extra: květen 2010\nsobota, 29. května 2010\nOslava, které se (doufejme!) přítel Zdeněk nezúčastní\nZprávy z Facebooku: Zdeněk Škromach necelé dvě hodiny před koncem voleb slíbil svou účast na virtuální události s názvem "Oslava volebního vítězství ČSSD". Přítel Jaroslav Foldyna vzápětí reagoval: "...příteli Zdeňku, až tak?" Objevily se i námitky, že ČSSD sice vyhraje, ale nebude mít většinu, a to ani s komunisty. Na to Zdeněk Škromach reagoval (stále před koncem voleb): "Jiří vítěz sestavuje vládu. Věřím, že všichni ti poražení lídři čestně rezignují a bude s kým jednat." Jenže pak byly ohlášeny tzv. exit polls. Musí to být opravdu šok, protože zdi i těch největších facebookových závisláků oněměly. Posted via web from Každý má něco extra ... vystavil Miloš Čermák v 15:15 Komentáře: 3\nBudou oslavy? Socialisté se na Facebooku nemůžou shodnout\nZprávy z Facebooku. Zdeněk Škromach zahájil druhý volební den stylově, statusem: "Po propršené noci sluníčkové ráno. Kafíčko a pomalu příprava na cestu do Prahy. Hezký den." Berme jako hezký dárek ostatním, že se mu podařilo napsat celý status bez gramatické chyby. "A přípravy na oslavy, že?!", ptá se ho přítelkyně Markéta. "Oslavy moc velký nebudou," oponuje David. Václav se zase domnívá, že velký úspěch budou mít Věci veřejné. Na to reaguje sám Škromach: "Václave, jsem optimista a věřím, že VV zůstanou mimoparlamentní i po volbách." Zvesela začal i extravagantní soacialista ze severu Jaroslav Foldyna, a to statusem: "Dobrééé rááánooo! Dobroooo jutrooo!" Distinguovaný europoslanec Jiří Havel dnes na Facebook zatím nic nového nepřispal, a tak zde zůstává jeho status z prvního volebního dne: "Tiskový mluvčí ODS odmítl odpovědět na otázku deníku Referendum. Otázka zněla: ´Je pravdou, že Ivan Langer připravil pro Petra Nečase podrobnou mapu hýždí Jiřího Paroubka? Aby se, až půjde Nečas žebrat o velkou koalici, dobře orientoval v terénu?´ Sociální demokraté klikali na "To se mi líbí" jako o život. No ... uvidíme. Posted via web from Každý má něco extra ... vystavil Miloš Čermák v 10:07 Komentáře: 0\nNedivím se, že Mirek Topolánek má "mentální problém volit v Praze" a že si vyřídil voličský průkaz, aby mohl odvolit v Brně. Podobný problém má mnoho lidí včetně mě. Pražská ODS je dnes nejsilnější součástí antikampaně proti této straně. Opět o tom něco vím, volil jsem ji skoro dvacet let. Pavel Bém doporučil Topolánkovi péči psychiatra, stejnou radu tedy asi má i pro mnohé ostatní. Z toho plyne jediné: bude potřeba opravdu hodně psychiatrů. Pokud je to způsob, jak Pavla Béma vrátit z politiky k jeho původní profesi, pak mentální problémy nejsou žádnou ostudou. Děkujeme, že nás vyléčíte. Posted via web from Každý má něco extra ... vystavil Miloš Čermák v 10:06 Komentáře: 0\nJe pro vás hlas ve volbách intimní záležitostí, jejíž probírání na veřejnosti berete jako cosi nevhodného nebo až nevkusného? Anebo vám o tom naopak nedělá problém mluvit, se svými blízkými či kamarády, nebo dokonce veřejně? Řekl bych, že každý to má jinak.Patřím spíš k té druhé skupině. Nevadí mi říct nebo napsat, koho jsem volil. Píšu články a vyjadřuju se k různým veřejným věcem, takže bych řekl, že je to i tak zřejmé. Ale rozumím rovněž argumentu (a respektuju ho), že je rozdíl mezi politickými názory a samotným aktem volby. Že je to podobné jako v privátním životě, kdy také každý ví, s kým se stýkáme nebo s kým žijeme, ale ještě to neznamená, že budeme všem na potkání vyprávět, jak spolu spíme.Čímž nechci tvrdit (ani naznačovat), že by ten slavnostní moment volby měl či mohl být snad podobný pohlavnímu aktu. Byť podobnosti bychom jistě našli. Obojí může projevem jak pravé lásky, tak i trucovitého vzdoru. Může to být výsledek racionální úvahy i impulzivního rozhodnutí. A obojího můžeme v budoucnu hluboce listovat.Vede si debata, zda by své voličcské rozhodnutí či doporučení měli zveřejňovat novináři či celé noviny. V anglosaských zemích to například deníky celkem běžně dělají, v Německu je to naopak považováno za nevhodné. V Česku vězíme někde mezi. K volbám se v celostátních denících vyjadřují šéfredaktoři, obvykle v komentářích začínajících na první straně listu. Letos asi nejjasněji hovořily Hospodářské noviny. Jak šéfredaktor Petr Šimůnek, tak (uvnitř novin) i vydavatel Zdeněk Bakala doporučili celkem zřetelně čtenářům volit pravicové strany, lépe řečeno nevolit ČSSD a KSČM.Zajímavý experiment letos zkusil Blesk, který už ve čtvrtek zveřejnil voličské preference všech svých redaktorů. Ne že by to bylo zas tak důležité, bulvár má v české politice asi mnohem menší význam než třeba londýnský Sun (o něm a o jeho vlastníku Rupertu Murdochovi se říká, že mají sílu volby rozhodovat). Ale i tak je mi to sympatické. V zahraničí dělá něco podobného před prezidentskými volbami například vlivný online magazín Slate (vlastněný vydavatelstvím Washington Post).Mně osobně to nedělalo problém, ani když jsem byl komentátorem Lidových novin. Napíšu to klidně i letos, bude-li to někoho zajímat - tedy až se konečně rozhodnu, jestli konzervativně zůstanu u volby ODS, anebo potrestám tuhle stranu truchlasem pro TOP 09. Ale například kolega komentátor Bohumil Pečinka jednou říkal, že o tom, koho volí, nemluví ani se svou ženou.Mimochodem, v tom si je podobný s Václavem Klausem. Ten řekl novinářům cosi podobného poté, co v pátek odvolil. Samozřejmě, že média zajímá, komu prezident dal svůj hlas - jestli některé z euroskeptických stran, které se k němu tak vehementně hlásí, nebo třeba znovunalezenému příteli Miloši Zemanovi, anebo se po Topolánkově odchodu vrátil k podpoře ODS. Asi se to nikdy nedozvíme. A kdy, tak až z pamětí, které možná někdy napíše.Otevřenější byl Jan Fischer, který coby oblíbený úřednický premiér politiku již pomalu opouští. Prohlásil, že se rozhodoval podle noblesy. To může znamenat cokoliv, ale nelze si nevšimnout, že jde o slovo, jehož slovní základ je odvozen z latinského "nobilis", stejně jako anglické slovo "nobleman". A to znamená šlechtic či aristokrat. Pokud víme, z tohoto ranku kandiduje v těchto volbách pouze jeden člověk.Fischer mohl říct jeho jméno rovnou, ale udělal to noblesně.Posted via web from Každý má něco extra ... vystavil Miloš Čermák v 20:37 Komentáře: 0\nMomentík, právě jsem dostala vzkaz z režie\nPosted via web from Každý má něco extra ... vystavil Miloš Čermák v 10:46 Komentáře: 1\nSvrhněme diktaturu reprezentativního vzorku\nMáte blog nebo profil na sociální sítí Facebook? Tak ať vás ani nenapadne tam psát, jak budou ve volbách v pátek a sobotu volit vaši známí nebo příbuzní. Mohli byste se totiž snadno dostat do konfliktu se zákonem o volbách. Podle něj nesmějí být tři dny před volbami zveřejňovány výsledky předvolebních průzkumů. Že informace o politických chutích vaší rodiny není průzkumem? To byste se divili. Za porušení zákona hrozí pokuta 30 tisíc korun, v případě firem až půl milionu.Je to pitomost, samozřejmě. Volební průzkum není žádnou zbraní, kterou by zákon mohl jasně definovat a zakázat. Navíc není jasné, proč by se nemělo o náladách mezi voliči psát právě tři dny před volbami. Proč ne hodinu před začátkem? Nebo měsíc? Celé týdny předtím -anebo vlastně celé volební období - jsme bombardováni hausnumery o údajné politické podpoře svých spoluobčanů. A najednou to tři dny před volbami vadí?Volební průzkumy škodí demokracii. To je zjevné a k stejnému závěru jsme mohli dojít už v několika předešlých volbách. V českém volebním systému mají ta čísla příliš velký vliv. Pětiprocentní hranice požadovaná pro vstup do parlamentu stresuje voliče tím, že by jejich hlas pro některou z menších stran mohl propadnout. Tady nastupuje logika, tedy úvaha typu: Jestliže můj hlas propadne, znamená to, že nejenže nepomůžu svým oblíbeným politikům, ale část svého hlasu odevzdám i těm stranám, které nesnáším.Dobře to známe. Strany překonávající ve výzkumech pětiprocentní hranici jsou jako magnet na voliče. Posilují mnohem víc, než by odpovídalo atraktivitě jejich programu. Strhávají totiž i voliče těch stran, které by se podle průzkumů do parlamentu nedostaly. Lidé si v téhle situaci říkají: budu radši volit tu stranu, která se mi sice až tak nelíbí, ale zato získá celý můj hlas. A ty strany, které nemůžu vystát, utřou leda nos.Viděli jsme to dobře na příkladu zelených před posledními volbami do sněmovny. Stačil jeden průzkum, který straně přiznal více než pět procent, a zelení se definitivně „vyhoupli“ mezi volitelné strany. Teď je stejný efekt dusí: průzkumy jim přiznávají kolem dvou tří procent, a tak se mnoho voličů raději dobrovolně rozhoduje pro někoho jiného.Je to úpadek lidského rozumu: místo abychom naslouchali hlasu těch, které obdivujeme a kterých si vážíme za jejich moudrost (může to být Václav Havel, Milan Knížák nebo třeba Jiří Krampol, proti gustu žádný dišputát), tak se raději řídíme podle toho, jak by hlasovaly masy. Místo abychom se upínali k ideálu (moudrý člověk), tak se dobrovolně snižujeme k průměru. A tím fakticky činíme průměr ještě „průměrnějším“, než by odpovídalo skutečným náladám v zemi.Žádný volební systém není spravedlivý. Viděli jsme teď v Británii, že i většinový systém může „vyprodukovat“ slabou vládu a že rozdělení křesel v parlamentu může být úplně jiné než rozložení politických preferencí ve společnosti. S tím těžko někdo něco udělá. Ale neměli bychom se poddávat stupiditě systému, ve kterém o vítězných idejích rozhodují agentury pro průzkum veřejného mínění.Chytré noviny či obecně chytrá média by měla výsledky volebních průzkumů ignorovat. Anebo je prezentovat v takových souvislostech a s takovým nadhledem, aby bylo jasné, že to není nějaký návod, jak volit. Zdá se nepochopitelné, proč kult preferencí stále tak vládne. Mnohé z takzvaně renomovaných agentur přitom už úspěšně spáchaly politickou sebevraždu tím, že pracují na zakázku nikoliv médií, nýbrž politických stran.Jak je možné, že média jejich výsledky zveřejňují? Zákon diktující médiím, co můžou nebo mají psát, je hloupý. Ale zrovna tak hloupá jsou média, která tón svého zpravodajství korigují podle jakéhosi hlasu lidu. Toto je ta nejlepší rada voličům: Dejme svůj hlas té straně, kterou považujeme za nejlepší. Volme rozumem a srdcem.Svrhněme diktaturu reprezentativního vzorku.(Psáno pro lidové noviny).Štítky: ln\nvystavil Miloš Čermák v 23:25 Komentáře: 3\nBloger-túra se blíží k závěru. Na německém ministerstvu zahraničí právě vylétá ptáček\nPosted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 12:39 Komentáře: 0\nTwitter v Číně? Málo znaků. Ale hodně svobody\nKaždé dvě nebo tři minuty sáhne pro mobilní telefon do saka. Na svém Blackberry píše krátké texty na Twitter. Ne tak krátké jako většina obyvatel západního světa. Limit 140 znaků platí na této mikroblogovací službě i pro uživatele z Číny, ale nezapomeňme - jsou to čínské znaky. Takže je možné napsat text, který by byl v angličtině nebo češtině dlouhý zhruba 400 znaků. "To není fér," říkám. "Je vás miliarda a ještě můžete psát dlouhé texty na Twitter." Usměje se. Je mu pětatřicet, ale vypadá klukovsky. "Ale zase nemáme demokracii. Takže jsme si kvit," říká dobrou angličtinou. Jmenuje se Zao Jing, ale používá pseudonym Michael Anti. Tak se proslavil jako jeden z nejprominentnějších čínských blogerů.Svých patnáct minut slávy prožil v prosinci 2005, kdy Microsoft smazal jeho čínský blog. Vedl si ho totiž v sítí MSN, patřící právě Microsoftu. Společnost tak možná až příliš ochotně vyšla vstříc čínské komunistické vládě, které se nelíbilo, že Michael na blog napsal o protestech v jednom čínských deníků. "Jen jsem je zmínil. Ani jsem nenapsal, že je podporuju," říká. Ale o blog stejně přišel, ze dne na den a bez nejmenšího varování. Na Microsoft se snesla kritika, že upřednostňuje své obchodní zájmy před svobodou slova. A Michael se stal přes noc celebritou. S pětiletým odstupem se ho ptám, jestli se mu později někdo z Microsoftu omluvil nebo se mu své jednání aspoň pokusili vysvětlit. Kroutí hlavou. "Nikdy se mi pak už neozvali. Vlastně ani předtím. Prostě blog smazali a bylo to."Čínský režim je jiný než totalita, v které jsme před rokem 1989 žili my. V něčem tvrdší, v něčem zase méně důsledný. "Když se nezajímáte o politiku, můžete žít v Číně celkem dobrý život. I média jsou relativně svobodná, určitě víc než v minulosti. Ale opět nesmíte psát o politice," říká Michael. Může cestovat, a často také cestuje. My si například povídáme v Berlíně. Oba jsme tu na pozvání neměckého ministerstva zahraničí, které vůbec poprvé uspořádalo návštěvu a setkání blogerů.Obvykle se tyto programy pořádají pro novináře nebo třeba aktivisty za lidská práva. Teď německá vláda poprvé zaplatila výlet lidem, kteří žijí v šedé zóně mimo tradiční žurnalismus, ale minimálně někteří z nich mají ve svých zemích často větší vliv než profesionální novináři.Platí to i o Číně. Takzvaná sociální média, tedy blogy, Facebook nebo třeba již zmíněný Twitter, představují pro vzdělané Číňany prý úplně první svobodný prostor. Aspoň to tvrdí Michael Anti. "Blogeři mají opravdovou svobodu. Mnozí jsou přitom novináři, kteří pracují v oficiálních médiích. Žijí dva životy. Přes den píšou to, co chce vláda, a v noci se na blozích promění ve svobodné občany," říká. Vlastně nepoužívá slovo "občani", nýbrž "netizens", což je nové slovo vzniklé spojením slov "citizen" a "net". Tedy "občan" a "Internet". Česky možná "netobčan".Pro oficiální noviny píše i Michael. Původně vystudoval v Pekingu techniku, ale od roku 2000 pracuje jako novinář. Když vláda zavřela noviny, kde byl zaměstnaný, začal psát blog. Zároveň působil jako čínský spolupracovník nejdřív pro Washington Post, poté čtyři roky pro New York Times. Získal několik světových novinářských cen i stipendií, například rok studoval na Harvardu. Působí ale například i v porotě blogerských cen BOB´s, které organizuje německá stanice Deutsche Welle (placená vládou zejména pro vysílání v zahraničí).Nejvíc ze všeho Michaela Antiho dnes fascinuje Twitter. Považuje ho za médium budoucnosti. Jeho texty čte v tuto chvíli 28 tisíc lidí. V miliardové Číně to vypadá jako maličkost, ale tuto službu dnes odhadem používá zatím jen 200 tisíc lidí. Možná proto vláda Twitter zatím spíše ignoruje. Ale další důvod je ten, že krátké texty poletující po Internetu je téměř nemožné kontrolovat a cenzurovat. Snad jen "vypnout" pro čínské uživatele celý Twitter, lépe řečeno jeho webovou stránku, což se v minulosti několikrát stalo. "Ale to nevadí, protože lidé dnes používají Twittter hlavně prostřednictvím aplikací na mobilech. Takže ho vlastně efektivně vypnout nejde," říká Michael.Zamyslí se. "Vlastně je to poprvé za mnoho tisíc let, kdy mají Číňané k dispozici stoprocentně svobodné médium. Je to pro nás něco úplně nového. A myslím, že to není špatná zkušenost." Pak sáhne do kapsy a začne zase něco ťukat do mobilu. Asi něco nového na Twitter.Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 12:34 Komentáře: 2\nO čem se bloguje v Německu ... aneb jedna střela do vlastních řad\nClick here to download: hesselmann-blogy.wmv (2075 KB) Markus Hesselmann, šéf online v deníku Tagesspiegel: "V USA a v Británii jsou skvělé politické blogy. V Německu máme blogy, na kterých mediální experti blogují o jiných mediálních expertech. To asi pro veřejnost není moc zajímavé." Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 15:05 Komentáře: 0\n"Blogy jsou osina v zadku"\nSetkání s Markusem Hesselmannem, šéfem online v deníku Tagesspiegel Základní info: - deník politicky liberálně-středový, založený v září 1945, motto "rerum cognoscere causas" neboli "znát příčinu věcí" - má náklad kolem 140 tisíc výtisků, plus mínus stabilizovaný, v poslední době lehce klesá - vydavatelská skupina Holtzbrinck, další tituly DENÍK Handelsblatt, týdeníkY Die Zeit a Wirtschaftswoche - web má cca 12 miliónů návštěv za měsíc, Tageszeitung.de je považována za jeden z nejlepších webových portálů německých novin - redakce sídlí nedaleko Postdamer Platz - více info např. na Wikipedii - Hesselmann je v této funkci asi rok, předtím šéfoval různým rubrikám, kancelářím atd., byl korespondent v Londýně, v novinách je cca 15 let - před Hasselmannem byla šéfkou oddělení Mercedes Bunz (o té všichni říkají, že byla skvělá, nejlepší v Německu), dnes pracuje v Guardianu Mé poznámky z rozhovoru: - Hasselmann má oddělení asi o deseti lidech, zároveň je však i vysoko v hierarchii v redakci deníku (aby měl vliv i na redaktory, reportéry atd.) - online není ziskové, ale to prý v žádných německých novinách není (nebo téměř žádných) - 95 procent je obsah, který vzniká pro tisk, pouhých cca 5 procent je originální obsah pro ciontent - Hesselmann ví pouze počet návštěv a shlédnutých stránek, ne počet čtneářů, ten ho prý nezajímá (?) - pyšni jsou na svou komunitu registrovaných čtenářů, opět nevíé jejich počet (?), ale denně prý generují cca 1000 komentářů - všechny komentáře se editují, žádný není publikovaný rovnou - redakce se snaží pracovat i s Facebookem, Twitterem atd., ale "moc nám to nejde, mám-li být upřímný" Citáty a videa: O papírových novinách a online Click here to download: hesselmann-print.wmv (5403 KB) "Nevím, jak dlouho budeme vydávat tištěné noviny. Nikdo to neví. V Americe to vypadá, že už to dlouho nebude. U nás v Německu to možná bude déle. Možná některé tituly vydrží déle než jiné. Kavlitní intelektuální noviny, které mají cílovou skupinu mezi ldimi s vyššími příjmy. Naštěstí my takovou máme. Takové noviny možná přežijí trochu déle. Ale nakonec bude všechno digitální." Zajímavý trend: u aplikací pro iPad se ukazuje, že je to v určitém smyslu návrat k tisku, tedy ne v tom, že by to byly novina na papíře, ale spíše ve čtenářském zážitku, v tom, jak jsou informace prezentovány. Tam je vidět určitý odklon od tradičního webu k původnímu pojetí v tisku O blozích a osině v zadku Click here to download: hesselmann-osina.wmv (5474 KB) "Dobrou rolí blogerů atd. je ... být osinou v zadku klasických médií. Protože ti lidé existují, tak se kvalita žurnalistiky může zlepšovat. V Německu máme něco, co se jmenuje Bildblog, To je blog, který sleduje jen to, co píše Bild, a když může, tak opravuje jejich chyby. Takže Bild se tím musí zabývat. Podobný blog je i o Spiegelu. O Tagesspiegelu zatím ne." O kamerkách pro píšící novináře Click here to download: hesselmann-flip.wmv (8005 KB) "Máme teď svého reportéra v Cannes na filmovém festivalu. On je velmi tradiční novinář, uznávaný kritik. A i on si teď s sebou vzal malou kamerku Flip. Má teď nějaké technické problémy (smích), neposlal ještě žádné video, ale to nepovažuju za důležité. Mezi lidmi v redakci je překvapivě velká ochota tyhle věci zkoušet. I když ono to vlastně zas tak překvpivé není. Novinařina je přece tvůrčí byznys." ... a jak to vypadá v online oddělení v 10 dopoledne Click here to download: hesselmann-redakce.wmv (3888 KB) Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 15:00 Komentáře: 0\n"Chci vědět, že to, co čtu do kamery, je fakt pravda!"\nClick here to download: moderator-v-dw.wmv (15083 KB) Malý kousek zajímavé debaty v maskérně německé televizní stanice Deutsche Welle (takový skromnější německý Hlas Ameriky). Americký moderátor obhajuje tradiční koncept žurnalistiky, ve kterém platí, že mediální obsah je několikrát kontrolován a že musí spplňovat určité standardy. Proti němu skupina blogerů, kteří vášnivě bojují za své právo "být média". Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 19:06 Komentáře: 0\nPřivítání významného činitele německého ministerstva zahraničí: "Je ohromně vzrušující se s vámi setkat. Musím říct, že se s blogery příliš často nesetkávám. Dokonce jsem se včera večer podíval na blog kolegy Rasmussena, abych zjistil, o čem to blogování je!" Pravděpodobný překlad: "Vy jste blogeři? Vážně bych rád věděl, kdo mi tyhle schůzky domlouvá. Co vy jste vlastně zač? Jo a taky by mě zajímalo, jestli dneska bude v kantýně eintopf, nebo gulášovka." Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 13:24 Komentáře: 0\nKulturní výměny (a tedy hovory před půlnocí)\nBloger z Ghany: "Říkal jsi, že učíš italskou literaturu?" Bloger z Chorvatska: "Ano! Na univerzitě v Záhřebu." "A proč?" "Proč? Co je to za otázku?" "Proč zrovna italskou literaturu? "Protože ji mám rád. Zabývám se italskou literaturou celý život." "Ale Italové nemají Shakespeara, ne?" "Prosím?" "Je ta literatura dobrá, když nemají Shakespeara?" "Samozřejmě, že je dobrá. Italové mají ... třeba Dante Alighieriho." "Ten Dante je lepší než Shakespeare?" "Panebože. To se nedá takhle říct." "Hm. To jsem si myslel." (později) Blogerka z Ázerbajdžánu: "Co je tohle?" "To je chřest. Asparagus." "Co je to?" "Ty nevíš, co je chřest?" "Nikdy jsem to neviděla." "To jsou ... vařené penisy malých velryb." "Panebože. To jich je tolik? Museli zabít spousty velryb." "Průměrný velrybí samec má zhruba sto penisů." "Aha. Tak to ano." "He, he." "Ty si asi myslíš, že jsem úplně blbá, nebo co?!" (ještě později) Bloger z Chorvatska: "Jedna věc mi nejde do hlavy." Bloger z Číny: "Ano?" "Jak to, že nás Chorvatů je tak málo a vás Číňanů tolik." (Smích). "Asi málo ... málo se rozmnožujete." (Uraženě). "Rozmnožujeme se dost." Ticho. "Teda většinou." "Co to je většinou?" "To se těžko kvantifikuje." "Vidíš? Právě o tom mluvím." Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 22:54 Komentáře: 0\nPortréty blogerů: Muž s třemi domy v zahradě\nDevětačtyřicetiletý Aliju Tilde kreslí v berlínské vinotéce cosi vášnivě na kus papíru. Jeden z nejznámějších blogerů v Nigérii však nevysvětluje nic, co by se týkalo webu či publikování. A nemá to nic společného ani s jeho rančem, který v Nigerii vlastní a kde chová asi 200 krav. Čáry načmárané na papíře mají vysvětlit logistiku něčeho mnohem subtilnějšího a ... přiznejme si ... pro většinu Evropanů asi zajímavějšího. Totiž jeho polygamního manželství.Má třináct dětí a tři manželky. "Vlastně teď dvě. Jedna odešla. Ale já doufám, že se vrátí," říká s bolestným výrazem ve tváři. "Tak to jsem nerad, že se na to ptám," začnu se omlouvat, ale Aliju mě hned přeruší. "Vůbec se neomlouvej. Přátelé se můžou ptát na všechno. I na manželky." A vzápětí mě hned pozve do Nigérie na návštěvu. "Přijedu pro tebe na letiště a odvezu tě na svůj ranč. Abys to viděl na vlastní oči." Pro mě coby člověka, který je z Nigérie zvyklý spíše dostávat podvodné emaily než velkorysé nabídky, je to samozřejmě milé.Ale zpátky do berlínské vinotéky. Asi abych na místě nebyl moc překvapený, začne Aliju kreslit zmíněné schéma. Velký čtverec jako obrys zahrady, a ve třech ze čtyř rohů menší čtverec. To jsou domy. Aliju je označí číslicem 1 až 3. "Tam bydlí moje manželky," říká, a vysvětlí, že dům číslo 3 je teď prozatímně prázdný. Ale pro snadnost pochopení mně prý popíše, jak to chodí při ´plném stavu´.V každém z domů prý stráví dva dny. Přenáší si základní osobní věci a nějaké oblečení, ale jinak má v každém domě všechno, co potřebuje. "Dva dni v domě číslo jedna, dva dni v domě číslo dvě" ... přerušuju ho, že tomu rozumím. Ale že by mě spíše zajímalo, co tomu říkají manželky. "Co by říkaly? Když přicházím, jsou šťastné, že mě vidí. A když odcházím, jsou smutné." Tři krát dvě je šest, takže to znamená, že sedmý den v týdnu má volný? Podívá se na mě překvapeně. "Ani den volný. Jako na kolotoči. Ale když je muž silný, tak to zvládne," říká pyšně.Ptám se, proč je s každou ženou právě dva dny. Proč nestřídá domy každou noc, případně nezůstane v každém déle. Aliju pokrčí rameny. "To záleží na muži. Například můj otec byl s každou ze svých manželek čtyři dny. Já se rozhodl pro dva," říká. Děti si prý společně hrají, ale vycházejí spolu i manželky. "V tom se Afrika liší od Blízkého Východu. Tam je také mnohomanželství povolené, ale není tak hluboko zakódované v jejich tradici. Manželky se tam navzájem často hádají a dělají scény. To u nás není. Moje manželky jsou šťastné."Mohl bych se teď samozřejmě zeptat, proč tedy jedna z nich odešla, ale tak nějak po africku nechci dráždit geparda bosou nohou. A tak se zeptám, jestli si pamatuje u svých manželek a dětí křestní jména. Okamžitě je začne vyjmenovávat. Pokračuji tedy dotazem, zda zná i data narození. To ho rozesměje. "Tak to ne, nemám v hlavě diář. To se i někdy stane, že ráno potkám dítě a ono říká: ´Tati, mám narozeniny.´ Takže se seberu a jedu do města pro dort."Jako muslim by mohl mít čtyři ženy, takže se ptám, zda-li by i čtvrtému rohu zahrady neslušel nějaký domek. Samozřejmě s další ženou. Ale zase je to otázka, kterou jako bych ho ranil. "Samozřejmě, že bych chtěl čtvrtou ženu. Kdo by nechtěl? Ale to je moc drahé. Navíc jsem se už ve čtyřiceti rozhodl, že nebudu mít další dítě. Když má člověk dítě, tak jako kdyby podepsioval kontrakt, že se o něj bude dvacat let starat. Aby mělo co jíst, kam chodit do školy a tak. A já chci být v šedesáti už bez starostí," říká Aliju.Tím se dostáváme k tomu, že i v Nigérii je mnohoženství stále méně populární. Stojí totiž spoustu peněz. Když byla Nigérie méně rozvinutá, představovaly děti hlavně levnou pracovní sílu. Dnes ale znamenají náklady: za lékaře, za školy, za mobilní telefony. Jen si to představte, kupovat telefony po desítkách! "Moje ženy si každá vedou své účty samostatně, ale jednou za měsíc mi je dají a já je musím zaplatit. To je dost peněz!"Řeč o penězích upoutá pozornost čínského blogera Michaela Anti, který sedí vedle nás. A když zjistí, že se ve skutečnosti bavíme o manželkách, tak se rozzáří ještě víc. Sám je ženatý - samozřejmě s jednou ženou a jedním dítětem. "Tři ženy, to je moc. Ale dvě ... hm ...," zasní se, "dvě by se mi líbily." Dávám mu tedy zákeřnou otázku: "Kdyby sis mohl vybrat, co bys chtěl víc? Aby v Číně skončil komunistický režim, anebo se zavedlo mnohoženství?"Zamyslí se. To je zapeklitě těžká otázka. A pak odpoví šalamounsky. "Jsem pro demikracii a systém více stran. V politice i manželství," odpovídá. Obávám se, žýe se ani jednoho hned tak nedočká. Ale to už je jiná než nigerisjká historie.Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 20:42 Komentáře: 0\nBlogeři v archivu Stazi. "Tak to byla výjezdní doložka? A můžeme si ji vyfotit?"\nPosted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 17:57 Komentáře: 0\n"Máme zprávy jako první. Tedy hned po Twitteru."\nNávštěva německé tiskové agnetury dpa, informace od výkonného ředitele Christopha Dernbacha, téma "tisková agentura v éře sociálních médií" moje poznámky: - základní info: německá agentura, založená 1949, vlastněná novinovými vydavateli a vysílateli - jedna z největších agentur (ze cca 140 na světě), jedna z mála nezávislých (bez podílu nebo vlivu státu), poskytují zprávy jen mediálním firmám, nemají žádný "koncový" produkt (nechtějí konkurovat svým zákazníkům) - obrat 120 miliónů euro, 170 zahraničních korespondentů - každý den 800 - 900 "kusů" zpravodajství - od července 2010 bude velký newsroom v Berlíně (různé druhy médií byly dosud odděleně), stěhují se tam redakce z Hamburku a Frankfurtu - produkují nejen zprávy, ale infografiky, newsfeedy pro smartphony, obsah pro e-čtečky (Kindle, iPad) - agentury čelí prohlášením: "lidé na Twitteru jsou rychlejší" - když se něco stane (zemětřesení, válka, nehoda), vždycky jsou dnes první zprávy na Twitteru - Dernbach není moc originální, když má demonstrovat klady i ú)skalí sociálních médií - ukazuje fotku letadla po nouzovém přistání v řece Hudson (vyfocenou náhodným svědkem a publikovanou na Twitteru) - ... a ukazuje taky fotku Steva Jobse (falešné zprávy o zdravotních potížích) - takže jak dpa používá sociální média? - jako zdroj informací - monitoring, hledání informací, získávání fotek, zpětná vazba - příklad: před nedávnem na trati do města Sylt havaroval vlak a kamión, uzavřela se trať, do daného místa není jiný přístup - agentura se přes Twitter obrátila na lidi, zda někdo nemůže podat svědectví, ozval se novinář na volné noze a spolupráce proběhla - dpa má čtyři kanály na Twitteru - dívají se na Twitteru jako na marketingový nástroj ("chceme ukázat, že jsme rychlí, přesní a že využíváme moderní technologie") - "dpa open notebook" - na konci vydávaných zpráv jsou dnes odkazy na další informace, které shromáždili reportéři - je tam také email reportéra a redaktora (kdyby to zákazníci chtěli diskutovat) - mají portál dpa.news, ale zaheslovaný a pouze pro zákazníky - zákazníci mohou zprávy komentovat (zpětná vazba) - dpa nemá speciální pravidla, jak používat sociální média jako zdroj informací (stejná pravidla jako při získávání ibformací jinde - každou informaci ověřujeme, oddělujeme soukromé a veřejné zdroje) - právě píší pravidla pro zaměstnance, kteří sami používají Twitter, Facebook atd (jako má již AP), základní pravidlo je "neproláknout zprávy, než je agentura oficiálně vydá a doručí zákazníkům" - problémem je "kradení" obsahu, ale dpa není ve vztahu např. k blogerům tak agresivní jako AP - používají malou kalifornskou firmu, která prohledává web a zjišťuje, kdo používá jejich materiál - provozovatele webů pak kontaktujeme s tím, aby materiál buď stáhli, anebo zaplatili, proti blogerům nijak tvrdě nepostupují - občanský žurnalismus: akceptujeme jako fakt, že velké zpravodajské události (nehody, katastrofy atd.) mají očité svědky a že ti jsou vybaverni potřebnou technikou (mobily, fotoaparáty), proto vyzýváme na webu lidi, aby nám takový materiál případně poskytli - ale! musí být opatrní, několikrát se je lidé snažili podvést (jeden člověk chtěl propagovat film, vymyslel nehodu v Americe, falešné facebookové stránky, falešné telefonní linky, pronajatý byt v Berlíně) - i v dpa se klasičtí píšící novináři stávají "multimediální", například teď agentura koupila 300 malých videokamer (Sanyo Xacti HD) - když ji novináři nechce, tak ho prý nenutí ... "ale on časem uvidí, že kolegové s kamerami mají větší zábavu" Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 17:50 Komentáře: 0\nneděle, 16. května 2010\nZ procházky po mediálním Berlíně: Dva muži na sloupu\nByli symboly jednoho velkého sporu. Axel Springer nesnášel studentské hnutí v Německu koncem šedesátých let. Rudi Dutschke byl jedním z jeho vůdců. Springer vedl proti levicovému hnutí kampaň ve svém bulvárním tisku. Studenští aktivisté mu vytloukali okna a žádali zestátnění jeho koncernu. Prostě taková běžná tahanice, byť skončila ošklivě. Na Dutschkeho spáchal v roce 1968 atentát pravicový radikál a Springer byl levicí obviňován z toho, že k vypjaté společenské situaci svými novinami přispěl. Dutsche evropskou společnost rozděloval, protože část ho považovala za hrdinu a část naopak za teroristu. Atentát přežil, ale s vážnými zdravotními problémy, které o dvanáct le později vedly k jeho smrti. Dnes se oba sešli v Berlíně na jednom sloupu (a na fotografii pořízené v probleskávajícím květnovém sluníčku se mi líbí, že "Axel Springer" ukazuje doleva a "Rudi Dutschke" doprava, tedy naopak než v realitě). Po obouch mužích jsou totiž pojmenovány ulice, které se protínají kousek od místa, kde je dodnes sídlo Springerova koncernu. Je ve výškové budově nedaleko od někdejší hranice mezi východním a Západním Berlínem. Springer ji tu postavil úmyslně. Ve svém boji proti levičákům byl důsledný, takže ho samozřejmě namířil i proti komunistickým režimům, zejména tomu východněmeckému. Na zdi výškové budovy instaloval elektronickou tabuli, kde "zotročenným Němcům ve východním Berlíně" pouštěl zprávy ze svých novin. Nazývat mrakodrap předchůdcem blogů by asi bylo přitažené za vlasy ... ale každopádně je to originální způsob distribuce obsahu. Dutschke před svou předčasnou smrtí pomáhal východoněmeckým disidentům a je nepochybně zajímavou historickou figurou (určitě ne jen "rudým teroristou", jak je někdy prezentován), historie však dala za pravdu Axelu Springerovi. Ten celý svůj život usiloval o sjednocení Německa (dokonce osobně přemlouval Chruščova v roce 1960, samozřejmě neúspěšně), a byť se samotného sjednocení nedožil (zemřel v roce 1985), tak v historickém účtování "má dáti - dal" bude nepochybně zařazen k osobnostem, které k pádu komunistického systému přispěly. Výrazně. Springer je mi sympatický i tím, že vybudoval ohromné a vlivné mediální impérium, a dokázal to výhradně svými podnikatelskými schopnostmi, instinktem a citem pro noviny. Patří k nejvýznamnějším mediálním "mogulům" dvacátého století, a pro Česko či bývalé Československo je a byl ještě významnější, protože na nás měl z blízkého Německa bezprostřednější dopad. Ovlivnil vývoj médií pozitivně i negativně, ale nikdo o něm nemůže říct, že byl jen pragmatickým byznysmenem kontrolujícím finanční uzávěrky. Měl svůj ideál a svou ideologii, a obojí pro něj bylo důležitější než jen čistý byznys. Byl "německým Murdochem", a je škoda, že se nedožil současnosti. Zajímalo by mě, co a jak by v mediálním byznyse dělal teď. (Na druhé fotce je socha "muže balancujícího na zdi", kterou nechal udělat Springerův koncern loni na jaře k 50. výročí položení základního kamene svého sídla.) Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 17:47 Komentáře: 0\nNení blbost jako blbost (aneb jak se rychle znemožnit)\n"Co jsi dělal dnes odpoledne?" "Nic zvláštního. Byl jsem v hotelu na pokoji a trochu blogoval." "Já taky! A o čem jsi blogoval?" "Tak o blbostech, asi jako každej. Například jsem blognul tu sochu na Tageszeitung. Tu jak je na ní šéfredaktor Bildu s šestimetrovou erekcí." "Aha." "A o čem jsi blogoval ty?" "To by tě asi nezajímalo!" "Jen si nemysli. To víš, že by mě to zajímalo. Od toho je to blogování. Že člověk píše o blbostech." "Psal jsem text na podporu jednoho blogera od nás. On byl zatčenej a hrozí mu patnáct let vězení." "Aha." (Jak se uvést do rozpaků při neformálním rozhovoru s blogerem z Blízkého východu). Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 13:47 Komentáře: 0\nZ procházky po mediálním Berlíně: Erekce na zdi\nJe to umění a provokace, nikoliv pornografie. Na tom se shodují příznivci i kritici šestimetrového vztyčeného penisu, kterým loni na podzim ozdobil svou redakční budovu levicový deník Tageszeitung, zvaný Taz. V moderní současné společnosti, která je posedlá politickou korektností a strachem z morální újmy kohokoliv, je to nevídané. V Brelíně, který uvolněný přístup k nahotě i sexu ukazuje různými způsoby, to zas tak šokující není. Ale přesto pozornějšího turistu - mířícího k slavnému Check-point Charlie - obří pánské přirození na zdi jednoho z domů asi překvapí. A to ani nemusí vědět, že socha znázorňuje šéfredaktora bulvárního deníku Bild Kaie Diekmanna. Taz a Bild jsou vyhlášenými rivaly. Snad ani ne v bitvě o čtenáře, protože každý je loví úplně někde jinde. A oba deníky nejsou ani zdaleka srovnatelné, vždyť Taz má náklad někde kolem 65 tisíc kusů, zatímco Bild přes tři milióny. Ten první je permanentně v existenčních potížích, ten druhý vydělává i v době krize novin milióny. Válka mezi nimi i jejich šéfy je čistě ideologická. A má kořeny v postoji ke studentským bouřím v roce 1968, které majitel Bildu Axel Springer výrazně kritizoval. Autorem sochy je Peter Lenk a instalována je na zdi tak, aby byla vidět z vysoké budovy Bildu relativně nedaleko odsud. Bude tam dočasně, podle smlouvy zřejmě dva roky. Pokud se o její demontáži nerozhodne dřív. Penis sice způsobil pozdvižení a zájem médií, jako nežádoucí reklamu však šéfredaktorské přirození vidí i mnozí zaměstnanci Tazu. Podle týdemíku Spiegel není nijak zvlášť nadšená ani šéfredaktorka Ines Pohlová, která do této funkce nastoupila teprve v polovině loňského roku. "Představa, že teď budu následující dva roky zamykat svoje kolo pod šestimetrovým ptákem, mě nijak zvlášť netěší," řekla týdeníku. Socha je přitom inspirována skutečným sporem, samořejmě že opět mediálním. Taz v roce 2002 v satirickém sloupku napsal, že si Kai Diekmann nechal na klinice v Miami zvětšit přirození. A uvedl, že se operace nepovedla, takže pacient byl nakonec vykastrován. Diekmann tehdy moc velký smysl pro humor neprojevil: deník žaloval a požadoval odškodnění ve výši 30 tisíc Euro. Toho se však nedočkal, protože soud žalobu zamítl. A celý mediální Berlín se Diekmannovi smál. Zřejmě proto si dnes dává velký pozor, aby se kritikou či uraženým pokřikem nedostal do podobné situace. Zkrátka se naučilo hledit i na své vlastní přirození s nadhledem. Byť to v tomto konkrétním případě komplikuje fakt, že pohledu na sochu z jeho kanceláře prý brání stromy. Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 18:35 Komentáře: 0\nObčani v akci\npřednáška Matthiase Spielkampa, novináře a blogera (zárveň konzultanta pro online komunikaci), immaterialblog.de. Moje poznámky: - "na rozdíl od všech ostatních nejsem úspěšný bloger, dokonce nejsem ani v německém TOP100" - "bloguji o nemateriálních právech, to je příliš důležité téma, aby někoho zajímalo" - "lidé pořád pletou dohromady novináře a novinařinu. Ale ne všechno, co novináři dělají, je novinařina. A ne každá novinařina je dělaná jen novináři" - ale nyní k občanské žurnalistice v Německu! - v roce 1977 začalo nelegálně (bez licence) Radio Dreyckland - vysílalo v Německu, Francii a Švýcarsku - bojovalo proti jaderným elektrárnám - v roce 1988 legalizováno, má nárok na 0,01 procent z rozhlasových poplatků v Badensku - Wurtenbergu - nyní je v Německu 81 nekomerčních rozhlasových stanic, ve třech státech jsou financovány z veřejných peněz - Tageszeitung - produkt občanské žurnalistiky, založili novináři a ne-novináři v Západním Berlíně v souvislosti s tzv. Německým podzimem (levicový terorismus, oficiální média referovala přiliš provládně), dnes v zásadě běžné levicové noviny s nákladem přes 55 tisíc - de.indymedia.org, "nejsou komunisti, ale velmi, velmi levicoví" - weblogs: není žádný ekvivalent Huffington Post, Spot.us ani ProPublica - BILDblog: hlídá jiná média a upozorňuje na jejich chyby, začal jako projekt jen pro upozorňování na chyby deníku Bild, teď už "hlídá" všechny ("fur alle") - Readers Edition: zajímavý projekt webového serveru s občanskou žurnalistikou, ale nikdy se pořádně nerozjel, jeho zakladatel odešel a nástupce není dobrý - hyperlokální žurnalistika, celkem se rozjíždí, nekolik zajímavých malých stránek - crowdsourcing: cituje Guardian, pak Open Data Network - Abgeordnetenwatch: stránka "kontrolující poslance", každý může napsat, co na "!svého" poslance ví - Mapnificent: mash-up googlovské mapy a dat o tom, kam šly peníze pro podniky v ekonomické krizi (každý si může kliknout, co dostaly firmy v jeho okolí, a hezky si to prověřit) Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 17:30 Komentáře: 0\n"Já, (německý) bloger"\nBloger Jens Berger o tom, jaké je to být v Německu politickým blogerem 37 let, novinář a bloger, živí se částečně blogováním a částečně jako novinář na volné noze, zde pár poznámek z jeho přednášky: - blog se jmenuje Spiegelfechter - až 25 000 lidí denně (fíha!) - 600 000 měsíčně - Jensen píše 4 články týdně (analýzy, komentáře) - u článků má až 600 komentářů - na reklamě vydělá v průměru 1500 Euro měsíčně P.S. Jestli se nevytahuje, tak velmi slušné Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 16:11 Komentáře: 2\n"V Německu můžete řídit auto bez šatů"\nZajímavá přednáška právníka Jana Monikese o mediálním právu v Německu. Co jsem stačil zaznamenat: - v zákonech není stejně jako v Česku definován novinář, za novináře je považován každý, kdo se začne veřejně vyjadřovat k důležitým (společenským) věcem, novináře se nikde povinně neregistrují atd. - každý může být novinář nebo založit vydavatelství (žádné překvapení) - svoboda slova (garantovaná ústavou, která se nenazývá ústavou, ale "Grundgesetz") ma tyto limity: ochrana mladistvých, poškozování dobrého jména jiných osob atd. - za pomluvu lze dostat pokutu, trestné je popírání holocaustu (ale lze třeba diskutrovat o počtu obětí holocaustu) - nejsou žádné speciální zákony pro blogery (logicky, když nejsou ani pro novináře) - známý profesor žurnalistiky Stephan Weichert: "Blogeři jsou na stejné úrovni jako byli novináři v 16. a 17. století. Jsou v ranném stádiu vývoje, teprve se musí stát věrohdnými" - na otázku, zda jsou blogeři novináři, se většinou odpovídá: "Dobří blogeři ano", tito blogeři pak požívají privilegia spojené s běžnou novinařinou (přístup na tiskové akce atd.) - "dobrých blogerů" je v Německu odhadem 200 až 300 - za obsah blogu odpovídá bloger, když na něm publikují jiní, odpovídá i za jejich obsah (jako vydavatel), každý blog by měl mít podle zákona na stránkách uvede kontakt na tohoto člověka (Impressum) - podle německého práva neodpovídají za obsah poskytovatelé připojení a telko firmy - k žalobě nestačí, že bloger/vydavatel publikuje nepravdivou informaci, musí ještě dojít k poškození žalující strany (od tohoto jsme se nějak dostali k citátu, že v Německu člověk může chodit nahý, pokud jeho nahota nikoho nepoškodí - myšleno asi morálně - a že tedy je riskantní chodit po ulici, ale například řídit nahý auto je v pohodě) - politici mají stejnou ochranu jako běžní lidé, ne jako v Americe, kde je pomlouvání politiků více tolerováno - komentáře a "user generated content": bloger za ně odpovídá jen tehdy, když ví, že porušují zákon či poškozují něčí pověst - obecně je proto lepší, když diskuse nejsou moderované - pak se bloger může hájit tím, že komentáře nečetl, a tudíž za ně neodpovídá - když se to dozví (dopis od právníka), musí takový obsah stáhnout, a teprve když to neudělá, může na něj být podána žaloba - problémem jsou právní výlohy, které musí platit strana sporu, která prohraje - pro blogery to představuje existenční ohrožení, jsou v jiné pozici než velké mediální domy - velkým tématem je zavedení blokování pornografie, mělo být zavedeno, ale loni se proti němu zvedla velká kritika, návrh zákona byl zmrazen - podobná tendence i na evropské úrovni, viz satira Cleanternet Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 16:05 Komentáře: 0\nBlogosféra v Německu\nPřednáška "komunikačního vědce" (tak to stojí v programu), 37-letý Robin Meyer-Lucht. Založil konzultační firmu, která dělá poradenství pro mediální firmy (jak na web), asi pět let provozuje blog Carta.info. Neříká nic extra důležitého, takové ty obvyklé kydy o tom, jak jsou blogeři podceňovaní profesionálními novináři, ale jak jejich vliv roste. Velmi optimistický pohled na budoucnost tisku, žádné obavy z "konce novin" jako v Americe. Témata blogování v Německu: politika, média, copyright. Z celé přednášky mě zaujala vlastně jediná věc: Carta.info používá dva "crowdfundingové" systémy, Kachimgle a Flattr. Na Kachinglu mají 57 "předplatitelů", odhaduje, že příjem je asi jedno euro na jednoho, takže cca 50 Euro měsíčně. O Flattru slyším vůbec poprvé, zatím je to uzavřená beta, pouze na pozvánky. Systém podobný jako Kachingle, ale oceňují se jednotlivé články, pod každým je tlačítko (takže něco mezi Kachinglem a Diggem nebo facebookovým "Like"). Na závěr měsíce se všechny "Flattry" sečtou, vydělí se jimi suma, kterou ten člověk vložil na konto, a podle toho se rozdělí peníze. Posted via web from Bloger v Berlíně vystavil Miloš Čermák v 11:28 Komentáře: 0\nTo se mi "líbí", "líbí", "líbí", "líbí", "líbí" ... říkáte, že mám přestat?\nTo se mi líbí. Ehm. Tuším teď u čtenářů tohoto sloupku lehce zvednuté obočí a nepatrné napětí. Co se mi líbí? Nová elektronická hračka ("něco jako ten iPad, nebo tak ňák ..."), neznámá blondýna, kterou jsem zahlédl na ulici ... či prostě nějaká blbost? Co by to tak mohlo být?Samozřejmě je tu možnost, že je vám to úplně fuk. Čtete tyto věty jen ze setrvačnosti, případně abyste se ujistili, že se zde nic zajímavého nedozvíte. Ať je to jakkoliv, každopádně teď využiju drobného momentu napětí a nechám si informaci o tom, co se mi to vlastně líbí, až do posledního odstavce. Takže mi dovolte malinko odbočit.Pobavil mě nedávno jeden kreslený vtip. Je na něm pískoviště s dvěma malými dětmi, každé na jednom konci. Chlapeček a holčička. A chlapeček do písku pečlivě nakreslí vzkaz: "Máte jednu novou nabídku přátelství." A dvě tlačítka: "Přijmout" a "Zamítnout". Ano, je to ten druh vtipu, který vás rozesměje, ale zároveň si v duchu řeknete: Zatraceně, nejsme my z toho Facebooku (nebo z čehokoliv jiného) už nějak zblblí?Facebook je neuvěřitelným fenoménem. Šíří se jako nějaká nakažlivá choroba, a to v globálním měřítku. Počet uživatelů se blíží k půlce miliardy. To je ohromné číslo! Když se mě lidé ptají, jak je to možné, odpovídám obvykle: Facebook vychází vstříc ve všem těm základním lidským pohnutkám. Je jako na míru ušitý naší povaze. Potřebě mluvit o sobě i o druhých, komentovat jejich poklesky, shledávat se se zapomenutými přáteli či poznávat přátele nové.Správci Facebooku tak citlivě reagují na chování uživatelů, že být jen trochu paranoidní (a i kdybych byl, tak neznamená, že po mně Facebook nejde), čiliže mám podezření, že je to celé nějaká bouda. Třeba že nám ten Facebook nastrčili mimozemšťani, aby nás snadněji ovládli a zneškodnili.Každopádně se obávám, že se nám to začíná vymykat z ruky. Když jsem nedávno řekl nějakou hlášku na jakémsi mejdanu, velmi jsem pobavil jednu slečnu, a to dokonce tak, že se mě zeptala, kde mám tlačítko "Like". Řekl bych, že to bylo jen napůl v žertu. Významně jsem na ni zamrkal (kde bych tak asi mohl mít nějaké tlačítko, he?), ale neměla smysl pro humor a vyškrtla mě ze seznamu svých přátel.Ona to zase není úplně ujetá hloupost. Facebook ještě nemontuje tlačítka "Líbí se mi" nebo "Sdílet" (což je specielně v tomto případě škoda!) na živé lidi, rozhodl se je však rozšířit na celý Internet. A tak je najdete pod články na zpravodajských serverech, na fotoalbech i blozích. Ten koncept je zajímavý, vždyť jeho produktem bude hitparáda věcí, které se lidem na webu nejvíc líbí. A vedlejším produktem pak to, že se Facebook „roztáhne“ přes celý web.Ale na druhou stranu: opravdu se nám tolik věcí v životě líbí? Ještě než Facebook rozšířil své „líbící se“ tlačítko napříč Internetem, vyplývalo ze statistik, že se průměrnému uživateli Internetu „něco líbí“ dvanáctkrát denně. Mně to přijde moc, a to teď bude ještě mnohokrát víc. Určitě jsem jednou, dvakrát … ano, někdy i třikrát denně z něčeho nadšený. Ale aby se mi pořád něco líbilo, to bych si musel připadat jako magor.A tím jsme v posledním odstavci. Ano, "to se mi líbí" je postoj, který si teď díky Facebooku budeme osvojovat čím dál více. Jak tak o tom přemýšlím ... nerad zklamávám ty, kteří dočetli až sem, navnaděni první větou a prvním odstavcem ... ale teď se musí dozvědět, že se mi to nelíbí.Útěchou nechť jim jest, že tohle tlačítko Facebook nezavedl a zavést nehodlá.(Notebook pro Reflex).Štítky: notebook\nPotkali jste někdy člověka, který vymyslel vtip? Pochybuji o tom. Stejně jako Isaac Asimov, který už v roce 1956 napsal svou slavnou povídku Vtipálek. Její pointa je založená na tom, že vtipy lidstvu ve skutečnosti dodávají mimozemšťané. Když jsem to četl, zaujalo mě to. Čtěte v mém článku pro Technet.Štítky: technet\nvystavil Miloš Čermák v 7:57 Komentáře: 0\nJaký je prezident, teprve rozhodne historie. Ale jako bavič si vede dobře\nvia mashable.comLidé mi říkají: "Pane prezidente, vy jste pomohl oživit bankovní sektor ... zachránil jste General Motors a Chrysler ... a co média?" Odpovídám jim: "Hele, já jsem jen prezident. Nedělám zázraky."Posted via web from Poznámkový blok vystavil Miloš Čermák v 20:20 Komentáře: 0\nS Adélou zezadu\nBudou to "facebookové" volby? To bych se neodvažoval tvrdit. Ale vsadím se, že v těch nadcházejících volbách bude nadprůměrná účast prvovoličů či obecně mladých voličů. Možná procentuálně nejvyšší od poloviny devadesátých let. Politika je pro hodně mladých lidí nečím ošklivým a spíše nepříjemným, ale na druhou stranu je to i časté debatní téma. A účast ve volbách se hlavně díky Facebooku bere jako něco "sexy". To dřív nebylo. Mladí kolem dvacítky jsou na Facebooku bombardováni názorem, že volit by se mělo, i když člověk moc na výběr nemá. Takže šanci mají nápady, jak tyhle dva protichůdné postoje skloubit.Jedním z nich je metoda "čtyři zezadu". Podle médií s ní přišel František Janouch, bývalý disident a jaderný fyzik. Ten na toto téma napsal také článek do celostátních novin. Myšlenka je jednoduchá: hlasem pro dosud neparlamentní stranu volič riskuje, že jeho hlas propadne a v povolební matematické mašinérii si ho beztak "rozčtvrtí" ty největší strany. Ale hlasem pro velkou stranu zase volič podporuje politiky, kteří ho otravují a kterých by se nejradší zbavil. Jak z toho ven? Může přece využít preferenčních hlasů. Janouch říká: když dostatečný počet lidí zakroužkuje lidi na posledních místech kandidátek, bude to znamenat, že se politická scéna významně obmění. Podle některých propočtů stačí, aby takto volilo kolem 140 tisíc lidí ... a ať by volby vyhrála ODS nebo ČSSD, znamenalo by to, že by v budoucí sněmovně nebyl nikdo z těch, kteří dnes voliče iritují.To je chytlavá myšlenka. "Volit zezadu" zní dobře, takže není divu, že s tímto sloganem vzniklo na Facebooku hned několik nových skupin a stránek. A ty získaly desítky tisíc fanoušků. První ovšem s tímto nápadem nepříšel František Janouch, nýbrž plzeňska studentka Adéla Kroužková. Mohu dosvědčit. Před pár týdny mi nabídla přátelství, spřátelili jsme se a jejím prostřednictvím jsem se dozvěděl o skupině Volím čtyři zezadu. "Kroužkujte poslední jména na kandidátkách," nabádá na ní. Když jsem si přečetl Janouchův článek, rozhodl jsem se jí napsat. Přece si zaslouží, aby se veřejně uznalo prvenství jejího nápadu! A v tom mi to došlo. Myslím její jméno ("Kroužková" ... a chce kroužkovat!) plus další indicie, třeba to, že na svém profilu nemá žádné fotografie, že ho založila teprve před pár týdny a že stále omílá to samé. O té své skupině. A tak jsem jí napsal: "Myslím si, že jste vymyšlená."Odpověděla: "Trefa!" Napsala mi k tomu pár vět na vysvětlenou, držíc se striktně ženského rodu. Byť si myslím, že ty řádky psal ve skutečnosti muž. Dokonce tuším, jak se jmenuje. Je to čtyřicátník. Ne že bychom se potkali, ale našel jsem jeho facebookový profil. Ale nejsem detektiv, abych po něm pátral a usvědčil ho. Je mi to vlastně jedno. Tak nějak se všeobecně ví, že český Facebook je teď plný jakýchsi "zombie", kteří - vytvořeni nejspíš agnturami politických stran - klikají na "Líbí se mi" u jedněch politiků a nadávají na stěnách těch druhých. Tak proč by mi měla vadit nějaká Kroužková?Tenhle příběh je dobrou metaforou "facebookových" voleb. Odehrávají se v prostoru, kde jsou dobré i špatné nápady, jejichž autory jsou skuteční i vymyšlení lidé. Ale je to prostor, kde se pro většinu lidí odehrává to podstatné a důležité v jejich životech. Není důležité, jestli budou volit zepředu nebo zezadu. Ale jestli volit půjdou, pak Facebook v těchto volbách odvedl dobrou práci.(Notebook pro Reflex).Štítky: notebook\nvystavil Miloš Čermák v 19:32 Komentáře: 1


Neparfémované tekuté mýdlo s dezinfekční složkou, Polana MDR plus 5 kg | AREVAL\nBiocidní, neparfémované tekuté mýdlo pro mytí rukou s dezinfekční složkou. POUŽITÍ Určeno k mytí a odstraňování bakteriální flóry na povrchu rukou v p... celý popis\nBiocidní, neparfémované tekuté mýdlo pro mytí rukou s dezinfekční složkou.\nUrčeno k mytí a odstraňování bakteriální flóry na povrchu rukou v potravinářských provozech, gastronomii, apod. Může být použito v dávkovačích tekutého mýdla.\nSměs aniontových, neiontových povrchově aktivních látek, triklosan.\nNa dlaně navhlčené vodou naneste odpovídající množství mýdla v závislosti na znečištění, dlaně promněte. Umyté ruce opláchněte teplou tekoucí vodou.\nSkladovat v dobře uzavřených nádobách z plastu, ve vertikální poloze. Vyhněte se slunečnímu záření a mrazu.


Domažlická nemocnice se podílí na vývoji metodiky pro dekontaminaci zraněných osob | Domažlická nemocnice\nDomažlická nemocnice se podílí na vývoji metodiky pro dekontaminaci zraněných osob\nKRÁTKÁ INFORMACE, ZAJÍMAVOST\nČeské složky hasičského záchranného sboru umí velmi dobře provádět dekontaminaci chodících lehce zraněných osob. Zatím ale v zemi není vyvinuta metodika dekontaminace zraněných. Nicméně tento výzkum provádí od roku 2017 Univerzita Palackého v Olomouci a Státní ústav jaderné, chemické a biologické ochrany. Pokud se zdaří (a my nepochybujeme) svůj podíl na tom bude mít i Domažlická nemocnice. V ní totiž v minulém týdnu proběhl nácvik nově vyvíjené metodiky. Kromě výzkumného týmu se na nácviku podíleli i přímo zdravotníci nemocnice.\n„Cílem výzkumu je certifikovat dvě metody dekontaminace od radiace nebo chemického či biologického zasažení u zraněných osob, včetně osob s otevřenými poraněními," popsal ředitel Domažlické nemocnice Petr Hubáček, který je jako vědecký pracovník Fakulty zdravotnických věd olomoucké univerzity i hlavním řešitelem výzkumu. „Metody jsou nyní popsané a testují se v reálném prostředí. Už dříve se zkoušela a vyvinula metodika v prostředí záchranné služby. Nyní se testuje metodika pro nemocnice. V Domažlicích se prováděl nácvik využití metod v zařízení okresního typu, následovat bude cvičení ve velké nemocnici. Závěrečný cerifikační nácvik se uskuteční opět v Domažlicích,“ dodal Hubáček.\nVýzkum zahájil na počátku roku 2017, kdy působil především v Olomouci, mj. i v managementu Zdravotnické záchranné služby Olomouckého kraje nebo Fakultní nemocnice Olomouc.\nZadavatelem výzkumu je Ministerstvo vnitra ČR. Nácviku v Domažlické nemocnici se účastnili jak zástupci resortu, tak i zástupci obou řešitelských organizací (univerzita, státní ústav) a také specialisté Hasičského záchranného sboru ČR. Celkem se jednalo o 50 členů řešitelského týmu. Za nemocnici se nácviku zúčastnilo 20 zdravotníků zejména lékařů a sester, především z oddělení interního, následné a dlouhodobé péče, dětského, JIP-ARO a chirurgie.\n„Pro řešitelský tým splnil nácvik očekávání. Odhalili jsme sice určité chyby, ale to k výzkumu patří, abychom je dokázali v metodikách eliminovat. A rovněž od kolegů z nemocnice mám pozitivní reakce, že se mohli podílet na takovémto projektu. Rozhodně je to i pro zdravotníky v běžné nemocniční praxi dobrá zkušenost,“ dodal Petr Hubáček.\nKontak pro médiia\n379 710 240 (asistentka)


dospělý pár, 1. prosince 2014\nVelmi příjemný pobyt v centru Karlových Varů,vše bylo super, pouze stravování bylo jednoduché, spíše jsme hledali jiné restaurace, i když to nebylo perfektní nikde\nLokalita hotelu přímo v centru\njednotlivec, 24. listopadu 2014\nJsem naprosto spokojen - hotel v centru města, přesto naprostý klid!\nParkování přímo u hotelu,\ncentrum lázeňské části.\njednotlivec, 19. listopadu 2014\nNádherný výhled na lázeňskou část nás ohromil. Na jedné straně zakončena hotelem Pupp, na druhé hotelem Thermal. Přímo pod námi největší pramen "Vřídlo", kam jsme poctivě chodili pít a inhalovat každý den ještě před snídaní. Sympatický a šikovný pan masér nás hýčkal, stejně tak i ostatní personál. Thermárium, které jsme měli s manželem celé jen pro sebe (hlavně ta vířivka), jsme si opravdu užili. Jídlo bylo moc dobré, z čerstvých surovin. Naštěstí je v okolí hodně turistických cest a zajímavostí, snad jsme nějaké ty kalorie navíc spálili. Moc se nám v hotelu líbilo a báječně jsme si odpočinuli.\nVážená paní a pane Šimůnkovi,\nvelice děkujeme za Vaší návštěvu hotelu Jean de Carro a jsme velmi rádi, že jste byli spokojeni.\nSylva Lískovcová, obchodní manager\nNádherný výhled na kolonádu.\nKlid na hotelu.\nMalá televize, ale na druhou stranu, kvůli televizi se do Varů fakt nejezdí\ndospělý pár, 8. listopadu 2014\nS hotelem i poskytovanými službami jsme byli velmi spokojeni.Doporučujeme ho pro relaxační pobyt.\nBlízkost centra lázní\nMožnost využití thermária i ve večerních hodinách\nv bezprostřední blízkosti hotelu pro ubytované hosty\nTento hotel má výbornou polohu - téměř v centru lázeňských kolonád, krásný výhled, milé spa, jediné co nás nemile provázelo pobytem byl "typický český standard stravování", něco se jíst dalo, něco spíše ne, nechybělo klasické "uho" :-( škoda....jinak by byl tento hotel na 1*\ndospělý pár, 28. října 2014\nPobyt v hotelu velmi prijemny,personal mily,vstricny,opravdu tam byl "pro nas",jidlo chutne,porce se nedaly snist,vybaveni pokoje dostacujici,snad jen pidi televize by chtela vymenit.Procedury skvele,velice sikovni maseri,byli jsme moc spokojeni.\ndospělý pár, 10. srpna 2014\nS ubytovaním a službami sme boli veľmi spokojný a preto tento hotel odporúčam aj ďalším záujemcom.


ESP E-II Horizon NT-II STBCSB Elektrická kytara\nElektrická kytara | HN225917\nSplátky od 3 060 Kč\nKonstrukce těla elektrické kytary E-II Horizon NT-II STBCSB je složena z mahagonových křídel, klenutého topu z obláčkového javoru s efektní kresbou dřeva podpořenou barevnou úpravou See Thru Black Cherry Sunburst a průchozího užšího krku ze tří kusů javoru. Plochu ebenového hmatníku rozděluje čtyřiadvacet pražců velikosti Extra Jumbo a polohové bloky.\nDva aktivní humbuckery EMG poskytují zvuku nástroje potřebnou plnost a precizní artikulaci pro zpěvná sóla či akordové rozklady, zároveň i hutnost a agresivitu pro ultra rychlý kytarový shred a ostře tesané rockové a metalové riffy. Díky push/pull funkci obou potenciometrů lze rozdělit cívky humbuckerů a změnit charakter zvuku čistě na single-coil.\nStabilitu ladění a snadnou výměnu strun zaručuje jejich ukotvení přes nultý pražec z kosti v uzamykatelných mechanikách značky Gotoh a přes pevnou kobylku Gotoh TOM skrze tělo kytary. Pěkné zpracování podtrhuje kontrastní světlá lemovka topu, hmatníku a hlavy.\nBarva výrobce: See Thru Black Cherry Sunburst


Ceny a bytová politika - DVS\nCeny a bytová politika\nDatum: 17. 4. 2000, zdroj: OF 1/2000, rubrika: Bydlení a stavby\nV oblasti bydlení se i v podmínkách normálně fungující tržní ekonomiky vyskytuje cenová intervence. Kromě toho se v cenách projevuje vliv územní a polohové atraktivity. Odůvodněně se hovoří o regionálních a místních trzích bytů. Společným jmenovatelem těchto odlišností jsou zvláštnosti trhu s byty a nezbytnost na ně reagující bytové politiky.\nV bytovém hospodářství pak nalézáme investory, vlastníky a uživatele bytů, kteří se odlišují rozdílnými zájmy. Soukromí podnikatelé staví byty pro trh s cílem zhodnocení vloženého kapitálu. Bytová družstva mají za cíl vytváření příznivých podmínek pro své členy, zisková motivace není zde podmínkou. Existují bytové společnosti, které se zavazují poskytovat nájemní byty bez započtení ziskové složky, ovšem za určité participace státu na výstavbě.\nRozdílná cenová úroveň, výše nájemného, poskytování příspěvků na bydlení, to vše ukazuje na složitost bytové politiky, která musí současně zajišťovat:\nefektivnost rozvoje bydlení, tj. využít a nepotlačovat soukromé iniciativy a konkurenční prostředí;\nregulaci trhu s byty, která nesmí být natolik silná, aby odrazovala potenciální investory, avšak musí být natolik účinná, aby současně zamezovala vzniku nerovnováhy a sociální lability.\nVětšinou panuje shoda v tom, že trh s byty se vyznačuje zvláštnostmi jako je např. nepatrná možnost substituce, špatná transparentnost trhu, uzavřenost trhu. Přiznává se, že trh reaguje na vychýlení často strmým růstem cen a mnohem méně výrazně změnami ve výstavbě (pomalá reakce nabídky). Menší shoda nastává v otázkách zasahování státu, regionů a obcí, za diskusní je považována zejména podpora na vstupech.\nPro současné podmínky v České republice je potřebné nepochybně brát v úvahu obrovskou mezeru mezi kupní silou a patrně silně nadsazenými cenami bytů. V této situaci čistota cílových řešení obyčejně jen málo odpovídá reálné ekonomické situaci.\nCeny v oblasti bydlení\nExistuje řada možností získání, udržení či naopak směny bytu, které se od sebe odlišují stupněm reality podle možností pohotových finančních zdrojů. Na tyto možnosti se váží různé druhy cen:\nvolné ceny s charakterem tržních cen utvářejících se působením nabídky a poptávky při prodeji či koupi domu nebo bytu od soukromého vlastníka či družstevního bytu. Volné ceny jsou i v transponované podobě smluvního nájemného u bytů z výstavby po 30. 6. 1993. Volné ceny nejsou nikterak ovlivňovány;\nvěcně usměrňované ceny nájemného, jsou typem tzv. cen nákladových. Stanovují se podle nařízení ministerstva financí s omezením maximální výše. Nesmí být vyšší, než činí trojnásobek a u bytů modernizovaných dvojnásobek maximálního regulovaného nájemného. Stanoví se u bytů, jejichž výstavbu podpořily veřejné rozpočty, prakticky jde o obecní byty.\nregulované ceny nájemného platí u stávajících nájemních bytů se smlouvou uzavřenou před 30. 6. 1993. Toto nájemné pochází z doby před rokem 1989 a na základě ministerských nařízení je postupně zvyšováno (tzv. deregulace nájemného);\nprivatizační ceny se vyskytují v návaznosti na změnu vlastnictví komunálních bytů. Jejich základem jsou úřední odhady započítávající opotřebení bytového domu. Konečná výše je stanovena prodávajícím (obcí). V jednotlivých obcích jsou privatizační ceny rozdílně modifikovány podle místně stanovených slev;\npořizovací hodnoty bytů, obyčejně v přepočtu na 1 m2 plochy zahrnují náklady výstavby. Neprocházejí tržním ověřením, mají však dobrou vypovídací schopnost o tendencích stavebních nákladů.\nPořizovací hodnoty jsou v ověřitelném rozboru cenového vývoje a jeho vlivu na čelném místě. Jejich prostřednictvím je možné doložit celkovou regionální i místní představu o vývojových cenových tendencích a porovnáním s příjmy domácností i o opatřeních v bytové politice.\nV další části se zaměřujeme pouze na první část těchto možností, tj. na celostátní, regionální a místní tendence pořizovacích hodnot, poskytujících informace pro bytovou politiku. V celostátním měřítku vykázal ČSÚ průměrné pořizovací hodnoty bytů dle tabulky 1.\nTabulka 1: Průměrná pořizovací hodnota bytů\n318,9 100,0 148,8 100,0\n394,9 123,8 162,3 109,0\n1437,5 450,8 936,4 629,0\n2304,9 722,7 1464,1 983,4\nVzestup pořizovacích hodnot u rodinných domů činil za období 1989--1998 více než sedminásobek, u bytových domů dokonce bezmála desetinásobek. Vedle přirozeného růstu nákladů je cenový zlom ovlivněn ukončením rozsáhlých dotací na výstavbu. U rodinných domů se zvýšil podíl nadstandardní výstavby. Kvalita bytů se přitom zvýšila všeobecně.\nK výrazným cenovým změnám došlo i u bytů ve staré zástavbě. Zvýšily se ceny družstevních bytů, vzrostlo i regulované nájemné v obecních bytech a v restituovaných objektech. Regulované nájemné se zvýšilo bezmála na desetinásobek.\nCenové změny se postupně ocitají pod sílícím vlivem vývoje kupní síly jednotlivých sociálních skupin obyvatel. Část nabízených bytů z nové výstavby zůstává dočasně neobydlených. Průměrné pořizovací hodnoty nově dokončovaných bytů vykazují však stále tendenci růstu. Přetrvávají velké rozdíly tržního a regulovaného nájemného.\nPřestože od roku 1997 můžeme vývoj pořizovacích hodnot bytů sledovat podrobně podle jednotlivých obcí, větší význam má za toto krátké období rozbor pouze celostátní a krajský.\nZa Českou republiku jsou patrné pořizovací hodnoty podle jednotlivých druhů výstavby bytů. Z údajů je potřebné si povšimnout nejen pořizovacích hodnot, ale i počtu dokončených bytů, kterých se tyto hodnoty týkají. Počet dokončených bytů je stále příliš nízký. Zarážející jsou nečekaně vysoké náklady nástaveb a přístaveb bytových domů.\nZ údajů v tabulce 2 za 14 krajů podle hodnot v roce 1998 vyplývá, že finanční náročnost bytové výstavby se v jednotlivých krajských celcích dosti liší.\nTabulka 2: Pořizovací hodnoty bytů v krajích (Kč/m2)\nPrůměrnou pořizovací hodnotu v ČR u rodinných domů ovlivňují kraje Praha, Středočeský a Liberecký. Nejnižší pořizovací hodnota byla v roce 1998 ve Zlínském kraji a na severní Moravě. Středočeský, Plzeňský a Brněnský kraj ovlivnily vysoké pořizovací hodnoty ve velkoměstech.\nPořizovací hodnoty v bytových domech jsou ještě důsledněji vyšší v krajích s velkými městy. Průměrné hodnoty jsou relativně nízké v Jihlavském, Zlínském, Českobudějovickém a Plzeňském kraji.\nV nástavbách je patrná krajská rozkolísanost, kde se v některých případech náklady silně přibližují cenám dokončených bytů v nových objektech (Českobudějovický, Ústecký, Hradecký a Zlínský kraj). U Jihlavského kraje je dokonce pořizovací hodnota přístaveb a nástaveb vyšší než nová výstavba, což je zjevná anomálie.\nCeny ve městech\nO "neusazenosti" pořizovacích hodnot svědčí i údaje za města s 50 tis. a více obyvateli. Blíže viz tabulka 3. O rozdílnosti svědčí, že v některých městech se staví znatelně dráže než v průměru za ČR.\nTabulka 3: Pořizovací hodnoty ve městech s 50 000 a více obyvateli (Kč/m2)\nPrůměrná hodnota 1 m2 užitkové plochy bytů (v Kč)\nx) V těchto městech nebyl v příslušném roce dokončen žádný byt.\nV některých městech po dva roky, v jiných celý rok nebyl dokončen žádný byt v bytových domech, proto chybí i údaje o pořizovací hodnotě. Zde se ukazuje úzká spojitost bytové politiky před rokem 1989 a důsledků v současné době (např. dřívější priority bydlení v severozápadních Čechách). Málo zdůvodnitelná je však absence výstavby v Pardubicích (1998) a Jihlavě (1997, 1998).\nPro všestrannější a hlubší rozbor by bylo potřebné mít k dispozici tržní ceny a provést jejich porovnání s čistými peněžními příjmy skupin domácností. Podobně pro účely přechodu k novému způsobu tvorby nájemného by rozbor podílů nájemného a ostatních nákladů na bydlení na čistých peněžních příjmech domácností ukázal na další konkretizaci bytové politiky na různých úrovních.\ndoc. RNDr. Alois Andrle, CSc.


27.3. (14 dnů) – ROZHOVOR Prezident Libertariánského institutu Roman Kříž odmítá, aby současný nouzový stav byl vnímán jako ospravedlnění pro omezování svobod. Lidé podle něj byli vystrašeni k smrti a teď souhlasí s věcmi, se kterými by jinak nikdy nesouhlasili. A obává se, že Anrej Babiš s Alenou Schillerovou už mají seznam firem, které za žádnou cenu nesmí dostat onu vládní „podporu“, která ve skutečnosti povede k dalšímu posílení nerovnosti v ekonomice. Na druhou stranu oceňuje senzační chování české společnosti a otevřeně říká: Jsem rád, že tu žiju.\n31.3. (10 dnů) – V roušce, ale opět bez servítků. Miloš Zeman (75) vystoupil už podvacáté v pořadu S prezidentem v Lánech. Oznámil mimo jiné to, že epidemiologa a náměstka ministra zdravotnictví Romana Prymulu ocení nejvyšším státním vyznamenáním za jeho přínos v boji proti koronaviru v Česku. Ostře se pustil do opozice a Evropské unie, naopak pochválil vládu Andreje Babiše (ANO). Stejně jako vicepremiér Jan Hamáček (ČSSD) si přeje, aby nouzový stav v České republice platil až do 11 května. A podpořil i to, aby hranice zůstaly zavřené alespoň rok. Sám pak přiznal, že se na koronovirus nebyl testován, protože nikdo z jeho okolí ho nemá.\n20.3. (21 dnů) – Lidé jsou nepoučitelní a nařízení nezabírají. "Pokud budou lidé karanténu obcházet, přijde na řadu úplný zákaz vycházení," uvedl pro deník Právo epidemiolog a předseda Ústředního krizového štábu Roman Prymula. V takovém případě by veřejný byl život v České republice minimalizován až umrtven.\n30.3. (11 dnů) – Novým šéfem Ústředního krizového štábu se stal ministr vnitra Jan Hamáček (ČSSD), který tak střídá epidemiologa Romana Prymulu. Prymula by se měl soustředit na startující projekt takzvané chytré karantény, který v pondělí začal na jižní Moravě. Změnu odsouhlasila vláda, a s krokem souhlasí i opozice, připomíná, že ministr vnitra měl být šéfem od začátku - Babiš se tomu ale nejdřív bránil.\nOsobnosti: Pavel Kříž (225 článků), Filip Sajler (23 článků)\n14.6.2017 – ROZHOVOR Za nehorázné považuje předseda Libertariánského institutu Roman Kříž, aby si stát bral cokoliv víc nežli desetiprocentní DPH. Ostatní daně by okamžitě zrušil a nechal na lidech, ať si sami rozhodnou, jaké služby potřebují a kolik za ně chtějí platit. Jiné daně a sazby stát používá pouze k tomu, aby všechno zkomplikoval. Pak může dobře zakamuflovat, že mu vlastně nejde o službu lidem, ale o to, aby zdanil cokoliv, co se hne. Český stát už překročil hranici, kdy zaměstnává hlavně sám sebe agendou, kterou sám pro sebe vytváří, a to, že by měl sloužit lidem, ho vlastně tak trochu obtěžuje.\n30.10.2019 – Na Svobodném universu hovořil o historii, tradici i multikulturalismu historik a spisovatel Vlastimil Vondruška. „My bychom to neměli škrtnutím pera zahodit a říct, že těch deset staletí byli všichni pitomci, kteří ctili hodnoty, jež už dneska vůbec neplatí, a my budeme moderně kráčet úplně jinam,“ prohlásil historik. Rýpl si i do současného zákonodárství a vzdělání. A dodal, že kulturní antropologie nezná pojem multikulturalismus. „Nenajdete jedinou teorii kulturní antropologie, která by objasňovala dlouhodobé soužití dvou nekompatibilních kulturních systémů vedle sebe jakožto mírové. Buď vedle sebe žijí izolacionisticky, nebo se vždy jedna z nich snaží ovládnout tu druhou,“ pravil.\nOsobnosti: Miloš Jakeš (111 článků), Jirka Doležal (264 článků), Jiří Doležal (264 článků)\nOsobnosti: Vojtěch Dyk (801 článků), Jiří Bartoška (651 článků)\n21.11.2019 – ROZHOVOR Jak bude společnost reagovat na fašistické bojůvky z Národní třídy? V rozhovoru pro ParlamentníListy.cz se v reakci na brutální verbální napadení Klause mladšího ptá bezpečnostní analytik a chartista Jan Schneider. „Srabové a zamindrákovaní pitomci. Musíme se jim postavit čelem,“ má jasno.


Advokátní kancelář JUDr. Jitka Němcová Praha 9 - Vysočany - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Právo a finance Advokátní a právní služby Advokáti a právníci Advokátní kancelář JUDr. Jitka Němcová (Hlavní město Praha - Vysočany) Advokátní kancelář JUDr. Jitka Němcová (Hlavní město Praha - Vysočany) Nabídka služeb advokátky. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 222 511 096 fax: +420 222 511 096 e-mail: advokat@jitkanemcova.cz web: www.jitkanemcova.cz Prouzova 794/2 Hlavní město Praha - Vysočany 190 00 mapa volat Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva:\nSekce a Štítky Advokáti a právníci Hlavní město Praha Občanské právo právní služby správní právo Vyzkoušejte také JUDr. Miluše Calábková - Advokátní kancelář Provozujeme advokátní kancelář zajišťující právní pomoc v ... Mgr. Jan Švarc, advokátní kancelář Hledáte právní pomoc a chcete se spolehnout na zkušené ... Horáková Lucie, Mgr., advokát - rodinné právo Zvolte si služby kvalifikované a zkušené advokátky. Mou ... JUDr. Martina Řezníčková, Ph.D. - Advokátní služby Kompletní nabídka advokátních služeb. Poskytujeme zastoupení v ... JUDr. Jaroslav Pavlas, Ph.D., advokát Poskytování právních služeb, zejména z oblasti občanského, ... Advokátní kancelář Šimák Poskytujeme komplexní právní služby pro podnikatele i občany. ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


3x03 — Competitive Ecology - community.4fan.cz\nPočet diváků v USA: 3,35 mil.\nScénář: Maggie Bandur\nOficiální text. Studijní skupina se pouští do svého prvního biologického úkolu od profesora Kana, zatímco se Chang snaží udržet pořádek na škole. — Když se má skupina pustit do svého prvního velkého úkolu do biologie — terária — jsou rozrušeni tím, jak se mají spárovat do svých projektů. Mezitím Chang hlídá školu a hledá známky problémů a představuje si sebe v noirovém detektivním dobrodružství.\nHello — Lionel Richie — Brittiny a Changovy momenty.


Hošanda - deníček důchodkyně: 556. DD tento týden\nV tomto horkém týdnu jsem se raději zdržovala doma. Ven jsem vycházela jen v nutném případě.\nTady je souhrn tohoto týdne. Kytičku jsem dostala v úterý od bývalých spolupracovníků. Zastavila jsem se na úterním dispečinku. Dala jsem jim ke stažení fotky z oslav a popřála Milanovi k narozeninám. Rozmarýnu jsem dostala už v minulém týdnu, ale konečně jsem si ji vychutnala. Jsou tam zase dobré nápady. Bílý věnec chci dozdobit na okno, už mám o něm představu, ale ještě to musím doladit. Poslední je nová kuchařka. Tolikrát jsem si říkala, že už si žádnou nekoupím. Včera jsem této neodolala.\nV úterý jsem byla se synem a vnučkou na zahrádce. Už je co sklízet a hlavně je potřeba zalívat a plít záhony.\nRáda se dívám na výběr kytiček.\nVe středu jsme zajeli na chatu. Taky je tam potřeba zalívat. Sousedi pilně pracují, docela jim závidím jak jim to jde.\nPo dlouhé době jsem šla touto uličkou a překvapilo mě, jak opravili domy.\nFotí a píše Alena v 11:33\nŠtítky: chata, kniha, kuchařka, květiny\nbavi-mne-to 24. června 2017 9:51\nMěla jsi týden od všeho něco. Kytička je krásná.\nTaky ráda okukuji prodejny i stánky s květinami.Dávám si zákaz kupování. Ale někdy ho i překročím :-). Přejme si v našich městech a městečkách jen víc tak opravených ulic a uliček.\nAlena 27. června 2017 23:10\nHani, vždy mám radost když objevím nově opravené domy.\nintuice 26. června 2017 8:13\nKytička se mi moc líbí - nízká, pestrá. Kuchařky nekupuji od seznámení se s internetem, i od Tebe nějaké recepty využívám. :-) Elán některým lidem taky závidím, zvláště, když jsou o nějaký level starší než já. :-)\nAlena 27. června 2017 23:15\nLotty, taky vyhledávám recepty na internetu, ale kuchařky jsou má slabost.


Ženě zlomil nos, zabitím jí pak vyhrožoval před dětmi! - Pardubický deník\nPardubice - V minulých dnech volala na tísňovou linku 158 rozrušená třicetiletá žena z Pardubic. Do telefonu uvedla, že je již delší dobu slovně a fyzicky týrána ze strany svého o čtyři roky staršího manžela\n„Ten ji prý hrubým a bezcitným způsobem zastrašuje a ponižuje. V přítomnosti nezletilých dětí jí navíc vyhrožuje zabitím!,“ řekla Pardubickému deníku mluvčí policie Markéta Janovská.\nPodle ní byla mladá žena opakovaně napadána údery pěstí do hlavy a manžel ji rovněž škrtí. „Před několika dny jí měl dokonce zlomit nosní kůstky,“ potvrdila nám řádění zběsilce mluvčí pardubické policie. Právě muži zákona poté využili ustanovení paragrafu 76 odst. 1 trestního řádu a pachatele zadrželi a umístili do policejní cely. Hned následující den bylo proti němu zahájeno stíhání pro podezření z trestného činu týrání osoby žijící ve společně obývaném bytě nebo domě. „Za tento trestný čin mu podle zákona hrozí až osmileté vězení. Je pravděpodobné, že na konečný verdikt si násilník počká ve vazbě,“ potvrdil Deníku jeden z pardubických policistů.


E-republika | Francie odmítá být poslušnou kolonií\nrusko ukrajina angela merkel bail-in eu bnp paribas frakování německo usa let mh17 francie cia mario draghi wolfgang schäuble krize dolaru\nAutor: Květa Pohlhammer Lauterbachová\t- Zveřejněno 21.07.2014 21:30 - (16754 Návštěv)\nUSA vyvíjejí tlak na Francii, aby vypověděla smlouvu o dodávkách zbraní a letadlové lodi Mistral do Ruska. Francouzi mají s arogancí Washingtonu problémy a dokonce zpochybňují dolar jako hlavní rezervní světovou měnu.\nUSA vyvíjejí tlak na Francii, aby vypověděla smlouvu o dodávkách zbraní a letadlové lodi Mistral do Ruska. O tom, že Francouzi mají s arogancí Washingtonu problémy a dokonce zpochybňují dolar jako hlavní rezervní světovou měnu, jsme psali nedávno zde\nJenže po sestřelení dopravního letadla společnosti Malaysian Airlines (bylo-li to opravdu sestřelení a nikoliv řízená exploze, což zatím nikdo nevyšetřil) nastupují Američané do fáze tvrdé rétoriky a mediální válka proti Rusku se rozhořela naplno. A po Francii se chce, aby okamžitě odstoupila od obchodní smlouvy Ruskem, uzavřené již v roce 2008, a podřídila se diktátu z Washingtonu. A přišla tak o 1,2 miliardy dolarů.\nHlavním předmětem dodávky do Ruska je vrtulníková výsadková loď Mistral. Ta má být dodána již ve IV. čtvrtletí letošního roku. Tuto dodávku chce Obamova administrativa rozhodně zmařit.\nSestřelení letadla Malayisian Airlines bylo rovněž důvodem, proč najednou otočila kurz o 180 stupňů i německá kancléřka Angela Merkelová, která doposud s francouzskými dodávkami do Ruska problém neměla. V pátek Merkelová oznámila, že Německo odstupuje od obchodní smlouvy o dodávkách zbraní do Ruska po událostech minulého týdne také.\nBývalý britský velvyslanec v Rusku Sir Andrew Wood nepotřebuje čekat na výsledky nějakého vyšetřování a okamžitě učinil Vladimíra Putina odpovědným za sestřelení letadla. Francie je podle něho“ směšná“, odvolává-li se na dodržení podmínek uzavřené obchodní smlouvy s Ruskem. A prý proti sobě nyní poštvala svou neústupností i ostatní partnery v EU.\nRusové mají jasno: Nedodržení smlouvy by pro Francii znamenalo poškození její pověsti jako obchodního partnera do budoucna.\nFrancouzi jsou ovšem tvrdohlaví: potřebují peníze a potřebují pracovní místa. A navíc arogance americké mašinerie a vnucování amerického práva Evropě se jim začíná zajídat. Velkou zásluhu na nepřátelském postoji většiny Francouzů vůči USA ovšem mají miliardové pokuty, které Američané začínají uvalovat na evropské banky a pokuta největší dopadla právě na francouzskou PNB Paribas. A tak se začíná i Francie obracet zády k dolaru, zvláště když se rozbíhá pod vedením zemí BRICS celosvětové hnutí za reformu stávajícího finančního systému.\nZde mají zájmy Francie a Ruska styčný bod. Můžeme jenom doufat, že nejednotnost jednotlivých zemí EU v otázce hegemonie a poslušnosti vůči příkazům z Washingtonu pomůže zbrzdit, respektive zastavit přechod do horké fáze III. světové války.


Vína Mikulovské oblasti vystaví na tamním zámku - Naše voda\n3.3.2014 10.28, Rubrika: Nápoje a voda v potravinách, Čistota vody a rekreace, Podnikání s vodou a zákony\nVína Mikulovské oblasti vystaví na tamním zámku\nZačátkem března se na mikulovském zámku koná tradičně výstava vín mikulovské podoblasti. Vinařský spolek MORAVÍN připravil tento svátek všech vinařů a milovníků vína na sobotu 8. března. Akce začíná v 10 hodin. Oznámila to Lenka Křivánková z Mikulovské rozvojové.\nSamotné výstavě v zámeckém sále však předchází hodnocení soutěžních vzorků. To proběhne již tuto sobotu 1. března tradičně v prostorách mikulovského gymnázia. „Hodnotit se bude anonymně podle vyhlášených kategorií stobodovým systémem Mezinárodní enologické unie,“ uvedl Vojtěch Pazderka předseda pořádajícího vinařského spolku.\nNabídku bílých, červených i speciálních vín obohatí také vína rakouských vinařů a méně známé odrůdy vín. „Návštěvníci se mohou těšit na více než pět set vzorků, mezi nimiž budeme vybírat šampiona výstavy,“ upřesnil Vojtěch Pazderka.


První transplantace ruky v Británii – Novinky.cz\nPrvní transplantace ruky v Británii\nLékaři v nemocnici v Leedsu provedli první transplantaci ruky ve Velké Británii. V pátek to uvedla stanice BBC. Jednapadesátiletý Mark Cahill, jehož pravou ruku znehybněla dna, se po operaci zotavuje dobře.\nVe Velké Británii poprvé provedli transplantaci ruky\npátek 4. ledna 2013, 16:35 - Londýn\n„Tohle je další příklad pokroku v chirurgii, který proměňuje životy,“ komentoval úspěšný zákrok předseda komory britských chirurgů Norman Williams.\n„Když se na ni podívám a pohnu jí, připadá mi to úplně, jako by to byla moje ruka. Je to opravdu dobrý pocit,“ prohlásil Cahill, který se živil jako provozovatel hospody v Greetlandu v hrabství Západní Yorkshire.\nOperace trvala osm hodin. Podle lékařů je ale příliš brzy na to říct, jak moc bude pacient schopný s náhradní rukou, kterou má stále téměř celou zabandážovanou, pohybovat. Zatím jen hýbá prsty, dotyk vůbec necítí.\nCahilla postihla dna před dvaceti roky, před pěti lety už nebyl schopen s prsty pravé ruky hýbat. Lékaři mu nabízeli, že část amputovanou nad zápěstím nahradí bionickou rukou. Cahill se ale rozhodl pro historicky první transplantaci na britských ostrovech.\nOperace naplánovaná před dvěma lety se uskutečnila teprve po vánočních svátcích, když se našel vhodný dárce. Leedští specialisté již dříve úspěšně několikrát operačně vrátili ruku lidem, kteří o její část nešťastnou náhodou přišli.\nPrvní pacient si nezvykl\nVe světě bylo provedeno přes 60 transplantací ruky. Tu první uskutečnili chirurgové ve Francii v roce 1998 u Novozélanďana Clinta Hallama, který si ji uřízl při práci s cirkulárkou v 80. letech.\nPrvní pacient s transplantovanou rukou na světě byl Novozélanďan Clint Hallam.\nHallam si však později nechal transplantovanou část odejmout. Stěžoval si, že v ní nemá žádný cit a nevnímá ji jako součást svého těla. Lékaři od té doby důsledně posuzují také psychický stav příjemce i dárce. Usilují o to, aby jejich profily byly co nejpodobnější.


Při výbuchu munice z války ve Vietnamu zahynuly čtyři děti – Novinky.cz\nPři výbuchu munice z války ve Vietnamu zahynuly čtyři děti\nMinometný granát z dob vietnamské války explodoval v neděli ve vesnici na jihu Vietnamu a zabil čtyři děti. Dvě další děti a tři dospělí byli zraněni, informovala dnes agentura AP. Dětem bylo od čtyř do jedenácti let.\nPamátník bojů ve vietnamském Ho Či Minově Městě\npondělí 3. prosince 2012, 7:13 - Hanoj\nPodle místních úřadů granát vybuchl, když si s ním děti hrály. Jejich vesnice v provincii Vinh Long byla během vietnamské války baštou komunistických sil.\nVietnamská vláda odhaduje, že od skončení války v roce 1975 zabila "zapomenutá" munice více než 42 000 lidí.


Karel Mach Byty 14.2.2019 Dražby nemovitostí\nJak získat nemovitost? Způsobů je hned několik – například nejčastější cesta je ta přes realitní kancelář, kterou využívají zkušení investoři stejně jako soukromé osoby. Další možností je nákup nemovitosti v dražbě. I když se na první pohled zdá, že takto nejčastěji nakupují odborníci, opak je pravdou. Velmi často se k nemovitosti tímto způsobem dostávají také koncoví uživatelé, kteří si kupují byty, domy, chaty či chalupy. Čtěte více\nKarel Mach Tipy a triky 10.12.2018 David Rusňák\nNemovitosti jsou pro české investory velmi oblíbeným investičním nástrojem. Jedná se především o konzervativní a bezpečný typ investic. Právě z toho důvodu založila investiční skupina DRFG nemovitostní fond Czech Real Estate Investment Fund, který obsahuje zejména komerční dluhopisy se zajímavým výnosem. Čtěte více\nKarel Mach Byty, Rodinné domy 6.12.2018 7.12.2018 kuchyně fotogalerie, kuchyně na míru, uchyně\nVěděli jste, že v kuchyni trávíme poměrnou část dne? Ani v koupelně nenapočítáme tolik hodin jako v kuchyni, kde usedáme k večeři, pijeme odpolední kávu, popřípadě připravujeme dětem svačiny do školy. Kuchyň je jakýmsi pomyslným srdcem domova, proto by měla mít originální vkus a být laděna do barev a stylu, jenž přesně odpovídá vašim představám. Starým linkám odzvonilo, neváhejte a nechejte si udělat i vy návrh nové kuchyně, kde se vám bude nejen skvěle vařit, ale zároveň uspořádáte své vybavení tak, že bude mít jasné místo a navíc bude krásně vypadat! Čtěte více\nPřemýšlíte-li o bydlení v Praze, máme pro vás tipy na zajímavé novostavby v příjemných lokalitách. Představujeme dva developerské projekty Praha společnosti Metrostav Development – na Žižkově a v Michli. Čtěte více\nStrana 8 z 32« První«...678910...2030...»Poslední »


Státní narozeniny: památky, lampiony, pohoda - Plzeňský deník\nStátní narozeniny: památky, lampiony, pohoda\nPlzeň - „Vyprodáno. Do věží se už nedostanete, bohužel,” odmítal v pátek v poledne zájemce o prohlídku jindy nepřístupné části Velké synagogy muž v pokladně. Právě o věže byl největší zájem a nejvýše dvacetičlenné skupinky lidí s průvodcem čekala zajímavá podívaná.\nHistorická tramvaj na Palackého náměstíFoto: DENÍK/Vlastimil Leška\n„Základní kámen k Velké synagoze byl položen 2. prosince 1888,” vypráví zájemcům průvodce Pavel Horák z Židovské obce Plzeň s jarmulkou na hlavě. Do věže za ním stoupá po 144 schodech skupinka zájemců. Dozvídají se, že synagoga měla být původně vystavěna v gotickém stylu a se dvěma 65 metrů vysokými štíhlými věžemi, jenže tehdejší radní to nepovolili. Věže prý jsou moc vysoké a nevhodně soupeří s věží na katedrále sv. Bartoloměje. Styl stavby se jim zdál navíc moc podobný křesťanským kostelům. Vznikly tedy nové plány, změnil se architektonický styl a věže byly sníženy o dvacet metrů. „To už radou města prošlo, takže v roce 1892 byla podepsána smlouva. Synagogu postavili za jediný rok a za 170 tisíc zlatých,” vypráví Pavel Horák a lidé se obdivně rozhlížejí v kopuli věže.\nDostanou se také ´na půdu´, do prostoru nad stropem hlavní části synagogy. „Za táhla netahat, tím se spouští lustry,” varuje průvodce. Skupinka se ještě dozvídá, že synagoga sloužila svým účelům do holocaustu, válku přežila díky své mohutnosti, protože zbořit by ji znamenalo zbourat celý zastavěný blok. „Za války tu byl sklad nábytku transportovaných,” vysvětluje lidem prohlížejícím si synagogu uvnitř další z průvodkyň. Dodává, že namále měla stavba ještě několikrát. „Poslední bohoslužba tu byla v roce 1973. Už předtím se ale objevovaly pozoruhodné nápady, jak a na co ji předělat,” vypráví průvodkyně s tím, že tu mělo stát například parkoviště, tržnice s ovocem nebo dokonce plavecký bazén. Naštěstí se nic z toho nerealizovalo. Rekonstrukcí prošla Velká synagoga v letech 1994 - 1998 a nyní se opravuje její fasáda na průčelí.\n„Je to krásná stavba, vlastně jsem tu nikdy pořádně nebyla. Dnes jsme přišli s celou rodinou,” řekla u vchodu Michaela Fryčková. Průvodce Pavel Horák mezitím trpělivě odpovídá na spoustu zvídavých dotazů. Proč se nosí pokrývka hlavy? (Před boha nechodíme s odkrytou hlavou). Smíte chodit i do jiných kostelů? (Neměli bychom. Ale někdy prostě zvědavost nedá …)\nPlno bylo v pátek i na dalších místech, například na radnici, kde se lidé mohli podívat například do pracovny primátora nebo do tzv. Eifelky - zázemí pro zastupitele, jež mezi otevřenými patry protíná kovové točité schodiště.\nDo ulic také vyjela historická tramvaj Křižík z roku 1899 s řidičem Michalem Koubou. „Jezdí pěkně a bezpečně dodnes,” chválil naleštěnou krasavici šofér a technik dopravních podniků. Namísto složitého pultu blikajících kontrolek dnešních vozů má však Křižík jen dvě bytelné páky a brzdu. A také dvě dřevěné lavice pro cestující, kterých se do něj vejde jen 18. Na zastávce u Akva-tery na Palackého náměstí, kde se nastupovalo, tak stáli zájemci o jízdu dlouhou frontu. „Nevejdeme se, škoda,” komentovali to někteří.