Odměna advokáta a způsoby jejího určení | Maur Legal s.r.o.\nOdměna advokáta a způsoby jejího určení\nToto právo je zakotveno v ustanovení § 22 zákona o advokacii, které stanoví, že advokacie je vykonávána zpravidla za odměnu. Obsah tohoto ustanovení koresponduje s faktem, že činnost advokáta je přes jeho veškeré "vyšší poslání" činností podnikatelskou a advokát ji tedy vykonává za účelem zisku. Navázáním právního vztahu mezi advokátem a klientem proto vzniká i povinnost klienta poskytnout advokátovi odměnu. Odměna může být určena různými způsoby. Nejdůležitější je ovšem rozlišovat odměnu smluvní a odměnu mimosmluvní. Smluvní odměna je stanovena přímo ve smlouvě o poskytování právních služeb sjednané mezi advokátem a klientem. Pokud takto sjednána není, je odměnou mimosmluvní a její výše se stanoví podle příslušných právních předpisů, o čemž bude pojednáno dále. Advokát má rovněž ze zákona právo od klienta požadovat přiměřenou zálohu, jejíž výše se stanoví zejména z hlediska celkové ceny a očekávaných hotových výdajů. Takovouto zálohu však musí na žádost klienta při ukončení jejich vztahu vyúčtovat.\nMůžeme tedy rozeznávat následující druhy odměn:\nI. odměna smluvní\nV praxi je častější než odměna mimosmluvní. Důraz je zde kladen na smluvní volnost stran, avšak z důvodu ochrany klienta jsou advokátovi při sjednávání smluvní odměny stanoveny určité povinnosti. Zejména půjde o povinnost advokáta poskytnout klientovi pravdivé informace o očekávaném rozsahu jeho úkonů a na výslovné vyžádání klienta podat vysvětlení o výši mimosmluvní odměny v dané věci pro jejich vzájemné porovnání. Dále je velký důraz kladen na přiměřenost smluvní odměny. Při posuzování přiměřenosti odměny je třeba přihlédnout zejména ke znalostem, zkušenostem, pověsti a schopnostem advokáta, dále k časovým požadavkům klienta na vyřízení věci, k obtížnosti a novosti skutkových i právních problémů, k povaze a době trvání vztahů mezi advokátem a klientem a dalším relevantním skutečnostem.\nJe třeba rovněž podotknout, že pokud advokát neposkytuje sjednané právní služby v plném rozsahu a nestanoví-li smlouva o poskytování právních služeb jinak, má advokát nárok pouze na poměrnou část sjednané odměny.\nVe smlouvě mezi advokátem a klientem je možné sjednat různé druhy a formy smluvních odměn:\na) fixní odměna\nFixní odměna, někdy též odměna paušální, se stanoví přesně danou částkou, která nemusí být sjednána pouze pro konkrétní právní věc, ale například i pro všechny právní věci, ve kterých advokát bude klientovi poskytovat své právní služby. S ohledem na obtížnost při odhadování předem časové a obsahové náročnosti jednotlivých případů je tato odměna v praxi méně častá.\nb) časová odměna\nTato odměna je určena částkou za určitou časovou jednotku, většinou hodinu. Na základě odvedené práce se pak vynásobením počtu časových jednotek a stanovené odměny určí výsledná odměna advokáta. Při kontaktu s advokátem se klient právě nejčastěji v praxi setká právě s hodinovou sazbou, která je i základním rozlišovacím prvkem jednotlivých advokátních kanceláří. Dle advokátních předpisů má advokát nárok na odměnu za každou započatou časovou jednotku, resp. hodinu, což je samozřejmě možné v zájmu klienta modifikovat ve smlouvě. Ve smlouvě lze i sjednat časovou odměnu s určitým stropem, po jehož překročení již advokátovi další odměna nenáleží. Časová odměna má výhodu v tom, že přesně odráží specifika konkrétního případu a naopak nevýhodu v obtížné prokazatelnosti přesné délky stráveného času.\nc) podílová odměna\nVýše této odměny je odvozena od určité majetkové hodnoty, vztahující se k danému právnímu případu, tedy od hodnoty věci, která je předmětem poskytování právních služeb, nebo od výsledku věci. České advokátní předpisy na tento druh odměny hledí poněkud ostražitě a akceptují ji pouze za předpokladu, že je opravdu přiměřená a že v případě podílové odměny na výsledku jsou pro její sjednání důvody zvláštního zřetele hodných, tedy zejména důvody sociální či majetkové. Toto řešení je víceméně při mezinárodním srovnání kompromisem, jelikož "pactum de quota litis", neboli podílová odměna z výsledku věci, je dokonce v mnoha zemích zakázána jako neetická, ale v některých (zejména USA) zase naopak docela hojně využívaná.\nLegislativa Evropské unie se k podílové odměně staví spíše negativně, když Kodex chování advokátů Evropských společenství ve svém článku 3.3. stanoví:\n"Advokát nemůže stanovit odměnu na základě dohody ‚pactum de quota litis‘. Pactum de quota litis znamená dohodu mezi advokátem a jeho klientem uzavřenou před definitivním ukončením věci, ve které je klient účastníkem, na základě které se klient zavazuje, že advokátovi zaplatí podíl na výsledku bez ohledu na to, zdali jde o peněžitou odměnu nebo jiný prospěch, který klient získal v důsledku ukončení dané věci. Pactum de quota litis nezahrnuje dohodu, podle které se honorář účtuje jako poměrná část k hodnotě dané věci, ve které advokát zastupoval, jestliže je toto v souladu s úředně vyhlášeným tarifem nebo s předpisy příslušného orgánu, jehož pravomoci daný advokát podléhá."\nDůvodem zákazu je podle vysvětlující zprávy ke kodexu to, že určování odměny podílem z výsledku sporu podporuje vedení spekulativních případů, je v rozporu s náležitým výkonem spravedlnosti a je snadno zneužitelné. Nicméně je nutno dodat, že objektivně má tento způsob sjednání odměny advokáta své výhody i nevýhody. Mezi výhody patří zejména zlepšení přístupu ke spravedlnosti pro nemajetné, vyšší zainteresovanost právního zástupce a větší efektivita právních služeb, přenos rizika na právního zástupce neboli "risk pooling", odklad výdajů klienta v čase a preference smírného řešení sporu. Na druhou stranu zase nevýhodou může být podpora spekulativních případů, konflikt zájmů mezi advokátem a klientem a v neposlední řadě nepřiměřená výše odměn.\nII. odměna mimosmluvní\nMimosmluvní odměna přichází v advokátní praxi do úvahy v následujících případech:\na) odměna dle advokátního tarifu\nTuto odměnu a způsob jejího určení upravuje vyhláška ministerstva spravedlnosti č. 177/1996 Sb., o odměnách advokátů a náhradách advokátů za poskytování právních služeb, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "advokátní tarif"). Tato vyhláška byla významně novelizována s účinností od 1.9.2007 a mimo jiné bylo nově zakotveno dlouho očekávané zvýšení sazeb tarifní hodnoty, úprava režijního paušálu a změna vyúčtování u vícečinného souběhu.\nVýše mimosmluvní odměny se tedy určuje dle advokátního tarifu. Její výpočet je založen na tom, že jsou stanoveny typy důležitých jednání advokáta - úkony právní služby a dále je nutné si zařadit daný právní případ v rámci advokátního tarifu (pokud není úkon přímo vyjmenován, je nutné ho podřadit pod úkon svou povahou a účelem nejbližší) a zjistit tak jeho takzvanou tarifní hodnotu, tedy jeho jakési peněžité ocenění. Z této tarifní hodnoty se pak na základě sazebníku určí takzvaná sazba mimosmluvní odměny, neboli částka, která advokátovi náleží za uskutečnění jednoho úkonu právní služby (například převzetí a příprava zastoupení, písemné podání soudu, účast na jednání před soudem, jednání s protistranou, návrh na předběžné opatření atd.). Obecným pravidlem je, že pokud není v advokátním tarifu pro danou věc speciální úprava, pak výše tarifní hodnoty odpovídá výši peněžitého plnění, ceně věci či práva. Speciální úpravu nalezneme například v případě vypořádání společného jmění manželů, v případě určení práva apod. Takto určenou tarifní hodnotu lze poté snadno převést dle tabulky na sazbu mimosmluvní odměny, tedy částku odměny advokáta za jednotlivý právní úkon. V některých případech (méně významné právní úkony) má advokát nárok pouze na polovinu určené sazby - typicky návrh na opravu odůvodnění rozhodnutí, odvolání proti rozhodnutí, pokud nejde o rozhodnutí ve věci samé apod.; v některých případech zase může dojít ke zvýšení této mimosmluvní odměny advokáta.\nMimosmluvní odměna určená dle advokátního tarifu tak sice na první pohled vypadá jako pevně daná, nicméně však může být ze stanovených důvodů zvýšena či naopak snížena. Důvodem pro zvýšení, a to až trojnásobné, je zejména použití cizího práva nebo cizího jazyka, dále u časově náročných úkonů právní služby, kdy je advokát nucen se svému klientovi a jeho případu zabývat ve dnech pracovního volna či v pozdních večerních hodinách. Naopak snížení je možné, pokud takto chce učinit sám advokát, a to až na polovinu. Pokud by například v rámci charitativní činnosti chtěl jít i pod tuto mez, musel by s klientem uzavřít smlouvu o poskytování právních služeb a takovouto odměnu pak v této smlouvě sjednat.\nK této problematice je ještě dále nutno doplnit, že pokud se jedná o mimosmluvní odměnu advokáta, který byl klientovi jako účastníkovi řízení ustanoven soudem, tak její výše musí být vždy určena dle advokátního tarifu. Toto platí i v civilním řízení. Nicméně s ohledem na judikaturu je třeba se v tomto ohledu také zmínit o skutečnosti, že ustanovenému advokátovi odměna eo ipso nenáleží, pokud jedná proti vůli svého klienta.\nb) paušální sazba odměny\nDruhým způsobem, kterým může být mimosmluvní odměna advokáta určena, je odměna dle vyhlášky ministerstva spravedlnosti č. 484/2000 Sb., kterou se stanoví výše odměny za zastupování účastníka advokátem nebo notářem při rozhodování o náhradě nákladů v občanském soudním řízení a kterou se mění vyhláška č. 177/96 o odměnách advokátů a o náhradách advokátů za poskytování právních služeb (advokátní tarif), v platném znění (dále rovněž jen "advokátní paušální tarif"). Tato vyhláška byla přijata s cílem usnadnit práci soudcům při výpočtu odměny advokáta za zastupování v občanském soudním řízení, nicméně se od svého zrodu stala terčem ostré kritiky ze strany České advokátní komory a jejich členů, a to zejména z důvodu odlišného konceptu, než jaký má advokátní tarif. Ten je v případě náhrady nákladů v poměru subsidiarity a uplatní se hlavně v případě náhrad hotových výdajů a náhrad za promeškaný čas, protože ty nejsou v paušálním advokátním tarifu upraveny. Zároveň je ale paušální advokátní tarif k advokátnímu tarifu v poměru speciality, jelikož se uplatní pouze na vypočítávání nákladů v rámci občanského soudního řízení. Paušální advokátní tarif nevychází z tarifních hodnot, ale z pevných částek odměny, která se vypočítává na základě peněžité částky, která je předmětem řízení nebo podle druhu projednávané věci. Pro případ penězi ocenitelných sporů (o zaplacení peněžité částky, o peněžitá plnění ze smlouvy, spory směnečné a šekové apod.) a pro řízení týkající se zrušení a vypořádání spoluvlastnictví a společného jmění manželů stanoví paušální advokátní tarif obecně sazby odměn v ustanovení § 3. Vedle těchto obecných sazeb odměn stanoví paušální advokátní tarif v dalších svých ustanoveních řadu speciálních sazeb v závislosti na druhu řízení, na soudní instanci, na tom, zda se koná společné řízení apod. Při určování sazeb odměny podle paušálního advokátního tarifu se na rozdíl od advokátního tarifu (podle něhož je rozhodný stav započetí úkonu) vychází ze stavu v době vyhlášení soudního rozhodnutí. Rovněž tak je v určitých případech povoleno snížení či zvýšení sazby odměn.\nV souvislosti s právem advokáta na svou odměnu je nutno se v rámci komplexnosti v následujících odstavcích zmínit na jednu stranu ještě o jeho dalších finančních nárocích ke klientovi a na druhou stranu je zase třeba rovněž zdůraznit povinnosti advokáta při správě a úschově peněz a jiného majetku klienta, stejně jako přiznání náhrady nákladů klientovi na jeho právní zastoupení:\nIII. jiné finanční nároky advokáta\nKromě nároku na odměnu, která byla popsána výše, má advokát právo na proplacení hotových výdajů a na náhradu za promeškaný čas. Běžné administrativní náklady se však bez dalšího zahrnují do jeho odměny.\nAdvokát má nárok na náhradu hotových výdajů, které účelně vynaložil v souvislosti s poskytnutím právní služby. Půjde tedy zejména o tyto výdaje:\nsoudní, správní, místní a jiné poplatky,\npoštovné a telekomunikační poplatky,\nznalecké posudky a odborná vyjádření,\nopisy a fotokopie.\nTakovéto výdaje je klient povinen advokátovi uhradit, má však právo požadovat jejich vyúčtování a předložení příslušných účetních dokladů. V případě, že se smluvně dohodne paušální částka, nemusí advokát své výdaje vykazovat, na druhou stranu nemá právo požadovat dodatečnou úhradu, pokud se paušální částka překročí. Aby se předešlo nutnosti nadbytečné dokumentace, stanoví advokátní tarif, že advokátovi náleží ke každému úkonu právní služby paušální částka 75 korun jako náhrada výdajů na vnitrostátní poštovné, místní hovorné a přepravné.\nNáhrada za promeškaný čas náleží advokátovi, v případě že:\nse jednání před soudem nebo jiným orgánem nekonalo - aniž byl advokát včas vyrozuměn, bylo odročeno bez projednání věci nebo se opozdilo o více než půl hodiny\nadvokát poskytoval právní služby v místě, které není jeho sídlem či alespoň bydlištěm - za zmeškaný čas se pak považuje doba strávená cestou do místa poskytování služeb a zpět.\nPokud není výše náhrady za promeškaný čas stanovena ve smlouvě o poskytování právních služeb, náleží advokátovi sto korun za každou započatou půlhodinu. Jestliže se jedná o čas zmeškaný v důsledku odročení jednání bez projednání věci nebo nekonání jednání, náleží advokátovi náhrada ve výši jedné poloviny mimosmluvní odměny.\nIV. přiznání náhrady nákladů na advokáta\nNa základě jednotlivých procesních prostředků je umožněno úspěšnému účastníkovi příslušného řízení přiznání práva požadovat po protistraně, aby mu uhradila náklady tohoto řízení a takovým nákladem je i odměna vyplacená advokátovi.\nPro civilní řízení platí obecná zásada, že účastník řízení, který měl ve věci plný úspěch, má nárok na náklady soudního řízení, které zahrnují i náklady právního zastoupení. Pokud má účastník ve věci pouze úspěch částečný, náhrada nákladů bude přiměřeně upravena. Ne však ve všech druzích řízení se tyto náklady přiznávají, neboť v ustanoveních občanského soudního řádu jsou vymezeny mnohé případy, kdy takto soud rozhodnout nemusí nebo dokonce ani nemůže. Jako výjimečná situace pro nepřiznání náhrady nákladů řízení jsou stanoveny ustanovením §150 občanského soudního řádu "důvody hodné zvláštního zřetele". Toto ustanovení však nelze považovat za ustanovení zakládající soudní libovůli, nýbrž jde o ustanovení, podle něhož je soud povinen zkoumat, zda ve věci neexistují zvláštní okolnosti, k nimž je třeba při stanovení povinnosti k náhradě nákladů řízení výjimečně přihlédnout. Důvody hodné zvláštního zřetele ve smyslu ust. § 150 o. s. ř. mohou být – omluvitelný omyl při plnění peněžitého závazku, neexistence ekonomických obtíží věřitele v souvislosti s opožděnou platbou a dobré majetkové poměry věřitele – žalobce. Dle soudní judikatury mohou a měly by rovněž platit odlišná pravidla pro přiznávání náhrady na náklady řízení spočívající v odměně advokáta:\n"I. Je-li stát k hájení svých právních zájmů vybaven příslušnými organizačními složkami, finančně i personálně zajištěnými ze státního rozpočtu, není důvod, aby výkon svých práv a povinností přenášel na soukromý subjekt, kterým byl v daném případě v soudním sporu o náhradu škody advokát.\nII. Z odůvodnění soudního rozhodnutí musí vyplývat vztah mezi skutkovými zjištěními a úvahami při hodnocení důkazů na straně jedné a právními závěry na straně druhé. Jsou-li právní závěry soudu v extrémním nesouladu s vykonanými skutkovými zjištěními anebo z nich žádné možné interpretace nevyplývají, nutno takové rozhodnutí považovat za stojící v rozporu s čl. 36 odst. 1 Listiny, jakož i čl. 1 Ústavy. Tento požadavek se týká i odůvodnění výroku o nákladech řízení."\nVe správním soudnictví platí obdobná pravidla jako v řízení civilním. Uplatňuje se zde rovněž obecná zásada, že úspěšný účastník má právo na náhradu nákladů řízení.\nV rámci správního řízení může správní orgán rozhodnout, že některý z účastníků tohoto řízení je povinen nahradit ostatním účastníkům ty náklady, které vznikly jeho zaviněním.\nV trestním řízení se zase poškozenému mohou nahradit náklady potřebné k účelnému uplatnění nároku na náhradu škody včetně nákladů vzniklých v důsledků přibrání zmocněnce, kterým bude obvykle advokát. Rovněž i obžalovaný se může po pravomocném zproštění obžaloby domáhat uhrazení nákladů obhajoby, i když se nejedná o klasický příklad přiznání náhrady nákladů, a tento nárok bude uplatňovat jako náhradu škody vůči státu.\nVýše zmiňovaných nákladů je příslušným orgánem určena dle advokátního tarifu. V některých případech je však stanovena odlišná úprava. Zvlášť důležitá odchylka platí pro civilní řízení. Pokud je klient v rámci civilního řízení úspěšný ve své věci a soud mu přizná náklady právního zastoupení, tak určí jejich výši dle speciální úpravy obsažené ve vyhlášce ministerstva spravedlnosti č. 484/2000 Sb., (advokátní paušální tarif), která rovněž prošla novelou s účinností od 1. 9. 2007. Nutno ovšem dodat, že soud se může v případě, kdy to odůvodňují okolnosti případu, od této vyhlášky odchýlit a rozhodnout o výši přiznaných nákladů dle advokátního tarifu:\n"...není správný názor, podle něhož „jedinou zákonnou možností soudu je stanovit výši odměny za zastupování podle paušální sazby podle vyhlášky č. 484/2000 Sb…."\n"Soud může výjimečně, odůvodňují-li to okolnosti případu, stanovit výši odměny za zastupování podle vyhl. č. 177/1996 Sb. Umožňuje to ust. § 151 odst. 2 o. s. ř."\nTato vyhláška "o paušální odměně" se neřídí na rozdíl od advokátního tarifu počtem úkonů právní služby, které advokát pro svého klienta činí, nýbrž stanoví pro jednotlivá řízení paušální sazbu odměny právního zastoupení pro jednotlivé stupně řízení. Výhodou je možnost přesného určení výše náhrady nákladů pro klienta již na začátku sporu, ale na druhou stranu není zohledněna délka a náročnost sporu, a tak klientovi mohou vzniknout daleko větší náklady na smluvní odměnu advokáta určenou odlišně od advokátního tarifu, resp. vyhlášky o paušální odměně, než jaké mu budou na konci úspěšného sporu přiznány. Této skutečnosti si však klienti často nejsou vědomi a očekávají, že co zaplatí advokátovi, to jim po vyhraném sporu bude v plné výši uhrazeno protistranou. Takový výsledek však v praxi není příliš častý, a také proto jsou advokáti při sjednávání smluvní odměny povinni poučit svého klienta o tom, že oficiálně přiznaná náhradu se řídí odchylnými pravidly a normami.\nV. povinnosti advokáta při správě či úschově peněz a jiného majetku\nZákladní ustanovení o povinnostech advokáta při správě či úschově peněz a jiného majetku klienta obsahuje zákon o advokacii v ustanovení § 56 a násl. a dále také Etický kodex, přičemž podrobnosti jsou stanoveny v Usnesení Představenstva České advokátní komory č. 7/2004 Věstníku.\nVeškerý majetek, který advokát převezme od svého klienta v souvislosti s poskytováním právních služeb, je povinen opatrovat s péčí řádného hospodáře a smí jej použít pouze ke stanovenému účelu. Písemná forma smlouvy - o úschově, o uložení věci atd. - je povinně vyžadována v případě správy nebo úschovy majetku a v takové smlouvě je i obvykle obsažena dohoda o odměně advokáta za takové služby. Pokud není odměna za správu majetku stanovena smluvně, náleží advokátovi mimosmluvní odměna ve výši deseti procent ročního příjmu z takto spravovaného majetku. Věci, které advokát od klienta převezme, musí opatrovat tím způsobem, aby je klientovi mohl vrátit ve sjednané době, v opačném případě by se dle kárné praxe jednalo o závažné porušení povinností advokáta.\nV případě úschovy peněz od klienta, resp. pro klienta od třetí osoby, je advokát tyto prostředky povinen ukládat na zvláštní bankovní účet advokátní úschovy. Advokát by rovněž neměl opomenout přiměřené pojištění takto svěřeného majetku. Přírůstky z uložených prostředků náleží klientovi a advokát si nesmí ani uložené prostředky ani jejich přírůstky jednostranně započíst oproti své odměně, i kdyby oprávněně po klientovi požadované.


ŽENA-IN - Úlků děláme tak 800 kusů\nÚlků děláme tak 800 kusů\nMegasladké Vánoce slaví u čtenářky Katy. Sice dělají jen tři druhy cukroví, zato v takovém počtu, že nechápu, jak to mohou zbaštit...\nKdyž jsem si přečetl příspěvek čtenářky Katy k dnešnímu tématu, okamžitě jsem se rozhodl, že se nabídnu: Katy, kdybyste ty úlky potřebovali pomoct sníst, hlásím se dobrovolně.\nTo jste mi káply do noty zrovna dnes budu chystat těsta. Péct budu až zítra. Naše rodina dělá asi tři druhy, ovšem v hojném počtu. Klasika rohlíčky pak marokánky a to nejlepší nakonec\núlky v tom je naše rodina absolutní jednička hlavně co se týká počtu úlků děláme jich asi tak 800ks. Nejdůležitejší je ovšem přísun vody a nealko piva. Protože jak se vám začne lepit cukr na prsty občas si je omylem olýznete tak nechcete sladké vidět minimálně do vánoc. Druhá věc kam schovat cukroví, aby nikdo neujídal. U nás v pohodě, ale švagrové jsem dala úlky a manžel jí je za dva dny snědl ani jim nedal ochutnat. Naštěstí máme velké zásoby tak jsem ji posla 50kousků. Ty schovala tak, že už na ně nechodil. A protože mi letos vypadl pomocník - moje sestra je čerstvě maminkou, tak do party beru svoji mladší i starší dceru. Jednou nás dokonce bylo asi 6 a byla to strašná sranda. Jenže to nám chlapi dolívali vaječný koňak a musím říct, že to bylo nejlepší dělání úlků. Když se mi letos podaří, zkusím je vyfotit a poslat fotku. Takže v sobotu to začne.\nPřeji všem hezké pečení.\nSousedka zadělává na vosí hnízda ze čtyř kil.\nNikdy jsem to nejedla To manžel měl rád\nno kedze je uz pondelok zisla by sa fotka z pecenia\núlky má moc ráda dcera, ale tolik jich neděláme\nÚlky vůbec neděláme, nechutnají nám, jsou děsně přeslazené.\nTolik úlků bychom nesnědli ani za rok\nMno, na to bych potřebovala alkoholické pivo. A asi tak šestnáctistupňové. Jenom na to odhodlání vůbec začít nějaké "úlky" dělat.\nBTW to sloveso zní "olíznout" - nikoli s "Y", to je strašidelná hrubka. To neomluví ani 800 vosích hnízd.\nteda, vyrobit 800 úlků, tak už by mi pak nemohly přijít na oči... my jich děláme tak 50 a už se mi zdá o čertech\nI vy úlkojedi\nTak tolik úlků bych nezvládla a myslím, že bychom je ani nesnědli a když ano, už bychom je další rok nechtěli ani vidět...\narminka — #50 take je mam moc rada\nto by se u nás taky snědlo ale kdo se má s tím dělat?\nmarokánky miluji, dělá mi je mamka mého přítele\nno tak to jsou pěkný galeje\nTo by mě kleplo.....\n800ks by mě zabilo kolik spotřebuješ piškotů?\nto nemyslíš vážně,tolik úlů


Červenec | 2015 | Emiel Regis | Stránka 2\nMěsíční archiv: července 2015\nPublikováno: 07.07.2015 Autor: Hana Ťoková\nPřidáváme video z výletu štěňátek. Vše se odehrává na místech, kde byli úplně poprvé, dovezeni pro ně zatím neznámým autem. Jak je vidět, jsou to pohodáři, kterým je dobře všude, kde je mají rádi A že se tam vyskytne velký cizí pes? Žádný problém, dá se sním taky hrát a ještě nosí hračky.\nProč chlupatým psům nestříhat srst\nMožná už pro někoho notoricky známá věc, ale opakování a připomenutí nikdy neuškodí. Obrázek je sice anglicky, ale je na něm moc hezky znázorněno (díky ti neznámý autore), jakou termoizolační funkci má srst – správně vyčesaná, nevyčesaná a ostříhaná na krátko. prosím, nestříhejte na léto své chlupáče, bohužel zrovna v dnešních dnech někteří ostříhaní bojují kvůli přehřátí o život… Ostříháním svému pejskovi opravdu od vedra neulevíte, spíš naopak.\nPublikováno: 06.07.2015 Autor: Hana Ťoková\nJak to viděl Bondík…\nRáno naši dvounožci prohlásili, že už jsme velcí a potřebujeme začít poznávat velký svět. Vzali jsme mámu, obojky a vodítka a nasedli jsme do něčeho divného, prý do auta. Ale žádný stres, když z jedné strany seděla výletně natěšená máma a z druhé strany byla panička. My kluci jsme byli způsobní cestující, jen Glorie že musí sedět na paničce. A za chvilku už nás vykládali z auta a volali, ať jdeme dál. Tak jsme šli a koho jsme nenašli? Jedny z našich oblíbených drbačů! Pánečkovi rodiče, kteří prý dřív taky chovali naše plemeno. Byli z nás úplně unešení a my byli za chvilku úplně umazlení. Pak se konal další přesun. Když jsme vysedali z auta, slyšeli jsme známý štěkot – to nás vítala babička Beruška, která byla od včerejška na “prázdninách” u paničky rodičů. A pak druhý, neznámý štěkot. Strejda Gardík. Toho jsme nikdy neviděli, ale vůbec nám to nevadilo a začali jsme strejdu tahat za uši. Gardík je super strejda, provedl nás celým svým panstvím, domem i zahradou, donesl nám svoje hračky a pořád nás chodil kontrolovat, jestli jsme všichni a v pořádku. Bylo to moc fajn, paničky rodiče jsou taky super drbači a těch dobrot co nám nanosili! Mně říkali, že jsem Bondík (jak kdybych to nevěděl) a že před lety tady u nich bydlel taky jeden Bondík, který byl paničky první chlupáč, první a nejúžasnější. A jak je krásné, že se jmenuji po “pradědovi”. Sice jsme jim po celém domě nadělali pár loužiček (a nejen je), ale prý jsme ta nej návštěva a máme dojet zase. Tak jo, my zase dojedeme\nV týdenní galerii je pár nových fotek, večer nebo zítra přidáme video ze štěněčího výletu.\nPublikováno: 05.07.2015 Autor: Hana Ťoková\nDnes proběhla první zkouška obojků. Jen tak na zahrádce během hraní s mámou, chlupatkami a svými lidmi. Takže ani nestíhali protestovat. Zítra proběhne první zkouška vodítek a výlet autem za strejdou Gardíkem a dalšími lidskými drbači. Fotky jsou v nové týdenní galerii, fotíme za šera, takže jsou spíš ilustrační než nějak kvalitní – prcci jsou občas až moc rychlí\nPublikováno: 04.07.2015 Autor: Hana Ťoková\nŠtěňátka mají šest týdnů. Utíká to neskutečně, je to chvilka, co se narodili a už nám doma pobíhají opravdoví malí pejsci, hlavně opravdové malé beardedky – umazlené, uvrtěné, hravé a milující lidi a vše živé. I naše malé chlupáčky zasáhla tropická vedra, ale máma a spol je učí, jak si najít nejlepší stín, jak si pod tůjkami vyhrabat noru s chladnější hlínou a taky to, že přes největší vedra je nejlepší být s pánečky uvnitř domu co nejbíž gauče Zvládli jsme třetí odčervení, ostříhání drápků – zítra drobotinu čeká první výlet autem a zkouška obojků.\nDěkujeme majitelů Bondíka za dnešní moc hezkou návštěvu.\nPublikováno: 02.07.2015 Autor: Hana Ťoková\nŠtěňátka mají novou týdenní galerii. Zatím počasí focení moc nepřálo. Ze začátku týdne bylo počasí dost deštivé, teď máme pro změnu tropická vedra. Štěníci si přehodili biorytmus, přes den pospávají a nejčilejší jsou k večeru a nad ránem – takže fotek je o něco míň, ale postupně přidáváme další a další.\nBudeme mít štěňátka 03.06.2020\n“H”rdinové slaví 01.06.2020\nGardik má narozeniny 25.05.2020\n“J” mají pět let 22.05.2020\nLujza a Eevee mají narozeniny 17.05.2020\nMáme nakryto 08.05.2020\n“L”ka mají dva roky 01.05.2020\nInfo ke štěňátkům 21.04.2020\nFotky z vycházek 07.04.2020


TRAILTOUR je o tom všem ve vysoce koncentrované podobě. Bez stabilizátorů, konzervantů a éček. Neparfémováno, nepasterizováno, nehomogenizováno. Takový reklamní spot na RAW produkt, kde scénáristou, režisérem i hlavním protagonistou jsi jenom ty sám... celý příběh\nPřehledová mapa ke stažení\nVe spolupráci s členy Česko-Slovenského INOV-8 týmu a specializovanými běžeckými prodejnami je letos připraveno 50 etap v 7 zemích. Je jen na tobě, kolik etap si zaběhneš. Každou etapu můžeš absolvovat kdykoliv, ve dne, v noci, sám, s kamarády, opakovaně. Do výsledků se ti vždy započte nejrychlejší čas, který se následně převede na body. Na vybraných etapách budou v průběhu TT spouštěny další specifické prémie - např. vrcholové prémie, downhill, rychlostní úsek...\nNovým prvkem letošního ročníku je také možnost stažení etapových map do mobilní aplikace Phonemaps. V ní najdeš samostatnou složku TT se všemi mapami. Aplikace takto může fungovat jako přímá off-line navigace na trati. Na stránce každé etapy najdeš krátký příběh s popisem a gpx. log ke stáhnutí do svých hodinek. Je tu také mapa etapy ke stažení a vytištění. Vřele doporučujeme mít na každé etapě tuto mapu s sebou a doplnit si do ní případně další poznámky. Novinkou na stránce etapy je fotogalerie a diskuzní forum. Budeme rádi za sdílení vašich zážitků, zkušeností, fotek, tipů, poznatků i doporučení pro ostatní. Kromě tohoto fóra na úrovni etapy opět funguje veřejná skupina TrailTour na FB.\nI letos se můžeš zapojit do TT ve dvou módech. Pokud chceš figurovat ve výsledkové listině a být ve hře o ceny, je nutné se zaregistrovat. Pokud si chceš některou z etap zaběhnout bez toho, aby ses viděl ve výsledcích, vítej také. Registrace v tomto případě není potřeba, netýkají se tě však žádné ceny v rámci vyhodnocení. Kompletní návod jak se do TrailTour 2018 zapojit najdeš ZDE, kompletní pravidla ZDE.\nMINISTR ZDRAVOTNICTVÍ V DEMISI VARUJE: Tato hra je návyková a způsobuje poměrně hezkou závislost.


Margot Robbie titulky ke stažení\nDrama vychází ze skutečných událostí a točí se kolem americké krasobruslařky, která je ochotna udělat všechno pro to, aby patřila mezi ty nejlepší. A spolu se svým přítelem se nakonec odhodlá k tomu, že na svou konkurentku najme profesionálního vraha. Ve hře jsou Olympijské hry, tak se to snad dá pochopit. Nebo ne?\nPostapokalyptické drama Z for Zachariah již bylo uvedeno na festivalu Sundance, kde sklidilo pozitivní ohlasy. Jednoduchý příběh vypráví o ženě (Margot Robbie), která přežila nukleární válku a nyní žije ve svém domě na úrodné půdě. Jednoho dne potká muže (Chiwetel Ejiofor) a vytvoří se mezi nimi pouto – romantickou idylu však naruší příchod dalšího muže (Chris Pine).


...nebesky krásné šperky - Eshop - NÁRAMKY - 4. čakra - LÁSKA a JEDNOTA\n...nebesky krásné šperky\ntaké na FB\nDárek a poštovné zdarma\nÚvod » Eshop » NÁRAMKY » 4. čakra - LÁSKA a JEDNOTA\nINFO + VÍTÁM VÁS! :-)\nNÁHRDELNÍKY, Kameny na lanku\nNáramky PŘÍRODNÍCH ŽIVLŮ\nNáramky se SWAROVSKI a STŘAPCI\nNáramky z kamenných korálků\nNáramky z nepravidelných kamenů\nPŘÍVĚSKY na klíče - RŮZNÉ\nPŘÍVĚSKY na mobil - ANDĚLÉ\nMineral - Expo v Jihlavě - listopad 2018\n+420 777 297 624\n4. čakra - LÁSKA a JEDNOTA\nEnergetický náramek posilující 4. čakru. Téma - LÁSKA a JEDNOTA.\nKameny jsou navlečeny na ocelovém lanku, délka 18,5 cm (na požádání možná jiná délka), bezpečné tzv. americké zapínání na tyčinku, která se provleče kroužkem.\nRůženín - odjakživa platil za kámen lásky. Je symbolem tolerance, něžnosti a mírnosti. Pomáhá rozpustit pocity zlosti, viny a strachu a učí radosti ze života. Odstraňuje bloky spojené s potlačenými emocemi a vytváří tak místo pro lásku, včetně lásky k nám samým. Podporuje nás v tvořivosti, kterou vyjadřujeme sami sebe.\nAventurín navozuje klid a uvádí do rovnováhy tím, že sjednocuje citovou a rozumovou část osobnosti. Na problémy nahlíží hlubokým způsobem - pomáhá pochopit příčinu bolesti, neboť to je jediný způsob k jejímu opravdovému rozpuštění. Působí velmi kladně na vše v souvislosti s prosperitou a majetkem . Používá se k ochraně domů a místností před geopatogenními zónami. Na těle ochraňuje před elektromagnetickým smogem.\n4. - Srdeční čakra - tato čakra je místem, kde se můžeme naučit prožít si Jednotu a pocítit propojenost se vším a všemi. Na rozdíl od prvních tří čaker, kde jsme se měli naučit vlastní individualitě, poznat, co je pro nás dobré a naučit se toto si pomocí magnetizmu do života přitáhnout, probuzená srdeční čakra nám umožní prožít se být součástí Proudu. Od rivalství a pocitů oddělenosti se propojujeme s Jednotou, beze strachu ze ztráty vlastní jedinečnosti.\nROVNOVÁHU a probouzení srdeční čakry poznáme podle toho, že vidíme krásu i tam, čeho jsme si dříve třeba ani nevšímali a pociťujeme jakoby bezdůvodnou lásku k lidem, všemu živému i Matce Zemi. Ale to je právě ono – skutečná Láska je ta bez důvodu a bez účelu. Vzdáváme se podvědomě obranného postoje a věříme/víme, že nás život nepřeválcuje, ale že si magnetizmem přitáhneme vše dobré a hojnost. Za to nás pak zaplavují pocity vděčnosti a touha toto dobré rozdávat dál. V tomto bodě je nezbytné napojit se na Zdroj a nerozdávat ze sebe, ale stát se pouze kanálem, kterým vše Božské může proudit dál.\nV tomto místě už chápeme, že jemnohmotné dává vzniknout hrubohmotnému – cítíme a vyzařujeme harmonii, přitahujeme harmonii.\nNEROVNOVÁHA se projevuje přílišnou oddaností a závislostí na někom, horlivým dáváním a neschopností „přijímat“. To je odrazem naší nesebelásky a tím, že si mylně myslíme, že nejsme hodni něco dobré přijímat. Dalším varováním pro nás může být, když někoho „slepě milujeme“ a nevidíme i jeho stinné stránky, protože tím vlastně vyjadřujeme, že ho nepřijímáme takového, jaký je, ale vidíme ho takového, jakým my chceme, aby byl. Další nerovnováhou je, když se náš soucit a empatie s celým světem změní v nekonečný žal a my toužíme nést bolesti světa i za cenu vlastního zničení. Těmito pocity žalu pak zaplňujeme kolektivní vědomí, a tím pomáháme šíření bolesti. Je dobré díky soucitu a lásce pomáhat a konat a ne trpět! K rozvíjení těchto kvalit nám může z kamenů napomoci například růženín a aventurín.


Azurit: vzorec pro výpočet elektrického výkonu\nporovnání výkonu a svítivosti ..\nZnámky Hradčany přetisky Vzorec na Aukru\nZnámky Vzorec. Na Aukru najdete nové i z druhé ruky. Zkuste štěstí v aukci nebo Kup Teď.\nObsah čtverce — Matematika.cz\nObsahem čtverce rozumíme velikost plochy, kterou čtverec zabírá. Pokud má čtverec délku strany a, pak je obsah čtverce, značíme S, roven\nPsychologie asociačních vzorců | Jan Stündl\nAsociační vzorec vznikne prožitím primární (zcela jedinečné) situace nebo situace s velmi silným emočním nábojem. Je složen z emoce, která situaci provází, a informace, která situaci popisuje.\nKalkulační vzorec - Přepravní služby – Asseco Solutions\nKalkulační vzorec má za úkol co nejvíce zjednodušit a především sjednotit způsob výpočtu výnosů, popř.nákladů u zásilky. Po prvotním uložení zásilky může disponent s pomocí kalkulačního vzorce vygenerovat kalkulační položky s ...\nEnergie Vzorec Obrázky · Pixabay · Stahuj obrázky zdarma\nStáhněte si úžasné obrázky zdarma s motivem Energie Vzorec. Volné pro komerční užití Není nutné uvádět zdroj\nChemický strukturní vzorec a model uracil obrazy na …\nObraz - titul: Chemický strukturní vzorec a model uracil - bleskové dodání, nejnovější technologie!\nVzorce jsou rovnice, které automaticky provádějí výpočty se zadanými hodnotami. Jejich využití spolu s funkcemi nám v mnoha případech pomohou ušetřit čas i námahu. Jde o velice užitečný nástroj, jehož kvality jistě oceníte.


Kočky: oběti i vrazi - Novinové články - Zpravodajství - Město Bohumín\n8.4.2019 - Kočky: oběti i vrazi\nPif paf! Myslivci každoročně zastřelí asi 12 tisíc koček, údajně i kvůli tomu, že decimují populace ptáků či zajíců. "Ve volné přírodě nemají kočky co dělat," souhlasí s postupy nimrodů ochránce přírody Jan Kašinský. "Jsou to svobodná stvoření. Proč by po nich měl střílet kdejaký blbec v zeleném?" rozčiluje se zakladatelka kočičího útulku Miroslava Kocurová.\nDvaapadesátiletá Miroslava Kocurová z Bohumína se před deseti lety ujala několika koček zesnulé sousedky. "Byly hodně zanedbané, tak jsem je postavila na nohy a postupně pro ně našla nové rodiny. Nějak se to rozkřiklo a lidé mi začali nosit další opuštěné či zraněné jedince," vypráví. Dnes provozuje kočičí útulek.\nOdstřel koček principiálně odmítá. Kdo z nimrodů skolí tohle nevinné zvíře, ten je pro ni idiot. "Od klientů i z vlastní zkušenosti bohužel vím, že někteří z nich nedodržují ani platný a podle mě hodně problematický zákon o myslivosti z roku 2001. Ten zakazuje střílet kočky na zahradách u domů, ale stejně se tak děje." Dokonce i do venkovního areálu před útulkem padlo několik broků. "Postřelili mi Kajínka, dostal dva broky do břicha, naštěstí přežil. Tenhle kocour se k nám zatoulal zrovna v den, kdy Kajínek dostal milost. A představte si, také se z něho stal věčný útěkář, dokázal zmizet třeba i ventilátorem, to by žádný jiný náš nájemník nedokázal," líčí chovatelka.\nZpochybňuje i další názory nimrodů. "Kočka málokdy chytí zdravého ptáka, spíš slabší a nemocné jedince, kteří by stejně uhynuli." Lovem se prý navíc vylepšuje kvalita ptačích populací.\nMyslivecký stav je podle chovatelky v úpadku. "Být myslivcem, to byla kdysi čest, dnes je to skoro nadávka, říká." Vyrůstala na venkově ve středních Čechách. "Kočky tam žily výhradně venku a ráno ke dveřím naskládaly, co v noci ulovily, za což jsem je pochválila a nalila jim mléko. A myslivci po nich určitě nestříleli."\nDržte miláčky doma\nZáchranná stanice ohrožených živočichů v Bartošovicích na Novojičínsku se proslavila projektem spojeným s návratem orla skalního do českých hor. Zvoníme u vrat stanice, otevřít nám přichází Marcela Orlová, dnes nám však jde výhradně o kočky.\n"Kočky? To byste se divil, jaké pozdvižení teď způsobila jedna prosba na našem Facebooku," spustí Orlová. Rozbuška zněla takto: "Prosíme, držte své kočky doma!" Přírodovědci ji zveřejnili v souvislosti s nečekaně vysokým jarním příjmem zraněných mláďat zajíců. Ulovily je kočky. Většina napadených sice zahyne na místě činu, některé poraněné ušáky ale lidé transportují do "zvířecího špitálu" tady v Bartošovicích. Ochranáři proto veřejnosti prostřednictvím Facebooku vzkázali, že majitelé koček, kteří jim umožňují svobodné výlety do polí a lesů, porušují zákon o myslivosti.\nRozproudila se diskuse. Hodně čtenářů štve, že ochránci přírody jsou na jedné lodi s myslivci a souhlasí s odstřelem koček, které se vydají na toulky. Druhá skupina postup myslivců vítá. Jistý Jakub Dušek napsal pouhá dvě slova, podstatné jméno a číslovku: "Winchester 308." To je značka komerční verze vojenského náboje pro lov zvěře. Broky mohou kočku jen zranit, proti náboji prý nemá šanci. Další diskutující souhlasí, že kočky jsou pohromou. "Stačí mi vyrazit za barák na pole. A nevěřil jsem vlastním očím, kolik jich bylo v poli. A zkuste jim zabránit lovit." Disputace se stupňuje, třeba Jiří Dopita doporučuje: "Čtyři broky." Zuzana Očadlíková mu fandí: "Jsem pro. Nesnáším, když se kočky potuluji, kde nemají. Jednou jsem viděla kočku tahat zajíce. V ten moment pustím psa, a kdo s koho?"\nStřelba vs. zákony\nMajitele koček taková míra agresivity děsí a snaží se opatrně oponovat. "Kočka domácí má akční rádius asi 400 metrů kolem domu. Jejím úkolem je chytat myši, ne se povalovat doma na gauči," brání domácí šelmy Irena Nová. Mimochodem, zmíněný akční rádius je podle odborníků až čtyři kilometry. "Máte kočku? Držíte ji zavřenou doma, aby náhodou neulovila ptáčka? To vám přijde normální?" diví se Markéta Pošmourná.\nPostupně se proklikáme i ke třetímu táboru v diskusi, který zastupuje třeba Kateřina Jungwirthová. Nesouhlasí s myslivci, ale ani s bezbřehou kočičí svobodou. "Takže proto, že lidé jsou hovada a nejsou schopni své kočky kastrovat a nechají je toulat, tady zveřejňujete tolik návodů k jejich usmrcení?" Kočky podle této skupiny patří výhradně do bytů, maximálně s výběhem na balkon.\nČeská republika vybudovala v posledních dvaceti letech Národní síť záchranných stanic ohrožených živočichů, výjimečný projekt i v evropském měřítku. Jen loni síť poskytla "první pomoc" čtyřiadvaceti tisícům volně žijících zvířat, z nichž polovinu vrátila zpět do volné přírody. Zranění ošetřovaných tvorů má nejčastěji souvislost s činností člověka, ptáky třeba hubí elektrické dráty, skleněné plochy, automobily či vlaky. Hodně špatnou pověst má však tady v Bartošovicích i kočka.\nNásledky loveckého pudu pro volnou přírodu se tu zabývá Jan Kašinský. S odstřelem koček souhlasí. "Je to krajní, zatím ale důležitá a účinná metoda," říká a ukazuje snímky letošních zaječích mláďat, z nichž se mnohé nepodařilo zachránit ani ve stanici, kde uhynula. "V České republice máme několik zákonů omezujících volný pohyb domácích zvířat. Kdyby je lidé dodržovali, nemuseli by myslivci kočky vůbec střílet," je přesvědčen.\nKašinský mává zákonem o myslivosti a apeluje na milovníky těchto šelem, aby preferovali bytový chov. Ani vykastrovaní jedinci, kteří mají možnost volného pohybu, neztrácejí lovecký pud. "Kočka přinese na práh asi deset zvířat za měsíc, což je třetina toho, co skutečně uloví. Pro některé zvířecí druhy je to zničující nápor," říká ochránce. Například dvacet procent ze všech kosů černých, které se dostanou do národní záchranné sítě, napadla právě kočka. Vedle kosů loví nejčastěji drozdy, vrabce, sýkory a hrdličky zahradní. Majitel toulajících se zvířat by měl být podle Kašinského sankcionován. "Vymahatelnost dodržování těchto zákonů je ale u nás tradičně nulová," pokrčí rameny.\n200 metrů, dál ani krok\nMajitelé Mourků či Micinek, kteří jim dopřávají svobodný pohyb i za plotem zahrady, jsou s myslivci a ochránci přírody logicky v nesmiřitelném sporu. Kočce domácí je přitom lhostejné, že má u lidí pověst vraha i nevinné oběti. Myši, mláďata zajíců a nejrůznější druhy ptáků usmrcuje z přirozené potřeby lovit. Zabiják ale bývá dost často sám zabit, a to z přirozené potřeby myslivců chránit honitbu před škodnou.\nNimrodi ročně zastřelí asi 12 tisíc koček, oběti počítají právě v těchto dnech, neboť se řídí vlastním kalendářním rokem, který začíná 1. dubna a končí 31. března. Letošní "kočičí úlovek" v celé České republice zatím není spočítán, myslivci z Kraje Vysočina už ale předběžně ohlásili, že jejich pušky usmrtily 1184 koček. V České republice máme čtrnáct krajů, zastřelených tak bude opět zhruba 12 tisíc. "Aktuálně jsme napočítali hodně nízké stavy drobné zvěře. Ta je čím dál vzácnější, třeba zajíci," nechal se slyšet předseda Okresního mysliveckého spolku v Třebíči Tomáš Sedláček. Právě mláďata zajíců prý kočky likvidují ve velkém.\nMyslivci označují domácí šelmičky na vandru jako "toulavé", ty však v drtivé většině domov mají, jen si od něho zašly trochu dál, než jak to mají od roku 2001 povoleno od poslanců parlamentu. Tehdy přijatý zákon o myslivosti umožnil myslivecké stráži následující: "Usmrcovat kočky potulující se v honitbě ve vzdálenosti větší než 200 metrů od nejbližší nemovitosti sloužící k bydlení." Ale copak němá tvář rozpozná, že už je dvě stě metrů za plotem?\nÚtulky vs. střelba\nPaní Orlová zachraňuje orly, paní Kocurová kocoury. A publicista Motýl to zaznamenává, tohle je opravdu zvířecí reportáž. Nomen omen. Bohumín je jedním z pouhých asi třiceti měst a obcí v republice, kde jsou podle zákona osoby starající se o toulavé kočky nějakým způsobem zvýhodněny. "Pracovat ale stejně musím, jinak bych se neuživila, čepuji naftu na pumpě. Radnice pomáhá kočkám a poskytla mi část domu na okraji města, kde jsem zřídila útulek," pochvaluje si Miroslava Kocurová. Na toulavé kočky skutečně myslí zákon na ochranu zvířat proti týrání, který obcím nařizuje, aby o ně pečovaly – třeba odchytem, jejich kastrací či zřízením útulku. Většina samospráv ale předpis ignoruje. Kastrační program provádějí tři desítky obcí, v republice je ale na 6300 obcí a téměř v každé žije nějaká kočka, kterou nikdo nechce. Ta se pak zatoulá do lesa a poté se ozve rána z pušky.\nChovatelka Kocurová dala útulku jednoduchý název: Kočky Bohumín. Toho času má šedesát obyvatel, po jarním vrhu je ale většinou potřeba ubytovat dvojnásobek. "Nové majitele se mi podaří najít spíš až po letních prázdninách," říká.\nNa klín právě skáče Natálka, dvakrát vrácená zpět, údajně je nezvládnutelně agresivní. Nevypadá na to, ale když ji něco rozruší, dokáže prý člověka krvavě seknout. Po obýváku ťapkají i další problematická zvířata, třeba se zraněnou páteří nebo taková, která do konce života budou muset nosit jednorázové pleny. Všechny kočky ale vypadají šťastně. Napadá nás, že jsou v podobné láskyplné péči, jakou kdysi kočkám věnoval Bohumil Hrabal. "První mi jdou naproti Pomeranč a Černidlo, ducají do sebe hlavičkami, jdou mi pospolu naproti. Za nimi jdou tři černí kocouři, kluci, jeden z nich, i když je mokro, tak si líhá na záda a tak sebou hází a otáčí se a ukazuje mi, že mne má rád," líčil slavný spisovatel své kočky na chatě v Kersku. Vlastně volně žijící smečku uprostřed lesa.\nAntikočičí naučná tabule\nI dříve běžné ptačí druhy jsou v české krajině čím dál vzácnější. Od roku 1982 ubylo 35 procent ptačí populace v zemědělské krajině. Mizí i kosi. Vybíjí je člověk, například hojným užíváním insekticidů a změnami v krajině, když křoviny, remízky a hájky na okrajích měst nahrazuje průmyslovými a obchodními zónami. Podle přírodovědců mají svůj díl viny i kočky, jichž je v domácnostech pořád víc, neboť nejsou zdaleka tak náročné jako psi. Milion jedinců, to je skromný odhad jejich počtu. Skutečné číslo může být vyšší.\nAktuálně se v českých a moravských lesích opět střílí. Kočky jdou po mláďatech, navíc jsou zpitomělé rozpukem jara a dům svého pána klidně opustí i na dvě noci, které věnují toulání.\nKočička Dany Štefíkové žije v domě na kraji lesa nedaleko moravské obce Hukvaldy, v rodišti Leoše Janáčka. Dostala jméno Megi. "Zatím je mladá a drží se u domu. Ale loni už nám stačila zlikvidovat všechna vlaštovčí hnízda," ukazuje chovatelka do trámoví. "Vylezla za nimi jako akrobatka. Je to škoda, co ale nadělám, kočka je kočka," pokrčí rameny. Vlaštovka je přitom v Česku ohrožená, shazování hnízd je dokonce pokutováno, jak ovšem sankcionovat kočku? A neměla by dostat pokutu spíš její majitelka?\nOchranář Jan Kašinský ze stanice v Bartošovicích nás vede k "antikočičí" naučné ceduli v areálu. Tady jsou návštěvníci poučováni o tom, jak kočky škodí volně žijícím živočichům. Panelu vévodí drastický snímek mláděte divokých hus. Hlava leží vedle těla. "Tohle jsem zažil tady kousek u rybníka," vypráví Kašinský. Na snímku je zachycen i strom, na kterém kočka číhala na vhodnou příležitost, aby mohla zaútočit na hnízdo. Tento kočičí posed je označen červeným nápisem: "Úkryt pachatele." Jako v detektivce, v níž se řeší mord.\nTož komu fandíte vy, kočkám, nebo myslivcům? Skončili jsme tam, kde jsme začali. Kočka je obětí i vrahem. V přírodě je to úplně normální jev.


Neonacista Kotleba je hardcore verzí Mečiara i Fica – A2larm\nNeonacista Kotleba je hardcore verzí Mečiara i Fica\nProč má Kotlebova strana takový úspěch mezi nejmladšími voliči? Jak to, že má tato partaj s jasnými vazbami na neonacistickou scénu tak obrovskou podporu veřejnosti? Nejen na tyto otázky odpovídá slovenská novinářka a spisovatelka Zuzana Kepplová.\nJan Bělíček 19.02.20\nFoto Ján Krošlák / SME, Wikimedia Commons (CC BY-SA 4.0)\nV České republice je známá především jako spisovatelka a autorka prózy Buchty švabachem, v níž popisuje zkušenosti novodobých východoevropských emigrantů žijících v západoevropských metropolích, Zuzana Kepplová je ale také redaktorka a komentátorka slovenského deníku SME. Vystudovala dramaturgii a scenáristiku na Vysoké škole múzických umění v Bratislavě. Doktorát z kulturních a genderových studií získala na Středoevropské univerzitě v Budapešti. Dva týdny před parlamentními volbami jsme s ní hovořili o atmosféře ve slovenské společnosti. Proč se očekává tak velký úspěch Kotlebovy Ľudové strany Naše Slovensko (ĽSNS)? Jak dopadne vládní Smer a jaké jsou vyhlídky takzvané prodemokratické opozice?\nZ Česka to může občas působit tak, že slovenskou politiku stále silně ovlivňuje vražda Jána Kuciaka a Martiny Kušnírové. Aktuálně probíhá soudní proces s vrahy i s Mariánem Kočnerem a Alenou Zsuzsovou, kteří si vraždu údajně objednali. Řeší se jejich napojení na vrcholovou politiku. Jedná se tedy stále o předvolební téma číslo jedna?\nTakto současnou situaci čte politická opozice a velká část kritické veřejnosti. Nejprve začal soud s Kočnerem kvůli padělání směnek a teď probíhá soud ve věci vraždy. Nevěděli jsme, kdy ten soud začne, a nevíme ani, kdy skončí. Očekávalo se, že soudní proces bude do velké míry udávat tón debaty. Druhé výročí vraždy navíc připadá na týden před volbami, 21. února. Na tyto dny jsou na náměstí svolaná shromáždění. Sentiment, který tu působil poslední dva roky, může v nějaké podobě opět zapracovat. Do jisté míry zafungoval před prezidentskými i evropskými volbami a teď se očekává, že by opět mohl mít na výsledek nějaký vliv. Veřejnost se ale už do jisté míry vybila, nastupuje únava. Z probíhajícího soudu už se mnoho nových věcí nedozvídáme, protože novináři průběžně zveřejňovali většinu spisu. Nejednalo se samozřejmě o nějaké nelegitimní úniky. Šlo o rozhodnutí poškozené strany, tedy rodičů Jána a Martiny. Veřejnost tedy byla průběžně informována a teď je z části emocionálně vyčerpaná. Žádných explozivních informací se už pravděpodobně nedočkáme. Teď tu před volbami podle mě existuje souboj o to, jestli jde opozici o porážku Smeru, nebo zda se chce spíše vypořádat s Kotlebou. V otázce, co má dnes větší prioritu, se opozice v podstatě rozdělila. Předseda KDH Alojz Hlina to vyjádřil dobře, když řekl, že Smer je odcházející síla a že se teď musíme zaměřit na Kotlebu, protože ten roste.\nŘíkáme o sobě, že jsme společnost se silnou antifašistickou tradicí. Podle mě to úplně neodpovídá realitě. Po roce 1989 jsme si museli antifašistické návyky postupně znovu budovat.\nBude mít předvolební mobilizace kolem druhého výročí zavraždění Kuciaka a Kušnírové spíše pozitivní, anebo negativní dopad? Můžou plánované demonstrace volby ovlivnit?\nUž v tom žijeme dva roky a demonstrací bylo hodně. Pokud se před nadcházejícími demonstracemi nedozvíme nějakou zcela zásadní informaci, budou zkrátka pracovat se sentimentem, který tu dva roky působil.\nPo vraždě Jána Kuciaka a Martiny Kušnírové došlo k nebývalému vzedmutí občanské společnosti. Do čeho se aktivity hnutí Za slušné Slovensko vlastně přelily?\nV prezidentských volbách se podle mě dost významně přelily do výsledku Zuzany Čaputové. Dokázala verbalizovat to, co na náměstích zaznívalo. Z části se tu energii ulice podařilo před evropskými volbami podchytit Progresivnému Slovensku (PS). A to jak se vyvíjela situace se spojováním či nespojováním PS/Spolu s Andrejem Kiskou (a jeho novou stranou Za ľudí – pozn. red.), objevil se tu v podstatě spor o to, kdo je skutečným mluvčím demokratické změny. Protože se tyto strany nespojily, začaly se zaměřovat na své odlišnosti. Andrej Kiska pracuje spíš s tím antificovským sentimentem, zatímco PS/Spolu považují za největší problém současnosti hlavně fašizaci společnosti. V něčem je blahodárné, že si to takhle rozdělily. Kuciakovský sentiment je ale podle mě už za svým vrcholem. Teď převládá únava a neschopnost přinést do této kauzy nějaký nový úhel pohledu.\nOčekávala jsem, že s tímto tématem bude mnohem víc pracovat třeba Smer. Že budou dělat to, co krátce po svém odvolání dělal Robert Fico. Chodil si tehdy do různých konspiračních a postmečiarovských médií stěžovat a předkládal zde svoji verzi příběhu. Tvrdil, že se jednalo o puč, na kterém spolupracuje Kiska s demonstranty a kritickými médii. Že šlo o pokus o nelegitimní svržení vlády, že to bylo nedemokratické, protože Smer vyhrál volby. Čekala jsem, že budou tento svůj výklad událostí šířit a mobilizovat tak své voliče. Smer ale vede docela tradiční kampaň. Snaží se to převést na pravolevý spor. Prezentují se jako ochránci sociálního státu, jistot, kteří zamezí nelegální migraci. Jsou prý příliš velká strana na to, aby je nějaká Kuciakova aféra mohla ohrozit. Prezentují se jako politická síla, která své voliče bezpečně provede blízkou budoucností a jejími nástrahami. Tím se myslí automatizace, digitalizace, demografie. Je v tom ten klasický ficovský narativ o rozhádané opozici, která se nedohodne, rozpadne se a budeme tam, kde jsme byli, když byla vyslovena nedůvěra vládě Ivety Radičové v roce 2012.\nZ kauzy kolem vraždy Jána Kuciaka ale překvapivě těží také Kotlebova Ľudová strana Naše Slovensko tím, že tvrdě kritizuje establishment…\nTo, co se stalo, se odrazilo v poklesu důvěry ve stát, instituce. V sázce byla legitimita celého systému. Na mnoho lidí můžou aféry bývalého generálního prokurátora nebo Kočnerovy mocenské sítě působit jednoduše tak, že je vše prohnilé. Kotleba v tom cítí svou šanci. Hlavním leitmotivem voleb je sice změna, ale Kotleba tuto změnu formuluje samozřejmě úplně jinak než demokratická opozice.\nMarian Kotleba a další významné postavy ĽSNS mají jasné vazby na slovenskou neonacistickou scénu. Těžko ale budou všichni jeho voliči neonacisté. V průzkumech má nyní kolem dvanácti procent. Jak podle vás vypadá průměrný volič ĽSNS?\nPotom, co se Kotleba stal županem v Bánskobystrickém kraji, se objevila celá řada hlasů typu „My jsme nevěděli, kdo to je. Volili jsme ho jen proto, že jsme nechtěli župana ze Smeru. My jsme netušili, my jsme nevěděli…“. Vznikl takový příběh o voliči, který vlastně nevěděl, a chtěl jen změnu, chtěl někoho potrestat.\nTomu už dnes asi nikdo nevěří…\nToto už neplatí a neplatilo to ani v parlamentních volbách v roce 2016. Na Kotlebu tu existovalo jisté informační embargo, což měl být způsob, jak si s ním média a občanská společnost chtěly poradit. Rozhodly se, že ho nebudou zvýznamňovat, nebudou ho řešit a nechají ho na okraji. Kdyby to byla nějaká strana balancující kolem čtyř procent, byl by to asi legitimní postup. Kotleba se ale v roce 2016 dostal do parlamentu. Informační embargo se tedy zrušilo a o Kotlebovi začaly vycházet knihy, psaly se o něm články, analýzy. I ten poslední člověk v Horní Dolní si už mohl přečíst, kdo je Marian Kotleba. To, že roste a má momentálně dvanáct procent hlasů, znamená, že to jeho voličům nevadí. Vědí o bitkařském prostředí, z něhož kotlebovci vycházejí. Musí rozumět tomu, co myslí šekem na 1488 eur. Hrne se to na ně ze všech stran. Ten příběh o jakémsi popleteném, nespokojeném voliči, který se nedopatřením dostal k Marianu Kotlebovi, už dnes nedává smysl. Jeho voliči slyší na narativy z mečiarovských dob. V nějaké podobě byly u Fica, v nějaké podobě byly v SNS. Teď to dostávají v hardcore verzi. Hrajou s Kotlebou hru na schovávanou, že určité věci není možné říkat nahlas, protože vládne politická korektnost a potlačování svobody slova. To jsou důvody, kterými jeho voliči ospravedlňují tu dvojitou rétoriku.\nPro ilustraci, Mariana Kotleby se novináři často ptají na holokaust a on odpovídá, že jeho strana je proti všem genocidám. Když se ho novináři ptají, jestli si stále myslí, že Slovenské národní povstání byl nelegitimní puč, řekne, že to byla významná historická událost. Když se ho zeptají na Josefa Tisa, odpoví, že se o tom teď nemá smysl bavit, ať raději uspořádáme historickou konferenci, na níž se bude toto téma řešit. Když se ho ptají na Slovenský štát, řekne, že není historik. Přestože se vždy rozjede ta vysvětlovací kampaň, která jeho názory a činy spojuje s neonacistickou symbolikou a která například ozřejmuje, že šek na 1488 je narážkou na 14 slov amerického neonacisty Davida Lanea a číslo 88 je šifrou nacistického pozdravu Heil Hitler, s jeho voliči to vůbec nic nedělá. Tohle všechno už dávno vědí.\nĽSNS má velkou podporu mezi nejmladšími voliči. Existuje celá řada radikálně pravicových influencerů, rapperů a podobně. Je to fenomén, který do Česka zatím významněji nepronikl. Jak si Kotlebovu podporu mezi mladými vysvětlujete?\nByl to tuším Václav Klaus mladší, kdo mluvil o krajní pravici a konzervatismu jako o novém punku dneška. Máme tady teoretiky krajní pravice, kteří tvrdí, že čím byl maoismus a komunismus pro mládež šedesátých a sedmdesátých let, tím je pro dnešní mládež krajní pravice.\nOkamurovi a Klausovi mladšímu se ale zatím daří oslovovat převážně jen voliče středního a staršího věku. Mezi mladší generací rozhodně nemají takovou podporu jako ĽSNS.\nNa mladé voliče to může působit jako neotřelá a nevyzkoušená ideologie. Říkáme o sobě, že jsme společnost se silnou antifašistickou tradicí. Podle mě to úplně neodpovídá realitě. Po roce 1989 jsme si museli antifašistické návyky postupně znovu budovat a zjišťovat, co vlastně vůbec znamenají. I takový Smer se odvolával na antifašistickou tradici. Jejich antifašismus ale většinou končí u kladení věnců k hrobům sovětských vojáků a ve vypálených obcích v Bánskobystrickém kraji. Proti současným projevům, které nesou jasné znaky fašistické rétoriky, Robert Fico nevystupuje. Zastal se naopak třeba odsouzeného Milana Mazureka z ĽSNS. Fico řekl, že to samé si myslí většina „slovenské hospody“ a že doufá, že teď se teď nezačnou zatýkat všichni. Toto zlehčování rétorického násilí, které se tu děje prostřednictvím výroků ĽSNS, je blízké i Smeru. Vidí, že ten útěk jejich voličů směrem k ĽSNS musí nějakým způsobem zastavit. Řekli si, že sociální demokracii zachrání tím, že se přiblíží krajní pravici, protože lid to chce.\nMusíme znovu promyslet, jak se dá s fašizací společnosti bojovat. Jedním ze způsobů jsou určitě momentálně probíhající občanské protesty proti ĽSNS. Trollování kotlebovských mítinků je jeden způsob. Přidaly se i některé politické strany. Hlavně PS/Spolu si na tom dělají kampaň. Podle mě je to legitimní. Je potřeba to vyzkoušet.\nPo zvolení Zuzany Čaputové se hodně diskutovalo, že se Slovensko díky zkušenosti s Kotlebou dokázalo vypořádat s radikální pravicí. Teď to vypadá, že to byl dost předčasný závěr. Bude to tedy dlouhodobější proces?\nPodle mě děláme chybu, když si představujeme občanskou společnost výhradně jako demokratickou. Tady se ve velkém mobilizuje také nedemokratická část společnosti. Ta si po zavraždění Kuciaka řekla, že se tu teď otevřel prostor pro realizaci nějaké jiné formy vládnutí. Je naivní očekávat, že když se rozpadne Smer, bude z toho těžit jen demokratická opozice. Podpora ĽSNS zdola je enormní, jsou velmi schopní v mobilizaci. Vytvářejí své mučedníky, chodí na místa, kde nějaký Rom zavraždil či zbil bílého, dělají zde protesty a tváří se jako pořádkové síly. Dokážou uchopit lokální nálady, podchytávají a přiživují jakýsi pocit periferie. Dlouhou dobu se v médiích řeší Kočnerovy odposlechy a jejich politické souvislosti, ale lidi na periferii zajímá především to, že do jejich vesnice nejezdí autobus, že zemřel praktický lékař a není, kdo by ho nahradil. Že se otevře jen jedna třída gymnázia. To je pro ně jiná, možná viditelnější forma rozpadu státu. K těmto tématům z jejich pohledu přistupuje Kotleba lépe než ostatní. Říká, že systém selhává, nenaplňuje jejich potřeby a že oni to budou dělat jinak.\nV jaké situaci se teď nachází Robert Fico? A jaký výsledek Smeru je možné očekávat?\nPreference Smeru už dlouho kontinuálně klesají. Kuciakovská aféra ten propad urychlila, ale rozhodně nebyla spouštěčem. V posledních čtyřech volbách se Smeru moc nedařilo a musel předvádět velkou rétorickou gymnastiku, aby své voliče uklidnil. Začal ztrácet kraje, v komunálních volbách města a stal se v podstatě čistě venkovskou stranou. V eurovolbách pak byl poprvé poražen, předstihla jej kandidátka PS/Spolu. V prezidentských volbách Smer přišel s docela silným kandidátem, Marošem Šefčovičem, ale nedokázal mu vymyslet nějaký silný příběh. Proto také vyhrála Zuzana Čaputová. Smer má momentálně kolem sedmnácti procent a je těžké odhadovat, jak to dopadne. Datoví analytici tvrdí, že bude mít nakonec méně, než co ukazují průzkumy. Příběh Róberta Fica je spíše lidskou než politickou tragédií. Svůj odchod snášel velmi špatně. Domnívá se, že se zasloužil o stát, že je nejdéle sloužícím premiérem, a měl by tedy odejít na nějaký důstojný post. Ucházel se o místo předsedy Ústavního soudu, ale tuto pozici nedostal. Teď je otázka, kam ho Smer umístí a jestli bude předsedou Smeru i po volbách. Rozhodně není politikem, který by odešel v tichosti do evropských struktur jako Mikuláš Dzurinda.\nTakže podle vás jeho politická kariéra víceméně skončila?\nStále je programovým předsedou Smeru. Je otázka, jak s ním naloží strana, která v posledních letech přišla o celou řadu velmi důležitých osobností. Kaliňák, Maďarič, Glváč, Kažimír. V předsednictvu strany už moc osobností nezůstalo. Do velké míry se Smer rovná Fico. Jeho pozici nyní přebral Pellegrini. Je pro voliče Smeru nejdůvěryhodnějším politikem, ale Fico je stále na druhém místě. U celkové populace se propadl poměrně hluboko, je až za Kotlebou a vzbuzuje velkou nedůvěru, ale pro samotné voliče Smeru je stále důležitý.\nVraťme se na chvíli ke dvěma novým prodemokratickým stranám. V čem se od sebe liší strana Za ľudí Andreje Kisky a subjekt Progresivné Slovensko/Spolu?\nProgresivné Slovensko dlouho usilovalo o spojení s Kiskou. Vzájemné rozdíly se dlouho potlačovaly a vytvářel se tu dojem, že společně sestaví silnou středovou stranu, která bude protiváhou Smeru a vyhraje ve volbách. Dnešní průzkumy ukazují, že by se takovou stranou pravděpodobně stali. Kiska ale vsadil na vlastní stranu a začal naopak hledat odlišnosti. Za ľudí vytváří dojem státničtější strany, strany expertů. Samotný Fico, který s Kiskou coby prezidentem intenzivně bojoval, se vůči němu stále vymezuje. Působí to jako duel. To Kiskovi pomáhá situaci rámovat tak, že on je skutečnou hlavou opozice. Smer má kampaň evidentně namířenou proti Kiskovi. Nejvtipnější na tom ale je, že mezitím v průzkumech vyletěl šéf protikorupčního hnutí OľaNO Igor Matovič, což evidentně překvapilo úplně všechny. PS/Spolu se mezitím posunuje do aktivistických poloh, přestože odborníky na kandidátce rozhodně mají. Najdeme zde Irenu Biháriovou, která je tváří protikotlebovských protestů. Je to romská politička, byla šéfkou organizace Ľudia proti rasizmu. Kvůli svému osobnímu příběhu působí na náměstích velmi autenticky a přesvědčivě.\nJeden nejmenovaný slovenský liberální novinář mě nedávno zaskočil tím, že o PS mluvil jako o krajní levici. Dokázala byste jejich pozici vměstnat do několika slov?\nExistuje tu snaha některých názorových a myšlenkových proudů onálepkovat PS jako radikální levici. Samozřejmě, že radikální levicí není. Ať už se na to podíváte z jakékoli strany, jedná se o kulturně liberální politiky evropského střihu. Nejspíš to byl předseda SaS, Richard Sulík, kdo tento spor rozpoutal. Chtěl se vůči PS nějaký způsobem vymezit a ukázat, že jeho strana je liberální trochu jiným způsobem. Kritizoval PS, že spoléhá na velký, sociální stát, který bude vymýšlet nové daně a nová ministerstva, že se hodně angažuje v hodnotových, kulturních sporech. Také prohlásil, že ze strany PS hrozí potlačování svobody slova.\nAndrej Kiska tohoto narativu využívá. Za ľudí se díky němu profiluje jako solidní, silná středová strana, která není ani moc vpravo, ani moc vlevo a která má zájem o všechny voliče demokratické opozice.\nV souvislosti se zvolením Zuzany Čaputové prezidentkou se v zahraničních médiích objevovaly názory, že Slovensko je nadějí pro postkomunistický region. Jak na vás takové články působí? Ztotožňujete se s nimi?\nChápu, proč existuje snaha ukázat jinou tvář Visegrádu, nějakou naději. Poslední čtyři slovenské volby dávají takovým úvahám nějaký reálný základ. Zajímavé bylo i setkání primátorů čtyř hlavních měst V4. Výsledky parlamentních voleb ilustrují spíš nějaký odliv důvěry v liberálně demokratické zřízení, ale na úrovni měst je to jinak. Hlavní metropole volí velmi liberálně, progresivně, protikorupčně. Čaputová se navíc přímo vymezila vůči Orbánovi. Na prezidentské návštěvě v Budapešti mu dokonce vysvětlovala, proč je pro ni liberální demokracie důležitá a proč se jedná o systém, který hodlá rozvíjet. Ale je Slovensko nadějí regionu? Rozhodně to není beznadějné. Od protestů Za slušné Slovensko jsou tu lidé v případě potřeby ochotní jít do ulic a postavit se za nějaké hodnoty a proti nespravedlnosti. Stalo se to třeba v případě rasisticky motivovaného zabití Filipínce Henryho Acordy. Ochota mobilizovat se tady je. Viděli jsme protestovat romské občany v Košicích a v Levoči. Postavili se Kotlebovi a vzkázali mu, že mu ve svých městech nedovolí mluvit o nich tak, jak má ve zvyku. Tyto události dávají lidem naději, že demokracie neexistuje jen na papíře, ale že tu jsou lidé, kteří jsou ochotní jít za demokracii bojovat do ulic.\nJak si vysvětlujete, že v prezidentských volbách si Slováci volí relativně liberální osobnosti, zatímco parlamentních naopak zpravidla vyhrávají konzervativnější politické síly. Dá se tento rozpor nějak vysvětlit?\nVoliči to rozhodně nevidí tak, že volí liberálního kandidáta. Kiska byl viděný jako nezávislá osoba, antipolitik, někdo, kdo má za sebou úspěšný příběh. Někdo, kdo působí laskavě, není z Bratislavy. Tohle všechno mělo na jeho zvolení větší vliv. Ani si nemyslím, že označení liberální politik na něj sedí. V podstatě i ta nenávistná kampaň, která se proti němu rozběhla a z níž do velké míry těží Kotleba, dokládá, že jeho osobní příběh se hodně změnil. Dnes se o něm mluví jako o kapitalistovi: je to někdo, kdo zbohatnul díky lichvářským praktikám, kdo sem chce pustit Američany a kdo je pro migraci. Jeho příběh zkrátka dost zmutoval.\nA u Zuzany Čaputové hrály roli zase úplně jiné představy. Ona působila klidně uprostřed velmi nervózní atmosféry. Dokázala věci dobře vysvětlit, je velmi lidská a „změkčuje“ politický diskurs. Ale zároveň věci pojmenovává poměrně jasně, nekličkuje kolem nepříjemných věcí, což se lidem hodně líbí. Mluvila o svých hodnotách a názorech celkem otevřeně, ne jako Šefčovič, který říkal, že je tak trochu věřící a že jako eurokomisař má přece nejradši Slovensko a halušky. Čaputová si o sobě nevymýšlela neautentické narativy, což působilo přesvědčivě. Její příběh nestál na tom, že je liberálka, ale že je autentická a dokáže se postavit nespravedlnosti a neupřímnosti. To bylo pro voliče rozhodující. Umí také zdatně komunikovat nevděčná témata, na nichž se v našem regionu politické body nesbírají.


Nová generace: Pohřeb, nebo možná dva\nPohřeb, nebo možná dva\n(hráno 17. listopadu 2014)\nDnes brzičko ráno jsem se vydal utajeně na akci, při níž se chci snažit nějak zabrzdit očekávatelné odsouzení k smrti, jež podle všeho dostane Ron, v lepším případě pak docílit vyhnanství. Začínal jsem tušit takovou drobnost, že Ron není na tomto ostrově poprvé, neboli jak říká náboženský text První Inkarnace, že se (vždy) znovuzrodí, no a pokud by se snad nedejHator to znovuzrození opakovalo v určitém rytmu. Také mám pocit, že se pro změnu něco stane, když takříkajíc opět zmizí…\nBlízko Komodoru jsem přistihl družinku složenou z barbara bojovníka Bara, elfa kouzelníka Eragona, hraničáře hobita Píty, hobita alchymisty Aarona, hobita obchodníka Jimmyho a mě prozatím neznámého krola Xerxese. Bavili se dost hlasitě, abych zaslechl, že Jimmy chce na misi do delty Úplavice, což je území Balanara a jeho rodiny.\nHned jak to bylo možné, vyrazil jsem do Malého hvozdu dát hlášku a zkusit se při té příležitosti vetřít na soud Rona, neboť mi žádná pozvánka na něj nepřišla a já tak nějak očekával, že si mě snad pozve obhajoba!\nZbytek dne v Komodoru mám složený pouze z vyprávění a zní docela fantasticky. V hospodě "U sluncí" totiž družina narazila na sedláka, který měl o stěnu opřenou kosu. Docela obyčejnou kosu. Jenže když sedlák chtěl vědět kolik dnů zbývá do 21.prosince, že jde na soud popravit odsouzeného a že tuhle zvláštní živnost zdědil, pokusil se Jimmy kosu odstranit, jenže mu přimrzla k ruce, a pak prý Eragon vykřikl: "Zapomeň že jdeš k soudu na popravu" a sedlák to skutečně zapomněl…\nSedlák se ale domluvil s Aaronem, že smí přijít do jeho bylinkové zahrádky v Černém lese, takže se s ním zřejmě potkám taktéž.\n15. prosince 2014, ráno, Malý Hvozd\nJeště chvilku musím pokračovat dle vyprávění jiných, neboť v noci ze 14. na 15. prosince mezi Jimmym a Eragonem došlo k rozepři, kdy nejprve začal zpívat uspávací písničku Eragon ve stodole, kde spala valná část družinky, ale tentokrát se Jimmymu podařilo odolat. Zazněla při tom i jedna důležitá věta: "Tohle jsem slyšel i minule, když pak hořely stáje!" Pak, dle dalšího svědka, došlo ke slovní přestřelce, která se přesmykla k tomu, že Jimmy si přebral od Eragona prsten a Eragon k tomu měl něco přečíst ze svitku.\nEragon pak šel spát, avšak došlo ještě ke druhé slovní výměně s Jimmym, kterou tentokrát zahájil Jimmy s nožem, který přiložil Eragonovi ke krku. Nedivím se mu, když darovaný prsten nešel sundat. Tato slovní přestřelka skončila modrým bleskem od současného mazlíka Eragona a zchladila obě horké hlavy.\nTo já měl spánek klidný, hezky v Malém hvozdu, který mě, zřejmě díky Klíčnici, přijal dobře. S Klíčnicí jsem si pohovořil ráno, žel Balanar tu stále fyzicky není. Ano, mihl se tu, když za pomoci vojáků z Ostenu likvidoval ten výsadek u jeho hvozdu [kapitola 95, poslední odstavec], ale už je opět nedosažitelný. Tedy kromě akcí v noci, ale tam moc Ronovi nepomůže.\nI když vlastně moc klidný spánek jsem neměl, protože jsem byl přítomen v záskoku při akci plexiských nočňátek v pozici tři, hezky postaru, se zamrznutím mého fyzického já. V Zázračném hvozdu došlo k podivnému úmrtí, nalezli jsme duši ženy, jež byla podle všeho hraničářka-bylinkářka a duši muže-příležitostného lovce jež naopak hraničářem nikdy nebyl. Jejich těla byla zohavena odtrháním končetin a hlavy od těla, ale neožrána. Takhle se zvíře nechová, takže to bylo o to podezřelejší. Budu se tam muset vydat, anebo naočkovat naši družinku mladých, ať tam jukne a získá nějaké zkušenosti.\nNaši mladí ráno vstali, sešikovali se a vstoupili do Malého hvozdu, čehož si okamžitě povšimla Klíčnice a spolu se mnou se po druidím způsobu přesunula k nim co nejblíže a ukázala se jim, narozdíl ode mě, který se ještě chvilku schovával.\nJimmy se choval velice ostře a neuctivě, hrubě křikl na Klíčnici, že mu stojí v cestě a ať mu uhne, což byl slušný výsměch, když ji mohl obejít, stálo by ho to o jeden jediný krok navíc. Jimmy byl neuctivý dál a pomalu vyhrožováním požadoval vydání pasti, kterou měl někde v Malém hvozdu umístěnou. Klíčnice ho musela upozornit, že jí toto území patří a vládne mu. To Jimmyho trochu zchladilo.\nKlíčnice pak řekla, že danou past si odvezli Komodorští theurgové, neboť na ní byla nějaká divná magie. A past prý byla nekompletní, chyběly ovládací prvky, takže by zřejmě nesklapla. Eragon v tu vteřinu vykřikl, že Jimmy má medailonek s obrázkem erbu s jelenem, což skutečně měl…\nV tu chvíli jsem na zavolání Klíčnice vyšel ze skrýše a Eragon náhle začal potřeboval do Komodoru na nějakou akutní akci. Bylo poměrně jasné proč, když bych totiž s Klíčnicí všechny prošacoval, našel bych minimálně ještě jeden medailonek, takže obviněných ze zrady by bylo víc.\n"Uteč v lese druidovi!" je velice zábavná hra, kterou však prakticky vždy vyhrává druid, pokud není úplně nemožný. Teď tuhle hru začal hrát Eragon a Klíčnice a musím Eragona pochválit, že se pokusil začít lépe, než ostatní. Vypil si lektvar rychlosti. Měl ho od Aarona a co čert nechtěl, byl omylem udělaný opačně, byl to tedy lektvar zpomalovací. Zívajíce nudou jsme Eragona v poklidu obklíčili.\nEragon se pak pokusil z obklíčení odhypovat stranou, jenže i tam byl hvozd, takže Klíčnice jen ledabyle máchla rukou a Eragon byl omotán u stromu čerstvě rostlými liánami. Ve třetím kole této hry zkusil vyvolat pomocníčky se zahradnickými pilkami, které jsem mu zrušil já. Sice jsem tím porušil pravidla zmíněné hry, ale Eragon musel pochopit, že existují věci, které se prostě nedělají. A to jsem ještě netušil to, co už jsem napsal výše (opět píšu deník až po večerech, takže jsem mohl udělat zápisky chronologicky jak se udály), a co začalo vyplývat právě v tuto chvíli na povrch, to bych se snažil ještě přísněji.\nBylo toho na mě a na Klíčnici trošku moc, zvlášť když ječící Eragon se dožadoval spravedlnosti (proč není spoutaný i Jimmy), do toho se Jimmy hlasitě dožadoval svojí pasti, kdosi pokřikoval že chce do Odova za Ofekem, pár lidí už nechtělo pomáhat Jimmymu poté, co mu Klíčnice pohrozila popravou (oprávněně - usiloval o život jejího syna tou pastí - pokud fakt byla jeho, což je otázka), já požadoval po Eragonovi vysvětlení toho prstenu na Jimmyho ruce, protože když jsem nad ním projel rukou, tak jsem cítil magii (ježily se mi chloupky), což se mi u artefaktů nikdy nestávalo (to už bych spíš viděl chobotničky).\nZkusil jsem použít Lámací kouzlo na oblast prstenu a Jimmyho prstu, abych zjistil, že ono poutací kouzlo Eragon zřejmě seslal ze svitku, protože jsem ani s 35 magovou náloží kouzlo nezlomil, víc jsem dneska už neměl. Akorát mi z toho rozbolela hlava, takhle velký výdej many, byť v tomto případě nedokončený, jsem snad v životě neměl. Tenhle okamžik si vybral Eragon, vyhypnul se ze sevření lián, seslal si na sebe rychlost a neviditelnost a jal se mizet. Klíčnice ho nechala a já taky, takový malý zatykač na 100zl může udělat práci za nás…\nPřesto mě to ale trochu vzalo a já se zamyslel nad posledními měsíci, které jsem s ním zažil a poprvé vážněji zapochyboval o tom, jestli jsem udělal dobře, že jsem ho doporučil do služeb Pána Snů. Nu, bude to teď velmi zajímavé - pokud by ten zatykač byl vypsán pro Plexis, co by se asi tak dělo při službě pro Pána Snů?\nNež jsem se ze svého zamyšlení probral, byla Klíčnice (vlastním kouzlem) proměněna v laň a klusala pryč, ostatní, včetně mě, zahajují návrat do Komodoru. Jimmy šel na alchymistickou univerzitu pro svojí past, já ho k univerzitě navedl, a tam mu vnukli nápad, že dokáží onen prsten sundat (jo mimochodem - typuji, že v něm bude i něco málo nekromantického, což i potvrdil Jimmy, prý mu to řekl Eragon), ale prsten tím poničí a už mu ho nevrátí.\nJimmy si po tomto sdělení šel ven před univerzitu ke mě pro radu, nabídl jsem mu alternativu s kouzelníky z Garnaku, ale nakonec si vybral tu rychlejší z nich. Tento večer jsme Jimmyho už neviděli…\nVečer se konečně na scéně objevil Balanar a stihl si promluvit s Pítou, jež zřejmě u Klíčnice nechal vzkaz právě pro Balanara. Později v noci mluvil i se mnou (na obloze) a dohodli jsme se, že na nás Bali bude čekat před branou směr Cedrov.\nVečer jsem v kapsičce batůžku objevil vzkaz psaný Eragonovo rukou: "Kdybych zemřel, tak mě zabili Píta, Jimmy a Luko". Nechávám si papírek s tímto textem u sebe…\nNoc byla ve všech směrech klidná…\n16. prosince 2014, ráno, Komodor\nRáno jsem nameditoval a později při cestě poslouchal Pítu, který mi vysvětloval, jak je to s Ronem. Má domněnka o vícero zrozeních Rona byla Pítou potvrzena, Ron se znovuzrodí vždy po osmistech letech a dá se odhadnout, že v těle člověka nežije o moc déle nad padesát let. Při jeho povaze se bojím, že to nebývá víc jak let deset, vždyť od svého posledního objevení se [listopad 2011 - kapitola 70, kdy jeho jméno zapisuji ještě jako Ronald] uplynuly jen tři roky a už mu podruhé hrozí smrt! A abych nezapomněl - první zrození Rona bylo prý před 2400 lety. A teď obrovský pozor, milý čtenáři, kontrolní otázka: Co se jednoznačně stalo před 2400 lety? Odpověď dle mých poznámek zní: "zasazen první strom Moudrého hvozdu (prováděla část naší družiny)" !!!!!!!!! Jedinou otázkou je, co je vždy dřív, objevení Rona anebo nějaká "světová" akce?\nA jak mi tohle hlavou proletělo, aniž bych domýšlel, co s touto informací, všiml jsem si, že venku před branou Komodoru stál vedle cesty strom, který na Pítu promluvil Balanarovo hlasem a který tam nikdy nestával. Hloupému napověz, chytrého kopni, říkává se. Balanarovo současnou rostlinkovou podobu jsem do této chvíle pořádně neviděl, ale už jí budu znát - zvláštní druh Javoru.\nNetřeba popisovati, že se s Balanarem chtěl seznámit každý a dobrá polovina družinky si s ním o něčem chtěla promluvit. I Jimmy, ale ten již bez prstenu, takže to provedl slušně. No slušně, mám dojem podle výrazu Balanara, když s ním mluvil stranou v relativním soukromí, že Jimmy zkusil použít trošinku něčeho ostřejšího. Ani jeden z nich se mi ale s detaily hovoru nesvěřil.\nZbytek cesty až před Cedrov proběhl v poklidu, všichni se dělili o novinky, které podle nich mohl potřebovat znát někdo jiný. Novinky, které sděloval Balanar, moc lidí nepotěšilo, pokud vůbec někoho. Rona totiž budou soudit druidové z prvního (čti: nejvyššího) kruhu. To znamená - soud bude mimo město, někde ve hvozdu, kam se nohy obyčejných smrtelníků (čti: naše nohy) nedostanou, protože i kdybychom věděli přesné místo konání, tak mi tam hvozd nedovolí dojít, neboť ono místo druidové uzavřou…\n16. prosince 2014, večer, brána Cedrova\nPři příchodu k jižní bráně Cedrova se stalo něco pro mě dosud neznámého. Voják si povšiml Balanara jdoucího vpředu a myslím si, že zareagoval na jeden z jeho dvou prstenů, konkrétně na ten markraběcí. "K poctěééé zbraň" zařval tak, až jsem z leknutí málem sletěl z koně a druzí dva strážní opravdu vzdali poctu.\nJeden z vojáků běžel do sídla markraběte a tento velitel stráží nabízel Baanarovi jednak ozbrojený doprovod s deseti vojáky, ubytování a kdesi cosi, ale Balanar to všechno s díky odmítl, že jenom procházíme a budeme spát ve hvozdu.\nA tak se i stalo, v podstatě nějakých 200 kroků za městem…\n17. prosince 2014, večer, několik mil od Evelinu\nCelý dnešní den se nedělo nic, z Cedrova jsme nasadili relativně rychlý přesun směr Evelin - jdeme pěšky či na koních a v přicházejícím večeru nějakých deset mil od Evelinu vidíme převržený vůz přes cestu. V první chvilku to vypadalo na nějaké neštěstí, jenže v tom případě by se za tím vozem nechystali nějací muži k boji proti nám, mají tu dokonce i přenosnou balistu.\nA kdyby jen to - zprava i zleva na nás najíždí pětice dalších jakoby nás chtěli obklíčit. A taky že ano, kde se vzal, tu se vzal další vůz za námi a další pětice mužů. Povšiml jsem si, že mají vojenské uniformy, ale strhané prýmky a další identifikátory. V tuhle vteřinu mi to na bojišti nedošlo, kdypak jsem míval uniformu takhle upravenou na sobě já? Nu ano, akce na nepřátelském území. Ono nebyl čas nad tím přemýšlet, protože po nás přední řada vypálila z kuší a katapultu. Prakticky vše šlo mimo - tma a vzdálenost udělala své.\nS Balanarem jsme vyhodnotili situaci - musíme se probít vpřed, takže se během blížíme na dostřel našich kouzel a zbraní.\nHloupému napověz, chytrého kopni - což je moudro, které jsem ve svém deníčku použil už mockrát, tentokrát je použito toto moudro velmi oprávněně. Naši útočníci totiž pro hloupé rozvinuli zástavu, na níž je nakreslen erb s jelenem a druhým útokem šla přední řada jen a pouze do Balanara. Byl by zemřel okamžitě, jenže si nemohl povšimnout, že jsem se hodil do noční zbroje, takže učinil totéž a navíc svému brnění poručil, aby kolem sebe vytvořilo ochranu proti šípům. To já bohužel neměl…\nMěli jsme štěstí v tom, že boční řady dojely o pár vteřin později, než měli, takže jsme přední řadu stihli docela protřídit a bylo to tak rychlé, že Eragon na nás z oblohy křikl, ať je zabíjíme pomaleji, že to nestíhá odvádět za bránu!\nDocela nás ale zlobila zadní řada, nejprve naším směrem vrhla lahvičky s hořlavinou, která bojiště osvětlila a pak jejich katapultem trefila Balanara tak, že padl na zem a nezvedal se. Byla to už celkově třetí rána která šla směrem na Balanara, to jen tak mimochodem. Tou dobou už naštěstí z pravé pětky zůstal na nohou jeden, takže jsem si troufl jej upustit a utíkal zazpívat ukolébavku té pětici co na nás šla zezadu.\nWau, tentokrát jsem se do toho opřel tak dobře, že jsem tři z nich uspal tak rychle, jako snad nikdy, padli k zemi v první vteřině mého zpěvu! Toho, kterého jsem nechal být, po mě zvládl vystřelit, než ho Píta poslal k zemi, ale do zpěvu se mi vloudil falešný tón, takže velitel té zadní pětice neusnul, ale zvládl dokonce použít nějaký přívěsek, takže celá pětice i s věcmi zmizela za hluku vbuchu\nBylo po boji, začal jsem léčit pomocí ovazování nejhorší krvácivá zranění přátel, Balanar se zvedl sám a trošku poléčil ostatní. V mezidobí mezi léčeními jsem vyslal jsem vstříc Evelinu své kouzlo Posla s hláškou: "Vzkaz od vícevyslance Modřinky: Markrabě Balanar při cestě z Cedrova do Evelinu přepaden - provedli druidové z pevniny s erbem jelena. Pošlete 10 vojáků a informujte markraběte." Nesmím zapomenout ani na to, že jsem si zavčasu zabavil nepřátelskou vlajku pro potřeby důkazního řízení.\n18. prosince 2014, Evelin\n(hráno 17.listopadu 2014)\nKlidný den v Evelinu, určený na léčbu a svědecké výpovědi.\n19. prosince 2014, Evelin\nJeště jeden volný den pro mě, někteří z družinky si odskočili do Černého lesa, zřejmě pro suroviny… V podvečer dorazily pozvánky na soud s Ronem. Jen dvě, na konkrétní jména, s možností vzít třetího…\n20. prosince 2014, Evelin\nDnes ráno vyrážíme a s námi i deset vojáků směr Moudrý hvozd. Jdeme hezky pomalu, pěšky. My ostatní zítra ráno zůstaneme ve hvozdu, narozdíl od Balanara a Píty, ti půjdou na soud. Vojáci zajistili klid na cestě, jen to pro mě bylo nudné. Za celý den se nestalo nic, co by stálo za zapsání. Když to řeknu ošklivě - je to jen čekání na pohřeb Valerie a na akcičku v zázračném hvozdu\n21. prosince 2014, Evelin\nDnes tedy soud s Ronem, Bali nás chvilku protahoval hvozdem a točil se tam dokola jako káča, takže jsme ztraceni. Pak nás s Pítou opustili a nechali tábořit na jednom místě a sami po druidím způsobu odešli jinam.\nNa soud přišli tito dva poslední, přisedli do kruhu na předpřipravená místa a jeden z druidů hned zpěvem nejenom uzavřel mýtinu, ale ještě všechny napojil na vědomí hvozdu, takže každý - i Píta - by byl býval mohl vědět, co se kde děje a třeba co děláme my zbytkoví. Coby, bavíme se o Mormonech…\nPíta i Balanar se podívali ke kameni trestanců, k němuž byl připoutaný Ron a jen 10 centimetrů od místa, kam by nejdále dosáhl, leží jeho hůl. Ron si povšiml Balanara a zamával mu, ale pak si uvědomil že je u soudu a zvážněl. Ale pak si povšiml Píty a udělal celé divadélko znovu.\nNásledně začal nejmladší druid (kterým už není Balanar) roznášet kalíšky s druidím dryákem, aby jako jediný Píta nedostal. Poté povstal Mário, a pronesl slova o tom, že byl pro dnešní soudní sezení určen jako žalobce za první druidí kruh, a rovnou navrhl smrt za:\nvyzrazování druidích tajemství\nzneužití sil hvozdu\nČekal bych, že nějaký druid bude určen jako obhájce, ale kdeže, Ron se musel hájit sám a co jsem tak pochopil z vyprávění, šlo mu to opravdu těžce. Až když byl vyzván Píta, aby něco řekl, a ten pronesl pár vět o tom, že Ron oživil čerstvě zabitého člověka, začalo to být pro Rona alespoň trošku lepší. Když totiž Ron popsal, že vlastně jen poprosil hvozd a ten mu dodal vše potřebné, on že do toho nedal žádnou svojí sílu, tak to mezi druidy zašumělo. Oni sami tohle kouzlo ovládají jen na přátele a velmi vyjímečně i na cizí (např. na moje oživení), ale pak jsou na několik dnů a týdnů k nepoužití.\nV tuhle chvíli si pár druidů mohlo uvědomit dva protichůdné pocity:\nUmí toho víc než my, odstraníme konkurenci\nUmí toho víc než my, nedokážeme jej odstranit\nNebo spíše jen:\nJedno obvinění od Mária padlo.\nDopadlo to tedy nakonec tak, že Ron nesmí po krátkých deset let nevstoupit do hvozdu a žít Černém lese… Od zítřejšího rána. A Píta je za něj zodpovědný, že to bude dodržovat.\nU nás se čekalo na návrat Píty a Balanara, aby pak - po dalším povídání o Mormonech - nastalo hromadné přijímání za členy. Vstoupili všichni přítomní, tedy kromě té desítky vojáků určených na ochranu Balanara.\nOtázka pro dnešní noc zní - zabrání to vzájemné nevraživosti, kterou stále cítím, jak bubla pod povrchem?\n22. - 23. prosince 2014\nPřesunujeme se do Saxisu, vždy při dojetí do nějakého města se vymění desítka vojáků za čerstvé síly…\n24. prosince 2014, Saxis\nVe městě jsme už od poledne, sledujeme na dálku přípravy hostiny k pohřbu. Víme, že se má objevit i markrabě, takže z každého řádu tu bude třicet rytířů, zřejmě těch nejlepších. Nu, měl jsem zřejmě pravdu, protože vidím v brnění jednoho z těch řádů samotného Eldara, zdá se tedy, že stavba hradeb v Ateru byla zbrzděna.\nVlastní pohřební obřad začal až s osmou hodinou večerní, kdy začali přijíždět význačnější hosté, tedy vyšší šlechta. Zhruba v tu chvíli se na obloze objevili velcí orlové a na nich letící trpaslíci, jež dělali doprovod letícímu pegasovi a na něm letícím vévodovi. S drobnou nápovědou jsem pochopil, že místní markrabě je trpaslík, takže mi došlo, z jakéžeto posádky bylo těch deset trpaslíků na orlech.\nJá a všichni vyšší šlechtici byli oblečeni v různých nápodobách či v originálech obleků vznešených elfů z Eldoru, jen tentokrát mnozí volili místo barvy bílé barvy poněkud temnější, což jsem já neměl…\nPo pár proslovech nastal volnější program, ale až o půlnoci nastal vrchol programu, dalo by se tak říci, neboť byla veřejně čtena závěť. Zpočátku jsem si všiml, že obsahovala podezřele málo osobních odkazů, začínala totiž odkazy pro vznik sanatoria pro válečné hrdiny a její vysloužilé sloužící, aby přešla pro finanční dar pro vznikající město Ater.\nA právě v těchto chvílích došlo na osobní odkazy, protože Valerie dala tomu finančnímu daru tři podmínky. První byla "chrám božstva Lemona", ten se již v Ateru připravuje, respektive dřevěná provizorní stavba už dokonce i stojí. Druhá byla o stavbě "slavné magické univerzity" jejímž prvním rektorem budiž jmenován - hádejte kdo?\nTo už jsem se chytal za hlavu a tiše sténal. Jak se to mohla Valerie u všech božstev dozvědět?!? Copak spolupracovala s Eldorským Mozkomorem, tedy s vikomtem Jaessalem? Nikdo jinej si to z mé hlavy vyčíst nemohl a Balanarovi jsem to řekl až 16. prosince a to bylo poprvé co jsem o tom mluvil já!\nKaždopádně si budu muset nechat zařídit opis této poslední vůle, když se mě týká a dočíst si pak i třetí podmínku o utkání rytířů.\nZávět vznešené kněžny, lady Valerie\nMoji drazí, nezoufejte, neplačte. Prožila jsem požehnaný a převelice dlouhý život za který děkuji Bohům. Vím, že smrtí to nekončí. Vím, že i za oponou existuje bytí, a tak jsem jen přešla za těmi, kteří mi scházeli a na které se převelice těším.\nNa druhou stranu se odchází stejně, jako se přišlo. Veškerý majetek zanechávám živým, a aby se předešlo hašteření slyšte mou vůli, můj testament, mé poslední rozhodnutí!\nPřeji si být pohřbena v černých šatech se stříbrnými hvězdami v kapli u sochy boha Lemona. Na cestu mi prosím dejte jen neuvadávající růži. Vše ostatní nechť se rozdělí následovně:\nZámek v Saxisu, ať je přebudován na útočiště pro válečné veterány a mé služebnictvo nechť v něm v poklidu dožije s rentou ve výši dosavadní mzdy.\nVeškeré mé nashromážděné artefakty a magické předměty odkazuji rovným dílem Řádu rytířů slunečního Jasu a Řádu rytířů měsíčního třpytu, aby tak pomohli do budoucna chránit a bránit toto rozkošné vévodství.\nVeškerou finanční hotovost, zbraně, koně, domácí zvířectvo, šperky, drahokamy, zásoby potravin, sbírky, obrazy, umělecká díla a poklady odkazuji městu Ater na ostrově Kirin pod správu markraběte Balanara, Barona z Malého Hvozdu a Jižní pouště. Věřím, že vše použije poctivě k rozvoji svého panství. Zde si však vymiňuji tři podmínky:\n1. Město Ater bude zaslíbeno svému božskému patronu, Pánu Snů Lemonovi a na důkaz toho v něm bude po věky věků stát kamenný chrám Pána Snů.\n2. Přeji si na území města Ater zbudování slavné magické univerzity jejímž prvním rektorem budiž jmenován mistr Modřinka z Bílého kamene.\n3. Vždy jsem milovala rytířská klání, a tak si přeji, aby na vzpomínku na mne vždy ve výroční den mého skonu v Ateru proběhl turnaj. Jako cena pro vítěze nechť je z pozůstalosti markrabětem vždy vybrán vhodný šperk.\nK oběma těmto stavbám nechť je přednostně použito mnou nashromážděných peněz. Bankéř v Saxisu Vám dozajista sdělí přesnou sumu, peníze mne nikdy moc nezajímali, domnívám se že tam po mě zbyde přibližně 2 miliony zlatých mincí.\nRáda bych za zpříjemnění svého stáří poděkovala také žijícím služebníkům Pána Snů a statečné družině Mormonů. Všem těmto hrdinům předá můj šafář dárek na rozloučenou, stříbrný prsten s měsícem. Až jim bude v životě nejhůř, tak odlomí měsíc z prstenu a dočkají se pomoci.\nKaždý, kdo se dnes zúčastnil obřadu obdrží na památku pamětní medailonek s vyobrazením neuvadávající růže. Měla jsem Vás ráda, žijte dlouho a šťastně.. Valerie v.r\nA bylo to. Valeriin šafář si nás (starší) Mormony a služebníky Pána Snů obešel a každý z nás dostal prstýnek na němž byl připevněn měsíc a pro ty, co zapomínají je v prstenu nápis "Až vám bude v životě nejhůř".\nJsem poměrně smutný a otřesený z nabyté univerzity, která sice není ještě postavena, ale i tak zřetelně můj návrat na Velvét velmi oddaluje, takže tak nějak chodím osamocen po pozemcích patřící k zámečku Valerie. Nejsem v této náladě osamocen, zřejmě jen já (a další služebníci Pána Snů) vidí samotného Pána Snů, jak se v civilu prochází chvíli po parku a pak drží čestnou stráž u rakve Valerie, po celou dobu nikým dalším neviděn.\n(ohlášeno na facebooku 14. prosince 2014)\nI na Kirin se dostala následující zpráva:\nZpráva pro ostrovní kartografy - po letech je potřeba opravit veškeré mapy Plexisu. Za dosud nevyjasněných okolností se v průběhu dvou měsíců po druidském soudu s Ronem změnil Černý les v Černý hvozd. Od dokončení proměny není druid Ron k nalezení. Proslýchá se, že zahynul v období konce proměny.\nxxx. xxx. 2015\n(ohlášeno na facebooku 1.března 2015)\nNa naše velvyslanectví a pak i ke mě na Kirin se donesla zpráva z vojenské posádky města Cvočkov:\nCelé město s praporci jásalo a vítalo své hrdinné hobití vojáky zvané Piškoti. Co že se to dělo za ukrutánskou slávu? Inu, poprvé ve dvacetileté historii této ceremoniální jednotky došlo k jejímu ostrému nasazení v boji.\nTři čety pod vedením kaprála Lukáše byli vyslány k bleskové stíhací akci proti skupině žoldáckých otrokářů. Jednotka vyrazila nalehko, doprovázená pouze jedním vozem s jídelním vybavením v poli, jedním vozem s proviantem a jedním vozem s pokrývkami a dalšími tábornickými proprietami.\nJiž druhý den došlo ke krvavé řeži. Sedmero žoldáků, otrokářů, bylo rozsekáno na kousíčky neslučitelné se životem. Otroci byli osvobozeni, majetek zrekvírován jménem markraběte Toreze. Na straně Piškotů došlo jen k jednomu výronu kotníku.\nPo slavném návratu byl z rozkazu markraběte Toreze vyplacen podíl na kořisti civilistům, kteří se zasloužili o potrestání zla a to v neuvěřitelně štědré výši 170 zl každému jednomu. Velitel výpravy kaprál Lukáš byl za zásluhy v boji povýšen do hodnosti podporučíka a jeho zástupci seržanti Křivonožka Mimonožka byli povýšeni do hodnosti kaprálů.\nNa počest slavného bojového nasazení obdržela první, druhá a třetí četa právo mít svou bojovou standardu ozdobenu znakem rozlomených okovů.\nxxx .xxx . 2015\n(ohlášeno na facebooku 2. března 2015)\nO čem se na ostrově Plexis mluví a na ostrov Kirin se doneslo?\nAno, je to událost měsíce a opět v Saxisu, jako by toto původně sídelní město zesnulé kněžny Valerie přitahovalo podivuhodné události.\nZačalo to shrocením hobitů v zámeckých zahradách. Z celého ostrova se těchto pidilidiček sjelo skoro čtyřista. Přijížděli ze všech koutů ostrova vyšňoření a opentlení v dobré náladě, jak už to u těchto pohostinných osůbek bývá obvyklé. Místní obyvatelé, jakožto i úřady nebyli předem o žádné manifestaci zpraveny. Dorazila i slavná první, druhá a třetí ceremoniální četa Piškotů tentokráte s vojenskou kapelou.\nUprostřed bujarého veselí se rozestoupili vody řeky a do zahrad slavnostně vplula skupinka zástupců vodního lidu vedená veledruidem Bamaqvavelem. Oči davu však ulpěli nikoliv na tomto vznešeném kmetu, ale na půvabné nymfě Vanafne, která, jak už to u těchto stvoření bývá obvyklé byla oděna jen ve svém vlastním půvabu. Krása nymfy šokovala hobity natolik, že zapomněli i svačit.\nDo nastalého ticha, kde se vzal, tu se vzal, vyšel kněz Neptunův a ze středu hobitího lidu v nádherných svatebních šatech se vedle nymfy zařadil alchymysta Áron. Ano, celé to shrocení byla svatba!\nPo obřadu byl mezi význačnými gratulanty spatřen čaroděj Ofek se svým žákem. Komusi se podařilo vypátrat, že celý obřad kompletně ze svého uhradil dosud neznámý, ale zřejmě hodně movitý obchodník Jimi, který celý obřad zajišťoval organizačně.\n zajímavůstka: Počet znovuzrození Rona sedí na počet hvozdů - tedy za předpokladu, že do konce tohoto znovuobjevení Rona vznikne další hvozd :-)\n vbuch, nikoliv výbuch. Imploze, nikoliv exploze\n Gamemaster nadhodil téma "Mormoni" a pak už se to vezlo…\n Vanafné je mladší sestra Vanoflé, s níž jsem se léta setkával u jezera.\nTato stránka byla autorem Webu naposledy ručně editována nebo automaticky upravena 06.07.2015 10:00:41


Osobní rozvoj | Laguna života\nNení-li člověk schopen se smířit s autoritou druhých a rád je, například, provokuje, případně má-li s autoritativními lidmi problémy, je to znamením, že sám ještě svou osobní moc a své vůdcovské kvality vědomě nepřijal.\nDen, kdy zjistíme, že nic z toho, co jsme, není naše.\nTěžko uvěřit, co? Vždyť, to jsem přece já a já jsem já!\nHm. Jenže jednoho dne, až to budeme nejméně čekat, budeme stát tváří tvář programu, který jsme zkopírovali a který nás formoval. Nakopírovali jsme dostupné informace o žití, chování, myšlení…\nA že v tomto duchu jsme dál rozvíjeli svůj život, možná s pouze malou odchylkou a to revoltou, když už to, co se po nás chtělo, bylo (pro NÁS) fakt přes čáru.\nSpoustu věcí se zapomene, některé raději rovnou i vytěsní a některé si vezmeme jako odstrašující příklad. Ale pořád to nejsme MY.\nNe, tomuhle „výchovnému“ postupu se prostě nedá vyhnout, ale ve chvíli, kdy si stojíme tváří v tvář a nepoznáváme se, tak právě v tuhle chvíli můžeme udělat ten skok do neznáma.\nV té první setině vteřiny, kdy jsme se rozhodli skočit, přichází zloba, křivda, výčitky a bolest, ale pokud použijeme – ne rozum, ne racionalitu, ne afektivní emoce, ale zavřeme pusu a nasloucháme, co v nás a kolem nás lítá, necháme to mlčky proběhnout a působit - přichází odpuštění a smíření. Protože pochopíme, že to tenkrát vlastně vůbec nebylo o nás, že jsme se jen někam nachomýtli a přišli k tomu jako slepý k houslím. Ale ovlivnilo to a nastavilo celý náš život.\n- jaké vzorce jste přejali\n- jakým revoltujete\n- co a proč se snažíte dokázat\n- komu se to snažíte dokázat\n- jestli nepředáváte vzorec dál\nPředkládám tedy záludnou otázku:\nJsme hodni lásky\nUž od malička jsme vychováváni s těmito větami a máme je zaryté tak hluboko.\nAni si to neuvědomujeme, ale každý den žijeme s tím, že musíme něco někomu dokázat.\nZtratili jsme sami sebe, jen abychom se zavděčili ostatním.\n„Já vlastně ani nevím, co chci.“\nTo známe všichni. Otázka, "Co vlastně chceš?" nás překvapí a nutí nás pustit se do sebe.\nNěkdo z toho taktně vybruslí „povrchními“ malichernostmi a někdo zase odpovědí „Nevim.“\nS tím se hůř pracuje. :)\nPokud nejsme zvyklý se čas od času zamýšlet nad svým životem, odpovídá se nám těžko. Možností je tolik. Co si vybrat, hm?\nI když to tak možná nevypadá, mnohem snazší otázka je: „Co teda vlastně ve svém životě už nechceš?“\nTam těch možností už tolik není. To vlastně víme celkem i hned, co nám vadí.\nS tím už se dá pracovat. :)\nNapišme si: „Co už nechci!“\n„Nechci, aby mě někdo využíval.“\n„Nechci být na nikom závislá.“\n„Nechci ze sebe nechat dělat blbce.“\n„Nechci se podřizovat kdykoli někdo pískne.“\nTakových vět můžeme sepsat tisíce a tisíce.\nNapište si všechno. I když to bude zdánlivě vypadat jako blbina. Pokud vás to trápí, tak to není blbina, je to důležitá věc.\nAž tohle budete mít sepsané, vezměte si druhý papír a tam přepište všechny věty, ale v kladu, ve kterém si je představujete.\n„Chci si vážit sama sebe a sama rozhodovat, co pro koho udělám.“\n„Chci být soběstačná. Mít vlastní zajištění.“\n„Chci se umět zastat sama sebe.“\n„Chci vědět, co říct ve chvíli, kdy to chci říct.“\nTyhle věty už se sepisují s lehkým potem na čele, hůř by se dávaly dohromady bez těchto „záporů“ a pak nás dokonce napadá „Sakra, jak to mám udělat?“\nTo už je zase další level práce na sobě. :D\nNevíme-li, co chceme, ujasněme si, co už nechceme.\nMoje mamka mi kdysi říkala: "Vždycky tě někdo vidí."\nTenkrát to pro mě znamenalo, že nemám dělat blbosti, jinak mě hned mamině někdo napráská.\nDneska to vnímám už zase z trošku širšího úhlu.\n"Maminko, koukej, co nám namalovali andílci na nebi."\nSpánek část 3.\nNejde jen o stres, který nám může způsobovat nesnáze, ale jsou to i poruchy spánku.\nSpánek část 2.\nAby se člověk dobře vyspal, musí projít několika fázemi spánku.\nSpánek část 1.\nNemůžete spát? Věčně se převalujete? Ráno jste jak zpráskaní psi?\nNevíme-li, co chceme, ujasněme si, co nechceme\nPokud vás to trápí, tak to není blbina, je to důležitá věc.\nProč, proč je to tak těžké, dosáhnout toho, čeho chceme?\nSebeláska má miliardu vysvětlení, co že to vlastně je. Je 3x tolik návodů jak se k ní dostat, ale i přesto všechno ji většina z nás vnímá jako velmi abstraktní až utopickou.\nOdpustit znamená Pochopit\nOdpuštění je v podstatě velmi jednoduchá věc, pokud ovšem přijdeme na to, jak.\nNeznamená to zapomenout nebo to prostě přejít či se s tím smířit.\nÚryvek LEO BUSCAGLIA - Milujte se\nLáska, něžnost, soucit, péče, sdílení a nacházení souvislostí – nejživotodárnější lidské pohnutky.\nBez těchto hodnot je život prázdný, i kdybychom se těšili nejlepšímu zdraví, měli ten nejpohodlnější domov a nejzávratnější bankovní konto.\nŘekni mi, že mě máš rád\nNedávno jsem v jedné knize četla, že pokud máme někoho skutečně rádi, nemusíme mu to říkat, on to prostě pozná. A pokud máme potřebu tuto náklonnost vyjádřit, tak ta slova, jakoby pak ztrácela na hodnotě.\nPopiš sám sebe\nPředstav si, že máš sám sebe popsat někomu dalšímu, někomu kdo tě nezná. Obšírně a přesně, svoji psychologii, své povolání, svou náboženskou víru, své oblečení atd. atd.."\n"Sebezkoumání, nelítostné pozorování vlastních myšlenek, je tvrdá a otřesená zkušenost. Rozdrtí na prach i to nejstatnější ego."\nPřijmout zodpovědnost za svoje činy nebo pytel železa? ??\nTen pytel od nás někdo může alespoň vykoupit, ale vykoupit se ze svých činů musíme jen a jen my sami. Jedině tak z nás spadne ta tíha a uleví se nám.\nPochopením strachu spadnou okovy\n"Ale, prostě tam jdi a uvidíš, že se nemáš čeho bát! Přece nejsi žádnej posera!"\nVyhoďte Boha dveřmi, přijde oknem\n„Hele, ten náramek se mi přetrhl.“\n„Ty jo, jakto? Vždyť takhle vážu všechny a nikdy se žádný nerozvázal."\nJsme rozdílní proto, abychom se doplňovali\nVždycky, když mi někdo říká, že vztah nemá budoucnost, protože vzájemně nemají nic společného, vzpomenu si na svého manžela.\nJíst bych jí mohla po kilech, samotnou nebo na párku v rohlíku s hořčicí - no problem.\nEgo jak ho neznáme\nEgo je jeden z nejtěžších životních spoluhráčů. Ano, správně – spoluhráčů.\nExperiment, kde dvěma skupinám lidí pouštěli různé snímky a sledovali reakce mozku.\nVždycky jsem si myslela, že síla karmy se vztahuje pouze na konkrétního jedince. Na povrch se ale dere pochybnost, že sice máme každý svou vlastní karmu, ale že také určitou část karmy dědíme napříč celým rodem.\nMohu vs. Musím\nMOHU vs. MUSÍM – zdánlivé slovíčkaření.\nVlastně, jediné co musíme, je umřít, že?\nDualita. Přijde mi, že tohle slovo je poslední dobou odsouváno na blacklist sprostých slov a jeho význam ztrácí na hodnotě s popiskem - všichni jsme si rovni.\n"Dobrý den mladá paní, věříte v Boha?"\n"A můžete mi říct jak ho vnímáte a myslíte si, že je bohů víc nebo jenom jeden?"


Zaplatili by pár blbečků, kteří by chodili a mechanicky odříkávali: „Utíráme si zadnice tak jemně a sametově, jako jsme si je neutírali ještě nikdy.“ - Pražský patriot\nZaplatili by pár blbečků, kteří by chodili a mechanicky odříkávali: „Utíráme si zadnice tak jemně a sametově, jako jsme si je neutírali ještě nikdy.“\n2. června 2018 16:06\nZkuste si představit, jak by se ke stejnému problému přistupovalo dnes. Političtí vůdcové by ani vteřinu neuvažovali o tom, že budou problém řešit. Nejdřív by zkontrolovali, jestli jim nehrozí průšvih v Bruselu nebo Berlíně. Potom by společně prohlásili, že každý, kdo si stěžuje na nedostatek toaleťáku, je xenofob, fašista a ruský agent.\nPár takových lidí by pro výstrahu postavili před soud a další zostudili v médiích. Zaplatili by pár blbečků, kteří by chodili a mechanicky odříkávali: „Utíráme si zadnice tak jemně a sametově, jako jsme si je neutírali ještě nikdy.“ Zavedli by cenzuru. A na závěr by možná zřídili úřad, který by online evidoval každé utření zadku a kontroloval, zda si někdo nevyrábí toaletní papír podomácku.\nSociolog Petr Hampl na svém facebookovém profilu


Webkamera Ski Kladky | lyžování.cz\nWeb kamera - Ski Kladky\nDomů » Skiatlas » Česká republika » Ski Kladky » Webkamera\nSki Kladky web kamera online\nWebkamera je umístěna v lyžařském areále Ski Kladky, Zábřežská vrchovina, Česká republika.\nDalší informace o areále Ski Kladky [Česká republika]. Sněhové zpravodajství Ski Kladky. Základní předpověď počasí. Přehledný ceník skipasů.\nWebkamera - Ski areal Kladky:\nWeb kamera online - Ski Kladky:\nPřímý link na webkameru z areálu Ski Kladky.