféru, která se v sklepní učebně usadila po vyslovení onoho jména. Pár lidí se zasmálo a ti, kteří ve Voldemortův návrat nevěřili, jen zakroutili hlavou.\nSnape si ho chvíli měřil od hlavy k patě, jakoby hodnotil Harryho šance a pak přejel pohledem na Nevilla. „Ukliďte si to!“ vyzval ho chladně.\nNeville sice už nepůsobil při přípravě lektvarů tak rozklepaně jako dřív, avšak stále nevypadal příliš jistě. „Pulírexo!“ namířil hůlkou na zem, ovšem jeho výsledek byl srovnatelný s Harryho. Ten mu s mírným úšklebkem položil kýbl s hadrem vedle lavice a vrátil se na místo, přičemž se pečlivě vyhýbal lektvaru na podlaze. Oba sice měly být stejné, ale ani jeden z nich nebyl příliš povedený. Mohli být nebezpečné i sami o sobě, ale kdo ví, co hrozí teď tomu, kdo se jich dotkne, když se ty břečky na zemi smíchaly.\nVe zbytku dvouhodinovky se snažil zachránit, co v úvodu zpackal, zatímco Neville když dokončil v polovině lektvarů úklid, už neměl sebemenší šanci připravit nový lektvar. Harry nakonec odevzdal zřejmě to nejlepší, co jen mohl, vzhledem k nepovedenému začátku.\nJakmile vypadl z vlhké učebny, zamířil po schodišti vzhůru směrem k učebně obrany proti černé magii.\nSnape se začínal jevit přijatelněji než v minulých letech. Choval se slušněji, byl spravedlivější. Začalo to nejspíš na té jejich společné výpravě do Zapovězeného lesa v rámci Harryho školního trestu. Snape zřejmě zjistil, že je Harry trochu jiný, než si dříve myslel. Harry vlastně od té doby viděl Snapea také v trochu jiném světle. Dřív pro něj pro něj byl prostě zmetek, u nějž musí hodiny nějak přetrpět. Teď cítil, že když se bude na hodinách snažit, může být úspěšný a docela věřil, že Snape skutečně nepracuje pro Voldemorta. Možná že ten chladný, bezcitný a odměřený profesor lektvarů je jen maska za kterou se schovává relativně normální člověk.\nTeď když si zpětně přehrával události, tak jak se stali, přišla mu jeho vlastní reakce podivná poté, co Neville vylil svůj kotlík. Opravdu by i dříve jen tak odložil kýbl s hadrem vedle Nevillovy lavice? Nepomohl by mu spíše? Přece jen tam byly ještě i zbytky jeho lektvaru, takže víceméně Neville uklízel i po něm. Možná mu mohl pomoci. Proč by mu měl ale Harry pomáhat, když on ještě mohl získat celkem dobrou známku? Možná… protože to je fér? Ozval se mu v hlavě hlásek. Fér? Co je na tom? Co z toho budu mít? – Nic, ale bylo by to fér.\nHarry měl hlavu zaplněnou myšlenkami. Měl by být fér, ale jemu to nic nepřinese. Tak proč by to dělal? Vždyť Voldemorta neporazí tím, že k němu bude férový.\nHlavou se mu míhaly různé myšlenky a ani během obrany proti černé magii se nedokázal pořádně soustředit.\nHarry opět po skončení hodiny zůstal s Moodym o něco déle, spousta lidí už určitě musela zaznamenat, že Harry s Moodym spolu kují nějaké pikle. Otázka je, jak moc to jejich plán ohrožovalo. Mohl by si někdo domyslet, co za Harryho změnou chování skutečně stojí?\n„Asi to nebyly úplně vyhozené peníze,“ reagoval Harry na Moodyho tázavý pohled.\n„To je dobrá zpráva. Lektvar zřejmě účinkuje postupně, takže možná jeho účinek ještě trochu vzroste,“ konstatoval Moody.\nČtvrtek uběhl jak voda a Harry se vracel z večeře zpět do společenské místnosti. Hlavu už měl plnou jen famfrpálu. Nadcházející famfrpálová událost mu z hlavy úplně vymazala Voldemorta i lapálie s lektvarem. Zdálo se, že i zbytek Bradavic je pln očekávání, zda se Anglickým juniorům podrží udržet se v elitní skupině. A Harry u toho měl být. Už se nemohl dočkat. Byl tak moc mimo realitu, že se málem pokusil projít i zavřeným portrétem Buclaté dámy, kdyby se neotevřel a nevyšla z otvoru Ginny.\n„Ah… Harry, tebe jsem hledala,“ rozjasnil se Ginny obličej. Harry si uvědomil, že to už bude více jak týden, co s ní mluvil naposledy. „Můžeš na chvilku?“\nHarry ani nestačil nic říct a už ho táhla kamsi po schodech nahoru, kam nikdy dřív nešel. Pamatoval si, že podle Pobertova plánku tam byly jen nějaké sklady harampádí. Sice trošku zvláštní – vezmeme-li v úvahu, že se nacházeli v Severní věži, ale ne tak zvláštní, aby to Harryho táhlo podívat se, jak to tam vypadá.\nA o nic nepřicházel. Ginny ho totiž zatáhla do nějaké místnosti plné starých polorozpadlých lavic, židlí, rezatých kotlíků a jiného harampádí. Docela ho překvapovalo, že to Brumbál nenechá vyhodit, už nikdy tu nebude použitelné a zbytečně to tady překáží.\n„Zavři dveře prosím tě,“ houkla na něj Ginny a rázovala si to do rohu, kde se zdálo, že je jakési improvizované sezení. Byly tam židle v ještě použitelném stavu, stejně jako dřevěný stolek, který vypadal, jako předchůdce těch, co má nyní ve své učebně Trelawneyová.\nHarry Ginny poslechl a pak ji následoval do onoho obyvatelného růžku, kde už svítila jediná svíčka, uprostřed stolku, díky které bylo vidět alespoň trochu. Rozhodně se to dalo nazvat intimním osvětlením.\n„Tajná místnost pro tajné schůzky?“ nadzvedl Harry obočí.\n„Tak trochu,“ zasmála se Ginny a posadila se na jednu z židlí. „Občas tu s kamarádkami probíráme věci, o kterých nechceme, aby někdo věděl,“ připustila.\n„Jen s kamarádkami?“\n„Hele… to sem teď netahej…“ napomenula ho.\n„Takže i s kamarády,“ zašklebil se Harry a posadil se naproti ní.\n„Nechci tě nějak urazit, ale jak víš, že tohle chci? Třeba se mi vůbec nelíbíš,“ protahoval Harry. Doufal, že ji naštve a ona se vůbec nedostane k tomu, co původně chtěla. Což bylo určitě tahání rozumů. Možná jí dokonce docvaklo, že Harry už ten lektvar použil, protože ona jediná věděla, že to má v plánu.\n„Cože?“ nevěřila Ginny vlastním uším. Asi mu to vycházelo.\n„No třeba se mi nelíbí zrzky, možná mám radši blondýnky. Přebarvila by ses kvůli tomu?“ plácal Harry první, co ho napadlo. Sám nevěděl, kde se to v něm bere.\nNásledovalo několik sekund, kdy si jen hleděli do očí. Harry se snažil udržet ve tváři nevinný úsměv.\n„Harry,“ řekla pomalu.\n„Hm?“ reagoval a pokusil se o úsměv ala Zlatoslav Lockhart. Raději ani nechtěl vědět, jak to vypadalo.\n„Přestaň s tím!“ napomenula ho.\n„S čím?“ usmíval se Harry a hleděl jí do jejích modrých očí. Ta holčička, kterou kdysi zachránil před Raddlem. Zjistil, že i když to pouze hraje, v duchu už ji porovnává s Hermionou. Těžko dokázal říct, která z nich je hezčí. Zatímco Ginny působila křehčeji a ještě měla některé dětské rysy, Hermiona měla kolem sebe auru přísnosti, která bránila většině lidí dívat se na ni jako na křehké stvoření. Vypadala už úplně dospěle, od překrásné tváře, přes výrazné poprsí až po pevný zadek. Fantazie mu jela na plno. Co to k čertu děláš!? Chtěls jsi dostat Ginny do trapné situace, aby radši odešla a na nic se tě nevyptávala no a nakonec tady porovnáváš Ginny a Hermionu!\nHarry se vrátil do reality a soustředil se na Ginny. Ovšem, když už o tom jednou začal přemýšlet, nedokázal své myšlenky zcela ovládnout a stále pociťoval vzrušení. Až odsud vyšíbuje, asi si ještě před spaním dá studenou sprchu.\n„S tím tvým pohledem,“ řekla Ginny.\n„Nelíbí se ti snad?“ soustředil se znovu na své divadélko.\nGinny chvíli neodpovídala. „Právě, že líbí,“ řekla nakonec a i v tomhle světle bylo vidět, že mírně zrudla.\nHarryho to vyvedlo z míry. Tušil sice, že se jí líbí (hlavně když byli mladší, to bylo dost evidentní), ale že by to takhle otevřeně přiznala, to nečekal. Navíc to byl zvláštní nový pocit. Ale rozhodně příjemný.\nByla to ovšem právě ta poslední věta, která Harrymu sebrala v jeho hře vítr z plachet. Najednou vůbec nevěděl co říct dál.\n„Hem… no… díky…“ vydal ze sebe. Nejprve ji de facto balíš, a když ti řekne, že ji rajcuje tvůj pohled, tak najednou nevíš, co říct? Co ty jsi za kluka?\n„Jo…“ reagovala Ginny. „Já jsem s tebou, ale chtěla mluvit o něčem jiném,“ konstatovala.\n„Vážně? Ne o nás dvou?“ předstíral překvapení Harry, když znovu našel ztracenou půdu pod nohama.\n„Ne,“ potvrdila Ginny. „Jde o tebe, Rona, Hermionu a Ashley.“\n„Nevrátíme se raději k původnímu tématu?“ navrhl Harry nevině, po několika sekundách ticha.\n„Ne,“ zamítla to rezolutně Ginny. „Ty už jsi vypil ten lektvar?“ zeptala se potichu.\n„Tak jsi nejspíš největší pitomec pod sluncem,“ reagovala Ginny. „Tak co udělal jsi to?“\n„Jo… ale jako pitomec si nepřipadám,“ odpověděl Harry pevně.\n„Ale jsi,“ řekla Ginny tiše s přimhouřenými oči. „Uvědomuješ si vůbec, co jsi provedl?“ vyjela na něj pak tak hlasitě, až mírně nadskočil.\n„Uvědomuji si to a věř mi, že to nebylo lehké rozhodnutí, ale takhle mám větší šanci Voldemorta porazit,“ prohlásil Harry a teď pro změnu nadskočila Ginny.\nVzápětí si povzdechla a bylo na ní vidět, jak hledá další argumenty. „Nakonec to může být úplně jedno. Ty-víš-kdo se nemusí vůbec dovědět, že už se s námi nepřátelíš, takže to stejně nakonec může skončit únosem někoho z nás,“ zpochybňovala efekt Ginny.\n„Voldemort se to určitě dozví. Pokud se skutečně uchýlí k podobné lsti, určitě si nejprve zjistí, kdo bude nejlepší cíl. Pokud mu ovšem bude řečeno, že se s nikým nepřátelím, může od plánu upustit. A pokud by ho i přes to provedl – já bych mu alespoň nevletěl do pasti,“ vysvětlil Harry.\n„Takže to vlastně není pro naši ochranu,“ vydedukovala Ginny. „Je to kvůli tvé pomstě, abys bez výčitek svědomí mohl obětovat naše životy za JEHO smrt,“ obvinila ho.\n„To není pravda,“ bránil se Harry. „Je to pro vyšší dobro. Pokud kvůli tomu budu muset obětovat život někoho z vás… je mi líto.“\n„To si dě…“ zasekla se v polovině věty. „Ne,“ řekla pomalu, „to nejsi ty. To z tebe mluví ten lektvar. Harry, kterého znám by nikdy nic takového neřekl. Nikdy by se nesmířil s tím, že musí někoho obětovat,“ prohlásila Ginny.\nHarry chvilku přemýšlel nad odpovědí. „Máš pravdu,“ přikývl. „Harry, kterého jsi ZNALA,“ dal úmyslně důraz na minulý čas, „by nikdy nikoho z vás takhle neobětoval. Ale také by nikdy neporazil Voldemorta. Teď mám alespoň nějakou šanci,“ vysvětlil Harry tvrdě.\n„Harry…“ řekla bolestně. „Co jsi to provedl? Proč musíš zrovna ty bojovat s NÍM?“\n„Protože pokud si tuhle otázku položí každý, nikdo nebude nikdy s Voldemortem bojovat a protože s ním mám nevyřízené účty, takže možná trochu i ta pomsta,“ připustil Harry. „A taky protože nedokážu jen tak přihlížet,“ dodal ještě.\n„Vždyť máme ministerstvo… máme bystrozory,“ namítala Ginny.\nHarry se ledově rozesmál. Ani nevěděl, že něco takového dokáže. Všiml si, že se Ginny trochu polekala. To jsem až tak hrůzostrašný? Ušklíbl se pro sebe. „Ano, to máme a podívej se, co dělají. Nejenom že nebojují, oni je dokonce ještě vlastně podporují, protože vedou právní válku s Fénixovým řádem. Takže kdo vlastně s Voldemortem bojuje? Obyčejní lidé. A já chci také bojovat. Chci ho porazit a udělám proto cokoli!“ řekl skálopevně.\n„Tohle není správné Harry,“ kroutila hlavou Ginny.\n„Je to pro vyšší dobro. Samozřejmě že to je správné,“ odporoval Harry sebejistě.\nGinny na něj chvilku nešťastně koukala, pak se beze slova zvedla a zamířila ke dveřím. Otevřela je a chtěl odejít, pak se ale ještě otočila. „Ty už nejsi Harry, tys ho zabil,“ řekla tvrdě bez náznaku emocí a odešla.\nHarry tedy v místnosti osaměl.\nPřepadli ho opět pochyby. Je to opravdu to nejlepší, co mohl udělat? Neměl se na to raději vykašlat? Co když se to později ukáže jako chyba? Teď už je to ale nejspíš jedno. Už to nejde vrátit. Lektvar ho změnil a snad je to i dobře.\nHarry měl poslední noc před svým odjezdem velmi neklidné spaní. Celou noc se mu zdáli špatné sny, ale ten nejhorší přišel až nakonec.\n„Proč jsi to udělal? To ti na mě vůbec nezáleží?“ vyčítala mu Hermiona.\n„Právě protože mi na tobě záleží jsem to udělal,“ vysvětlil Harry.\n„Tobě na mně záleží… To je sice hezké, ale mě na tobě záleží také. Vůbec tě nenapadlo, že tě mám taky ráda? A že chci, abychom byli spolu? Vážně jsi musel zničit tak nádherný cit? Proč vlastně bojuješ? Většina z nás bojuje proti Voldemortovi za lásku. Aby uchránili lásku před nenávistí. Ale ty jsi lásku v sobě zahubil!“ obvinila ho Hermiona.\nHarryho polil studený pot. Měla absolutní pravdu. Aby ochránil lásku, zahubil ji v sobě, ale jaký má pro něj smysl bojovat za něco, co v sobě zahubil? Možná prostě protože chce aby Hermiona a všichni jeho přátelé mohli cítit lásku. Ale bude v něm tahle touha žít nadále? Pokud přijde o schopnost mít rád, co ho bude nutit bojovat za lásku a za to aby ji mohli cítit lidé okolo něj, pokud on sám k nim náklonnost cítit nebude? Proč by za ni tedy měl bojovat? Za lásku, kterou sám už nikdy nebude cítit? Za lásku, kterou Voldemort považuje za zbytečnou? Za lásku, kterou Harry nyní učinil zbytečnou i pro sebe?\n(Ice, 23. 11. 2010 14:09)\nHodně dobrá povídka, zase po dlouhý době něco co se dá číst :) jen tak dál! :) jen bych měl takovou menší otázečku..... kdy bude další kapitola? :D\n(pavlas2, 23. 11. 2010 15:59)\n16. kapitola je téměř hotova, do konce týdne určitě.\nRe: Re: -,-\n(Katren, 25. 11. 2010 13:02)\nmi odepsal Andy a psal ze nema cas, takze se psani nevenuje tak, jak by chtel\n(Zdeňka, 9. 11. 2010 18:48)\nJe to opravdu dokonalá povídka! ♥ ;) Akorát je smutný, jak se Harry oddělil od všech svých přátel :(. Jinak je to prostě úžasný!! Nemůžu se dočkat pokračování ;) :).\n(pavlas2, 9. 11. 2010 18:50)\nDíky, takovej komentář potěší vždycky :-D\n(Zdeňka, 9. 11. 2010 18:46)\n(Katren, 1. 11. 2010 11:00)\nTak jo, tak to napisu podruhy, jestli budou ode mne dva komenty, tak se omlouvam.\nV momentu, kdy si povidal s Ginny jsem se bavilo a to i presto,ze ji nemam rada :D Na druhou stranu Hermiona reakce... no nevim, prislo mi, ze se vzdala prilis brzo, ale v kdyz se nad tim zamyslim, tak mozna, ze to jejich propojeni... Kazdopadne je to tvuj pribeh ;)\n(pavlas2, 3. 11. 2010 21:55)\nNo jo, něco na tom asi bude, vzdala to dost rychle. Uvidíme, možná se ještě k něčemu odhodlá :-D\n(Katren, 3. 11. 2010 22:52)\nOmlouvám se za chyby a že jsem psala bez interpunkce, ale bylo to z mobilu a zrovna jsme museli řešit nějaké statistické funkce na kalkulačce. Je to pěkně na prd :( stejně už si zas nepamatuju, jak se to dělá :D\n(pavlas2, 4. 11. 2010 17:57)\nOj… dej s takovýma věcma pokoj :-D\n(Mája, 29. 10. 2010 0:30)\nTak ti mám najednou z toho všeho pocit, že ten lektvar je čistě sugestivní záležitost. Nic takového jako zničit city neumí, Harry je v sobě ubíjí úplně sám :-) Doufám proto, že přijde zase brzy k rozumu, protože Moody rozhodně nemá pravdu. Je to Pošuk - všichni ostatní vědí že láska je důležitá.\nPěkná kapitolka, ale už se těším na další a doufám, že už přivedeš toho troubu Harryho k rozumu a zpátky k lásce :-)))\n(pavlas2, 3. 11. 2010 21:52)\nHarry je přesvědčený, že k porážce Voldemorta mu může pomoci, že bude bez citů. Hodně věcí tedy skutečně vyšlo z jeho osobní motivace a ne z lektvaru. Nicméně kdo ví, jak to bude dál? Přiznám se, že ani já si nejsem zcela jist, jak to nakonec dopadne. Je to plně v rukou Harryho a jeho přátel :-D


Borůvkové kouzlo | Romana Tichá | BUSINESS COACH\nBylo mnoho prázdnin v mém pracovním procesu, kdy se mi léto ztenčilo na užívání víkendů a na 2 týdny dovolené. To pak člověk mého ražení plánuje a chce si užít něco „většího“ a na prožívání a na unášení se okamžitým nápadem moc prostoru nezbývá. Možná to také znáte.\nNyní je pro mě léto okurková sezóna, z pohledu aktivní práce s klientem. Což dává příležitost informačním a regeneračním žním pro mě samotnou. Číst, poslouchat TED hovory a promýšlet nové plány. A když už je člověk mimo Prahu, tak se to snažím propojovat s výlety a hlavně si dopřát čas čas a chuť se opravdu pokochat okolní krajinou a všímat si.\nNa jedné takové procházce jsme si všimli borůvek. Krásné, velké a slaďoučké modré korálky se na nás úplně smály. Druhý den ráno jsme tedy vyrazili do lesa sbírat.\nZačalo to prvními borůvkami ve džbánku; možná si ještě vybavíte ten zvuk, když se jich prvních pět odrazí o dno. Nenápadně vyplouvaly na povrch. Kdo? Co? Vzpomínky přeci. Jak jsme jako děti soutěžily, kdo bude mít první zaplněné dno. Jak od zaplněného dna je setsakramentsky daleko k půlce džbánku. Jak jsme sbírali borůvky na táboře a úžasná paní z vesnice upekla buchty pro 70 dětí. Jak…Jak…\nPak přišla druhá technologická fáze; těsto. Přesně podle receptu, pečlivě jako v laboratoři, protože mi na tom strašně záleží, odvažuji všechny suroviny. Když je vše poctivě v míse, tak zjiš´tuji, že s takovou z toho asi těsto nikdy nebude. A najednou je tam se mnou babička. Úplně to slyším „Holka, to máš moc tuhý“ a druhá „ Romanko, ať neutopíš mlynáře“. Ani jedna nikdy nevážila a neodměřovala a přitom mívaly těsto hlaďoučké a vařečka jim v něm jen lítala, i když už byly slabé a nemocné.\nTak jsem ty jejich hlasy z dálky poslechla a po troškách tam nalila asi tak jednou tolik mléka, než bylo v receptu. Těsto jsme hrubou silou i jemným poplácáváním svorně zpracovali do úhledné koule. A pak přišla doba, kdy už nic neovlivníte, jen vyberete to nejteplější místo na zápraží a chodíte se koukat pod utěrku, jestli dělá to co má. Někdy je prostě třeba přestat tlačit a nechat věci, ať se dějí sami.\nA těsto vyrostlo. Rozkrájet, naplnit borůvkami a ještě nechat chvíli kynout, to bylo to nejmenší. Ale úkol, jak je uvařit, aby byly tak akorát; ta představa začínala být stresující. Hezké vzpomínky byly zapomenuty a chmury se tlačily na povrch, myšlenky typu kolik času a práce jsem tomu dala, že není k obědu nic jiného, že jsme se na ně tak těšili. Pak jsem si ale řekla, že si to zkazit nenechám, přece znám tolik možností, jak se zklidnit, tak proč to nepoužít při přípravě oběda. Nakonec to spravila šťopička kávového rumu, pár hlubokých nádechů s pohledem na rozkvetlé hortenzie.\nKdyž jsem do vařící vody házela první knedlíky, tak už neexistovalo nic než já a hodiny a důvěra, že se to prostě povede. A povedlo.\nJsem šťastná, že jsem si dovolila většinu dne trávit kolem borůvek a již vymýšlím, jakou jinou aktivitu ještě letos zařadím do prázdninového programu, abych si připomněla ta léta, kdy čas nebyl tím hlavním měřítkem. A pokud jsem i vám těmito řádky nebo fotografiemi přivolala milé vzpomínky nebo třeba inspirovala ke sbírání jablek a opékání obyčejných buřtů, tak vám přeji, ať si to vše moc užijete.


EP Line Disney Frozen Make-up modní kniha | Kosmetický salon | Maxíkovy hračky Kosmetický salon EP Line Disney Frozen Make-up modní kniha Původní cena: 599 Kč Sleva: (s Maxíkem ušetříte 30 Kč) -5% Vaše cena: 569 Kč (cena s DPH) Množství: Dostupnost: Skladem (5 a více ks) ověřit Dopravné: Od 94 Kč dopravné Kód zboží:EPE GPH18491 Značka: EPline Licence: Ledové království Vhodné pro: děvčata od 5 let Záruka: 2 roky poslat odkaz porovnat oblíbené To se mi líbí Popis Parametry Dotaz EP Line Disney Frozen Make-up modní kniha\nRozměry knihy: 30 x 22,5 x 2,5 cm Akce platí do vyprodání zásob Rozměr (cm): 30 x 22,5 x 2,5 Na Váš dotaz k produktu EP Line Disney Frozen Make-up modní kniha odpovíme co nejdříve. Dotaz k produktu E-mail pro odpověď: Vaše jméno: Dotaz: Ověření Text z následujícího obrázku přepiště do políčka ověřovací kód. Pokud je kód špatně čitelný, můžete vygenerovat nový Ověřovací kód: Související zboží... EPline EP Line Disney Frozen Ledové líčení Skladem (5 a více ks) 199 Kč do košíku Krásné ledové líčení pro velmi třpytivé rty s motivem princezny Elzy z příběhu Ledové království. Kód zboží: EPE GPH18497 EPline EP Line Disney Frozen Make-up kniha Skladem (5 a více ks) 369 Kč 499 Kč -26% do košíku Praktická kniha, která tě naučí krásné ledové líčení s motivem Elsy z příběhu Ledového království. Kód zboží: EPE GPH18492 EPline EP Line Disney Frozen Sada laků na nehty - Bílá a tyrkysová Skladem (5 a více ks) 249 Kč do košíku Krásné ledové líčení pro velmi třpytivé nehty s motivem Ledové království. Kód zboží: EPE GPH18496_6275 EPline EP Line Disney Frozen Sada laků na nehty - Fialová a růžová Skladem (5 a více ks) 249 Kč do košíku Krásné ledové líčení pro velmi třpytivé nehty s motivem Ledové království. Kód zboží: EPE GPH18496_6276 EPline EP Line Disney Frozen Třpytivá sada - Nehtové studio Skladem (5 a více ks) 339 Kč do košíku Krásná ledová kosmetická sada na nehty s motivem Ledového království. Kód zboží: EPE GPH18485_6279 EPline EP Line Disney Frozen Třpytivá sada - Třpytivá sada Skladem (5 a více ks) 339 Kč do košíku Krásná ledová kosmetická sada k líčení s motivem Ledového království. Kód zboží: EPE GPH18485_6277 EPline EP Line Disney Frozen Třpytivá sada - Třpytivý vzhled Skladem (2 ks) 339 Kč do košíku Krásná ledová kosmetická sada s motivem Ledového království. Kód zboží: EPE GPH18485_6278 Albi ALBI Nehtové studio Skladem (5 a více ks) 449 Kč 599 Kč -25% do košíku Kreativní sada Nehtové studio není jen tak obyčejná sada. Kód zboží: ALB N55 Albi ALBI Parfémová laboratoř Skladem (5 a více ks) 475 Kč 599 Kč -21% do košíku Vyzkoušejte parádní experimenty s parfémy a staňte se pravými výzkumníky ve své soukromé parfumérii! Kód zboží: ALB M73 B.Toys B.Toys Spojovací korále a tvary Beauty Pops 275ks Skladem (5 a více ks) 525 Kč 599 Kč -12% do košíku Spojovací korále na jejichž navlékání nepotřebujete žádné šňůrky. Kód zboží: BTS BX1232ZBT B.Toys B.Toys Spojovací korále a tvary Pop Arty 50ks Skladem (2 ks) 199 Kč do košíku Spojovací korále na jejichž navlékání nepotřebujete žádné šňůrky. Kód zboží: BTS BX1401ZBT Bratz Bratz panenka s nalepovacími nehty - Cloetta Skladem (2 ks) 299 Kč 699 Kč -57% do košíku Panenka Bratz v krásném moderním oblečku. Kód zboží: BRZ 518730_2060 EPline EP Line Savvi Tetování v plechovce - Snuggle Buddies Tattoos Skladem (2 ks) 175 Kč do košíku Klasické tetování 100 ks v přenosné plechovce s houbičkou a rozprašovačem. Kód zboží: EPE NK13040_5828 EPline EP Line Savvi Tetování v plechové dóze - Tattoo Mania Skladem (5 a více ks) 169 Kč do košíku Klasické tetování 100 ks v přenosné plechovce s houbičkou a rozprašovačem. Kód zboží: EPE NK13039_5830 EPline EP Line Savvi Tetování v plechové dóze - Vintage Tattoos Skladem (5 a více ks) 175 Kč do košíku Klasické tetování 100 ks v přenosné plechovce s houbičkou a rozprašovačem. Kód zboží: EPE NK13039_5831 Creatoys Creatoys Fixy tetovací Skladem (5 a více ks) 79 Kč do košíku Bezpečné tetovací fixy, které jsou atestované na styk s pokožkou. Kód zboží: CRT 22000108 GALT Galt Náramky přátelství Skladem (3 ks) 229 Kč do košíku Sada pro vlastnoručně vytvořené náramky přátelství Kód zboží: GLT GA1004393 Lamps Gumičky a skřipce 10ks Skladem (5 a více ks) 15 Kč do košíku Sada obsahuje 4 gumičky do vlasů a 6 malých skřipců. Kód zboží: LMP 32703 Lamps Gumičky do vlasů kytka Skladem (5 a více ks) 29 Kč do košíku Balení obsahuje 2x6 gumiček o šířce cca 0, 5 cm a 1 cm - na dvou gumičkách ozdobná plastová kytička. Kód zboží: LMP 32673 EPline EP Line Disney Frozen Velká make-up sada pro ledovou princeznu Skladem (5 a více ks) 1 299 Kč 1 499 Kč -13% do košíku Velká přenosná sada líčidel s zrcadlem a motivem Elzy z příběhu Ledové království. Kód zboží: EPE GPH18489 Smoby Smoby Ledové království Toaletní stolek se židličkou Skladem (1 ks) 1 499 Kč 1 999 Kč -25% do košíku Dětský kosmetický stolek s židličkou s motivem oblíbených hrdinek z pohádky Ledové království. Kód zboží: SMB SM 024996 Lamps Ledové království Šperkovnice Frozen Skladem (2 ks) 229 Kč do košíku Dětská šperkovnice s motivem Frozen se zrcádkem ve víku a přihrádkami na šperky, klenoty a tajnosti malé princezny. Kód zboží: LMP 213771 Mattel Mattel Disney zpívající Anna Skladem (5 a více ks) 629 Kč 899 Kč -30% do košíku Zpívající princezna Anna z filmové pohádky Ledové království nyní přichází se známou písní "For the first time in forever" Kód zboží: BRB CJJ08 Nahoru Nacházíte se: Maxíkovy hračky > Hry na profese > Kosmetický salon > EP Line Disney Frozen Make-up modní kniha Maxíkovy hračky Hračky SKLADEM Podle ZNAČKY Maxík VYPRODÁVÁ Maxíkovy AKCE NOVINKY Hračky s licencí Podle věku Od narození do 3 let Od 3 do 6 let Od 6 do 12 let 12 let a více věk Hračky pro děti Hračky pro kluky Hračky pro děvčata Hračky z TV Dárkové kupóny Auta a autíčka Kojenecké potřeby RC Modely Autodráhy Panenky Hračky pro nejmenší Dřevěné hračky Výtvarné a naučné Hry na profese Dílna a nářadí Hasiči Hrajeme si na... Hrdinové Hudebníci Indiáni Kosmetický salon Kouzelníci Kuchařky a kuchaři Kuchyňky a spotřebiče Lékaři Malé hospodyňky Na farmě Piráti Policie Popeláři Princezny a Víly Rybáři Rytíři Svatba Špióni Trempové a život v přírodě V obchodě Vědci Vojáci Zahradníci Záchranáři Vlaky a příslušenství Figurky a hrdinové Stavebnice Společenské hry Puzzle Plyšové hračky Hračky na zahradu Rekreační sport Dětské kostýmy Textilní hračky Loutky a Divadla Pro děti a dětské Kosmetika Školní potřeby Dárkové předměty Oblečení pro děti Rozbalené zboží Tipy na dárek Vánoční VÝPRODEJ hraček Zimní radovánky Vánoce Karneval a Maškarní Tipy pro školky Hračky doprava zdarma ČESKÉ hračky Dárky k narození dítěte Dárek ZDARMA nebo 1+1 Škola volá! Hračky na jaro Titulní stránka Kontakt na Maxíka Vše o nákupu Dárkové kupony Dopravné Způsoby úhrady Obchodní podmínky Reklamace Odstoupení od kupní smlouvy Registrace Jak nakupovat Maxíkoviny Proč Maxík Proč Maxík? Maxíkovy omalovánky Přihlásit Uživatel: Heslo: Neodhlašovat Zapomněli jste heslo? Nový zákazník Košík O nás Kontakty Proč Maxík? Vše o nákupu Certifikáty a ocenění Dopravné Reklamace Způsob platby Dárkové kupóny Obchodní podmínky Maxíkoviny Kariéra Přihlašte se k odběru novinek: Mobilní verze © 2016 Famico, s.r.o. | © 2016 The LEGO Group. LEGO® a LEGO logo jsou ochrannými známkami společnosti LEGO Group. © 2016 Lucasfilm Ltd. & TM. Všechna práva vyhrazena. Porovnání hraček Oblíbené Pokračovat v nákupu Přejít do košíku Obsah košíku Produkt Kusů Cena / ks Celkem Celkem s DPH: Do košíku vkládáte více kusů, než je akčních produktů skladem. Položka bude rozdělena na akční a za běžnou cenu. Nebo můžete zvolit jen akční a do košíku se vloží jen množství za zlevněnou cenu. Do košíku vkládáte více kusů, než je aktuálně skladem. U výprodejových produktů nelze do košíku vložit více kusů, než je aktuálně skladem (ks). Do košíku lze vložit maximálně ks Skladem je aktuálně ks. Do košíku nelze vložit více kusů, protože je produkt momentálně vyprodaný u dodavatele a jeho další dostupnost je neznámá. Za akční cenu skladem skladem u dodavatele Tento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte. Další informace V pořádku


SPLASH ✅ eshop\n✅Plastová vanička v modrém provedení je určena pro koupání malých novorozenců a dětí do dvou let věku. Při koupání malých miminek dobře poslouží barevná podložka upevnitelná popruhy. Při koupání již větších dětí se dá tato podložka snadno vyjmout a zvětší se tak objem vaničky. Přednosti: vanička s moderním designem má výpusť zaručuje bezpečné a jednoduché koupání Kupte dětem plastovou vaničku Sparkle and Splash! Vhodné pro děti od narození Materiál: plast Rozměr: 43 x 85 x 24 cm..\n✅Plastová vanička v růžovém provedení je určena pro koupání malých novorozenců a dětí do dvou let věku. Při koupání malých miminek dobře poslouží barevná podložka upevnitelná popruhy. Při koupání již větších dětí se dá tato podložka snadno vyjmout a zvětší se tak objem vaničky. Přednosti: vanička s moderním designem má výpusť zaručuje bezpečné a jednoduché koupání Kupte dětem plastovou vaničku Sparkle and Splash! Vhodné pro děti od narození Materiál: plast Rozměr: 42 x 72 x 17 cm..\nSPLASH 3,25 (65%) 16 x hodnotené\nKategorie produktů splash obsahuje 32 záznamů.


Alpine pro - ceny a akce | Promotheus\nAlpine pro - akce a ceny\nZde na webu Promotheus víme o všech nabídkách a slevách na Alpine Pro a Vám tak neunikne žádná příležitost koupit si Alpine Pro za zvýhodněné ceny. Stačí se podívat na pestrou letákovou nabídku. Jistě tak objevíte skvělé ceny pro Alpine Pro a při svých nákupech tak ušetříte nezanedbatelnou sumu peněz.\nJaké slevy na Alpine Pro nabízí Váš oblíbený prodejce?\nProhlédněte si aktuální letáky a akce, abyste měli přehled, jak výhodně můžete nakoupit tyto oblíbené produkty: Age of Empires, Active protein, automatický kávovar, akvarelové barvy, A.W.. U nás na webu Promotheus je totiž vše přehledně a pohodlně na jednom místě. Stačí jen kliknout a budete si moci vybírat z celé řady neodolatelných nabídek a slev.


Pořez kulatiny, výroba dřevěných obalů, dřevěné palety, zemní práce Určice, Prostějov, Olomouc\nEduard Navrátil - zemní práce, autodoprava\nModernizace hrobů na zakázku: rekonstrukce a opravy hrobů\nSpolečnost Pinewood, s.r.o. v Určicích se zabývá pořezem kulatiny a výrobou dřevěných obalů:\n- dřevěné palety\n- atypické dřevěné palety\n- prodej palivového dřeva\n- tepelné ošetření palet\n- prosté palety.\nNaší další činností jsou zemní práce a autodoprava.\nPokud máte zájem o více informací, tak nás neváhejte kontaktovat.\nMicrosite byla vložena dne: 20.11.2013\nID microsite: 28997, počet zhlédnutí: 122\nNákladní doprava tuzemská, Zemní a výkopové práce, Dřevěné obaly a palety, Tuhá paliva, Dřevo a řezivo - pily,\nMezinárodní silniční doprava, vnitrostátní silniční doprava Trutnov\nZákladní strategií firmy je poskytování komplexních logistických a dopravních služeb s cílem minimalizovat náklady zákazníků při přepravě zboží - PAP TRUTNOV, s.r.o.\nKompletní zemní práce moderními stroji - provizorní i konečné úpravy povrchů\nSpolečnost Eltom s.r.o. zajišťuje kromě elektromontážních prací také kompletní zemní práce, ať se jedná o provizorní či konečné úpravy a to pomocí moderních strojů. Působíme v okolí Ostravy i Karviné.\nVeškeré zemní a výkopové práce, výkopy pro vedení inženýrských sítí, terénní úpravy, demolice, montáž retenčních nádrží a další práce provádí společnost Štambacher s.r.o. v okolí Břeclavi.\nStavební firma se zaměřením na průmyslové stavby, stavební a zemní práce, okres Klatovy\nKompletní stavební práce zajišťuje společnost Stavby Šafanda, s.r.o. z Chanovic u Klatov. Provádíme veškeré zemní a přípravní práce, zakládáme stavby a zajišťujeme dopravu stavebního materiálu.


2,45 miliard USD připsáno omylem pro zákazníka Citigroup a Bank of America - CryptoSvet.cz\n2,45 miliard USD připsáno omylem pro zákazníka Citigroup a Bank of America\nVe Spojených státech bylo klientovi Bank of America omylem připsáno 2,45 miliard dolarů jen několik dní poté, co Citigroup neúmyslně odeslala 900 milionů dolarů skupině věřitelů.\nPřekvapení pro zákazníky Citibank a Bank of America\nZákazníci Citigroup a Bank of America byli docela překvapeni, když se podívali na své účty. Americká nadnárodní investiční banka Citibank chce vrátit platby ve výši 900 milionů dolarů věřitelům kosmetického gigantu Revlon. Banka uvedla, že jeden pracovník v softwaru pro úvěrové operace manuálně nevybral správné systémové možnosti. Zatímco někteří dobrovolně poslali prostředky zpět, banka se pustila do právní bitvy s hedgeovými fondy Brigade Capital Management a HPS Investment Partners, které odmítají vrátit platby. Částku si totiž započítali jako splátku celého dluhu společnosti Revlon.\nKosmetický gigant Revlon převzal v roce 2016 kosmetickou společnost Elizabeth Arden. Půjčil si kvůli tomu celkem 1,8 miliardy dolarů od mnoha různých organizací, včetně hedgeového fondu Brigade Capital. Během pandemie koronaviru se ale kosmetické značce přestalo dařit. Aby byl Revlon schopný splácet své dluhy, uzavřel s Citibank dohodu o restrukturalizaci. A právě při jedné ze splátek se banka dopustila historicky ojedinělé chyby.\nMiliardářem na jeden den\nPár dní poté, co Citibank neúmyslně odeslala 900 milionů dolarů skupině věřitelů, se klient Bank of America, Blaise Aguirre, podíval na svůj účet a zjistil, že má 2,45 miliardy dolarů.\nAguirre uvedl, že jeho první myšlenkou bylo, že Bank of America si sama uvědomí chybu. Když se to však nestalo, kontaktoval svého manažera vztahů a zeptal se ho, jaké tajemné peníze se to objevily na účtu. A co je ještě zajímavější, až poté, co Bloomberg kontaktoval banku s tímto dotazem, si banka uvědomila chybu a začala s nápravou problému.\nV Bank of America to nebyla první chyba, která se týkala zákaznických účtů. Začátkem tohoto měsíce měl věřitel dočasný problém, který způsobil, že někteří uživatelé online a mobilního bankovnictví viděli nepřesné zůstatky.\nNeočekávané chyby, jako jsou tyto, mohou mít za následek velké potíže, protože banky obvykle chtějí své peníze zpět. V závislosti na státě mohou spotřebitelé čelit trestnímu stíhání, pokud utratí peníze chybně vložené na jejich účet. Jeden pár z Pensylvánie v loňském roce čelil obvinění z krádeže poté, co utratili 120 000 dolarů, které jejich banka omylem vložila na svůj účet.\nTagy: bank of americacitibank


Pražský kat. Pravá tvář Reinharda Heydricha dnes na ZOOMu | Prima Zoom\nPražský kat. Pravá tvář Reinharda Heydricha dnes na ZOOMu\n17.50 Jak vznikla Země I (13)\n19.00 Neohrožená planeta (4)\n20.00 Hitlerovi bodyguardi (11)\nAtentáty na Hitlera ve Vlčím doupěti (Attempts to Kill Hitler at the Wolf´s Lair). Hitlerovo Vlčí doupě ve východním Prusku obklopovaly lesy a bažiny – dokonalá divočina pro ukrytí vojenského velitelství. Masivní betonové bunkry a nepřetržitá ostraha nebyly snadným cílem… Americký dokumentární seriál (2008)\n21.00 SS: Heydrich – pražský kat\nDokument ze série, která detailně mapuje dějiny SS. Tentokrát se dokumentaristé zaměřili na pro nás obzvlášť zajímavou postavu říšského protektora a organizátora konečného řešení židovské otázky. Heydrich byl z nacistického pohledu dokonalým příkladem árijské rasy. Stal se Himmlerovým zástupcem a také šéfem Sicherheitsdienstu (Bezpečnostní služby), civilní rozvědky a kontrarozvědky. Heydrich měl ovšem dvojí tvář. Na jedné straně byl milujícím otcem čtyř dětí a vzorným manželem, milovníkem sportu i hry na housle – a na druhé masovým vrahem, který neznal slitování…


Jak si vyrobit vlastní čaj směsi - Bill Lentis Media\nHome Mixéry Jak si vyrobit vlastní čaj směsi\nKaždý, kdo miluje šálek čaje v dopoledních hodinách, večer a ještě před spaním. Někteří lidé mají rád vzpomínky na šálek čaje se svými rodiči, nebo dokonce sourozenci ve večerních hodinách. To je jeden z důvodů, proč by se lidé měli snažit, aby se jejich vlastní čajové směsi, jak to bude jim dát šanci vzpomínat na staré časy.\nExistuje tolik receptů, které lidé mohou vyzkoušet ve svém domě, pít perfektní čaj později. Existují tři věci, které každý člověk potřebuje, aby se dobrý čaj směs; čerstvě vařená voda, jakýkoliv druh čaje, byliny, koření nebo květiny, a čajová koule nebo jen sítko. Také jít a podívejte se na to, jak udělat rajčatovou šťávu v mixéru – zkontrolujte, zda .\nRecept #1, aby se Rose Blend\nRecept #2, aby se bílé koření\nRecept #3 chcete-li Minty Sencha\nRecept #4, aby ibišek\nRecept #5 chcete-li bylinné čokolády\nJedná se o snídaňovou směs, která je směsí silných a lehkých čajů. To dává perfektní poměr pro snídani čaj chuť. Pokud někdo chce mít osvěžující ráno, pak tento čaj je perfektní s mlékem.\nChcete-li tuto dokonalou směs, vezměte 2 tsps čaje Darjeeling , 2 tsps čaje Assam a 1/2 lžičky růžových pupenů. Pokud někdo chce kofein podporu, pak mohou přidat guarana prášek ve směsi.\nNe každý má rád svůj čaj s medem; někteří to mají rádi pikantní stejně. Bílé koření je opravdu lehké, s normálními kořeněnými tóny. Používá 2 lžíce Pai Mu Tan , 1/2 lžičky pepře, 1 lžičku sušených jahod a 1 špetku světlic. Hlavní věc k zapamatování je, že použití silné směsi bylin nebo chutí by zde zničilo chuť bílého čaje s kořením.\nJedná se o horkou a studenou směs, která se používá hlavně jako letní občerstvení. Jednotlivec může snadno použít techniku studeného vaření a vyjde jako ledový čaj. Použijte 1 lžičku sušené citronové trávy a sušené máty a 2 lžíce čínské sencha greenu, které lidé mohou snadno najít na trhu. Existuje několik internetových obchodů, které prodávají byliny a přísady, a lidé mohou čajové směsi na vlastní pěst. Pokud je uživatel studený pivovarnictví, pak mohou dokonce přidat čerstvou okurku do nádoby. Navíc, pokud jde o chuť, čínský sencha je lepší ve srovnání s japonskou.\nPro svěží a štiplavou chuť je tato bylinná směs opravdu dobrá. Je vhodný jako letní nápoj a člověk ho může konzumovat v horkém i chladném stavu. Získejte 2 lžíce sušeného ibišku, 1 lžičku listů máty, 1 lžičku citronové trávy a vychutnejte si chuť, kterou čaj přináší. Je to velmi osvěžující nápoj, a měl by být konzumován brzy ráno, mít osvěžující začátek dne.\nKdo nemá rád čokoládu? Jedním z nejzdravějších způsobů, jak konzumovat, je, aby se čaj směs z ní! Vezměte 1 lžičku čokoládových kapek, 2 lžíce čaje Rooibos a 1/2 palce vanilkového lusku. Pokud má někdo kakaové skořápky snadno dostupné, pak mohou použít 1/2 lžičky.\nPrevious articleJak filtrovat šťávu z mixéru\nNext articleJak si vyrobit Milkshake s icecream bez mixéru\nJak si vyrobit limonádu slushie s mixérem\nJak si vyrobit rajčatovou šťávu v mixéru\nJak čistit Vitamix Blender Jar\nJak si vyrobit jahodový džus v mixéru\n30 března, 2021\nMůžete použít blender místo kuchyňského robotu\nMůžete Šťáva Mrkev v mixéru\nJak si vyrobit sójové mléko s mixérem\nJak si vyrobit celer šťávy v mixéru\nJak brousit lněné semínko v mixéru


Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Johannesburg\nSlevy v destinaci Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch\n22 Whitely Street, , Širší Melrose, Johannesburg, Jihoafrická republika - Zobrazit na mapě\nMáte dotaz pro Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch?\nApartmá typu Superior - manželská postel velikosti King (Superior Suite 1 King Bed)\nProtea Hotel Fire and Ice Melrose Arch – podrobnější informace\nNavržený pro obojí, práci i odpočinek, je hotel Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch umístěn ideálně v Širší Melrose; jedné z nejpopulárnějších lokalit ve městě. Centrum města je jen 8.1 Km daleko a na letišti můžete být během 25 minut. V dosahu jsou také Melrose Arch, Melrose ptačí rezervace, Wanderers Golf Club.\nMarriott je známý kvalitou svých služeb a přátelským personálem a Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch vás očekává. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nAtmosféra hotelu Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch je cítit v každém pokoji. televize s plochou obrazovkou, připojení k internetu (Wi-Fi), Wi-Fi připojení k internetu (bezplatné), nekuřácké pokoje, klimatizace jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotel nabízí obrovskou škálu rekreačního vybavení, včetně fitness centrum, golfové hřiště (v dosahu 3 km), venkovní bazén, zahrada. Užijte si jedinečné služby a skutečně prestižní adresu v Protea Hotel Fire and Ice Melrose Arch.\nApartheid Museum - 13,15 km\nTržnice Rosebank Roof Market - 3,03 km\nNákupní centrum Melrose Arch - 360 m\nAloe Ridge Nature Game Reserve - 1,97 km\nHodnocení Agoda (66)Hodnocení Booking.com (716)\nVšichni cestovatelé (66)Hosté na služební cestě (15)Páry (41)Jednotlivci (4)Rodiny s malými dětmi (3)Rodiny se staršími dětmi (3)\nDvojlůžkový pokoj typu standard king\nCharles – Spojené arabské emiráty\nzeyaad – Jihoafrická republika\nMalisha – Jihoafrická republika\nGugulethu – Jihoafrická republika\nguy – Svazijsko


Kuchyňské kráječe CATLER od 7 789 Kč - srovnání cen na Srovname.cz\nSrovnání cen kuchyňských kráječů CATLER\nPokud vaše srdce tluče pro kuchyňské kráječe CATLER, jste tu správně. Tady je celebritou, vybírat můžete až z 2 výrobků. Najdete zde ty nejlevnější exempláře, ke kterým patří třeba Catler FS 9020 červený, který pořídíte již za 7 789 Kč, ale i nejlepší produkty jako Catler FS 9010. Nechte si poradit. Nebo čtěte ve hvězdách. Catler FS 9010 jich má 5 z 5 a doporučuje jej 100 % spotřebitelů. A pokud si uvědomíte, že značka CATLER nakonec není to co hledáte, vždycky můžete zkusit jiné kuchyňské kráječe.\nKuchyňské kráječe CATLER od 7 789 Kč - srovnání cen na Srovname.cz (2 produkty)\n8 290 Kč - 8 347 Kč v 8 obchodech\nCatler FS 9010, nerez Hledáte spolehlivého pomocníka do kuchyně, který za vás nakrájí šunku, sýr i tvrdý salám? Vsaďte na kráječ potravin Catler FS 9010, který vás na první pohled zaujme svým robustním kovovým tělem. Průměr nože činí 220 mm a šířku řezu si »\n7 789 Kč - 7 867 Kč v 8 obchodech\nCatler FS 9020, červená Profesionální kráječ potravin Catler FS 9020 s integrovanými brusnými kameny se stane nepostradatelným pomocníkem v každém větším provozu, ale své místo si najde i v nejedné domácnosti. Přístroj o příkonu 240 W a otáčkami 430 za »