Kambodža - VirtualTravel.cz\nVodopád - Kbal Spean - Kambodža\nTerasa slonů - Kambodža\nVodní příkop - Angkor Vat - Kambodža\nExteriér - Thommanon - Kambodža\nCesta - Bakong - Kambodža\nTéměř synonymem pro název Kambodža je jméno nejslavnějšího místa země, palácového celku Angkor. Většina turistů absolvuje návštěvu tohoto slavného chrámového komplexu při pobytu v sousedních státech, ležících na poloostrově Zadní Indie, ať už to je Thajsko, Laos, Barma či Vietnam. Přitom Kambodžské království, jak zní oficiální název státu, má spoustu přitažlivých míst. V minulosti země nejvíce vystupují dvě období. Na to první je Kambodža právem pyšná – Khmerská říše, jejíž vláda trvala od 9. do 15. století, se rozkládala téměř po celém poloostrově a její hlavní město Angkor bylo zřejmě největší metropolí světa. Po té byla země střídavě ovládána některými sousedními státy, následně byla francouzskou kolonií, v roce 1953 získala samostatnost. Druhým významným, avšak neslavným, bylo období krutovlády Rudých Khmerů. Ti v letech 1969 až 1975 vyvraždili téměř jeden milion místních obyvatel, hlavně místní inteligenci. Válku, kdy bojující strany byly různě podporovány okolními státy i světovými mocnostmi, nakonec ukončila vietnamská invaze. V roce 1993 proběhly demokratické volby a země se pomalu vzpamatovává z následků krvavé genocidy. Politicky je konstituční monarchií, královský titul není dědičný. V roce 2004 byl následníkem krále Norodoma Sihanuka vybrán jeho mladší syn Norodom Sihamoni, který studoval a žil třináct let v Československu.\nCelý archeologický park se rozkládá na ploše cca 400 km2 v blízkosti města Siem Reap. Je zde evidováno více než tisíc historicky zajímavých míst, jak malých nalezišť, tak honosných staveb chrámů. Nejznámějším z nich je chrámový komplex Angkor Vat, pravděpodobně největší náboženská stavba na světě. Jeho pět věží ve tvaru lotosových poupat má Kambodža také na své vlajce. Další chrám - Bayon působil jako hlavní v opevněném městě Angkor Thom. Charakterizuje jej množství věží, které zdobí vytesané obličeje krále. K vedlejší pyramidové stavbě, chrámu Baphuon, vede impozantní přístupová cesta, začínající na Terase slonů. Phimeanakas – Nebeský chrám je jinou zajímavou, i když menší stavbou města Angkor Thom. Nejlépe se dochoval chrám Banteay Srei, nejkrásnější stavba, zdobená jemnými reliéfy. Chrám Ta Prohm byl naopak záměrně ponechán tak, jak jej pohltila příroda, jeho pozůstatky prorůstají mohutné kořeny stromů. Bakong, komplex tří chrámů v zahradách, se stále využívá pro náboženské účely. Pozoruhodných lokalit je ale v celé oblasti mnohem víc, některé další si prohlédněte na našich snímcích. A v oblasti Angkoru lze navštívit i jedna památku téměř současnou, hrůzy války připomíná Muzeum nášlapných min.\nTonle Sap a Siem Reap\nVýchodisko pro cesty do Angkoru, město Siem Reap, se přizpůsobilo intenzivnímu turistickému ruchu, vypadá proto trochu jinak, než ostatní města. Leží u severních břehů jezera Tonle Sap, největšího sladkovodního jezera na poloostrově Zadní Indie. Z jižního konce jezera Tonle Sap vytéká stejnojmenná řeka, která se vlévá do Mekongu, největšího toku Zadní Indie. Ten míří přes celé území státu Kambodža – od severu k jihu. Zvláštní vodní režim obou řek zásadně ovlivňuje život okolních obyvatel. Když tají sněhy v Himaláji a je období dešťů, má Mekong tolik vody, že vtéká do ústí řeky Tonle Sap a obrátí její proud směrem do jezera. Hladinu jezera to výrazně zvedne a v ploché krajině se podstatně zvětší jeho plocha. V období sucha (listopad až červen) voda postupně z jezera odtéká a zanechává po sobě úrodná území. Vesnice u jezera, jako třeba Chong Khneas, mají proto obydlí vybudovaná na kůlech. V současné době se některé z nich staly objekty turistického ruchu, což přináší jejich chudým obyvatelům klady i zápory s tímto provozem spojené. Díky velkým řekám a jezerům se v Kambodže hodně využívá lodní doprava, silniční síť není v dobrém stavu.\nPhnompenh byl ustaven hlavním městem v roce 1865. S necelým milionem obyvatel je také městem největším. Rozkládá se na soutoku řek Mekongu a Tonle Sap, přičemž průměrná nadmořská výška jeho území je jen 12 m n. m. Turisty tu zaujme hlavně Královský palác se Stříbrnou pagodou, další budovy v národním stylu, nebo stavby koloniální architektury. Svědectví genocidy z dob Rudých Khmerů poskytuje památník Tuol Sleng v bývalé věznici, původně ovšem postavené jako škola. I z našich panoramatických fotografií dýchá kouzlo této země, vždyť Kambodža v sobě mísí exotickou krásu, bohatství minulosti a pestrou přítomnost.\nKořeny gigantického stromu\nTa Prohm Socha Vishnu\nAngkor Vat Knihovna\nAngkor Vat Strom Tomb Raider\nTa Prohm Východ slunce\nAngkor Vat Křížová galerie\nAngkor Vat Baphuon\nKambodža Přístupová cesta\nAngkor Vat Prasat Preah Ko\nBayon Terasa slonů\nKambodža Muzeum nášlapných min\nKambodža Druhá terasa\nAngkor Vat Třetí terasa\nAngkor Vat Srah Srang\nKambodža Terasa krále Lepera\nKambodža Výhled z knihovny\nAngkor Vat Horní terasa\nTa Keo Cesta


Omlazení z rukou lékaře - PB sérum | Magazín Dermaestet\nOmlazení z rukou lékaře – PB sérum\nDosud žádná generace čtyřicátnic a padesátnic neměla takové možnosti udržet si co nejdéle mladistvý vzhled, jaké má ta naše. Dokonce se zdá, že možností, cest, způsobů a jejich kombinací, včetně nově vyvíjených velmi účinných látek, je tolik, že začíná být těžké se v nich orientovat. Proto se v našem miniseriálu zaměříme na novinky, které hýbou světem současné estetické medicíny.\nRevoluce v estetice to je PBserum\nPokud vás trápí váčky pod očima, podbradek, lokálně nahromaděný tuk (například v oblasti kolen), jizvy, povadlá pleť obličeje a ztráta kontur, vrásky, celulitida – pak PBserum určitě nepřehlédněte!\nAplikace je bezbolestná. Lékař aplikuje na ošetřované místo jehlami anebo kanylou. Celé ošetření trvá zhruba 30 minut, v závislosti na velikosti ošetřované oblasti.\nBioaktivní enzymy dokáží rozpoznat potřeby kůže a působí pouze tam, kde mají.\nJsou 100 % biologické, bez vedlejších účinků a konzervačních látek.\nVýsledky jsou viditelné již po první aplikaci!\nA navíc jsou cenově dostupné!\nSérum se skládá z triády enzymů – kolagenázou, hyaluronidázou, lipázou. Jednotlivé preparáty se navíc mezi sebou vhodně kombinují a vznikají tak velmi účinné „koktejly“ pro každého klienta na míru.\nJak enzymy působí?\nKolagenáza přerušuje vlákna starého kolagenu a stimuluje tvorbu nového. Je skvělým pomocníkem v terapii ochablé kůže, jizev po akné a strií. Uplatňuje se i v boji s celulitidou.\nHyaluronidáza redukuje objem, odvodňuje a přenáší látky do hlubších vrstev kůže.\nLipáza snižuje objem nahromaděné tukové tkáně.\nTriádu doplňuje enzym keratináza KerA PB 333. Na něm je založena nová technologie Smart Peeling. Uplatňuje se v produktech pro domácí péči. Více v závěru článku.\nMezi prvními lékaři v České republice, začala používat PBserum MUDr. Zuzana Vykutilová z brněnské kliniky Dermaestet. Paní doktorce, jsme během aplikace nahlédli pod ruce. Na pravé straně vidíte MUDr. Zuzanu Vykutilovou při aplikaci séra na oblast břicha.\nZ rukou lékaře i péče na doma\nPředstavili jsme vám triádu enzymů PBserum, kterou aplikuje lékař. Zmínili jsme i další enzym Keratinázu, která se uplatňuje v produktech PBSERUM určených k péči o pleť z pohodlí domova. K dispozici je celá škála produktů v péči o pleť i o tělo. Bioaktivní enzymy PBSERUM španělské firmy Proteos Biotech SL, vzbudily ve světě velkou pozornost.\nMezi lékaře, kteří, u nás začali aplikovat PBserum jako první, patří MUDr. Zuzana Vykutilová. Stěží bychom našli na Moravě lékařku, která má tak bohaté zkušenosti v oblasti korektivní dermatologie a estetické medicíny a zároveň je vždy mezi prvními, kteří zavádí novinky do své praxe. Paní doktorka se stane naší průvodkyní v dalších dílech seriálu Omlazení z rukou lékaře.\nPodívejte se na výsledky PB séra\nVíce o PBserum


Dámská sukně KILPI TRINIDA IV. šedá 34 | hs-sport.cz\nDámská sukně KILPI TRINIDA IV. šedá 34\nPN AL0063-TRINIDA IV.-GRY\nDámská tkaná sukně. Maximálně prodyšná, 2 přední kapsy, 2 zadní kapsy, rozparel, vzadu SDR kaminkové logo.\nTechnologie COTTON COMFORT- Vhodné pro volný čas i sportovní akvity.


Je mi smutno v České Třebové\nPřed několika lety se na Starém náměstí každý měsíc konaly prodejní trhy. Pak se zde konaly farmářské trhy, které se přesunuly do restaurace Pod Skalkou. Jednou za čas se tu zastaví prodejce s obuví nebo s uzeninou a jediné, co zůstalo, je paní, která prodává ponožky a sporadicky ještě nějaký prodejce pod podloubím u Kohouta.\nV období adventu se na Starém náměstí u vánočního stromu a jesliček konaly vánoční trhy. Řemeslníci s ukázkami řemesel a různí prodejci, tak jako v jiných městech. Teď byl na Starém náměstí pouze vánoční strom, jesličky a jakýsi stánek. Vánoční trhy se přesunuly na Nádražní ulici, kde to bylo přes veškerou snahu velmi stísněné. Pořadatel to neměl jednoduché, ale i ta snaha se musí ocenit.\nA co teprve silvestr. Ohňostroj býval o půlnoci, aby se přivítal a oslavil začátek nového roku. Pak se přesunul na 19.00 hod, zřejmě kvůli dětem, ale vždy byl slavnostní u vánočního stromu. Na konci roku 2017 se přemístil před radnici, zřejmě aby neobtěžoval paní ze Starého náměstí, která si stěžovala na ohňostroj a zvukaře při akci „Týden sportu“, který mi připadá, že je v současné době též v ohrožení kvůli stížnostem a článkům ve zpravodaji.\nNevím, proč vše co je nebo bylo hezké a dobré se ruší nebo přesouvá jinam a ze Starého náměstí se opravdu pomalu stane náměstí duchů. A co vinobraní to zatím nikomu nevadí?\nStaré náměstí je historickým centrem města. Takové místo je v jiných městech a obcích živé. Konají se tam trhy, koncerty, umělecká vystoupení, akce pro děti a podobně. V České Třebové z takového místa máme naopak tichý kout, místo, které po 17 hodině ztichne a usne. V tomto jsme v republice opravdu raritou.\nTeď něco pro ty co píší různé příspěvky ať kladné či negativní na sociálních sítích. Nestyďte se a dejte veřejně najevo svůj názor. Ať do Českotřebovských novin nebo do Českotřebovského zpravodaje pro ty, kteří si to na těch sociálních sítích nepřečtou, ať všichni znají i váš názor.


Jméno Irmgard Ingeborg Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Irmgard Ingeborg má 0 lidí.\nJméno Irmgard Ingeborg je složeno z více jmen. Jméno Irmgard nosí 131 obyvatel ČR, svátek slaví 10.9., má význam: stálá, pevná a původ germánský. Jméno Ingeborg nosí 590 obyvatel ČR, svátek slaví 27.1., má význam: strážkyně a původ germánský.\nDiskuze na téma: Jméno Irmgard Ingeborg Ostatní diskuze:


Brontosauři obsadili Lichnici – Události Online\nV pátek 26. května 2017 započalo Hnutí Brontosaurus svou pomoc pro Lichnici. Toto hnutí existuje již od roku 1974. Jedná se o spolek lidí do 26 let, kteří pomáhají přírodě. Brontosauři mají své programy rozděleny do dvou základních akcí – Akce památky a Akce příroda. Letošní brontosauří akce na Lichnici se řadí do památek.\n„Určitě je každá ruka, která pečuje o hrad, dobrá a nenechává všechny věci na městě, které například nemá prostředky ani pracovní sílu. V dnešní době je vlastně zázrak, že se najdou lidé, kteří dobrovolně pomáhají památkám a přírodě,“ říká s úsměvem kastelánka hradu Ivana Matyková.\n« Technická pomoc Žďárec u Seče\nSraz vozů Wartburg na Seči »


Neděle 6.4.2014 - Jan 14, 1-3 :: Ochranovský sbor při ČCE Potštejn\nHome > Neděle 6.4.2014 - Jan 14, 1-3\nNeděle 6.4.2014 - Jan 14, 1-3\nSestry a bratři, otevřeli jsme v dnešní předvelikonoční neděli Janovo evangelium, abychom si vyslechli slova Pána Ježíše, kterými připravuje své učedníky na události, které brzy přijdou. My se také v průběhu pašijní doby připravujeme a připomínáme si velikonoční události, kterými Bůh promluvil k člověku. Ať je tedy zvýrazněn rozměr naší víry, že Bůh sestoupil na zem v podobě obyčejného člověka, stal se jedním z nás proto, abychom ho poznali, abychom znali jeho hlas a věděli, jak to s námi myslí. Ve své víře vyznáváme, že Pán Ježíš pobýval mezi námi, my jsme spatřili jeho slávu. Vyznáváme, že se Ježíš nechal obětovat za hřích světa, zemřel, vstal z mrtvých a vstoupil na nebesa. Apoštol Pavel říká: „Slovo se stalo tělem, bydlelo mezi námi, my jsme spatřili jeho slávu, kterou má od Otce jednorozený Syn!“\nProč to dělal? Proč se Bůh rozhodl stát jedním z nás? Proč Bůh z toho svého dokonalého světa najednou přišel k nám? Proč si jen tak neodskočil, proč se jen nepodíval? Ten důvod je jednouchý. Tak jako rodiče milují své děti, snaží se je vychovávat, protože věří v jejich budoucnost, věří, že jejich život má smysl, tak také Bůh miluje nás a chce nás Ježíšovým slovem, příkladem jeho života, vychovávat. Poradit nám a ukázat cestu. Proto se rodiče od malička snaží být s dětmi, aby je děti znaly a důvěřovaly jim. Aby jim mohli pomoci. A z toho samého důvodu se Bůh rozhodl stát jedním z nás. Možná pro tu jedinou věc, abychom ho znali, abychom poznali, kdo je naším Otcem. Pro nás, pro naše děti, známé, přátele, pro lidstvo, potřebujeme znát nějaký záchytný bod v tom našem přemýšlení o smyslu našeho života, jeho budoucnosti. Jestli má smysl se o něco snažit i když většinou nejsme schopni svými silami tuto budoucnost zajistit. Často se ptáme, nestačí žít jen dneškem? Proč se zabývat zítřkem, proč se zabývat tím, co se povedlo nebo nepovedlo v minulosti?\nA právě do tohoto uvažování přichází Pán Ježíš, který svým slovem připravuje učedníky na chvíli, kdy bude muset odejít. Ne na okamžik, ale natrvalo. Ježíš je připravoval na velikonoce a do toho přemýšlení o smyslu budoucnosti zazní jeho slova: „Vaše srdce ať se nechvěje úzkostí! Věříte v Boha, věřte i ve mně. V domě mého Otce je mnoho příbytků. Kdyby tomu tak nebylo, řekl bych vám to. Jdu, abych vám připravil místo. A odejdu-li, opět přijdu a vezmu vás k sobě, abyste i vy byli, kde jsem já.“ (J 14,1-3)\nPán Ježíš tady říká: v domě mého Otce je množství příbytků, hned na to, odcházím, abych vám ta místa připravil a naposledy, zase přijdu a vezmu vás k sobě, abyste byli tam, kde jsem já. A v tom, co jsme četli z těch následujících veršů evangelia a z toho co je skryto mezi řádky, pozorujeme setkání dvou rovin života. Je tady řeč o jakémsi Otci, o nějakých příbytcích u něho a o tom, že Ježíš jde ty příbytky připravit, abychom tam jednou mohli vejít s ním.\nJežíš nám říká: „U Otce jsou příbytky“. Chtějme tedy poznat Otce, abychom poznali, jaké příbytky nás tedy čekají, jestli se nás také týkají, jestliže věříme, že někdy budeme u toho Otce chtít žít. Do čeho jdeme, co můžeme čekat? Apoštol Pavel říká: „mnohokrát a mnohými způsoby se dával Bůh poznat našim otcům, ale v posledním čase se dal poznat skrze svého Syna“. Poznejte Syna, poznáte Otce. Kdo má Syna, má život, protože poznal Otce. Poznal toho, kdo má moc nad životem a nad smrtí. Ježíš je cesta k Otci, Ježíš je poznání Otce. Ježíš je samotný Bůh, který se rozhodl být jedním z nás. Jaký syn, takový Otec. Jestliže zažíváme Kristovu lásku, zažíváme Otcovu lásku. Jestliže Kristus něco pověděl, pověděl to Otec. Jestliže poznáváme Ježíšovu ochotu obětovat se za člověka, poznáváme i Otcovu ochotu obětovat se za člověka. Jestliže poznáme Krista, pak poznáme, jestli má naše cesta budoucnost.\nJednoho dne, až se postavíme před Boží trůn, budeme prožívat obrovskou bázeň a pokoru, a jen tak po očku se odvážíme pohledět tam na ten slavný trůn Hospodinův a budeme čekat, co se ozve. A najednou se ozve hlas. My zbystříme pozornost. Já ten hlas přece znám, to je ten samý hlas, který mně říká: „ mám tě rád, jsem s tebou, tebe jsem si vyvolil jako své dítě“. To je ten samý hlas, který mi říká: „čiň pokání, naprav to, co jsi udělal, tady ti k tomu dávám sílu a odpuštění“. Podívám se mu do očí a řeknu si, tyhle oči znám. A najednou se mne dotkne, podá mi ruku, tohle jsem už někdy zažil. To je ten Boží stisk, to je ten Boží dotyk, který znám. Najednou zjistím, já toho Hospodina znám. Jaký je Syn, takový je Otec. Já jsem Pána Boha poznal už tady na zemi v Ježíši Kristu. Nebude to pro mne nikdo neznámý.\nA Pán Ježíš pokračuje: Ano, u Otce jsou příbytky a já teď odcházím, abych vám ty příbytky připravil. Co to znamená? Bůh má u sebe prostor, abychom tam mohli jít, jakým způsobem ho potřebuje ještě připravit? Co si pod tím mám představit? To se tam něco rozbilo, porouchalo? To je klíčová výpověď samotného evangelia. Sestry a bratři, ty příbytky, ty se nepřipravují v nebi, ty už tam jsou připraveny. Ty příbytky se připravují tady na zemi, ale je potřeba dát jim jmenovky. Kdo tam v tom místě bude. Všichni se tam vejdou, ale je tam to místo pro mě? To je ta příprava. Kde se tahle příprava děje? Jakým způsobem připravil Pán Ježíš místo pro člověka?\nTahle příprava se děje na kříži. Pán Ježíš pro nás šel připravit místo na kříž. Abychom poznali Otce, abychom poznali, že to co má Otec v srdci je to, abychom byli s ním. A protože my ve svém hříchu nemůžeme být v přítomnosti svatého Boha, proto šel Pán Ježíš na kříž a tam obětoval svůj život. Tam on řekl Otci, teď mě suď, místo těch lidí. On tam šel proto, aby psal jmenovky. Už ve starém zákoně je napsáno, že Hospodin říká Izraeli, „ Tvoje jméno jsem si vyryl do dlaně“. Přesně tohle se dělo na kříži. Na kříži vyryl do svých dlaní Pán Ježíš jméno člověka. To je příprava těch příbytků. Tam se zapisují jména do knihy života. Tam Pán Ježíš do svých dlaní ryje naše jména.\nZas mám takovou představu. Před Hospodinovým trůnem bude každý z nás sám za sebe. Nebudeme se moci opřít ani o rodiče, ani o církev, ani o sousedy. Jsme tam pouze my a svatý Hospodin. A přesto tam nebudeme sami. Vedle nás si stoupne Kristus, vezme nás kolem ramen, přivede nás k Otci a řekne, tak tohle je ona, to je on. Já jsem za něj zaplatil, on nebyl dokonalý, ale já říkám, že jsem za něj zaplatil svým životem.\nTohle člověk zažije, když je v Kristu. Když ho před ten Hospodinův trůn dovede Kristus. Když tam nejde sám za sebe, když tam jde jenom proto, že věří v Krista. Pán Ježíš pokračuje: ani tady to nekončí. „Opět přijdu, abych vás vzal k sobě, abyste byli tam, kde jsem já.“ Teď se dostáváme do toho vrcholného okamžiku, teď se to všechno naplňuje. Je to výhled do daleké budoucnosti, nebo je to výhled do současnosti? Je to něco, co se týká mého života po smrti, nebo se to týká mého současného života? Co myslíte? Já mám za to, že obojí. Je to ta naše budoucnost a přítomnost, je to řeč k dnešku.\nChtěl bych vás povzbudit k přemýšlení, že to není daleká budoucnost, že věčnost se nezačne odvíjet po naší smrti, nebo po Kristově příchodu. My už teď žijeme věčnost, tedy můžeme žít. Kristus pro nás již svým způsobem přišel, přišel v Božím Duchu, ve kterém už nás bere ke svému Otci. Boží Duch nás vede po té Kristově cestě. Vede nás do Krista samotného. Ukazuje nám, kdo Kristus je, a tím i kdo je náš Otec a už tady na zemi nám ukazuje, ty máš kam jít. Ty jsi vlastně doma. Už tady začíná věčnost.\nJá mám u Otce příbytek. Já znám Otce, protože jsem poznal Krista. Já jsem ho poznal, proto mě nic nemůže rozházet. To je řečeno strašně idealisticky, ve skutečnosti to je boj den za dnem. Člověk si musí vždycky znova prošlápnout, co to znamená znát Krista. Ale jestliže ho známe, pak máme budoucnost, pro nás i pro ty, kteří jsou kolem. Znát Krista, to znamená poznávat, že ve všem, co se děje kolem nás i v nás, se nám dává Pán Bůh poznávat. Je to mnohem víc, máme věčný život. Tu cestu k Otci zajišťuje Kristus. Tam se nemusíme hrabat sami. Ta cesta začíná už teď. Nemáme na co čekat. Každý den se můžeme rozhodnout a máme se rozhodnout, jestli půjdeme po té cestě, kterou je samotný Kristus. Jestli v Kristu budeme procházet životem, tedy jestli budeme už teď žít náš věčný život. Jestli už teď jsme na cestě k těm příbytkům u Otce, anebo jestli budeme žít náš omezený, smrtelný život.\nTo je každodenní rozhodnutí, jdu za Kristem, tedy jdu v Kristu a zažívám věčnost, anebo žiju sám ve své síle, a prožívám smrtelnost. Buď mám pro sebe, nebo pro moje milé, budoucnost, anebo si kladu otázku, zda to má všechno nějaký smysl.


Diskuze: Sublime Text\nHTML a CSS HTML a CSS Sublime Text English version\nAhoj, zkoušel jsem si sublime text, a mám na vás pár otázek:\nMá portable verze oproti instalovanému sublime textu nějaké nevýhody?\nJde do Sublime Textu dát nějaká šablona? Myslím tím, že se mi už předvyplní html head body apod.\nOdpovědět 20.4.2014 20:57\nHonza Bittner:20.4.2014 21:21\nMezi portable a normální verzí by neměl býti rozdíl.\nKdyby jsi četl článek pozorně, tak by jsi věděl, že si můžeš udělat vlastní snippety.\nNahoru Odpovědět +1 20.4.2014 21:21\nA jakou má výhodu oproti ostatním editroům, kromě jeho rychlosti a vlastních snippetů? Jenom, že ho máte tak rádi\nNahoru Odpovědět 21.4.2014 10:28\nhezké zpracování ondro\nNahoru Odpovědět 21.4.2014 12:03\nMarián Ligocký:23.4.2014 16:15\nNahoru Odpovědět 23.4.2014 16:15


Sons of the Forest (OZNÁMENÍ) | Alza.cz\nSons of the Forest (OZNÁMENÍ) – Nová výprava po tajuplném (a hrůzostrašném) ostrově\nČlánkyNovinky z herní zónySons of the Forest (OZNÁMENÍ) – Nová výprava po tajuplném (a hrůzostrašném) ostrově\nAktualizováno 17. prosince 2019\nJedním z děl oznámených na letošních The Game Awards je i Sons of the Forest autorů z Endnight Games. Tomuto malému studiu se povedlo v roce 2018 vydat hororový survival s názvem The Forest, který si dokázal získat slušnou fanouškovskou základnu. Co se dá očekávat od jeho nástupce, si můžete přečíst v tomto článku.\n• Žánr: Survival horor • Multiplayer: Ano? • Vývojář: Endnight Games • Vydavatel: Endnight Games • Platformy a Datum vydání: 2020? • Homepage • Čeština: ?\nSons of the Forest – Oznámení\nBude Sons of the Forest přímým pokračováním The Forest?\nHW nároky pro Sons of the Forest PC\n• Oznámení: 17. 12. 2019 • Autor: Jiřina Formánková\nPro ty z vás, kteří jste The Forest zatím nehráli, jen nastíním, že se jedná o klasický survival, kde své postavě obstaráváte jídlo, pití, oděv a snažíte se ji udržet v teple a při životě. Ostrov, kde se proberete po havárii letadla, bohužel není žádná dovolenková destinace, jak velmi brzy zjistíte. Po okolí se pohybují velmi agilní domorodci s lidojedskými sklony, a aby toho nebylo málo, kdosi vám unese malého synka a odvleče ho bůhví kam. Při průchodu ostrova křížem krážem vyjde najevo, že je celý prošpikován jeskynními komplexy, do kterých by se ve skutečnosti dobrovolně vydal jen úplný šílenec. Atmosféra děsu a hrůzy se v The Forest dala opravdu krájet, a to nejen pokud jste hráli o samotě a potmě.\nAtmosféra traileru si s prvním dílem „Forestu" v ničem nezadá.\nUrčitě nejsem sama, koho oznámení Sons of the Forest naplnilo radostí a očekáváním. Co se tedy dá vyčíst z úvodního traileru? Tak především, opakuje se vzdušná havárie (tentokrát se jen jedná o helikoptéru, nikoliv letadlo) a vy se ocitnete v roli trosečníka na ostrově plném zrůd. Z nich se dá rozeznat stará známá, ale tentokrát značně realističtější a přitažlivější Virginia (která nejspíše rozhodnutím vývojářů přišla o několik párů končetin) a připomíná opravdu spíše mladou ženu než svou zmutovanější předchůdkyni. Podle záběru na kolegu putujícího s vámi k jeskyni by se dalo usuzovat, že kooperativní multiplayer bude přítomen i zde (stejně jako v The Forest), což by rozhodně bylo fajn.\nZajímavé je tetování na zápěstí hlavního hrdiny, „Fight Demons“ (bojuj s démony). To by mohlo odkazovat na přeživšího Timmyho, synka hrdiny první hry, který se snaží vyrovnat se se zatížením těla a mysli, jež v něm hrůzy prožité v minulosti zanechaly. Znamená to tedy, že budeme v Sons of Forest hrát za něj? Tomu by možná nasvědčoval i samotný název hry... Anebo je tato stopa slepá a hlavní protagonista druhého dílu nemá s Timmym nic společného? Při zpomalených záběrech se dá zjistit, že předmět, který narazí do vrtulníku, je jeden z mutantích domorodců. Jak se ale dostal tak vysoko (při extrémní rychlosti, se kterou přijde náraz), je mi naprostou záhadou. Nejinak je tomu i s datem vydání a platformami, na které se Sons of the Forest chystá, jelikož nic z toho autoři nezveřejnili. Sons of the Forest pro vás budeme nadále sledovat a přihlásíme se s novinkami.\n• Zdroje: YouTube (The Game Awards), IGN\nSong of Horror (RECENZE) – Nesmlouvavý horor, který vás bez milosti odpraví\nThe Sinking City patří aktuálně mezi jednu z mála her, jež mohou vývojáři z Frogwares prodávat (ROZHOVOR)\nBlair Witch (RECENZE) se mezi ostatními výtvory studia Bloober Team ztrácí\nThe Outlast Trials (OZNÁMENÍ) ve znamení experimentů na lidech v období studené války\nThe Sons of the Forest prozatím nemá stanovené datum vydání ani platformy. O novinkách budeme informovat.\nhry na PC survival horor oznámení Jiřina Formánková Endnight Games Sons of the Forest (hra)


Islám v ČR nechceme, vyvěsili fanoušci Slavie. Namíchli trenéra soupeře - iDNES.cz\nSlavia v pátek prohrála ve Zruči nad Sázavou. Víc se ovšem mluvilo o transparentu jejích fanoušků. Ilustrační snímek | foto: Michal Šula, MAFRA\nFanoušci futsalistů Slavie během pátečního zápasu na hřišti Benaga Zruč nad Sázavou vyvěsili transparent s nápisem „Islám v ČR nechceme“. To namíchlo domácího trenéra Beniho Simitčiho. Kromě něj jsou v týmu ještě čtyři hráči muslimské víry.\nBenago vyhrálo zápas 2:1, ale víc než výsledek se po zápase řešil incident s transparentem „Islám v ČR nechceme“. Ten vyvěsili fanoušci Slavie.\nV týmu ze Zruče nad Sázavou je přitom hned několik muslimů. Kromě trenéra Simitčiho ještě hráči Ago Simitči (trenérův bratr), Azem Brahimi, Kevin Ramirez a Fouad Amrani.\n„Beru to nejen jako provokaci na mě, moji rodinu, která byla na zápase přítomna, na mého bratra, na klub Benago, ale i na další hráče, kteří tuto víru vyznávají,“ uvedl Simitči na oficiálních stránkách Benaga.\nTen pochází z Kosova, ale už třiadvacet let žije v Česku. Také v oficiálním prohlášení svůj vztah k novému domovu zdůrazňuje.\n„Česko mám rád, beru ho jako právoplatný domov, kde se mi narodily všechny tři děti,“ napsal. „Po albánské hymně mám stejnou husinu, jako když slyším ´Kde domov můj...´ Svou víru nechávám doma mezi čtyřmi zdmi a mezi svou rodinou.“\nSlavia přes víkend reagovala rozsáhlým prohlášením. Vedení klubu souhlasilo, že politika a náboženství do sportu nepatří. A pokud by o záměru fanoušků vědělo předem, doporučilo by jim z respektu k soupeři transparent nerozvinout.\n„Ale v žádné svobodné zemi nelze nikomu zakázat vyjádřit svůj názor, a to jakoukoliv formou, pokud není v rozporu s platnými zákony. V kontextu nedávných tragických událostí ve Francii se transparenty s tímto a obdobným textem objevují jako svobodné vyjádření občanských názorů v demokratických zemích v rámci mnoha různých akcí, a to i sportovních,“ stojí v textu.\nSlavia také upozornila na vulgární urážky ze strany nejvyšších představitelů Benaga směrem k vedení Slavie.\n„Prohlašujeme, že odsuzujeme způsob a formu komunikace, jakým byla vedením Benaga vyvolána,“ uvedl pražský klub, který zároveň ocenil vlastní fanoušky. „Nebudeme nikoho odsuzovat za svobodné projevení svého názoru, na který má každý občan demokratické země právo.“\nBenago požadovalo omluvu: „Pokud se slávistický prezident Dan Kolman nedistancuje od těchto provokatérských činů fanoušků a neomluví se, budu to brát jako ztotožnění se s touto provokací a přestanu já a můj klub Benago mít se Slavií jakýkoliv vztah.“\nSlavia reagovala takto: „Protože chceme ukázat nadhled a dobrou vůli, že se i k nepříjemným věcem umíme postavit čelem, s velkorysostí a pochopením k citlivé situaci vyslovujeme politování nad celou událostí a omlouváme se za nevhodnost užití tohoto transparentu v tomto konkrétním utkání. Především vzhledem k úctě k rodině Simitčiů, jako majitelům klubu, který je naším sportovním soupeřem.“\nTémata: futsal, Kutná Hora, Praha, Praha-město, Středočeský kraj, Islám, Slavia


Květen 2006 « Archiv | The Twiligh Sága\n31. května 2006 v 21:29 | →TOPDÍVKY\nTak tady máme další\nje to další mega\nperla do sbírky:\nWWW STRÁNKA MĚSÍCE\nAhojky! Chtěla bych Vám nabídnout odkaz na naše webové stránečky. Odkaz je www.blog.lide.cz/randitko. Máme přes 1150 článků a stále přidáváme...Takže to stojí za to...Papa Wendy&lucik...\nTeď asi udělám radost všem fanouškům Harryho Pottera, protože vám dávám odkaz na jeho stránky, kde se může každý zapojit do jejich chodu. Adresa je www.potterharry.net . Pokud chcete překládat články, nebo deně si přečíst průměrně 20 novinek (žádné fámy, pouze pravda!). přijďte se podívat.\n31. května 2006 v 21:26 | →TOPDÍVKY\nBlondýnka přijede na křižovatku a kouká na semafor: "Jé, červená, no to je ale hezká barva." "Jé, oranžová, no to je nádhera." "Je, a zelená..." "Hm, už zase červená, tu už jsem viděla, jedu dál..."\nJe mi 14 let. Začalo to 6. 9. 2004. Byl to den, kdy jsem se seznámila s celou partou. Chodím totiž už rok a půl do orchestru a hraju na příčnou flétnu. Ze začátku jsem měla trochu strach a obavy... Říkala jsem si: "Vždyť tam ty lidi ani naznám." Ale bylo to v pohodě.\nPoprvé, když jsem tam přišla, tak jsem se zatím trochu rozkoukávala. Postupem času to bylo lepší a lepší. Zaujal mě tam tehdy jeden kluk. Jmenoval se Vojta. Ale podle mého prvního dojmu byl tak trochu frajírek, ani moc hezký, ani škaredý. Prostě obyčejný kluk. Zatím to ale bohužel nevypadalo ani na kamarádství. Pár pohledů, a to je konec.\nVšechno začalo až po velkých prázdninách. Nějak jsme se spolu začali bavit a šlo to samo. Jenže do orchestru přišla i jedna holka, Petra, která taky hraje na klarinet, tak jako Vojta. Měla jsem z ní docela obavy, protože ona s ním koketovala. Postupem času jsem ale zjistila, že Vojta zdaleka Petru nechce. Spadl mi tenkrát kámen ze srdce, protože mé city k němu byly stále větší a větší. Kamarádili jsme se spolu, on o mých citech věděl a slíbil, že to nikomu z orchestru neřekne. Taky to do dneška dodržel. :-)\nVojta ale vždycky odchází z orchestru dříve, protože mu jede tramvaj do Dolní Lhoty a ta nejezdí moc často. Jen dvakrát za hodinu. Jednou jsem to už nevydržela a vymluvila jsem před učitelem, že mám každé úterý v šest hodin řečtinu a že budu muset odcházet dříve... Mým úmyslem bylo zároveň odcházet s Vojtou. Prošlo mi to. A tak teď už po třetí jsem s ním šla na tramvaj. Nemůžu si pomoct, ale myslím si, že od té doby co toto dělám, jsme si o hodně bližší a už mě pozval i na jeho jachtingové závody... Super! Možná se něco vyvine. Ale stačí mi to, že spolu jsme, řekla bych, nejlepší přátelé. A to je fajn. Vojta totiž vůbec není žádný náfuka a frajírek... Držte mi palce, ať to vyjde!\nS blížícím se létem máte s tvým miláčkem čím dál tím víc možností, jak trávit randíčka! Co takhle ho překvapit něčím neobvyklým jako jsou lístky do hvězdárny? Není to snad romantické pozorovat hvězdnou oblohu ve dvou?\nJestli jste spíš dobrodružní týpci, tak můžete vyzkoušet nějakou úleťárnu jako je monkey centrum, kde se dá šplhat po různých provazech a skotačit ve výšinách.\nAnebo dáváte přednost klidnému randíčku? Co takhle piknik v trávě na louce nebo mítince? Možností je tolik, tak vaši lásku rozmazlujte stále novými dobrodružstvími!\nJe slavná, je bohatá, je nekorunovanou královnou mejdanů, ale přesto je sama. Paris Hilton se opět rozešla se svým přítelem Stavrosem Niarchosem. Je vidět, že ve víru samých večírků a party si lze lásku udržet jen těžko. A ty neustálé Parisiny rozchody a návraty už začínají dost omletou písničkou, nemyslíš?\nJaro teď dává láskám zelenou\na přec vím,že jsi se mnou...\nDny, týdny běží do finiše\nrok, dva a zapomenout?\nKolik jar takhle asi přejde\nnež zazvoníš s ránem\nu našich dveří\na zeptáš se plný neklidu:\n"Bydlí zde někdo, kdo mi\ndiář top dívky\n31. května 2006 v 21:22 | →TOPDÍVKY\nUž je to tady! 30. května vychází nový Diář Top dívky s horoskopy na každý týden! Budeš v něm mít spoustu místa na psaní, spešl rubriky, najdeš v něm spoustu citátů a fotek stars! Diář Top dívky si můžeš koupit všude tam, kde je k dostání i Top dívka a to jen za 69 kaček!\n31. května 2006 v 20:08 | OBRÁZKY\npozadí pro blogy\n31. května 2006 v 19:56 | OBRÁZKY\nTAK TADY TY POZADÍ SI KLIDNĚ DEJTE NA SVŮJ BLOG.\n31. května 2006 v 19:38 | OBRÁZKY\n29. května 2006 v 17:47 | Ostatní co nemaj rubriku\nNejznámější filmy:2004 Dramarama\n2003 Mezi námi děvčaty/Freaky Friday/ - Anna Coleman\n1998 Past na rodiče /The Parent Trap/ - Hallie Parker/Annie\n29. května 2006 v 17:38 | SUPER GIRL\nA NEŘEKNU VÁM KDO VYHRAJE MISS MILÁČEK TO JE PŘÍSNĚ TAJNÉ.\nPOLIBEK S KLUKEM\n29. května 2006 v 17:35 | SUPER GIRL\nCo se týče polibku, tak nikdy když dáváte pusu klukovi, nesmíte mít paty na zemi. Vždy alespoň trošku nad zemí. Při polibku jste na špičkách...\nNo pojďme k věci. Při polibku záleží na druhu bot. Pokud máte tenisky či ošoupané sandále stačí pouze stát na špičkách. Ovšem pokud máte Střevíčky, lodičky nebo žabky, prostě společenské boty, tak při polibku pravou nohu lehce zvednout.\n29. května 2006 v 17:26 | SUPER GIRL\nFajný počítač takový chlupatý...


LENA Dřevěné puzzle, traktor, 4 díly | pinkorblue.cz×Verze pro mobil je k dispoziciPřepnout na náhled pro mobilZákaznická linka: 800 500 450\nLENA Dřevěné puzzle, traktor, 4 díly\nMOC¹ 150 Kč105 KčCena včetně DPH:\nLENA Dřevěné puzzle, traktor, 4 dílyvíce od Lena\nPopis výrobkuTo by se Vám také mohlo líbitTyto výrobky byly také koupenyČíslo výrobku: A108905\nDřevěné puzzle, traktorŰíslo výrobku: 32079Podrobnosti: • 4 díly\nse v daný den doručit. Jestliže Vás nezastihne, opakuje se totéž následující pracovní den. Pokud Vás ani druhý den nezastihne, zůstává balík po 10 dnů uložen na depu PPL. Pak je nám vrácen. Naše nejprodávanějšíLENA Dřevěné puzzle, traktor, 4 díly\nMOC¹ 150 Kč105 Kč


Začalo druhé kolo senátních voleb. Komise se nenudí - Šumperský a jesenický deník\nZačalo druhé kolo senátních voleb. Komise se nenudí\nŠumpersko/Jesenicko – O budoucím senátorovi rozhodují voliči na Jesenicku a ve větší části Šumperska. V pátek 19. října se volební komise, která dohlížela nad druhým kolem senátních voleb v Lautnerově ulici v Šumperku, rozhodně nenudila.\nSvého senátora si vybírají voliči na Jesenicku a větší části Šumperska. Ve volební místnosti v Základní škole ve Vrchlického ulici v Šumperku přišla během prvních pětačtyřiceti minut k urnám asi dvacítka voličů.Foto: DENÍK/Soňa Singerová\n„Nedá se říct, že by tu byly od dvou hodin fronty, ale pár lidí tu již čekalo. Stejně jako minulý týden tu byla jako první stejná paní," uvedla Vojtěška Chmelařová, zapisovatelka okrskové volební komise.\nVoliči se střídali jeden za druhým a během první čtvrthodinky jich hodila do urny své hlasy dobrá desítka. „Minulý týden to takhle rozhodně nevypadalo. V pátek přicházelo podstatně méně lidí," dodala Vojtěška Chmelařová.\nPodobně to vypadalo i ve dvou okrscích, které mají volební místnost v Základní škole ve Vrchlického ulici v Šumperku. Během prvních pětačtyřiceti minut přišla k urnám shodně dvacítka voličů.\nV jedenácti volebních okrscích ve městě Jeseníku zaznamenali po dvou hodinách voleb účast kolem pěti procent voličů.\nSvé hlasy do druhého kola senátních voleb mohou lidé odevzdávat ještě v sobotu od 8 do 14 hodin. O křeslo do Senátu se uchází šumperský starosta Zdeněk Brož (nezávislý kandidát za KDU-ČL a Nezávislou volbu) a sociální demokrat Miloslav Vlček.


Brit Care Cat - Daisy Control My Weight - 2 kg :: clenrodiny.cz\nSuperprémiové hypoalergenní kompletní krmivo krocan s rýží pro dospělé kočky s nadváhou Více >>\nVýrobce: Brit. Kód produktu: P00273\n275 Kč s DPH Běžná cena 365 Kč, Ušetříte 25% (90 Kč)\n- Při nadváze je důležité radikální změnou stravovacího režimu nastartovat přirozenou látkovou výměnu a zabránit nadměrnému usazování tuků. Vysoký obsah masa pomůže udržet tělesnou kondici a svalovou tkáň, ale nízký příjem tuku zajistí jeho využívání z nadbytečných tělesných zásob.\n- L-karnitin urychlí proces hubnutí vlivem podpory spalování nadbytečného tuku.\n- Kombinace rozpustných vláknin z psyllia, řepy a jablka přispívá k podpoře trávení a zažívání a zabraňuje usazování nežádoucích složek z potravy.


ESET: Ve třetině případů byla v prosinci cílem uživatelská hesla, nově se objevil malware Snake Keylogger | ESET\nPraha, 13. ledna 2022 – Také v prosinci kybernetičtí útočníci potvrdili, že hesla českých uživatelů zařízení s operačním systémem Windows nadále zůstávají hlavním cílem jejich útoků. Nejčastěji detekovaným škodlivým kódem zůstal spyware Agent Tesla, na který mohli uživatelé opět narazit v e-mailové příloze s českým názvem. V prosinci se ale v Česku objevil také malware Snake Keylogger, který mimo celé řady mechanismů využívaných k odcizení hesel přenáší zcizená data přes e-mail, protokol FTP nebo komunikační platformu Telegram. Vyplývá to z pravidelné statistiky hrozeb pro platformu Windows od společnosti ESET.\nZa největším počtem detekcí pro operační systém Windows stál v prosinci spyware Agent Tesla. Ten se v českém prostředí vyskytuje dlouhodobě a šíří se prostřednictvím útočných e-mailových kampaní. V porovnání s listopadovými statistikami byla jeho aktivita v prosinci nižší.\n„Agent Tesla byl v prosinci aktivní především dva týdny před Vánoci. Nejedná o nijak nestandardní situaci. Útočníci pečlivě sledují chování uživatelů během celého roku, a zatímco na začátku prosince jsme jako uživatelé každoročně více online a vrcholí předvánoční nákupy dárků, mezi svátky většina z nás e-maily nesleduje. Objem detekovaných hrozeb tak bývá s ohledem na tuto skutečnost menší,“ vysvětluje Martin Jirkal, vedoucí analytického týmu v pražské pobočce společnosti ESET.\nSpyware Agent Tesla se zaměřuje na odcizení hesel z internetových prohlížečů a dalších programů, jako jsou Microsoft Outlook, Mozilla Thunderbird nebo Yandex. Na Českou republiku s jeho využitím cílí útočníci pravidelně, což dokládá i využívání češtiny v útočných e-mailových kampaních. V prosinci takto útočníci využili k šíření malwaru například nebezpečnou přílohu s označením „Kopie oprav účtenky za 11, 2021...exe“.\n„Snake Keylogger tvoří spolu s malwarem Agent Tesla a Formbook poměrně nebezpečnou trojici. Podobně, jako například spyware Formbook, využívá Snake Keylogger k odcizení citlivých údajů mechanismy, jako je zaznamenávání stisků kláves na klávesnici, pořizování snímků obrazovky na zařízení nebo získávání informací ze systémové schránky clipboard,“ vysvětluje Jirkal.\n„Samotný malware Snake Keylogger toho ale umí za účelem odcizení citlivých dat daleko víc. S jeho využitím útočníci dokáží krást hesla z komunikačních platforem nebo e-mailových klientů, z FTP, webových prohlížečů nebo bezdrátových sítí a následně odcizená data odesílat přes e-mail, FTP nebo dokonce prostřednictvím komunikační platformy Telegram,“ shrnuje Jirkal z ESETu.\nPředchozíPredikce kybernetických hrozeb v roce 2022 v Česku: Nárůst cílených útoků a hrozeb pro kryptoměny, očekává ESET\nDalšíStav hrozeb pro macOS: Adware závěrem roku potvrdil, že je v Česku stabilní hrozbou


Výjezdy roku 2016 « Hasiči Cheznovice\n9.5. 2016 – Vypalování trávy\nV pondělí 9. května v odpoledních hodinách provedla jednotka hasičů, na žádost starosty obce, likvidaci vzrostlého rákosí na louce u Drátovského rybníka (Miloťák). Rákosí bylo zlikvidováno spálením. Ještě před zapálením byl celý porost prohlédnut, zda se v něm nenachází hnízda divokých kachen. Kontrolovaný požár byl nahlášen na operační středisko hasičů Plzeňského kraje, aby v případě nahlášení požáru na tel. 150, nedošlo ke zbytečnému výjezdu okolních jednotek. Rákosí bylo spáleno z důvodu zarůstání přítoku Drátovského rybníka a rozrůstání se do louky. Po vyhoření se celý prostor důkladně prolil vodou, aby nedošlo k samovolnému vznícení.


Včera Huawei na veletrhu CES 2016 oficiálně představil zlatý Nexus 6P pro americký trh, kde ho bude možné zakoupit v obchodním řetězci Best Buy (včetně vybraných „kamenných“ poboček) a tradičním internetovém obchodě Google Store. Kromě vnějšku těla, inklinujícího k odstínu „šampaň,“ se tento model od dosavadních nijak neliší. K dispozici ovšem bude jen ve verzi se 32GB či 64GB interním úložištěm. Ve zlaté tedy nebude dostupná varianta se 128 GB interní paměti.\nTagyCES2016Google Nexus 6PHuawei Nexus 6PNexus 6P Autor: Karel Kilián Kategorie: Zprávičky\nJá bych bral i klasickou verzi – tímto se chci poptat vlastníků těchto strojů (po kterém toužím od prvního představení), kde je kupovali?\nJak již několikrát zaznělo, pokud oni nechtějí peníze, dáme je holt někomu, kdo je chce, to je celé….\nOno je o to, že tohle je referenční model a příjmy google generuje jinde než na našem trhu.\nMusel by ho sem dodávat přímo Huawei.\nObjednával jsem ho v Německu v Mediamarktu … nechal jsem si ho poslat na pobočku do Drážďan. Velká spokojenost :)\nTak jistě, Google nestojí za to tady mít aspoň Store. Jak píši, jsou jiní, co peníze chtějí. Pak jsou vidět i výsledky. Ono ne nadarmo platí pořekadlo stokrat nic umořilo osla, zde v opačném významu.\nPokud ho někdo chce koupí si ho v evropě.Neni problém.\nTelefon jsem po pár kusech zakoupili před 2 a půl měsíci v zahraničí (společně s mým Nexus 5X) a cena byla i tehdy včetně dopravy o 35% levnější, než za tu dobu nejlevnější nabídka na českém trhu. Hodně smutné …\nPristup Googlu k nasemu trhu: tragedie. Tel.se mi libil. Radeji jsem ale zvolil LG V10. Pristup LG k nasemu trhu: nadhera! Kontrukce a odolnost – Nexus 6p vs LG V10 = Trabant vs Land Rover Defender


26.01.2019 09.02.2019 16.03.2019 13.04.2019 26.05.2019 16.06.2019 07.07.2019 10.08.2019\n11.09.2019 05.10.2019 30.11.2019 15.12.2019\nSváteèní výlet do Katovic a okolí - 15. 12. 2019\nV nedìli 15. 12. jsme se v rámci akce poboèky ŠK Za Parkem a ZO ÈSOP vydali v poètu 14 osob jen do blízkých Katovic, aby úèastníci mìli možnost nastavit si délku podle svého a buï s námi jít celou cestu, nebo se svézt domù autobusem. Také jsme pomýšleli na to, že bude asi zájem o polední teplé jídlo pod støechou. Nakonec ale bylo tak teplé poèasí, jako kdyby byl èasný podzim nebo pozdní jaro. Na dokreslení situace jsem ukázala skupince hned po srazu na hradì puèící kalinu vonnou, Eva Legátová mì ale upozornila, že tento keø patøí mezi døeviny se zimní dobou kvìtu. Byla jsem jí za opravu vdìèná, protože poloha keøe na výsluní a teplé zimy posledních let mì zmátly a nenapadlo mì si zjistit, jak to s touto kalinou je. Jednoduše jsem si myslela, že jde opakovanì o výsledek nadmìrné teploty, tak jak to nìkdy u rostlin v zimì bývá. A hned nedaleko jsme si u jednoho z rodinných domkù na bøehu Otavy ukázali jasmín nahokvìtý. Jeho vìtve byly obaleny žlutými kvìty a také je to v jeho pøípadì naèasováno na zimní období. Líbí se mi, jak pøi našich akcích doplòujeme jeden druhého. Každý ví nìco a je pìkné být pohromadì a informovat se navzájem.\nNa poèasí pøišla øeè bìhem naší cesty ještì nìkolikrát. Všichni jsme si jen tak za sebe libovali, jak je nám pøíjemnì, ale bylo to doprovázeno vìdomím, že pro pøírodu tohle nijak pøíznivé není. Pøezimování probíhá pøíznivìji, obejde-li se bez velkých výkyvù a s nimi spojených ztrát energie. Dokumentovali jsme to mimo jiné na pøíkladu obojživelníkù. Jejich rozmnožovací tah je v souèasné dobì delší, než by tomu bylo v pùvodní krajinì plné tùnìk a mokøadù, a když mu navíc pøedchází "jaro" v zimì a èasto ještì i náhlé mrazy v pøedjaøí, sucho a vítr, je s podivem, že vùbec nìjaké žáby dokážou k rybníkùm dojít.\nOd levého bøehu Otavy (kde jsme na okamžik zahlédli dokonce i ledòáèka) jsme se odklonili za Novým Dražejovem, a sice do Virtu. Tam jsme si ukázali vodní nádržku s výskytem zajímavého rostlinstva (napø. prustky bahenní), která mìla být vybagrována, ale povedlo se v ní pùvodní porost zachovat. Dále jsme došli mladou jednostrannou alejí ke Støele a povìdìli jsme si podrobnosti o minulosti zámku i o zámìrech souèasného majitele. Pozemek je oplocen a veøejnosti nepøístupný, v parku má být èasem stádeèko jelenù a objekt má být postupnì rekonstruován. Z drobných živoèichù nám zde Eva ukázala drabèíka a štírka. Mluvili jsme také o aleji, protože je typickým pøíkladem toho, jak je tìžké získávat pro sázení místní obyvatele. Stromky lemují cestu jen z jedné strany, ale i tak nìkteré doplatily na støety s projíždìjící technikou a uschly.\nV dálce jsme zároveò vidìli alej novou, takzvanou Štafetovou, o jejímž vzniku jsme vás informovali v císle 11/2019 v èasopisu Kompost a jejíž osud bude, doufejme, lepší. Od zámku vedly naše kroky právì tam a setkali jsme se tam s Františkem Langmajerem, s nímž jsme byli pøedem domluveni. František v Katovicích už øadu let bydlí a aktivnì se vìnuje mnoha místním aktivitám, mezi nimi na prvním místì právì péèi o zeleò. Hned v aleji pochválil zamìøení na krajové ovocné odrùdy a poradil nám drobnou, ale podstatnou úpravu drátìné ochrany kmínkù - bylo by dobré pøichytit je pevnìji ke kùlùm, aby je nebylo možno nadzvednout nad zem. Mohli by se tam totiž takto dostat zajíci a ohryzat kùru. Rovnou jsme se také domluvili, že pozveme v rámci nìkteré z akcí poboèky Za Parkem veøejnost k jarnímu proøezávání.\nObešli jsme vypuštìný Støelský rybník a øekli si nìco o jeho letošní obsádce. Èlenové Èeského rybáøského svazu zde mìli za úèelem posílení øíèních stavù ryb a prodeje nasazeného tolstolobika, amura, kapra a lína. A jako skoro všude, vyskytla se i invazní støevlièka východní. Za rybníkem jsme pøešli rušnou katovickou silnici a dostali se na pìšinu vedoucí k novì opravené kaplièce sv. Norberta. Potom už to bylo blízko k novému høišti na okraji obce. Jeho souèástí je i malé jezírko, ohništì a skupinky zachovaných starších stromù. Z nich nìkteré budou ještì potøebovat bezpeènostní øez - k nìmu dojde nyní v zimním období. Jeden ze stromù se rozlomil a èást kmene byla ponechána jako útoèištì pro hmyz. Bylo zajímavé si prohlédnout dùmyslné chodbièky, jimiž je døevo protkáno. A jedna z vrb dostala teï v pøedvánoèním období roli Ježíškovy pošty. Dutina v kmeni zakrytá proutìnými dvíøky se bude dìtem urèitì líbit.\nCestou po Katovicích nám František ukázal výsadby minulých let a spoèítal, že vèetnì té poslední (symbolických 30 stromkù sázených spolu s veøejností 17. 11. k výroèí revoluèních událostí roku 1989) se jedná o nìkolik desítek nových stromkù (160). Byl také prosvìtlen smíšený lesík nad Otavou a promìnìn na pøírodní park.\nVyhlášenou specialitou obce je výzdoba døevìnými sochami, což je výsledek ètyø roèníkù podzimní akce Otesánek (a i na její realizaci má lví podíl právì František) - navíc se poèítá v dalších letech s pokraèováním. Sejdou se øezbáøi, pøed oèima veøejnosti pracují s motorovými pilami a s dláty, návštìvníci užívají tohoto nevšedního zážitku i doprovodného programu, všichni jsou spokojeni, a ještì se na nìkterém z veøejných prostranství objeví nová pohádková postava, dutý kmen s prolézaèkou pro dìti nebo tøeba nìjaký drobnìjší motiv. Zvláš� se nám líbil stylizovaný andìl na høbitovì a nedaleko nìj socha s názvem Duše stromu\nObešli jsme i historické památky (kostel, mlýn, domek mýtného u mostu...) a bylo by nás lákalo vydat se až ke Katovické hoøe. To si ale necháme na jindy. Povìst týkající se studánky pod horou a nìkolik dalších jsme si povìdìli i tak a kromì toho jsme mìli s sebou text Františkovy humorné povídky "Chudák James" (viz zde) z ní jsme si tu a tam predcítali na pokracování. Vzpomínali jsme na doby, kdy jsme spolecne chodili na prírodovedné výlety a ukázky z literárních prací byly jejich oblíbenou soucástí. To bylo v letech 2007-2009 (viz zápisy zde zde a zde).\nNejvìtší pøekvapení nás èekalo na místì, kde už nìjakou dobu žije bobr a pøizpùsobuje si øíèní bøeh podle svých potøeb. Vidìli jsme pøehryzané kmeny stromù, vyhrabané stružky a ohlodanou mladou kùru a øíkali jsme si, že nìkde takováhle výrazná èinnost dìlá problémy a vyvolává snahu zasahovat, ale jinde by bylo dobré se bobra zastat. Po rozlouèení s Františkem, kdy jsme se dali na zpáteèní cestu pøes Pracejovice, jsme si mohli bobøí dílo porovnat s lidským, protože jsme míjeli nové vodní nádrže u Bažantnice. Mají sloužit jako zásobárna vody pro Strakonice. Bude-li to fungovat dobøe, ukáže èas.\nNakonec jsme prošli strakonickou Kalvárií, což je místo spjaté s našimi dobrovolnickými pracemi. Na jaøe tam, jak doufáme, zase rozkvete hojná hájová kvìtena a kolo života se pootoèí, aby se s podzimem pøiblížilo k dalšímu zimnímu odpoèinku. Tak jako teï, kdy jsme na sklonku roku 2019 spoleènì podìkovali pøírodì i sobì navzájem a popøáli si dobrý start do roku následujícího.\nTradièní adventní výlet do Písku - 30. 11. 2019\nV sobotu 30. 11. 2019 se konal náš tradièní výlet, jímž každý rok vítáváme advent - do Písku, kde se v tu dobu vždy koná charitní jarmark ve waldorfské ZŠ Svobodná. Svou úèastí podporujeme tvoøivost dìtí ze ZŠ,\njejich rodièù a uèitelù. Nakupujeme jejich výrobky, což pro nás znamená výbìr pìkných drobných vánoèních dárkù a pro dìti radost z našeho zájmu. Dopoledne záleží na poèasí, jdeme-li ven, nebo nìkam pod støechu. Tentokrát jsme mìli v záloze návštìvu nové písecké knihovny, ale protože bylo pøíjemnì, prošli jsme se po stezkách mezi zahrádkami a nad mìstem. Mìli jsme hezký výhled a líbilo se nám, že jsme v pohybu a na èerstvém vzduchu. Samozøejmì jsme si všímali i toho, co je v pøírodì k vidìní za živoèichy a rostliny. Eva Legátová zapsala tyto nálezy: "Pøi dnešní krásné procházce kolem Písku jsem našla pod kamenem brouka, o kterém si myslím, že je to štítonoš. Tito brouci pøezimují. Z hub mì zaujala èirùvka sírožlutá, která je cítit po svítiplynu. Ve mìstì jsem fotila malou housenku - vypadá jako modrásek jehlicový (?). Popínavou "borùvku" se mi doma dodateènì podaøilo urèit dle internetu jako zimolez Henryùv (Lonicera henryi), Hurych jej uvádí jako "jedinou stálezelenou ovíjivou døevinu pro naše podmínky". Pochází z Èíny. Na nádraží v Písku byla skákavka okenní..."\nPíseckou knihovnu navštívíme nìkdy jindy, pøípadnì se do ní podívá každý zvláš�. Nachází se poblíž té pùvodní a je možno zde kromì knížek a jiných dokumentù vidìt výstavy a zajímavou výzdobu. Poèítalo se také s tím, že jde o místo celoživotního vzdìlávání, a tak byla vybudována dokonce i hvìzdárna a místnosti podobné školním uèebnám (s modelem lidské kostry aj.).\nKoncem bøezna nebo zaèátkem dubna bude v ZŠ Svobodná další jarmark, tentokrát pøedvelikonoèní. I ten se koná každým rokem, ale spoleènì jej nenavštìvujeme. Dùvodem je to, že v tu dobu už se probouzí jarní pøíroda a máme jiné cíle. Propagaci ale dìláme, vzhledem k tomu, že waldorfská výchova v této ZŠ je zamìøena mimo jiné i na ochranu pøírody. Zatímco v mnoha jiných školách je ekologická výchova èasto jen formalitou nebo teoretickou záležitostí, zde se staví na konkrétních prožitcích a na vlastní aktivitì. Doufáme, že podobné je to i v jiných zaøízeních podobného typu a že èasem to bude samozøejmostí i všude jinde. A závìrem. Sešlo se nás 6.\nVýlet do okolí Dolní Snìžné - 5. 10. 2019\nØíjnový výlet v sobotu 5. 10. 2019 s panem Ing. Josefem Peckou by se dal klidnì nazvat "sletem dobrých holubù", protože vzhledem k deštivému a pomìrnì i chladnému poèasí se na sraz do Volar dostavily jen ty nejvìrnìjší spøíznìné duše, a to v poètu tøinácti. Hned po vystoupení z vlaku jsme se postrojili do nejrùznìjších typù pláštìnek, pøípadnì jsme rozvinuli vylehèené deštníky, nastavili je proti vìtru a vyrazili jsme smìrem k Dolní Snìžné, což byl náš hlavní cíl. Pan Pecka nám ledabyle ukázal zamlžené lesy v dálce a pak nás k nim vedl nejdøíve kousek po silnici, dál pak po zpevnìných stezkách. Vyprávìl o historii Volar, ale na žádné velké zastavování to tentokrát nebylo, abychom neprochladli. Vyslechnuté informace tak jako tak byly spíše opakováním, protože za tìch nìkolik let výletù s naším oblíbeným prùvodcem jsme Volarsko už navštívili vícekrát.\nI pøes horší viditelnost jsme mohli vnímat rozvolnìnou zeleò krajiny, která byla tvoøena v okolí Volar pøevážnì bøízou bìlokorou, vrbou køehkou, vrbou jívou a vrbou popelavou. Cesta, než jsme vstoupili do šumavských hvozdù, byla lemována odkvetlými kvìtenstvími vratièe obecného nebo obèasnì drobnými kvítky svízele bílého. Zajímavý pohled v dešti se nám naskytl na samotný vrchol Bobíku, který jsme s panem Peckou tento rok také navštívili.\nZastavení u Dolní Snìžné bylo pro houbymilovné úèastníky vítaným zpestøením, vzhledem k výskytu velkých jedincù bedel. Pro jiné bylo chvilkou odpoèinku pod kaplièkou a pro další tøeba prostorem pro drobné bádání. A tak byli nalezeni nìkteøí z mìkkýšù, jako napø. vrásenka orlojovitá nebo v nedaleké vodní nádržce uchatky toulavé s krásnými, lesklými ulitami. A kousek od božích muk s malebným obrázkem Panny Marie byl v trávì zastižen nádherný pavouk, lovèík hajní.\nO kousek dál, cestou k národní pøírodní památce Prameništì Blanice, jsme na lesním rozcestí mohli spatøit shluk protìží lesních. Po cestì skrz les jsme vyplašili sluku lesní, která do poslední chvíle byla skryta v korunì smrku a z níž jsme krátce spatøili dlouhý zobák, zbarvení kostrèe a mohli jsme pozdìji nad atlasem porovnat její velikost s podobným druhem, bekasinou otavní.\nZ románu Eduarda Basse "Cirkus Humberto" známe (dnes už zaniklou) nedalekou Horní Snìžnou jako domovskou obec rodiny Karasových, ale podle pana Pecky zde v té dobì žili pøevážnì Nìmci a vypadá to, že bylo dìjištì zaèátku tohoto knižního pøíbìhu zvoleno spíše náhodnì. Dolní Snìžná, jejímž bývalým územím jsme procházeli, už je také jen vzpomínkou a i v okolní krajinì je lidských obydlí jen poskrovnu. Vidìli jsme ale nìkolik opravených kaplièek, kostel sv. Maøí Magdaleny, køížky a památné stromy. Z nich vynikal zvláštì obrovský buk, jehož koruna by se dala pøirovnat k malému lesíku.\nV jedné z kaplièek, vytesané z tzv. prachatického dioritu, jsme nad soškou Krista objevili plástev vosíkù, kteøí i pøes chladné poèasí popolézali a vyhøívali se v ojedinìlých sluneèních paprscích. Kousek dál byl nalezen další druh vrásenky, a to vrásenka okrouhlá.\nPokud vedla naše cesta zrovna lesem, nacházeli jsme spousty hub, a to jak høíbky a bedly k sbírání, tak èervené muchomùrky k obdivu a k fotografování. O pastvinách, které jsme také míjeli, jsme se dovìdìli, že patøí k NPP Prameništì Blanice, vyhlášené v roce 2008. Skuteèný pramen bychom navštívit nemohli, protože je poblíž Arnoštova na území vojenského újezdu Boletice.\nTu a tam se protrhaly mraky a krátce si na nás posvítilo sluníèko. Dopøálo nám i nìkteré pìkné výhledy na pøíjemnì rozrùznìnou zeleò. Mezi zelenými jehliènany a travnatými plochami vynikaly zbarvené listnáèe, hlavnì javory mléèe - a podobnì se støídaly barvy i na obloze, kde byla pøevládající šedá ozdobena malými ploškami modré a zlaté. Zvláš� pøi výstupu do luk v okolí Spálence jsme mohli obdivovat malebnost šumavské podzimní krajiny, kdy se v záøi slunce pronikajícího skrze deš�ové mraky barevnì zvýraznily zlatavé koruny javorù klenù, bøíz a jiných stromù.\nSmìøovali jsme do Zbytin, které jsme v poslední èásti cesty mìli už z dálky na dohled. To už jsme mìli v nohách ne 12 km, jak jsme pøi plánování výletu odhadli podle mapy, ale o nìkolik km více. Je to tím, že nechodíme jen po znaèených cestách, ale i rùznými oklikami. Bez pana Pecky bychom si to netroufli, zatímco s jeho vedením je to radost, nacházet místa dosud neznámá.\nOdpolední vlak nám ujel, a tak jsme si obešli ještì i kostel a høbitov. Høbitov sám je výstavou zruènosti mistrù kameníkù, nebo� se zde nalézají umnì vytesané náhrobníky z již zmiòovaného prachatického dioritu, který se tìžil v okolí a jehož opracování je údajnì snadnìjší. Zároveò jsme se ale už všichni tìšili do tepla útulné hospùdky a posléze do vlaku, který nás (s pøesedáním v Èíèenicích) dopravil domù. Pan Pecka nastupoval ve Zbytinách do vlaku ve stejnou chvíli jako my, ale do druhého, v opaèném smìru. Bylo to tak nìjak symbolické, po rozlouèení a podìkování za celou letošní sezónu, kdy jsme mìli spoleèný výlet každý mìsíc od jara až do podzimu. Máme ale na støedu 13. 11. slíbenou pøednášku, a tak se zase brzy uvidíme.\nProcházka po okolí Rovné - 11. 9. 2019\nVe støedu 11. 9. 2019 jsme se v poètu sedmi úèastníkù u autobusové zastávky v Rovné sešli s panem PaeDr. Václavem Žitným, tak jak to máme ve zvyku poslední dobou každé záøí. Loni jsme se podívali na Zbuš a na Sedlinu (viz zde) a letos jsme vìdomì zopakovali víceménì tentýž program, protože tahle místa jsou z celého okolí obce nejzajímavìjší. Máme zkušenost, že v pøírodì se všechno mìní a žádné dvì procházky nejsou stejné, a tak i pøes snahu nabízet stále nìco nového se nìkdy uchylujeme i k porovnání tìch samých cest. Jeden èas jsme zvali veøejnost tøikrát za každou zimu na sèítání kání, trasa byla stále stejná (vlakem do Radomyšle a pìšky zpátky), a pøitom zájem byl velký a mnozí z úèastníkù s námi tyto naše dva sèítací transekty procházeli i vícekrát za sebou.\nPan Žitný se nejprve rozhovoøil o nedávných oslavách 700 let od první písemné zmínky o obci. Ukázal nám nové pamìtní desky - první z nich pøipomíná plukovníka èeskoslovenské armády Jana Václava Hronka (25. 6. 1888 - 18. 12. 1945), jehož život pøedèasnì skonèil tìsnì po II. svìtové válce, a to následkem útrap šesti let strávených ve vìzení v Buchenwaldu. Hned jedno z blízkých stavení je od loòského léta oznaèeno další deskou, protože se zde narodil hudební skladatel Miloš Smatek (12. 8. 1895 - 2. 9. 1974), pùvodním jménem Smeták, spolupracovník Karla Hašlera a autor mnoha ve své dobì známých skladeb - viz zde. Málokomu dnes to jméno nìco øíká, a pøitom zejména v oblasti filmové hudby je pojmem. Vyskytuje se v titulcích tak výjimeèných dìl, jako je napøíklad "Cech panen kutnohorských", "Hordubalové" nebo "Barbora Hlavsová".\nProtože procházka mìla být pøedevším pøírodovìdná, pokroèili jsme k lokalitì Na Rudì, kde je vysázeno pìtadvacet mladých stromkù. Jde sice o smrèky, jejichž pìstování se dnes už nedoporuèuje, ale pro toto místo budou pøínosem, protože zde zvýší pestrost (jinak jsou tam pøevážnì listnaté stromy), jednak pan Žitný využil toho, že smrk se mùže vsadit v kteroukoliv roèní dobu a i tak má dobrou perspektivu. Ovšem, nejde-li napøíklad o výslunný svah, a ještì k tomu na vápenci, jak se pøed nìkolika lety stalo poblíž Strakonic a všechny sazenice hned bìhem nejbližších mìsícù uschly.\nJak je na procházkách s panem Žitným zvykem, ukázali jsme si techniku odvìtování. Sice se to má dìlat mimo vegetaèní sezónu, ale výjimeènì k tomu lze pøikroèit i jindy. Mladý stromek je zbaven ménì dùležitých spodních vìtví, tak aby je zbyteènì neživil a aby byl patrný kmínek (to jej mùže v budoucnu uchránit od poseèení, protože v této podobì vypadá jako strom, a ne jako køoví), je dùkladnì prohlédnut, co se týká dvojákù a vršku a pak se odstraní jednak místa hrozící nebezpeèím tlakového vìtvení, jednak se zvolí jasný vrcholový výhon a jsou zkráceny ty, které by mohly mít konkurenèní funkci. Ne všechny tyto zásahy ale probíhají naráz. Pokud se zdá, že by jich bylo pøíliš, nìkteré se pouze naplánují na pøíštì. Pøi práci nám pan Žitný pøedvedl i náøadí, jaké se mu osvìdèilo. Jde o praktickou pilku znaèky Fiskars, která je sice drahá, ale nápadnì lehká. Skládá se tak, aby bylo zároveò chránìno ostøí.\nEva Legátové Na Rudì zaznamenala na zdi velkého drabèíka (na místì, kam jej pøilákaly výkaly) a pak tøi housenky - bourovce ostružiníkového, šípovìnky hojné a šípovìnky trnkové. Poblíž bøehu Rovenského rybníka našla Eva u porostu pìstovaných vrb vzácné sporýše lékaøské (v Èervené knize je v jejich pøípadì uveden stupeò ohrožení C2 v jižních Èechách). Vrby se každoroènì oøezávají a jejich výhony se vyvážejí do Nìmecka, kde se z nich pletou rùzné doplòky do domácností.\nNa Zbuši jsme vidìli zbytky dvou vápenných pecí. Stejnì jako loni jsme byli smutní z toho, že jsou do nich naházeny odpadky a v okolí jezdí terénní vozidla, pod nimiž se vydroluje zemina. Kvetla zde tolice srpovitá (stupeò ohrožení C3 v jižních Èechách). Bylo by ještì déle co pozorovat, ale veèery už nejsou tak dlouhé a vìdìli jsme, že pìšky do Strakonic dorazíme až za tmy. A tak jsme na pìšinì pod Sedlinou podìkovali, rozdìlili jsme se podle rychlosti do skupinek a vyrazili pøes Øepici domù. Pøíjemné chvíle babího léta se tím nastavili o popovídání a o pozorování usínající krajiny. -ah-\nVýlet do Horní Vltavice a okolí.\nDne 10. srpna jsme opìt vyrazili na výlet po krásách Šumavy s profesionálním prùvodcem Ing. Josefem Peckou.\nNaším cílem bylo okolí Horní Vltavice. Malebná železnièní zastávka, utopená v pøítmí šumavských stromù nás pøivítala s pøíslibem na drobný déš�, ale i pìkný výlet. Hned ze zaèátku jsme mohli zaèít botanizovat nebo se jen pokochat krásným, velikým exempláøem sytì èerného slimáka popelavého. Ale to není ten pravý, vyhledávaný živoèich pro mnohé úèastníky. Spíše potìšil cestou do Horní Vltavice výskyt modrého omìje šalamounku. Nebo potom pohledy do krajiny s mlžným oparem, ze kterého se vyzdvihovaly domy s kostelem sv. Rodiny a sv. Jana Nepomuckého v Horní Vltavici. Zde jsme v zápìtí strávili nìkolik pìkných chvil.\nNaše další kroky vedly jihozápadním smìrem pøes zajímavý most klenoucí se nad Teplou Vltavou k bývalé sklárnì Havránka. Ostré, pichlavé sluneèní paprsky pøipravily prostor pro krátkou zastávku a pozorování bezobratlých, kvìteny nebo tøeba jen na obèerstvení. Dále potom okolo studánky, lesní cestou se zavodnìnými kolejemi po lesní technice a obèasnými kalužemi. V jedné z nich jsme mohli uvidìt larvy èolka horského. Na jiném místì se stal zajímavým klikoroh borový nebo rùzná seskupení pestøenek obletujících okoliènatá kvìtenství. Východ z lesa nám poskytl pohled na krajinný kout bývalé osady Žlíbky. Na to jsme zmizeli opìt v lese, abychom si prohlédli PR Hliništì a vyplašili nìco divoèákù.\nPotom zaèala cesta zpìt. Okolo schwarzenberského pamìtního kámene pøi jednom lesním rozcestí na Chlustov s kamennou kupou a kamenem na vrcholu.\nZpáteèní cesta nás za mírného deštì zavedla zpìt na Havránky. Okolo sírovce žlutooranžového rostoucího v ovocné aleji do Horní Vltavice, který mnohé z nás obdaroval chutnými plodnicemi.\nKonec našeho putování byl opìt na vlakové zastávce.\nDále za zápisníku Evy Legátové.\nNa dnešek byla nepøíznivá pøedpovìï poèasí, ale dobøe jsme udìlali, že jsme výlet nevzdali. Setkali jsme se v Horní Vltavici, bylo nás 19. Pan Josef Pecka pro nás pøipravil opìt velmi zajímavou trasu. Nejprve byla domluvena prohlídka kostela sv. Rodiny a sv. Jana Nepomuckého v Horní Vltavici. Kostel byl založen v roce 1724. V jeho okolí žije minimálnì 8 druhù mìkkýšù (a jedna píïalka na zdi - žlutokøídlec ètveroteèný). Kvetla zde také dymnivka žlutá. Od kostela jsme se vydali k zaniklé osadì Havránka. Cestou jsme vidìli mimo jiné housenku štìtconoše trnkového a bìloskvrnky lískové (starší název lískovnice šedá). Na staré tøešni rostl sírovec žlutooranžový, poletovala zde píïalka vlnoèárník sveøepový, poskakovala kobylka cvrèivá a lovil pavouk lovèík vodní. Naše cesta pokraèovala k rezervaci Hliništì (našla jsem jeden jediný pravý høib), kde jsme vyplašili "èerné rytíøe" (divoèáky). Vystoupali jsme na vrchol Chlustova. Z mìkkýšù byla také jedna malá závornatka z padlého kmene. Nakonec jsme se museli vrátit zpìt do Horní Vltavice. Na svahu nad Teplou Vltavou objevil pan Hrdlièka ještì kobylku hnìdou. Výlet se nám moc líbil, bylo mnoho zajímavostí z historie a k navštíveným místùm, které jsem si bohužel nezaznamenala. I krásné výhledy. Také stojí za zmínku "svatební kámen" Schwarzenberkù.\nDalší pozorované pøírodniny: lilie zlatohlavá, vraní oko ètyølisté, vemeník, kruštík širolistý, samorostlík klasnatý, žindava evropská, hadí mord nízký, celík zlatobýl plavuò puèivá, plavuò vidlaèka, vranec jedlový, mech pérovec, høebenitý kotrè Nìmcùv a larvy èolkù našel pan Hrdlièka, brouk zdobenec skvrnitý\nVýlet na Bobík a do okolí Lenory.\nNáš výlet s panem Ing. Josefem Peckou, který se uskuteènil v nedìli 7. 7. 2019, zaèínal z železnièní zastávky Lenora. Sešlo se nás 19, a to ze Strakonic, ale i z nìkolika vzdálenìjších obcí (z Vimperska, Blatenska a dokonce i z Plznì).\nJak nám vyprávìl pan Pecka a doèetla jsem se po návratu i na internetu, obec Lenora se nachází v údolí Teplé Vltavy na Šumavì asi 15 km jižnì od mìsta Vimperk v nadmoøské výšce 765 m. Vznikla v roce 1834 jako osada kolem nové skláøské huti. Lenorskou sklárnu založil Johann Meyr v roce 1834. Postavená skláøská hu� byla pojmenována po Eleonoøe, manželce majitele panství Jana Adolfa Schwarzenberka, Eleonorenhain, v èeském pøekladu znamená tento výraz "Eleonoøin háj". Pozdìji byl název poèeštìn do nynìjší podoby. Sklárna ukonèila výrobu v roce 1995 po neúspìšné privatizaci. Od té doby, z kdysi svìtovì proslavené sklárny zùstávají pouze ruiny.\nV údolí je vidìt soutok Teplé Vltavy a Øasnice. Odtud pokraèuje Velká Niva. Je zde smíšený les. Vyskytují se zde javory, buky, jedle a smrky. Velká niva je národní pøírodní rezervace, leží na území CHKO. Vzadu nad bližšími kopci je vidìt Plechý, Tøístolièník, Trojmezná, Stožec a Hvozd. Cestou jsme vidìli mimo jiné tužebník jilmový, tøezalku teèkovanou, tøezalku skvrnitou, pupavu bezlodyžnou, hrachor lesní, chrastavec, chrpu parukáøku a také trávu tøeslici, které se øíká srdíèka Panny Marie. Z dalších trav jsme si urèili smilku tuhou, psineèek psí, tøtinu rákosovitou, metlièku køivolakou. Z hmyzu jsme vidìli napøíklad vøetenušku a rumìnici pospolnou.\nNa louèce nad Lenorou byla v travním porostu k zastižení saranèe zlatozelená, saranèe zlatavá a kobylka luèní. Z motýlù soumraèník èáreèkovaný nebo pestré vøetenušky: vøetenuška komonicová a vøetenuška pøehlížená. Z pavoukù jsme málem zašlápli køižáka mramorovaného. Nad kvìty se vznášelo hojnì pestøenek.\nNa kraji lesa nám pan Pecka ukázal lapaè s feromonovým extraktem, sloužícím k monitoringu lýkožrouta smrkového. Vidìli jsme místo, kde byla výbuchem bunkru z doby II. svìtové války vytvoøena velká paseka. Byly polámány stromy a tlaková vlna se šíøila do okolí tak, že vysklila mnohým obyvatelùm Lenory okna. Tímto zpùsobem mìla být vyzkoušena kvalita èeského opevnìní, ale i pøes použití velké nálože výbušniny bunkr odolal, pouze se pøeklopil.\nDále jsme vidìli cestou na kopec Bobík z rostlin prasetník, hrachor luèní a pampelišku srstnatou. Zaujalo mì, kolik jsme potkali druhù ostøic: rostla zde tøeslicovitá (používaná jako èalounická výplò), lesní, bledavá, zajeèí a oddálená. Také jsme vidìli køížence pcháèe bahenního s rùznolistým. Objevil jej pan František Zima, botanik, který nám spolu s panem Peckou rostliny ukazoval. Dalšími druhy, které jsme míjeli, byl pstroèek dvoulistý na mechu kostrbatci, zvonek okrouhlolistý, èernýš luèní, plavuò puèivá, silenka dvoudomá, sedmikvítek, jedlá provazovka zvaná (v Krkonoších) Krakonošovy vousy. Dále jsme vidìli odkvetlý devìtsil. Zøejmì se mu zde daøilo, jeho velké listy zabíraly velkou plochu. Pøišli jsme k Zátoòské hoøe, kde je také smíšený les. Zde byl vidìn èarovník alpský, kyèelnice devítilistá, kakost smrdutý. Dále jsme prošli bukovým lesem. Zde se vytváøí na zemi opad zásaditého charakteru, který je nepropustný jako støecha a takøka nic nemùže prorùst nahoru. Naproti tomu smrkový les vytváøí povrch kyselý. Proto je dùležitý smíšený les, kde je prostøedí bohatší a je pøíznivìjší pro pøítomnost nejrùznìjších druhù rostlin i živoèichù.\nV hlubších kalužích lesní cesty se vyskytovaly velcí jedinci vodního mìkkýše, uchatky toulavé. O kousek dál, pod Zátoòkou horou bylo možné pozorovat nìkolikrát skokana hnìdého.\nNa odpoèívadle, kde se øíká U obrázku, jsme si dali pøestávku a pak došli na kopec Bobík (též Velký Bobík, nìmecky Schreiner). Je to jihoèeská hora v Boubínské hornatinì, má výšku 1264 m n. m. Nachází se 6 km severnì od mìsta Volary, je nejvyšší horou na jeho území a zároveò je nepøehlédnutelnou dominantou celé volarské kotliny. Na vrcholu Bobíku stávala døevìná ètyøpatrová triangulaèní vìž. Ta se však nezachovala a v souèasnosti je vrchol pokrytý lesem, prakticky bez výhledu (s výjimkou malého prùhledu mezi stromy k severu). Cestou na vrchol a na vrcholu Bobíku rostl svízel nízký a borùvèí. Borùvky ještì nebyly úplnì zralé, ale jíst se daly. Ukázali jsme si velký kámen, na kterém byl vytesán „schwarzenberský Turek“ (jemuž klove krkavec oko) a knížecí korunka. Zajímavé bylo, jak jsme vstoupili do mrakù, které se vlnily mezi stromy a vytváøely nevšední mlhu. Byl to nádherný zážitek. Cesta dolù na vlak do Volar byla kratší, zato dolù strmìjší. Jeden z úèastníkù si na èepici snesl kousek cesty dolù motýla, hranostajníka bukového. Ušli jsme celkem 19 km. Cesta vlakem ubývala a my mohli za oknem sledovat vytoužený déš�, který byl ale bohužel dost krátký.\nPozorované rostlinné druhy zaznamenané botanikem Františkem Zimou: plavuò puèivá, kamzièník rakouský, prha arnika, kyèelnice cibulkonosná, kyèelnice devítilistá, lýkovec jedovatý, vraní oko ètyølisté, kokoøík pøeslenitý, kopytník evropský, bukovník kapraïovitý, bukovinec osladièovitý, èarovník alpský, vìsenka nachová, devìtsil bílý, sedmikvítek evropský, døípatka horská, pcháè bahenní, pcháè rùznolistý, køíženec pcháèe bahenního a rùznolistého, olše šedivá, bøíza karpatská, chrastavec lesní, starèek hercynský, žindava evropská, samorostlík klasnatý, smilka tuhá, tøtina chloupkatá, tøeslice prostøední, kontryhel pastvinný, èistec lesní, netýkavka nedùtklivá, plicník tmavý, krabilice zlatoplodá, èernýš lesní, pitulník horský, sveøep Benekenùv, pšeníèko rozkladité, vrba ušatá, rozchodník køovištní, škarda èertkusolistá, hasivka orlièí, èilimník èernající, kruèinka nìmecká, chrpa parukáøka, tøezalka skvrnitá, kostrbatec tøíkoutý, jetel zlatý, silenka dvoudomá, bika lesní, ostøice ježatá, huseník lysý, vøes obecný, len poèistivý, zvonek klubkatý, zvonek rozkladitý, zlatobýl obecný, kokrhel menší, pomnìnka bahenní, pupava obecná...\nVýlet k Blanici.\nDne 16.06.2019 se konal pøírodovìdný výlet s Ing. Josefem Peckou. Náš zaèátek ve Volarech zdále se býti z poèátku suchý. Avšak šumavská pøíroda si øekla své a tak po suché cestì konèící u volarského høbitova, zaèalo vstupem do blízkosti vrchu Kamenáèe a návštìvou Kalvárie pršet.\nCestu ke Kalvárii s manželkou známe. Snad už jen proto, že jsme se zde úèastnili zajímavého semináøe týkajícího se ochrany stromù nebo døevokazných hub. Cestou jsme mìli pøíležitost si naše vzpomínky oživit. Stejnì tak jako obrazy samotné Kalvárie.\nZ pøicházejícího a sílícího deštì se radovala samotná pøíroda. Díky nenadálé vláze bylo možno cestou pozorovat zajímavého mìkkýše, podkornatku žíhanou nebo skokana hnìdého.\nU Cudrovic, nedaleko Kádrova kopce tøeba ještìrku živorodou. V Blanici v PR Na Soutoku støevle potoèní promíchané s hrouzky obecnými. V Záblatí pøi kostelu sv. Jana Køtitele zajímavého kamenného prosebníèka nebo køtitelnici.\nKaždý si mohl vybrat. Ale jako tradiènì, níže uvedené øádky patøí Evì Legátové. - vh -\nV nedìli 16. 6. 2019 jsme se v poètu 24 osob zúèastnili výletu ZO ÈSOP Strakonice s profesionálním šumavským prùvodcem panem Ing. Josefem Peckou, který pro nás pøipravil velmi zajímavou trasu. Zaèátek byl v pùvabném mìsteèku Volary. Na zdech jsme zde vidìli hned i nìkolik zajímavých živoèichù (køižák skvostný obøí samièka, pøástevník chrastavcový, kropenatec jetelový).\nKousek nad mìsteèkem je památník obìtem pochodu smrti a køížová cesta. Zaujala mne také miniaturní housenka srpokøídlece bøezového. Došli jsme k zaniklé obci Cudrovice. Podél další cesty kvetly vemeníky (fotka se nezdaøila, ale lišejníkovec èerný se vyfotit nechal).\nPak jsme se ocitli na zvláštním místì se skálou (tzv. Jezerní skálou) u øeky Blanice. Kdo chtìl, mohl se pøebrodit k chránìnému lesu, který má (jak pøed nedávnem odborníci zjistili) pralesní charakter. Na tomto místì byla trávnièka luèní, pøástevník medvìdí, èelistnatka perle�ová, lovèík vodní, zobonoska topolová, motýlice obecná ad. Ze stromù nás zde zaujaly hlavnì velké staré smrky a jedle. Pak jsme se vrátili pøes øeku zpátky k ostatním, kteøí tam zatím posedìli a posvaèili.\nNásledoval nádherný úsek podél Blanice s nauènou stezkou. Pan Hrdlièka nalezl závornatku malou, žijí zde i mnohonožky dvoupásé. Z rostlin jsme vidìli napø. žlu�uchy orlíèkolisté, kamzièník rakouský a nekvetoucí omìj. Cíl cesty byl v Záblatí, kde je krásný kostel. Dokonce nám o chvíli døíve otevøeli hospodu s možností pohladit si nádhernou mòoukací koèièku.\nMoc dìkujeme panu Peckovi a Hrdlièkùm. Výlet se nám velice líbil. Ušli jsme asi 14 - 15 km. Sice jsme nevidìli zøíceninu hradu Hus, jak bylo pùvodnì plánováno, ale nevadilo nám, že po vzájemné dohodì jsme šli jinou cestou.\nVýlet do Zdíkova.\nPøírodovìdný výlet, který se konal 26. 5. 2019, zaèínal ve Zdíkovì rozc. Nové Hutì, kde na nás èekal prùvodce pan Ing. Josef Pecka. Sešlo se nás 13 lidí. Naše skupina nejdøíve smìøovala do pøírodní rezervace Najmanka. Nejvìtší èást území je tvoøeno podmáèenou jedlovou smrèinou. Nejcennìjším rostlinným druhem této èásti je silnì ohrožená bøíza trpaslièí. Hojnì jsou rozšíøené mechy ploník a rašeliník. Pan Pecka nám ukázal, jak crèí voda z chomáèe rašeliníku sevøeného v pìsti - tento druh jí totiž dokáže zadržovat až desetinásobné množství, než jaká je jeho hmotnost. Vidìli jsme i další rostliny typické pro toto prostøedí: pøeslièku lesní, suchopýr úzkolistý, klikvu bahenní, pastarèek potoèní. Z døevin byl nejèastìjší smrk a jedle, ale i nìkteré listnáèe. Obdivovali jsme napøíklad semenáèky buku lesního s velkými a tmavými dìložními lístky.\nNa stromech jsme tu a tam vidìli díry vyklované datly nebo strakapoudy. Jednomu mladému jeøábu se podaøilo zakoøenit v úžlabinì mezi vìtvemi jiné døeviny. Všímali jsme si, co roste na kmenech, a vidìli jsme napøíklad houbu bøezovník obecný. Na jedné z hub rostoucích na smrku jsme pozorovali jev zvaný gutace. Jinde jsme pod kùrou nalezli plže s výmluvným názvem podkornatka žíhaná. Rezervace Najmanka je také biotopem vzácného tetøívka obecného, kterého jsme ovšem nevidìli.\nProvádìjí se zde jen nezbytnì nutné asanaèní zásahy proti kùrovci, jinak se lesní porosty ponechávají samovolnému vývoji. Vidìli jsme larvy lýkožrouta smrkového pod kùrou smrku a lapaèe na tento hmyz. Na kraji lesa byl ponechaný kmen pokrytý oøezanými vìtvemi, který také slouží jako lapaè. Je sledován kvùli odhadu síly napadení v dané lokalitì. Mají-li smrky dostatek mízy, dokážou se nájezdníkùm (až do poètu kolem 5 000 na jeden strom) bránit, ale jsou-li v horší kondici, podléhají. Za suchého poèasí se situace ještì zhoršuje. Proto se vysazují buky, jejichž zásaditý opad dokáže vytvoøit na zemi vrstvu a chrání podloží proti odparu vody. Tak si smíšený les pomáhá v udržení vláhy. Následnì tato pestrost stromù navazuje na pestrost rostlinných a živoèišných druhù a udržení pružnosti a stálosti v krajinì.\nBylo by žádoucí omezit výskyt jelenù, jejichž pøemnožení dané ekonomickým cílem vede k nedomyšleným dopadùm na tuto krajinu. Mladé stromky, zejména jedle, trpí okusem, dospìlým vadí tøení zvíøat pokožkou o kùru a její narušování, pøi kterém se obnaží lýko a na vzduchu vysychá.\nStarý strom u cesty byl plný otvorù a pøipomínal hmyzí hotel. Jiný vypadal z dálky jako smìjící se obyvatel lesa. To vše vytvoøila pøíroda sama. Pan Pecka nás upozornil na drobný pstroèek dvoulistý, ale vidìli jsme i nápadné kvìtiny jako devìtsil bílý nebo silenku dvoudomou. Dále jsme si ukázali korovnici smrkovou. Jde o mšice na smrku uschované v jakémsi hnìdém seskupení pøipomínající šištièku o velikosti menšího bonbonu. Tam jsou chránìné pøed suchem i napadením jiným hmyzem.\nKdyž jsme dorazili k rybníku, podaøilo se nám vidìt nevídané. Pan Ing. Vilém Hrdlièka nám ukázal ve své dlani lesklici mìdìnou, která neuvìøitelnou rychlostí kmitala køídly. Na zemi vedle lesklice objevil pan Ing. Josef Pecka svleèku tohoto hmyzu. Byli jsme svìdky tohoto nádherného pøírodního úkazu. Po pár minutách našeho obdivování lesknici uschla køídla a rozlétlo se spokojenì do okolí. Z dalších živoèichù jsme našli napø. miniaturního mìkkýše kružníka bìlavého, z rostlin ostøici zobánkatou nebo èernýš lesní. Cestou k rybníku u Lizu jsme vidìli zbìhovec ženevský, vítod, hadí mord nízký, prstnatec májový, jedlou øeøišnici (chutná jako køen), zvoneèník èerný, vlaštovièník, štírovník a èimišník obecný (hrachovník).\nBrzy jsme se pøiblížili k Lizu a naskytl se nám pohled na umìle vytvoøené lesní jezírko, kde uprostøed je ostrùvek porostlý stromy. Druhé menší jezírko je kousek vedle. Existuje i tøetí, ke kterému jsme nedošli. Jezírka byla užiteèná mlýnùm a pile ve Zdíkovì. V dobì jejich provozu zvyšovala stav vody ve Zdíkovském potoce, pramenícím i se svými pøítoky na úboèí vrchu Hrb v nadmoøské výšce 980 m.\nNecelé 3 km od Zdíkova na nás èekala kaple Narození Panny Marie – lizovská kaple. Názvy líz, lízy se v 18. a 19. století pojmenovávaly úzké pruhy – prùseky vykáceného lesa, po kterých se sváželo pokácené døíví. Tahalo se koòmi, v zimì se vozilo na velkých saních. Takové prùseky sem kdysi smìøovaly. Na celé ploše Lizu se nachází bývalý zámecký lesopark, který byl založen po r. 1880, ve výmìøe 2,69 ha, v nadmoøské výšce 790-825 m n. m. Kromì smrkù, které jsou zde zastoupeny nejvíce (28 %), jsme vidìli vzrostlé buky lesní (14 %) v jinak pestré druhové skladbì. Na kmeni buku lesního rostly troudnatce. Cestou jsme vidìli vraní oko a èesnáèek.\nNa kraji Zdíkova jsme byli svìdky neèekaného souboje. Jezevèík, který patøil jedné z úèastnic naší mise, se støetl s houserem. Ten chránil své svìøenkynì, majestátnì roztáhl køídla a nahnal psovi strach. Vypadalo to nerozhodnì. Majitelka psa zasáhla právì vèas a svého jezevèíka si odvedla. Oddechli jsme si všichni, že to dobøe dopadlo, a šli jsme dál na autobusovou zastávku, abychom odjeli zpìt do Strakonic. Mezitím se teplé poèasí promìnilo na horké, ale to jsme už byli na cestì domù. Výlet se moc líbil a tìšíme se na další, èervencový.\nVýlet do okolí Svaté Máøí.\nV sobotu 13. 4. 2019 jsme vyrazili do okolí Svaté Maøí na Vimpersko. Provázela nás Ing. Jaroslava Kováøová a seznámila nás mimo jiné se svou kamarádkou Annou Stahlovou (viz http://www.anickastahlova.cz/). Mìli jsme v nich velmi milou spoleènost. A navíc jsme se mohli potìšit i s jejich zvíøaty - s Jarušèinu fenkou (ta šla celou cestu s námi) a s množstvím obyvatel Anièèiny vznikající farmy. - ah -\nZe zápisníku Evy Legátové\n16. 3. jsme vyjeli v 7 hodin ze Strakonic vlakem do Radomyšle. Na návsi v Radomyšli jsme se kromì dvou katalp podívali také na rozkvetlý vilín. Došli jsme ke kostelu sv. Jana Køtitele a k židovskému høbitovu. Cestou jsem si fotila v lese sasanku hajní. Na poli jsem obrátila jeden støednì velký kámen, pod kterým lezla spousta støevlíèkù ošlejchových (fotka se nezdaøila). Za Radomyšlí jsme navštívili významnou lokalitu s výskytem mnoha druhù obojživelníkù u kaple sv. Vojtìcha. Kousek od Domanic jsme obdivovali zrekonstruovaná boží muka, kde navíc sedìl pro mne nový brouèek - kozlíèek Pogonocherus decoratus, vázaný svým životem na borovice. Jsem moc ráda, že jsem se s ním mohla seznámit. Prošli jsme Domanicemi, kde mì zaujal rozkvetlý døín. U Horního øepického rybníka jsme pozorovali asi 4 páry hus velkých. V lese kvetly jaterníky podléšky. Rybník jsme obešli po trati. Zaslechla jsem èejku chocholatou. Na rybníce byli také lysky, labu� a kormorán. Pokraèovali jsme kolem Pilského a Dolního øepického rybníka, kde kvetly 3 køivatce rolní. Pak už jsme dorazili do Strakonic. Celkem jsme zaznamenali 3 kánì a 1 poštolku. Ptákù jsme cestou pozorovali a poslouchali více (napø. špaèka obecného, pìnkavu obecnou, holuba høivnáèe, drozda zpìvného, datla èerného, èervenku obecnou). Celou cestu pršelo, proto nemám více fotek (šetøila jsem fotoaparát). Výlet se nám moc líbil. Velké podìkování patøí Hrdlièkùm.\nPutování za kání lesní z Radomyšle do Strakonic (Buteo 2018/2019).\nSobota 16. 3. 2019: celostátnì vyhlášený termín akce BUTEO neboli sèítání kání, a sice poslední z tøí v zimním období 2018/2019 (pøedchozí viz zápisy zde a zde). Tradièní cesta z Radomyšle do Strakonic, jako už mnohokrát døíve, byla zaøazena zároveò i mezi události poøádané Šmidingerovou knihovnou a místní Základní organizací ÈSOP. Nasèítány tøi kánì a jedna poštolka. Tolik strohá fakta.\nPøedpovìï poèasí nebyla pro veøejnost lákavá, protože v dešti a studeném vìtru je málokdo ochotný se pohybovat venku. Pro ochranáøe byla ale nová vláha vítaná. Sice na øece panoval takøka povodòový stav, vylepšila se i vydatnost pramenù, napøíklad podsrpenského u kaplièky Panny Marie (v poslední dobì hodnì oslabeného), ale stav spodních vod zùstal bohužel nízký. V zimì sice sem tam napadl sníh, jenomže vzhledem k rekordnì vysokým teplotám bylo vždycky brzy po nìm a hodnì vody se vypaøilo. A ještì další dùvod nás vedl k radosti z deštì. Zaèal totiž tah žab a mokro je v takových dnech velmi dùležité.\nTìžko øíci, je-li úèast 4 osob v takový den vlastnì ještì docela hodnì, nebo naopak málo. My jsme to brali tak, že jsme akci nabídli, a kdo pøišel, ten pøišel. Máme radost vždycky z každého a vážíme si zájmu o pøírodu, který teoreticky prohlašuje asi víceménì každý, ale v praxi se projevuje tím, zda se dotyèní lidé starají i o možnosti ochrany, nejen užívání si toho, co krajina nabízí.\nJako obvykle jsme dorazili na zastávku Radomyšl, vyšli ke kostelu sv. Jana Køtitele a na židovský høbitov, odtud pokraèovali ke kaplièce sv. Vojtìcha (se studánkou, která je už po øadu let bohužel vyschlá, což je zpùsobeno zøejmì melioracemi na vedlejším pozemku), k další kaplièce (na rozcestí) a do Domanic. Dále k Øepickým rybníkùm a zadem k trati, k Pravdovu mlýnu a do Strakonic. Obcházení rybníkù je poslední dobou takøka nutností, protože je nejen mokro na cestì pod oborou, ale je už i rozebraná døevìná lávka. Jdeme-li tam jen tak sami, zujeme se, vodu pøebrodíme, zase se obujeme a je to - úèastníky spoleèné výpravy by ale takovýhle postup mohl odradit. Asi nejvìtší radostí pro nás ale byly divoké husy. Ale o tom všem napsala lépe a podrobnìji Evina, viz níže. Tento roèník akce BUTEO je tedy za námi - a pokud se nic zlého nepøihodí, poèítáme s úèastí i v pøíštích letech.\nPutování z Vrcovic do Písku 9.2.2019\nZimní období bývá na poøádání pøírodovìdných výletù obtížnìjší. A to z nìkolika dùvodù. Fauna a flóra své životní projevy a výskyt snižuje na úsporný režim, tudíž není pro bìžného pøírodomilce co k vidìní. Drobní nebo obèasnì vyskytující se živoèichové, rostliny èi houby vìtšinou úèastníky výletu nerozpálí do té míry, aby opouštìli teplo domovù za nejistým výsledkem. A den je kratší. Proto se snažíme volit cestu nenároènou, dopravními spoji dostupnou, aby v pøípadì vyboèení poèasí z obvyklého normálu nedošlo k újmám na duchu a zdraví.\nTak byl také pøipraven výlet ze Strakonic do Vrcovic u Písku. Sešlo se nás 6 s touhou poznat vzdálené Vrcovice. Vláèek byl pøíjemnì vytopen a pøestup v Ražicích se odehrál bez èasového zaškobrtnutí. Pøedtím jsem cestou okolo rybníku Øežabince pøemýšlel, zda by bylo možno zde opìt ve snìhu vystopovat lišku, spatøit kunu nebo hlídaného orla moøského. Ale na místo toho pozornìjší z nás mohli na øece Blanici pøi pøejezdu železnièního mostu pozorovat tøi morèáky velké. Druh kachny potápivé, která se pomalu a snad i jistì stává z druhu kdysi ménì hojnì spatøovaného druhem bìžným. Strakonická Otava tento druh hostí již nìkolik let. Jen v teplých mìsících si za ním èlovìk musí tzv. zajít. Písek jsme projeli coby dup a pak cesta skalnatým úvalem a byly tu Vrcovice. Malebná zastávka z èervených cihel, její celkový vzhled mírnì kazí polomoderní okna. Ale bìh èasu se nedá zastavit. Cestou do obce jsme si všimli nìkolika oøešákù královských, kteøí míøí k zajímavé statnosti. Stejnì tak jako u nás, tìžký sníh z minulých dnù zanechal své destruktivní stopy na nìkolika borovicích lesních v obci nebo starých višních. V obci jsme okukovali statek s pamìtní deskou Anny Vìtrovské roz. Hessounové a jejího syna Cyrila Vìtrovského, kteøí obìtovali život za 2. sv. války a knìze a vlastence MSGRE Josefa Hessouna.\nKousek dál jsme na zápraží staroselského domu pozorovali vyhøívající se koèkou na oknì. Kaple na návsi ve štítu hlásala pøítomnost ke sv. Václavu, soška na oltáøíku však byla jiného duchovního zamìøení. Nikoliv však k sv. Janu Nepomuckému. Otevøená vrata místní minimlékárny nás zlákaly k nahlédnutí a nìkteré z nás k nákupu mléèných výrobkù. Cestou z obce jsme mohli pozorovat po staru vyskládaný bøeh Vrcovického potoka. A potom vedla cesta otevøenou krajinou, kde smìrem východním bylo možno spatøit kostel sv. Jakuba v Èížové. Z hlasitých ptaèích projevù bylo ponejvíce slyšet sýkory a brhlíka z nedalekého stromoví pøi potoku. Sestup k Otavì nedaleko Heringova mlýna byl mírnì nepøíjemný díky ledovým zmrazkùm na cestì, ale odmìna v podobì pohledu na øeku z nedaleké lávky stála za to. Potìšil i pohled na starý jez, šípovì a šikovnì vyklínìný proti toku s vorovou propustí. Je již málo takových jezù. Kachny divoké byly zde hojné. A potom jsme se obrátili a vydali se po pravém bøehu nauènou stezkou k Písku. Cesta se brzy napojila na lesní porost složený pøevážnì z borovic lesních, dubù letních, javorù mléèù a habrù obecných. Tìžký sníh z minulých dní pùsobil i zde a mnohé stromy, pøevážnì v zimì køehké borovice padly pøes cestu. Na jenom místì jsme dokonce mohli vidìt mohutný trs jmelí, který by zøejmì pøed vánoèními svátky udìlal radost milovníkùm tradic. Bìhem cesty nás doprovázelo hojné štìbetání sýkor, obèas drozdù kvíèal nebo brhlíkù lesních. V jednom místì jsme mimodìk od bøehu zvedli dvì volavky popelavé. Rulové skalní stìny byly obèas okrášleny porostem kapradin. V nìkterých místech jsme ve skále zaznamenali horolezecké znaèení nebo skoby.\nPøes chladné poèasí jsme bohužel nemohli pozorovat hojnost bezobratlých živoèichù. I pøesto se podaøilo najít nìco jedincù plamatky lesní, páskovky keøové, vøetenatky obecné nebo skelnatky západní cf. Studánka, kterou jsme míjeli, mìla dostatek vody. Co v ní žije, jsme nezkoumali. Od obrázku Panny Marie již nebylo k Písku daleko. Ještì jedno prohlížení kmenu habru, který hostil nìkolik druhù døevomilných hub a jsou popsány v dále ve zprávì Evy Legátové. Potom jsme dospìli ke skalní stìnì tvoøené granodioritem s nìkolika trsy sleziníku èerveného. Potom za zavøeným obèerstvením jsme okoukli skalní puklinu a u protìjšího bøehu potápku malou. Na okraji mìsta jsme mohli spatøit rovnìž morèáky velké. Potom už byla cesta krátká. Skrze mìsto na vlakové nádraží a potom do nedalekých Ražic. Z Ražic pohledy do okolní krajiny, zejména na zasnìženou hladinu Øežabince. Uprostøed rybníku sedìli na ledu dvì siluety velkých ptákù. Možná vzpomínaných orlù moøských. Výlet se nám vydaøil. I pøes snìhovou pokrývku, ledové zmrazky na cestì a místy popadané stromy bylo na co koukat a jak protáhnout tìlo. Tak zase nìkdy pøíštì.\nZe zápisníku Evy Legátové.\nDobrý den (ahoj), dnes si nás šest "stateèných" užívalo výletu ZO ÈSOP Strakonice vedeného panem Ing. Vilémem Hrdlièkou. Dojeli jsme vlakem do Vrcovic u Písku. Je to velmi malebná obec s kaplièkou svatého Václav a øadou krásných starých (i opravených) domù. Nezapomínají zde ani na své rodáky - napø. cedule pøipomínají rodinu Hesonovu (viz fotka). V obci funguje také malá mlékárna, takže byla pøíležitost ke koupi dárku z výletu, nebo si pohladit místního pøítulného mourka. Cestou z Vrcovic vypadala pùvabnì vesnièka Èížová na kopci. Z Plynového mostu U Caisù pøes Otavu jsem si vyfotila Heringùv mlýn. Pak jsme už procházeli Nauènou stezkou historika Augusta Sedláèka podél Otavy. Pod kamenem byla chvostnatka, našli jsme nìkolik plžù (napø. slimáèka, skelnatku západní, plamatku lesní, hlemýždì zahradního, žihlobytku stinnou). Na jednom habru rostla hlíva, døevokaz rosolovitý, èihovitka masová a rosolovka mozkovitá. Mròavá dlouhochlupka dvoubarvá na vìtvièce dubu mi pøipomnìla, jak jsme kdysi hledali na jiném výletì ZO ÈSOP Strakonice s panem Liborem Hejlem u Š�áhlav brvenku Hahnovu, která však roste na jedli. Na okraji Písku mìl pro nás pan Hrdlièka pøichystanou potápku malou. Byla skoro poøád pod vodou, takže jsem ji nedokázala vyfotit. Posílám alespoò morèáky velké. Z ptactva jsme toho pozorovali (a poslouchali) více (napø. krkavce velké, káni lesní, hýla obecného, volavku popelavou). Výlet se mi moc líbil, velké podìkování patøí Hrdlièkùm. Krásnì svítilo sluníèko a cesta byla bezpeèná."\nPøírodovìdný výlet: z Milenovic do Protivína\nZnáte to - "vlak do Èejetic, Ražic, Protivína..." Èlovìk to z nádražních tlampaèù zná od dìtství jako básnièku, ostatní názvy stanic i malých zastávek okoukal pøes zaprášená okna vagonù, nìkdy si i pomyslil, jaké to kde asi je, ale život pøináší poøád nìco dùležitého a jen taková obyèejná zvídavost, na tu èas nezbývá. Pak se neèekanì objeví v pozvánkách na výlety ÈSOP a Šmidingerovy knihovny Strakonice jméno jihoèeských Milenovic - a èervíèek zahlodá. Ani mì po vyhlášení programu moc nepøekvapily èasté dotazy, jestli je nutné se na výlet pøedem hlásit (nemusí, když to není v pozvánce uvedeno - ale ètenáøi si chtìli být jistí) a kudy se pøesnì pùjde a podobnì.\nNámìty, jak by trasa mohla vypadat, se objevily na našich webových stránkách s tím, že si úèastníci vyberou podle poèasí a podle toho, co by se jim líbilo nejvíce. Pøedpovìï pak zahrozila náledím a ztlumila pùvodní nadšení, pøesto se nás v urèený den (v sobotu 26. 1. 2019) sešlo na nádraží docela hodnì (14). A náledí se nakonec nekonalo, padal mokrý sníh a byli jsme tomu rádi. Ozdobil krajinu a hlavnì pøidal nìco málo k vláze letošního ledna, který byl v jiných krajích bílý, zatímco u nás ve srážkovém stínu panovaly prozatím hlavnì holomrazy.\nSnažili jsme se o neustálý pohyb, abychom neprochladli, a tak jsme si pøíslušné komentáøe øíkali pøevážnì "za pochodu". Bylo toho hodnì, co se dalo k obci Milenovice, k cílovému Protivínu i k okolí øíci. Padala zvuèná jména (Karel IV., Pøemysl Otakar II. atd. - viz napø. zde), ale i zapomenutá, která byla ve výsledku ještì zajímavìjší, protože jsme se dozvídali nìco nového - nehledì na pùsobivou atmosféru s tím vším spojenou. Je dobré se pøipravovat na výlet nad literaturou a internetem, ale úplnì nìco jiného je být pøímo v krajinì v blízkosti té které historické památky, vnímat její krásu a výjimeènost. Spojení obrazu a slova je pak nìèím, na co se nezapomíná. Tøeba hned po vystoupení z vlaku v polích u neobvyklého dvojramenného køížku s motivem trnové koruny, stojícího v sousedství vìkovitého dubu. Nebo na nedalekém høbitùvku. Kolem obvodových zdí jsou pìkné velké stromy, doposavad ušetøené mrzaèení, vše peèlivì opraveno, dokonce vèetnì starých záchodkù u márnice, vládne poøádek a klid. A naše skupinka stojí s úèastí mezi hroby a poslouchá verše nazvané "Milenovický sad", pøedèítané z vitrinky u vchodu:\n"... Když nad zemí vichr zkázy duje,\nnaším klidem klid vodòanských rybníkù je,\nmechy nám tu voní,\nstøíbro slunce padá na úrodu mladou,\nhory do bohatých zahrad stíny kladou..."\nAutor Ing. Ivo Beneš (28. 11. 1886 Zátaví u Písku - 19. 7. 1967 Písek), prácheòský regionista, není dnes už známý. Nìco málo o jeho práci projektanta i o snahách na poli kulturním se ale dá najít na internetu (viz zde a plný text jmenované básnì zde).\nVe vsi jsme si ukázali pøedevším budovu hospodáøského manského dvora, jejíž prùèelí nese dosud stopy pùvodní renesanèní krásy. Poblíž se nachází výklenková kaple zasvìcená sv. Janu Nepomuckému a køíž s vloženou pamìtní deskou, pøipomínající obèany padlé za I. svìtové války. Míjeli jsme také nìkolik pìkných ukázek zachované lidové architektury, a to vèetnì stodol, kterým se vyhnulo pøestavìní. U jednoho z domù jsme se dali do øeèi s pánem, který odklízel sníh a stìžoval si na cestáøe a jejich liknavý pøístup k pøidìlené práci. Mìli za úkol poøezat rozrostlé køoví u cesty, spletli si urèené místo a chtìli se pustit do mlází, které nijak nezasahuje do pøíkopu ani pøes nìj, a ještì chrání silnici i protìjší domy. Pán se do vìci vložil, využil svých letitých zkušeností a poukázal na to, že vítr pøináší pøes návrší prach a v zimì sníh, o køoviny se pìknì zastaví a bylo by nesmyslné na tom nìco mìnit. Zachránil tak nìkolik desítek zdravých døevin, poskytujících mimo jiné útoèištì pro ptáky a další divoké obyvatele. Za to jsme mu byli samozøejmì vdìèní, podìkovali jsme mu a pomysleli jsme si, jak málo nìkdy staèí k velkým pøehmatùm a jak snadná mùže být náprava, jen když se k ní nìkdo odhodlá a tìch pár minut jí vìnuje.\nZvesela jsme si vykraèovali dál, k Protivínu, a po cestì jsme se zastavovali u tabulí nauèné stezky nazvané "Na bøehu Blanice". O další informace se postaral jak vedoucí výletu (mùj manžel Vilda), tak nìkteøí z úèastníkù - napøíklad Alan Šturm nebo naše zdatná pomocnice Eva Legátová, jejíž dovìtek se jmény pozorovaných druhù rostlin i živoèichù si mùžete pøeèíst skoro u všech zápisù z akcí, nehledì na pravidelné dojíždìní na schùzky spolku Ledòáèci a podstatný pøínos pøi takøka každém jejich páteèním programu. Co všechno se dalo lupou nebo naopak dalekohledem pozorovat, to nám veèer ve svém mailu vyjmenovala i tentokrát (viz text v závìru zápisu).\nJe škoda, že jsme nemìli možnost projít protivínský zámecký park, protože ten by nás rozhodnì velmi zajímal. Od jednoho z místních obyvatel jsme se dovìdìli, že nìkdy (pøi slavnostech apod.) ale bývá otevøeno. Nebo by se dalo zavolat do píseckého muzea a doptat se, na koho se obrátit. Hned na kraji obce jsme skupinku rozpustili, aby si každý mohl najít to své, ale i tak jsme skoro všichni chodili ještì delší èas pohromadì. Napøíklad jsme se dovolili a podívali se do dvora, v kterém jsme od jeho brány vidìli ozdobný kamenný chrániè paty zdi (aby ji nemohly poškodit projíždìjící povozy). Obhlíželi jsme také historické budovy, pøipomínky významných osobností (spisovatelù Eduarda Basse, Jiøího Koláøe a pìvkynì Marty Krásové), obdivovali jsme nádherný platan na kraji námìstí u zámku i další v proslulé trojøadé aleji u pivovaru, atd. atd., ale pamatovali jsme i na prozaické ohøátí a obèerstvení. Hezké chvíle jsme strávili na židovském høbitovì, kde se sníh postaral o znásobený pocit ztišení a pokory. A také o to, aby díky kontrastní bílé barvì vloèek vmetených do nápisù na náhrobcích byla zašlá písmena èitelnìjší, než jak by se to mohlo povést v ostatních roèních dobách. Ze høbitova se pak dalo doputovat po pìšinách k rybníku, což jsme ale využili už jen tøi (my s Vildou a Evina). Vidìli jsme rozsáhlou hladinu pokrytou ledem a snìhem, vodu pøitékající potrubím z ÈOV - a kapry pøi hladinì. Je zde zøejmì zvýšená míra zneèištìní a navíc nebylo znát, že by bylo nìkde prosekáno. Ryby se tedy snažily být blízko zèeøeného prostoru u pøítoku.\nDíky tomu, že trasa výletu byla krátká (i s oklikami necelých 10 km), mìli jsme èas na zastávky a rozlièná bádání. A ani zima nebyla nakonec taková, že by nám v tom bránila. Vìdìli jsme, že ve vlaku se po cestì z Protivína zahøejeme. A najde-li nìkdo z úèastníkù nìjaký ten volný víkend v létì, mùže se snadno vrátit, protože vlakové spojení je do téhle èásti naší krajiny zatím dobré, cesty jsou schùdné, znaèené - a slibují v okolí øeky i v obou obcích ještì spoustu dalších objevù.\nZ dopisu Evy Legátové:\n"... 26. 1. 2019 jsem se zúèastnila výletu ZO ÈSOP Strakonice, vedeného manžely Hrdlièkovými, z Milenovic do Protivína. Úèastníkù bylo 14. Nejprve jsme navštívili høbitov u Milenovic s pìknou básní Ing. Iva Beneše (1886 - 1967). Na høbitovì jsme našli stopy lasice kolèavy a mrtvého pavouèka šplhalku keøovou. Pøes øeku Blanici jsme došli do Milenovic. Tato malá obec (cca 160 obyvatel) se mùže pochlubit øadou pozoruhodných domù vèetnì manského hospodáøského renesanèního dvora. Cestou po žluté turistické znaèce do Protivína jsme pozorovali volavky popelavé, káòata, srnky, zajíce ad. Zámek v Protivínì je bohužel nepøístupný. Námìstí je zajímavé, na lípì bylo hodnì blánatek lipových a na památném platanu sí�natky platanové (oba druhy patøí mezi ploštice). Cedule pøipomíná pobyt spisovatele Eduarda Basse ve mìstì. Kostel má velmi netradièní zasvìcení sv. Alžbìtì Portugalské. Vydali jsme se ještì na dva høbitovy za mìstem - køes�anský a témìø prázdný židovský. V Žižkovì ulici sedìl na zdi køižák hrbatý. Z mostu pøes Blanici v Protivínì jsme mezi kachnami divokými zahlédli potápivou kachnu - sameèka poláka chocholaèky. V rybníce jménem Rabiò lapali kapøi po vzduchu, rybník je napojený na ÈOV. V restauraci na námìstí mìli dobrou èesneèku, cukrárna byla otevøená do 13 hodin, íèko je o víkendu zavøené. Cestou na nádraží jsme míjeli kapli sv. Anny a nádhernou platanovou alej. Výlet se mi velice líbil. Velké podìkování patøí Hrdlièkùm..."\nSeznam autorù: ah - Alena Hrdlièková.


Umístění člena rodiny do specializovaného zařízení je zpravidla pro řadu lidí „neprobádaným územím“. Proto chápeme vaši potřebu získat maximum informací, abyste mohli učinit odpovědné rozhodnutí. Snažíme se v tomto ohledu zájemcům o umístění v našich zařízeních vyjít vstříc a na našich internetových stránkách přinášet veškeré potřebné informace. Pokud byste přeci jen nenašli, co jste hledali, obraťte se na naše pracovníky telefonicky nebo formou e-mailu.\nVyplníte-li přihlášku na našich stránkách, obratem obdržíte zprávu o tom, že jsme vaši žádost přijali a zaregistrovali a následně vás bude kontaktovat pracovník z Alzheimercentra, které jste si vybrali. V případě vašeho výběru několika Alzheimercenter současně budete kontaktováni pracovníkem toho zařízení, ve kterém je nejkratší možný termín přijetí do péče.\nMáte-li jakýkoliv problém s vyplněním přihlášky, obraťte se na našeho pracovníka uvedeného v kontaktech níže - rádi vám s vyplněním pomůžeme a přihlášku za vás vyplníme po telefonu. Pokud by se stalo, že odešlete přihlášku a neobdržíte od nás zprávu o jejím přijetí, kontaktujte nás prosím na níže uvedených telefonních číslech a nebo e-mailem: info@alzheimercentrum.cz\nOsobní návštěva Alzheimercentra:\nSoučástí dokumentů, které obdržíte, je i návrh smlouvy. Smlouva se uzavírá v den přijetí klienta do péče. S jejím zněním se můžete v klidu předem seznámit. Disponujeme i smlouvou obrázkovou, protože tuto povinnost nám ukládá zákon 108/2006, avšak uzavření takové smlouvy vám nedoporučujeme, protože smlouva v piktogramech není právním dokumentem, jakkoliv vymahatelným jak pro jednu, či druhou stranu.\nPříloha č.1 Seznam fakultativních nákladů\nPříloha č.2 Souhlas s nahlížením do dokumentace\nPříloha č.3 Souhlas se zpracováním osobních údajů\nPro uzavření smlouvy lze vybrat dvě možnosti:\nV případě, že všemu rozumíte, s dokumenty jste se seznámili a souhlasíte s nimi, návrh smlouvy je pro vás vyhovující, lze dohodnout závazný termín přijetí. V té době jste již seznámeni s tím, co všechno budete k přijetí potřebovat – tyto informace jsou samozřejmě součástí dokumentů, které jste obdrželi při první návštěvě Alzheimercentra. V případě zájmu můžete přijít na návštěvy opakovaně a získávat další informace, které vás zajímají.\nPro podrobnější informace kontaktujte dle vámi vybraného zařízení následující osoby:\nSociální pracovnice Filipov tel.: +420 774 774 015\nSociální pracovnice Písek tel.: +420 773 377 015\nSociální pracovnice Loucký Mlýn tel.: +420 773 377 025\nSociální pracovnice Průhonice tel.: +420 774 774 065\nSociální pracovnice Zlosyň tel.: +420 774 774 027\nSociální pracovnice Piešťany tel.: +421 917 127 585\nSociální pracovnice České Budějovice tel.: +420 773 377 035\nSociální pracovnice Jihlava tel.: +420 778 494 015\nSociální pracovnice Zlín tel.: +420 773 377 075\nPrvní dny pobytu


Organizer na zadní stranu sedadla omyvatelný černý\nDíky organizeru uložíte ve svém autě spoustu věcí, bezpečně a přehledně. Navíc chráníte i sedadlo např. od dětských kopanců:-)\nUniverzální organize na zadní sedadlo auta Je super omyvatelný, takže ikdyž vám jej děti zašpiní, bezproblémů očistíte. Díky takovému organizeru přehl... celý popis\nUniverzální organize na zadní sedadlo auta\nJe super omyvatelný, takže ikdyž vám jej děti zašpiní, bezproblémů očistíte. Díky takovému organizeru přehledně urovnáte jakékoliv věci, které své místo v autě nenašly.\nDoporučujeme hlavně pro ty, kteří mají rádi pořádek všech nezbytností. Ideální pro děti, dáte jim tam spousty hraček, kapesníčky, autíčka apod.\nUniverzální rozměry na zadní sedadlo\nzapínání okolo opěrek\ns možností v nižší části přímo u sedačky\nvelikost cca 55 x 40cm\nomyvatelný materiál (polyester)\nspousty kapes a přihrádek