Kdo natočil:&nbspBlanka Jedličková\nKdy:&nbsp13. 08. 2008\nKdo zpracoval natáčení:&nbspBlanka Jedličková\nEva Koubková, roz. Hejzlarová (* 1928 )\nNa zemi jutový matrace a ranec vedle sebe, ve kterým jsem se vůbec nevyznala. A nějakou deku a polštář\nnarozena 3. září 1928 v Náchodě\nmaminka pocházela z židovské rodiny a tatínek z velmi věřící katolické rodiny\nsestra Hana byla pokřtěná, Evu nechal tatínek zapsat do židovské matriky\nv květnu 1943 šla jako jediná z rodiny do Terezína\njako dívka smíšeného židovského manželství byla ušetřena transportu na východ, v Terezíně ale strávila dva roky\ntatínek byl nasazen na práci do Německa a maminka do Prahy na Hagibor, kde se loupala slída\nmaminka přišla do Terezína v únoru 1945, osvobození se dočkaly společně\npo válce se všichni vrátili do Náchoda\nv roce 1949 se provdala a měla dva syny\ncelý život žila v Náchodě a v roce 2008 oslavila 80. narozeniny\nOd dětství až k Terezínu\nEva Koubková, rozená Hejzlarová, se narodila 3. září 1928 v Náchodě. Její rodiče měli v Náchodě cukrárnu. Maminka pocházela z židovské rodiny a tatínek byl z věřící katolické rodiny. Jejich rodiče nebyli moc rádi, že se chtěli vzít. Na svatbě jim nikdo nebyl, ani z tatínkovy, ani z maminčiny strany. Brali se v Praze na Staroměstské radnici.\nEva měla sestru Hanu, která byla o devět let starší. Když se narodila, rodiče ji nechali hned pokřtít. A když se později narodila Eva, tatínek ji nechal zapsat do židovské matriky. A řekl: „Prostě jedna bude tak a tak. Je to taková holka černá okatá a mamince to bylo celkem tenkrát jedno, možná byla ráda. To já nevím. Kdybych byla pokřtěná na katolickou církev, tak jsem byla toho všeho ušetřená. Ale naši mě dali pokřtít v roce 39, no ale to prostě už bylo zbytečný. Tak moje sestra byla katolička, vzala si zase křesťana a byla úplně toho všeho ušetřená. Nevím, jestli by někdy na ni třeba časem taky se něco nevztahovalo… Takže jsme byly každá z jinýho těsta… z jednoho těsta, ale jiný příchutě.“ [35:28]\nAsi v pěti letech dostala paní Eva černý kašel a maminčina sestra si ji vzala k sobě do Berouna. Tam zůstala skoro celých pět let. „Teda vozili mě na každý svátky a na prázdniny domů. A vždycky, když jsem se vrátila, tak seděla jsem v koutku a poplakávala jsem a teta říkala: ,Tak jestli se ti stejská, tak pojedeme do Náchoda.‘ Ale já už jsem tam zase měla takový ty svoje. A měla jsem je strašně ráda, tu tetu s tím strejčkem.“ [1:30]\nKdyž začaly platit norimberské zákony, jednoho dne strýček řekl: „Eva musí do Náchoda, vypadá to hrozně!“ [2:03] Odvezli ji tedy do Náchoda a strýček s tetičkou byli jedni z prvních, kteří šli potom přímo do Polska. Zahynuli někde u Lodže. „No a to jsem pak byla teda doma, do školy jsem chodila v Náchodě asi čtrnáct dní a paní ředitelka řekla: ,No, Evičko, nemůžeš sem chodit, protože…to nejde no. ‘ Ještě pak mně maminka nebo naši sehnali, v Hronově mě zas ještě vzali do školy, takže jsem jezdila do Hronova. No a tam asi taky tři neděle, asi si to někdo taky nepřál, no. Tak jsem přestala chodit i do toho Hronova. Pak jsem chodila na hodiny, abych úplně nezblbla. Tady na Novým Světě byli Bandlerovi, byli to taky Židi a ta Irenka stihla ještě odmaturovat, a tak jsem k ní chodila každý ráno a ta mě učila. Taková byla křehká. Taky se nevrátila potom, nikdo z nich se nevrátil. No a tak k tý jsem chodila na hodiny. To jsem začala nosit už tu hvězdu taky, vždycky jsem nějakou knížku na tom měla, protože jsem se za to styděla strašně. To bylo v roce čtyřicet dva, ti šli zase už do transportu. Tady bydleli nějaký Patákovi a ta se teda nebála paní učitelka Patáková a k tý jsem taky chodila. No, ale pak nakonec už to taky nešlo, protože to víte, jak ten režim hold… Tak někdo řekl: ,Ta holka chodí k tý učitelce.‘ … No, tak pak jsem, pak nevím, pak už jsem asi nějakej čas byla doma a v roce čtyřicet tři jsem šla v květnu do toho Terezína.“ [2:45]\nTransport a příchod do Terezína\nKdyž v prosinci 1942 odcházel transport Židů z Náchoda, byla paní Eva v nemocnici, protože jí operovali slepé střevo. V květnu 1943 se ale musela s rodiči rozloučit, protože přišlo nařízení, že musí odjet do Terezína. V té době jí bylo čtrnáct let. „A asi čtrnáct dní jsem byla v Praze ve Veletržním paláci, než nás tam byl celej ten vlak, než ho naplnili. To jeli pak už vlastně ti míšenci, ty děti těch míšenejch manželství. No různý ještě asi, bylo nás tam strašně moc. No a tam už jsem byla taková ztracená, víte. Protože už nás tam bylo hodně, nikoho jsem neznala vůbec. Na zemi ty jutový matrace taky jenom a já ten ranec vedle sebe, ve kterým jsem se vůbec nevyznala. A nějakou deku a polštář. No a tam jsme byli těch čtrnáct dní, než jsme odjeli. Pak přišel den a šli jsme pěšky… myslím, že to bylo to holešovický nádraží. A jeli jsme tam, no. A myslím, že ten příjezd do toho Terezína… no já jsem si to představovala… já vůbec nevím, jak jsem si to představovala. Oni to byli mladý lidi, nikdo skoro neplakal, byli tam i starší než já, ta mládež. A tak se jako bavili. A já jsem z toho byla… jsem si říkala: ,Jak oni se znaj, že spolu mluvěj?‘ No, já jsem tam neznala teda vůbec nikoho.“ [5:15]\nKdyž přijela do Terezína, nejdříve ji dali do Hamburských kasáren na půdu. „Tam na mě přišlo prostě takový zoufalství. Já jsem si ho ani moc neuvědomovala, ale to ve mně myslím zůstalo, takovej pocit strachu a… jak bych to řekla…až do smrti… teda až doteď, taková ta ustrašenost.“ [7:22]\nPo několika dnech ji přestěhovali do jiných kasáren, ta se jmenovala Drážďanská. Každá z kasáren v Terezíně měla své jméno. V Drážďanských kasárnách bydlela ve velké místnosti a s ní tam byla už jen samá děvčata. Bylo jich tam asi padesát. Seznámila se tam se svou přítelkyní Ritou Czabanovou.\nEva začala jako jiné dívky pracovat v „Landwirtschaftu“ (v zemědělství). Pěstovaly se brambory, rajčata, řepa, mrkev, špenát nebo se sušilo seno. Vždycky i něco nacpala do punčoch, a když přišla na ubytovnu, rozdělila se s děvčaty. Celou zimu dívky rozhazovaly hnůj po poli. Pracovala v partě s Pavlou Kadlecovou, která byla asi o tři roky starší a při práci jim vyprávěla prvorepublikové filmy.\nNa oběd se z práce nechodilo, vracely se až večer. Když přišly, vyfasovaly chleba, margarín a cukr. S tím se i kšeftovalo. Když někdo potřeboval třeba ponožky, tak cukr vyměnil s někým, kdo potřeboval třeba pro rodiče víc jídla.\nZ Drážďanských kasáren se pak zase stěhovala, tentokrát do Q 609. Ulice v Terezíně byly pojmenované buď Q nebo L. V říjnu 1943, když byla na Q 609, dostala Eva těžký kloubový revmatismus. Odvezli ji do nemocnice. Tam ji ošetřoval doktor František Fischer, kterého znala už z Náchoda. V Terezíně byl také její bratranec Evžen Kraus, který jako lékař pracoval na plicním. Když byla nemocná, staral se o ni. Nosil jí jídlo a vařil polévky, aby měla hodně síly a uzdravila se. Když byla v nemocnici ve Vrchlabských kasárnách, proběhlo v Terezíně v listopadu 1943 sčítání lidu. O tom slyšela jen z vypravování. Bylo hrozné počasí, celý den pršelo a hlavně staří lidé tam nastydli a umřeli.\nKdyž se uzdravila, musela se zase přestěhovat. Tentokrát do L 414, kde byli míšenci. Říkalo se tomu Jugendheim. Dívky měly vychovatelku Uli Lažanskou. Ta večer děvčata učila, spíš by se dalo říci, že je vzdělávala. Vypravovala o spisovatelích a básnících. Když děvčata přišla večer z práce na ubytovnu, Uli je vždycky zklidnila a snažila se je trochu učit. Četla jim básně a učila písničky... Uli Lažanská se po válce domů nevrátila.\nV roce 1944 měla děvčata napsat nějakou úlohu, básničku nebo vzpomínku ke Dni matek. Většinou to byl dopis mamince. V kanceláři pak vybrali ty nejlepší, přepsali na stroji, děvčata k tomu ještě namalovala obrázky a pak se to sešilo dohromady. Ke konci války si ten památníček Eva vzala a přivezla si ho domů.\n„Tak jednou byl v Terezíně, myslím, že to bylo teda v tom roce 44, když přijel Červený kříž do Terezína. A terezínský náměstí vyfešákovali, osázeli to tam zelení a koupili nový hrábě a lopaty a tam byl takovej altán, ten postavili a v tom hrála hudba. A přijela tahleta komise a to se nacvičovaly různý divadla. A já jsem byla vybraná, jmenovalo se to Broučci a bylo to teda nádherně secvičený, to jsem byla pak vždycky uvolněná na ty zkoušky. A to tam byl, já nevím jestli vám… dirigoval to Karel Ančerl a pak nějakej Hanuš Thein, to byl známej zpěvák… teď si nemůžu vzpomenout… no známý prostě lidi to byli. A mezitím tančily baletky, nevím, jestli by to dneska vůbec někdo dal… To byli samý vrcholoví umělci. A tak ty Broučci sami o sobě, to bylo nádherný. Tam seděla takhle na kraji… dělalo se to v tehdejší sokolovně, no ona tam ta sokolovna je ještě určitě pořád. A na kraji toho jeviště seděla Váva Schönová, ona pak byla v Izraeli herečkou, a ta tam seděla v takovým kroji, to všechno prostě dodali, to se tam šilo. Já jsem tam teda zpívala, ačkoliv vůbec jsem zpívat neuměla, a zpívali jsme Přijde jaro přijde. Jestli jste četla Broučky, tak tam vždycky bylo jaro, všechno kvetlo a tak vždycky začínalo. Jako Přijde jaro přijde. Ona četla a my jsme tam za kulisama zpívali Přijde jaro přijde, bude zase Máj…taková písnička hezká, dlouhá docela. Tak to jsme tam zpívali a to nás nacvičoval nějakej pan dirigent z Brna. No ono to vám bylo opravdu jak do Národního divadla, jenže v malým. No a ta Váva Schönová tam vždycky četla kousek z Broučků a tam byl ten výjev… jak spěj, jak se probouzej. A tak jsem v tom účinkovala taky. To je teda vzpomínka na to. To byla komedie strašná pro ten Červenej kříž, snad někde ze Švýcarska. Nevím, nepochopím, že na to naletěli jako… tak jestli tomu věřili, bůh sám ví.“ [20:17]\nDopisy a balíčky\nZ domova dostávala Eva balíčky. Když si pro něj přišla, vždycky byl otevřený. Donesla ho mezi děvčata a tam se to obyčejně rozdělilo. V těch balíčcích dostávala z domu také sádlo, to pak většinou vyměnila za nějaké oblečení nebo za něco, co bylo potřeba. Dopisy z domu nedostávala. Ona ale psát mohla. Vždy jednou za tři měsíce mohla napsat povolených třicet slov. To vždycky psala: „Ich bin gesund. Es geht mir gut (Jsem zdravá. Daří se mi dobře.) Viele Grüsse und Küsse. Eure Eva.“\nO tetě Jetty\nEva měla v Terezíně ještě starou tetu, která se jmenovala Jetty Goldschmiedová a pocházela také z Náchoda. „Od maminčiny maminky sestra to byla, ona už když šla do Terezína, tak jí bylo… teď nevím. No byla už stará. A ona byla umístěná… ona byla taková nevyrostlá, malá, měla hrb… hrozně maličká, svobodná stará ženská to byla. A byla umístěná, tomu se říkalo… (Zichenheim – pozn. ed.) jak byly ty šance, tak tam byly takový příšerný ubytovny. A tam tyhle starý lidi prostě nastěhovali a bylo jich tam strašný kvanta. A já jsem někdy za ní přišla, vždycky jsem si s sebou vzala nějakou kamarádku. Ona se jmenovala Jetty… teta Jetty a my jsme jí říkali Jettinka. A naši jí předtím každej den posílali oběd. Ona bydlela za náměstím, to byla židovská ulice, tam jsou nadační domy, byla tam synagoga a tam jsou takový dva nadační domy a tam ona teda bydlela. A každej den jí teda naši posílali obědy. A když jsem já za ní přišla, tak ona mně tam teda strašně vyčítala a nadávala, proč jí máma neposílá obědy. Zlobila se na ni, že si to s ní vyřídí. No, ale ona tam pak zemřela. Protože to byly, já nevím stovky lidí… a všichni strašně starý a blázni, víte… No, řev tam byl. Mně to tam někdy přišlo k smíchu. Ne, abych nad ní brečela. No a když mi řekla: ,Proč mně neposílá máma obědy,‘ tak já jsem se musela tomu smát, říkám: ,Já jsem ti tadyhle něco přinesla.‘ ,To není oběd!‘ No, oni to, co třeba druhejm přidali, tak to těmhle lidem ubrali, protože se jich potřebovali zbavit že jo.“ [45:38]\nHygiena, nemoci, blechy, vši a štěnice\nV Terezíně bylo také hodně havěti. Každý měsíc se chodilo na prohlídky kvůli vším. Každý se vždycky bál, aby mu je nenašli, protože jinak by ho ostříhali skoro nebo úplně dohola. Eva ale vši nikdy neměla Nepříjemné byly také blechy a v létě, když začalo být teplo, bylo hodně štěnic. Někdy si děvčata vzala slamníky a šla spát na dvůr, ale tam zas běhalo hodně myší. Někdy našly až tři sta štěnic za noc. „Ale člověk si na to zvykl, že jste viděla štěnici, šla, zamáčkla a bylo to.“ [53:15]\nAsi jednou za čtvrt roku dostal člověk lístek – poukázku na sprchování s teplou vodou. Lidé se sprch báli. Sice nikdo nevěděl, že s transporty odcházejí lidi prakticky do plynu... „Ale něco se muselo vědět, protože jednou za čas se dostala poukázka na sprchování, kde byla jedna sprcha vedle druhý, a tam byla vždycky panika. Nikdo nechtěl jít první do těch sprch. Takže se něco vědět muselo.“ [83:53]\nV Terezíně byly všelijaké nemoci, hlavně infekce. „Ta epidemie tyfu, ta byla nějak na jaře roku 43. A to opravdu bylo hrozně krutý no, protože spousta lidí umřelo a hodně z těch mladejch taky, že. A většinou ty holky, to pak byly i se mnou na tom L 414. Když se uzdravily, úplně přišly o vlasy a pak jim všem narostly krásný, kudrnatý vlasy. A já jsem bydlela na kavalci s nějakou Helgou Jukrovou, to byla z Ostravy dívka, a ta, právě když já tam přijela, tak ona byla po tom skvrnitým tyfu. Jako já stará. Jinak u nás pak tam nebyl skvrnitý tyfus. Ale potom tam vypuklo… to nevím, v kterým to bylo roce… asi 44… ta encefalitida, nějakej zánět mozku. Prostě bylo to taky těžká nemoc, bylo to infekční, docela se to tam šířilo. No a tam vyklidili tenkrát sokolovnu, v tý se pak hrály pozdějc ty divadla. A tam prostě dávali ty nemocný s tou encefalitidou. Tak to nebyla hezká nemoc. Ono tam bylo těch infekcí strašně moc. Strašně moc. Hlavní taková nemocnice, to byly Vrchlabský kasárna. Všechny ty kasárna v Terezíně měla nějaký svý jméno, že jo. Tak tyhle Vrchlabský, ty byly určeny jenom… jenom nemocnice to byla… lůžková. Tak se tam snažili, jak mohli, no. Byly tam ty nejlepší kapacity, protože se tam sešly strašný kvanta dobrejch lékařů, a nejenom lékařů, prostě ta inteligence tam byla. A proto to tam všechno bylo takový snad k přežití, víte. Protože se snažili… tam v tý hrůze třeba tomu nějak pomoc. Někdo si řekne, že se tam hrálo divadlo nebo muzika, ale to bylo u těch všech hrůz a nemocí… Prostě to vedení toho Terezína, ty si toho asi zatím nevšímali, protože věděli… ať se ty lidi vyblbnou, ať se vyřáděj, že se jich stejně časem zbavěj.“ [48:23]\n„Bylo to ohrazený, to náměstí bylo zaplocený neviditelně, nějakejma prknama. A já jsem se s těma Němcema, akorát vždycky bylo něco takový… registrace a to jste musela jít na tu komandaturu a to ve vás byl vždycky strašnej strach, jo, protože oni tam seděli za těma stolama a nevěděli jste, co si tam píšou, a to bylo vždycky většinou před těma transportama To si neumíte představit. Ty transporty, to bylo vždycky něco strašnýho. To se vždycky rozkřiklo, to víte, že tam taky bujel nějakej takovej podzemní… nebo nějaký ty… drby… nebo něco se doneslo třeba od četníků, protože tam na těch polích a kolem hlídali četníci. A to se rozneslo třeba, že půjdou transporty, a to jak se tohle rozneslo, tak během třech dnů, ty transporty už rozdávaly pozvánky. Nikdo nevěděl, kdo tu pozvánku dostane. Ale pak se jako zjistilo… nebo se vědělo, že míšenci… dívky jsou toho zatím ušetřeny. A to pak vám chodily ty pozvánky a ty lidi si museli sbalit zas to zavazadýlko, který měli, a šli opět do těch Hamburskejch kasáren, protože tam byla vlečka až zezadu, kolejová… vlaková. A tam jsme šli někdy pomáhat těm lidem nebo pohlídat ty děti a to vám, jako kdybyste… já to řeknu v malým… třeba na nádraží v tý hale… bylo k nepropadnutí lidí. A teď na zemi uzlíčky s dětma, jo? Malý děti, větší děti, starý lidi. Nářek takovej… A tam už se nesmělo k tý vlečce. A oni vyvolávali ty čísla, to jste vždycky byla jen číslo, a teď to bylo jako do těch vagonů… to byly ty, vykládky se tomu říkalo… nákladní vozy. A to je hnali do toho, že tam byli jako herinky a ty malý děti… no to prostě… i nemocní. Opravdu… tam máma nad tím uzlíčkem, protože tam šla i třeba těhotná ženská, vždycky se tomu nedalo zabránit. A tak to bylo teda hrozný. A pak po těch transportech se vždycky trochu vylidnilo. Protože to šlo vždycky tak pět až sedm tisíc lidí. A teď třeba někdo i z toho pokoje a teď tam byly ty postele, ty kavalce prázdný. To bylo… takový to bylo smutný ty transporty, to bylo strašný. Oni věděli, že někam jdou, ale přesně nikdo nevěděl, že jdou de facto na smrt většinou, že. Vždyť já když přišla do Terezína, v tom roce 43, tak tam bylo šedesát tisíc lidí. To bylo opravdu… já nevím… městečko asi pro sedm tisíc. A když si představíte těch lidí tam nahňácanejch, že…To se tam proudilo jak… to prostě tam bylo jak v hemžírně. A když potom pak ty transporty poslední odjely, tak to bylo… no to už jsem tam pak skoro nikoho nepotkávala.“ [78:40]\nMaminka v Terezíně a konec války\nMaminka paní Evy přijela do Terezína v únoru 1945. Předtím byla nasazená na práci v Praze na Hagiboru, kde se loupala slída. Tatínek musel zas na práci do Německa.\nKdyž válka končila, Němci zmizeli. „Najednou byli pryč během tejdne. To jsme tam ale všechny byli, protože se nesmělo nikam… tak kdo utek, utek. Ale ti prostě zmizeli ti Němci… jak pára nad hrncem. A pak tam přijeli Rusové, ti nás tam osvobodili. To byl… no, to byl taky zážitek. Protože teď tam vznikla taková… k tý cestě se hrnula kvanta lidí, prostě že jedou osvoboditelé. Jeli ty Rusové, ale ty nás moc jako… oni asi nevěděli ti vojáci, co je to vítá za lidi. No, tak… a pak to tam teda uzavřeli kvůli nemocem, protože v tý době tam bylo strašně mnoho skvrnitýho tyfu, protože to tam přinesly ty pochody smrti. No, tak to ještě ty pochody smrti… to bylo snad to nejstrašnější, co člověk viděl. To fakticky šel takovej štrúdl lidí odněkud, úplně v hadrech, bosi, tam padali mrtví. A ty přinesli ten skvrnitej tyfus a na to tam právě po válce zemřelo v Terezíně hodně lidí. My jsme právě s tou Ritou taky v těch kasárnách, co oni je jako pokládali… Ti snad jen dostávali trochu napít, protože by jim bylo zase strašně špatně. A tak jsme tam mezi nima chodili, víte, jako jim posloužili… třeba přikryli nebo něco podali. A pak to bylo zakázaný, protože de facto asi osmdesát procent z nich mělo ten skvrnitej tyfus. No, pak to tam zavřeli teda. Já jsem se dostala teda domu s tou maminkou, ten pán jeden tam přijel pro svou manželku. Tak jsme jely domů, přijely jsme do Prahy, to byly ještě barikády, a až pak asi za tři dny jsme jely domů.“ [85:25]\nKdyž přijely Eva s maminkou 13. května 1945 domů, tatínek ještě nebyl doma, asi za tři dny se teprve vrátil z Klettendorfu, kde byl na práci. Po návratu domů byl jejich byt docela prázdný. Spousta věcí se nenašla.\nPaní Eva se v roce 1949 provdala a měla dva syny. Letos oslavila 80. narozeniny. Stále žije v Náchodě.\nJednou si napsala: „V tom Terezíně jsem prožila plný dva roky. No, nebyl to zdaleka nejkrutější koncentrační tábor, plynový komory se tam nestačily vybudovat. Pobyt tam však znamenal absolutní ztrátu možnosti rozhodovat o vlastním osudu a přitom byl naplněn sebezáchovným, až půdovým bojem o život. Znamenal trvalý pocit provizoria v každodenní blízkosti smrti, ztrátu těch, na které jsem si zvykla a měla je ráda. Ale vznikla zde přátelství, jaká mají jen stěží obdobu. Kruté strádání těla i duše a udržovaná naděje, nakonec i humor těch mejch blížících se sedmnácti let. Snad právě tyto skutečnosti vedly k záchraně života. A nebo každodenní modlitby mé maminky k Nejvyššímu za můj návrat domů.“ [17:07]


BLOG - loveProsecco, Strana 2\nnově o loveProsecco 10.2.2020\nZnačka loveProsecco byla založena v září 2018, kdy se dvě mámy ze Severní Moravy rozhodly vytvořit dárkový box pro všechny milovníky Prosecca ... box, který potěší obdarované a pomůže svou finální podobou těm, kteří chtějí obdarovat a mají rádi všechno na jednom místě, tady a teď :-)\nOd února 2020 dochází ke změně jak v pojetí celého e-shopu, tak v zastoupení. Se všemi dotazy a přáními se obracejte na mě,\nNovinka ve skle 1.2.2020\nUž jste zaznamenali? Oblíbená sada Rosato dostala nové sklo. Barevné, křišťálové a taky české ...\nSklenice tvaru flétny a výškou 23 cm je ideální k podávání vychlazeného Prosecca. Úzký kalich dokonale zvýrazní perlení šumivého vína a také bohatost pěny při jeho nalévání.\nJen vyzkoušejte ...\nVánoce s loveProsecco 9.12.2019\nRádi bychom vás upozornili, že poslední svoz uhrazených objednávek s garancí doručení do Vánoc proběhne v pátek 13.12.2019. Poté již bude možný pouze osobní odběr na naší pobočce v Třinci.\nDěkujeme za pochopení a přejeme Vám krásný a poklidný předvánoční čas.\nAKCE 1+1 na křišťálové sklenice 20.8.2019\nTyhle křišťálové krásky s námi za chvilku oslaví první rok a my máme pro vás u příležitosti jejich narozenin dárek ...\nAKCI 1+1 ZDARMA, která je výjimečná a nebude se jen tak opakovat, proto neváhejte a užijte si to nejlepší Prosecco v našem pravém a originálním křišťálu.\nP.S.: na e-shopu je akce zohledněna slevou a je časově omezená ...\nNovinka u loveProsecco 12.8.2019\nProtože se při vytváření našich dárkových sad snažíme o zapojení českých tvůrců, vsadily jsme tentokrát při upgradu růžové sady PINK na letní čtení a oslovily českou autorku Niku Mišjakovou.\nVy tak můžete od dnešního dne očekávat v našich růžových sadách román plný Prosecca doplněný o originální autorčino věnování a letní dny tak strávit upříjemného čtení se sklenkou milovaného Prosecca.\nP.S.: malé nahlédnutí?\nZdravím, jmenuji se Nika a je mi 30… už vlastně 31. Nejsem zatím alkoholička, ale co není, může být. Mám za sebou několik turbulentních let, kdy jsem dostávala ve vztazích pořádně na frak… a tak jsem se rozhodla o tom napsat knížku. Je to tragikomický pohled na seznamování po třicítce, s jojo efektem a spoustou vypitého vína ... toho nejlepšího šumivého (pozn. loveProsecco :-) )\nIdeální svatební dárek? 1.5.2019\nPomalu ale jistě se opět blíží to nejoblíbenější období v roce, kdy jedna svatba střídá druhou, svatební agentury mají naplno, nevěsty počítají poslední dny do toho velkého dne a svatebčané se těší. Jen ještě vymyslet dárek, který by novomanžele zaručeně potěšil ...\nDárková sada loveProsecco LUX může být tím dárkem, na který budou novomanželé rádi a dlouho vzpomínat. Pro svou originalitu, jedinečnost, nádech luxusu. Tato sada dokáže ohromit, překvapit a hlavně potěšit.\nJiž z mnoha kladných referencí našich zákazníků víme, že takovýmto dárkem vedle nešlápnete. Buďte originální ...\nFlavé Rosato 11.3.2019\nNení to Prosecco, ale šumivé víno světle růžové barvy v nádherné láhvi typické pro italské vinařství Bepin De Eto. Výrazná vůně zralého ovoce (broskví, melounů, růžového grapefruitu, ananasu a lesních jahod), na jehož konci ucítíte příjemnou vůni růží.\nToto spojení se nabízí jako ideální dárek pro kteroukoliv ženu, navíc v dárkové sadě s křišťálovými sklenicemi udělá stoprocentní radost.\nJak jsme již psaly v předchozím článku, ideální je všechna šumivá vína nechat v lednici vychladit alespoň po dva dny a poté podávat ve sklenici pokojové teploty.\nNáš TIP? Zkuste ho s jahodou ... luxusní záležitost !\nNovinka v růžové 1.3.2019\nŽena ... Prosecco ... růžová,\na tak jak jsme původně chtěly vytvořit produkt čistě dámský, je na světe a my z něj máme obrovskou radost!\nDárková sada loveProsecco PINK\nStávající křišťálové sklenice doplňuje šumivé víno Flavé Rosato oblíbeného italského vinařství Bepin De Eto a horkou novinkou je triko s naším logem, které nesmí chybět žádné milovnici Prosecca.\nVše je elegantně zabaleno v kvalitní, ručně vyráběné krabici růžové barvy, kterou můžete i nyní (po vytažení vnitřní části) použít na své nezbytnosti.\nDěkujeme za Vaši stálou přízeň a ať se líbí!\nK zimě patří svíčka 15.2.2019\nSvíčka je neodmyslitelná součást relaxace, domácí pohody i romantického prostředí.\nProto v naší luxusní dárkové krabici nemohl tento unikátní kousek, navržený speciálně pro loveProsecco, chybět. Svíčka, která vznikla v rodinné firmě Unipar uprostřed Beskyd, se pyšní jak svým originálním vzhledem, tak kvalitou původních surovin a technologií výroby. Ta zaručuje stabilní a čisté hoření bez vedlejších zplodin ... protože není svíčka jako svíčka a tato klade důraz nejen na ochranu životního prostředí, ale především na Vaše zdraví.\nKdo se skrývá za naší sklenicí? 10.2.2019\nPři výběru dodavatele našich vlastních křišťálových sklenic jsme měly od počátku jasno, oslovit tradiční rodinnou firmu, pro kterou bude kvalita, preciznost a rodinná tradice tou největší hodnotou ... a všechny tyto aspekty firma Radua crystal bezesporu splňuje!\nRadua Zneihaková Kaňáková je designérka, která navrhuje své autorské sklo v rodinné dílně v srdci kraje českých sklářů s odkazem k tradici, láskou k přírodě a zkušenostem svých předků.\nPoprvé se setkala se sklářským řemeslem již v dětství. Jako malá velice ráda pozorovala svojí maminku při práci v dílně a vnímala její lásku k ruční výrobě skla. Tato láska v ní zůstala a podlehla stejnému kouzlu jako ona. A tak v roce 1994 založila značku Radua crystal a splnina si svůj velký sen.\nCesta od představy k hotové skleničce vede od kresby návrhu, pokračuje výrobou dřevěné formy z kvalitního tvrdého dřeva a je zakončena ručním broušením. A takto vznikla i naše originální sklenice loveProsecco.\nFirmu Radua crystal jsme poprvé oslovily na konci léta 2018 a již během prvních telefonátů vznikla krásná spolupráce, na kterou jsme náležitě pyšné, jelikož vám tak můžeme nabídnout nádhernou a jedinečnou křišťálovou sklenici loveProsecco.\nStačí si přiťuknout ...\nVytvořil Shoptet Copyright 2021 loveProsecco. Všechna práva vyhrazena.


Dara Rolins avizuje na léto vydání nové desky - musicserver.cz\nDara Rolins avizuje na léto vydání nové desky\nVydáno: 22.05.2017 11:55 v sekci Novinky - Jana Kloučková | foto: Martin Chrz / musicserver.cz\nDara Rolins v současnosti tráví mnoho času ve studiu. Důvod je jasný - natáčení nového alba, na které se čeká už bezmála šest let. Posledním počinem byla zpověď "Stereo", kde si slovenská hvězda víceméně vyřizovala účty se svým bývalým přítelem Matějem Homolou ze skupiny Wohnout.\nZnámá zpěvačka se v uplynulých letech hojně objevovala buď v hudebních soutěžích v roli porotce nebo se věnovala tvorbě vlastní oděvní kolekce, ročního diáře atp. Mezitím samozřejmě stihla i vydat pár singlů, uveďme například úspěšnou pohádkovou píseň "Chcem znamenie", kde Daru doprovází Český národní symfonický orchestr.\nPřítelkyně slovenského rappera Rytmuse velice dbá na udržování kontaktu s fanoušky i mimo pódium. K tomu jí dobře slouží sociální sítě, skrze které si její příznivci mohou každou neděli počíst příspěvky ze Života podľa Dary. Nejen tam, ale také na svém instagramovém profilu nás interpretka čím dál více zásobuje momentkami z nahrávání ve studiu. Co však doposud kromě fotografií ze zákulisí odhalila, je pouze roční období, na které vydání nového materiálu připadne. Jelikož je určeno toto léto, dá se poměrně jasně (i dle posledních singlů) očekávat tanečně laděná deska ve zpěvaččině stylu.\n...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla uda... (Adam, 22.05.2017 20:31) Reagovat\n...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla udat za neúmyslné zabití.\nRe: ...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla uda... (EVA, 22.05.2017 21:28) Reagovat\n........ česká podlost, zákeřnost a bezmezná debilita nikdy nezhyne....\nRe: ...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla uda... (Anonym, 23.05.2017 15:17) Reagovat\njenomže ona není bez viny.\nRe: ...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla uda... (Anonym, 23.05.2017 18:54) Reagovat\n... o tom žádná, ale do konce života s tím vědomím bude žít jen ona sama a to je trest největší. Jen se mi chce zvracet z těch co jí to s radostí budou předhazovat a kopat do ní na plný pecky. Tak pro tyto soudce bez viny je dnešní zpráva o tom, že Škoda Auto najala Daru Rolins k propagaci novėho modelu vozu. Jó to jsou frajeři.....\nRe: ...a mě by nejvíce potěšila, kdyby se šla uda... (Anonym, 16.07.2017 18:32) Reagovat


pousti rifle (diskuze) | VašeDěti.cz\nDobrý den má m dotaz který asi nepatří zrovna do této poradny ale třeba mi někdo poradí . Jak docílit toho aby mi přestali pouštět rifle neustale mi barví prádlo tak prosí jestli někdo ví jak na to budu ráda .Děkuji\nDiskuzi založil/a baby 27.9.2010.\n2.2.2011 v 7:42\nzkusila bych přidat do praní ocet, můžeš ho dát i do máchání přihrádky na aviváž místo ní, aviváž na rifle ne. Neboj, ten ocet nebude cítit.\nJestli nepomůže ocet, šla bych reklamovat.\nManžel měl před pár lety stejný problém – černé džíny a jakmile je ze sebe sundal, měl černé nejen prádlo, ale i nohy. Pravda byly to džíny od šikmookých, ale uhádali jsme to a vrátili nám peníze.\n17.10.2010 v 14:53\nJá když peru něco co pouští barvu,dávám do praní ocet,asi půl deci do prací lázně – přidat k prášku.\n29.9.2010 v 13:06\nJen přidám – prát bez aviváže. Aviváž celkově rozpouští barvy. Mně taky pouštěly džíny, nejvíc mě štvalo, že i když jsem je měla na sobě. Když jsem měla pod tím bílé prádlo, tak po sundání džín už nebylo bílé 🙁 Po několika praních ty džíny ale přestaly pouštět.\n29.9.2010 v 8:39\nMám pračku, která má programy rozdělené podle teplot i druhu prádla (bavlna, syntetika, jemné apod)a taky speciální programy (košile, rifle,….), ale myslím, že také záleží na stupních.\nRifle prát nejlépe samostatně, převrácené a na daný program a C°.\nKdyž se rifle barví barvou, přidává se k praní sůl. Možná by to pomohlo.\nJinak bohužel nevím.


Ledové království Archives - PLAY.CZ\nLedové království bude jako muzikál\nAnimovaný film Ledové království (2013) se dočká muzikálového zpracování. Informovala o tom společnost Disney, která projekt plánovala už dlouho. Muzikálovou adaptaci uvede na jaře 2018 na Broadwayi. V díle zazní původní písně, které složili Kristen Anderson-Lopez a Robert Lopez. O režii se postará Alex Timbers, o choreografii Peter Darling. Film Ledové království se stal historicky… Continue Reading »\nSoundtrack animovaného snímku Ledové království (2013) je zatím nejprodávanějším albem tohoto roku ve Velké Británii. Nahrávka obsahuje hit Let It Go, který v různých verzích nazpívaly Idina Menzel i Demi Lovato, a také několik symfonických skladeb z dílny Christopha Becka. Kromě toho je na ní několik písní v podání Joshe Gada, Kristen Bell, Idini Menzel… Continue Reading »


Miloši, zlobíme se! Zklamaní fanoušci neunesli Zemanovu gratulaci Bidenovi – Forum24\nJoe BidenMiloš Zemanodpůrcipříznivcisociální sítěUSA\nMiloš Zeman zaslal blahopřejný dopis Joeu Bidenovi, vítězi prezidentských voleb ve Spojených státech. Zcela bez pochyby je toho velmi mnoho, co bychom prezidentu České republiky mohli právem vyčítat, ale řádné naplnění této diplomatické zdvořilosti a zvyklosti běžné ve všech civilizovaných zemích to určitě není. Mezi Zemanovými příznivci to ovšem rozpoutalo vlnu rozhořčených výkřiků plných zklamání a vzteku. Pláč a skřípění zubů se nese dodaleka.\nDokonce mu v něm ani nezkomolili druhé jméno – Robinette – na Rovinette, jak uváděl na svém oficiálním twitterovém účtu mluvčí Ovčáček. S touto chybou text visel nějaký čas i na webu Pražského hradu nebo Velvyslanectví České republiky v USA a převzala jej i některá média. O čem to svědčí, je víc než zřejmé. O nekompetentnosti a nebetyčné matlalovitosti naší hradní administrativy v čele s „požehnaným“ ředitelem Kanceláře prezidenta republiky, který nedokáže napsat bez chyby ani jméno nového prezidenta Spojených států. K pochopení, jak velká a vcelku urážlivá ostuda to je, si stačí představit, že by ke zvolení Miloše Zemana nějaká jiná hlava státu oficiální cestou sdělila, že zaslala gratulaci například Šiloši Zemanovi.\nA to byla pro Zemanovy fanoušky rána. Ta největší. Bolestná a rovnou do srdce dosud tak planoucího pro Miloše. Jejich Miloš je zradil. Nevěří v podvody s hlasy, v neplatnost voleb ani v žádný z dalších konspiračních blábolů, jež se okamžitě vyrojily a které jsou jim tak drahé. Nespílá Bidenovi. To je neodpustitelné. Zvlášť pro ty, kteří z plna hrdla a v jednom kuse nadávají Americe nebo NATO označují za vražedný útočný pakt. Nevědí nebo nechtějí vědět, že tím, kdo naši zemi do Severoatlantické aliance v březnu 1999 přivedl, byl tehdejší předseda vlády – nějaký Miloš Zeman. „Dnešek je slunečným dnem pro Českou republiku,“ prohlásil tenkrát. Někteří skalní příznivci ale se spikleneckým mrkáním „objasňují“, že on to pan prezident, ten lišák, říká jenom tak naoko a na ty hloupé sluníčkáře a havloidy to jen hraje. Chápete, že? Ten filuta jim, nedovtipům, prostě lže, to je legrace, viďte, a je to tak prý správné, jen tak na ně.\nPaní Lenka, zřejmě ze Slovenska, dokonce hrozí oficiální facebookové stránce Miloše Zemana nahlášením, jelikož si je jistá, že se jí neprávem zmocnili nějací zlovolníci. „To je face,“ oznamuje. Nemyslí ovšem anglický výraz pro tvář, má na mysli fake, lež, nepravdu. A pokračuje: „Ja vam neverim, ze toto je real, ved je to len opis slov, ziaden list, ja vas nahlasim, ze sirite kraviny, ak to nedokazete, ze to naozaj urobil.“ To těžké zklamání s lidmi ale dokáže urobit věci…\nPan Jan P. pro změnu zařadil svého doteď oblíbeného Miloše Zemana k zabedněncům, kteří dosud neprohlédli. Míněno ty strašlivé podvody, které už dávno hravě odhalil nejen Jan, ale i Toník a Maruška s Pepou. No a nakonec tak trošinku vyhrožuje. „Pane prezidente,“ píše „byly doby, kdy jsem si Vás i vážil ale teď bohužel vidím, že Vaši odpůrci měli pravdu, jste jen… no, pořád mám respekt k institutu hlavy státu, ale jako k člověku pane prezidente, jako k člověku k Vám mít respekt už bohužel nemohu, naštěstí USA Show teprve začíná a na jejím konci se svezou i všichni ti, kteří ještě neprohlédli a k nim patříte i Vy, takže Vám přeji hodně štěstí, budete ho potřebovat.“\nPrávě tak jasno má i Lenka K. „Všichni ví kdo vyhrál. Všichni ví o tom megapodvodu. Takže už i vy jste nás prodal státním elitám USA. A já vás tak měla ráda.“ Všeho do času, jak se říká, a tak teď už paní Lenka pana prezidenta ráda nemá. Poněkud svéráznou češtinou vyjadřuje totéž přesvědčení fake účet, který si říká Malcolm Zed, rovněž zhrzený a zklamaný. „Prezident zradil a gratuluje kriminalnikovy, ktery falsuje volby a je koruptni lhar! Posledni slovo jeste nepadlo, soudy rozhodnou!“ hlásá.\nNo a paní Libuše rozkryla dokonce i temné pozadí toho všeho: „Jste pro mě velkým zklamáním, že gratulujete podvodem zvolenému pedofilovi, satanistovi a vlastně i Sorošovi.“ Jak jinak, bez globálního zloducha by to rozhodně nešlo. Jen těžko říct, co na spolupráci se satanisty poví páně Zemanův mluvčí, dříve kovaný redaktor komunistického plátku, dnes veliký katolík a oblíbenec arcibiskupa Duky bratr Jiří. Tak tedy Soros s námi a zlý pryč.


Aktuální nabídka dražby restaurací Úsilné denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si dražby restaurací Úsilné než Vás někdo předběhne.\nKategorie dražby restaurací Úsilné se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele dražby restaurací Úsilné neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je dražby restaurací Úsilné právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné dražby restaurací Úsilné\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii dražby restaurací Úsilné, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující restaurace Úsilné, a to restaurace na prodej Úsilné, pronájem restaurace Úsilné, dražby restaurací Úsilné.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii restaurace k dražbě Úsilné nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích restaurace Úsilné, restaurace na prodej Úsilné, pronájem restaurace Úsilné, dražby restaurací Úsilné.\nNehledáte dražby restaurací Úsilné ?\nPokud jste v této kategorii dražby restaurací Úsilné omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí dražby restaurací Úsilné\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii dražby restaurací Úsilné, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr dražby restaurací Úsilné. Určitě lépe naleznete dražby restaurací Úsilné, který hledáte.


Pietní vzpomínka v Třešti :: Klub českého pohraničí, z.s.\nÚvodní stránka > Pietní vzpomínka v Třešti\nV Třešti, šestitisícovém městě nedaleko Jihlavy se každoročně koná jeden z největších pietních aktů k uctění památky obětí druhé světové války. Konec válečného konfliktu zde byl mimořádně tragický a zasáhl snad každou rodinu ve městě.\nDne 5. května 1945 na budově městského úřadu zavlála československá vlajka a strategická místa ve městě obsadily revoluční gardy. O dva dny později se do Třeště vrátily elitní jednotky SS … Řada obránců města padla v boji, mnohem strašnější však byla pomsta na obyvatelích. Na vězeňském dvoře bylo popraveno 33 mužů, mnohé z nich na smrt poslala mladá německá dívka, které esesmani dali na jeden den právo rozhodovat. Herta Kašparová vybírala především mezi svými vrstevníky …\nV letošním jubilejním roce městská organizace KSČM spolu s Klubem českého pohraničí připomněla tragické události květnových dnů v úterý 5. 5. komponovaným pořadem a položením věnců na bývalém vězeňském dvoře a u pomníčků na místech, kde padli stateční obránci města. Čest památce obětí vzdal předseda poslaneckého klubu KSČM Pavel Kováčik, poslankyně Evropského parlamentu Kateřina Konečná, předseda Krajské rady Klubu českého pohraničí kraje Vysočina Miloslav Wasserbauer, předseda Krajského výboru KSČM Vysočina Pavel Kalabus, a další hosté, spolu s asi sedmdesáti místními občany. Třešť na své hrdiny nezapomene.\nPo aktu následovala v klubu seniorů beseda s hosty, otázky směřovaly k práci Evropského parlamentu, dohodě TTIP, diskutovány byly problémy současné politické situace v ČR i zahraničí.\nNa besedě předal předseda Krajské rady KČP Miloslav Wasserbauer „Čestné uznání“ Národní rady KČP autorce a režizérce pietního aktu Anně Fencíkové.\nVšem zúčastněným děkujeme a těšíme se příští rok na shledanou.\nHelena Vrzalová, Třešť\nFotogalerie: Pietní vzpomínka v Třešti


Kvůli azbestu na Máji míří radní na policii - Českokrumlovský deník\nKvůli azbestu na Máji míří radní na policii\nČeské Budějovice - Vedení města se dnes bude snažit dohodnout se zástupci společnosti OHL ŽS na zaplacení částky za sanaci májských škol.\nNa otázku, kdo je rád, že už se vrátil zpět do své lavice, ať zvedne ruku, okamžitě vylétla vzhůru většina paží žáků IV.B Základní školy Máj II. Z návratu mají radost i Miroslav Gajdošek a Jiří Zajíček. | Foto: Deník/Lukáš Marek\nČeské Budějovice – Po zástupcích rodičů dětí z májských škol hodlá podat trestní oznámení na neznámého pachatele také vedení magistrátu města. I to se obrací na policii z důvodu loňského uvolnění azbestových vláken do ovzduší v budovách ZŠ Máj I a II.\nNa radnici jsou toho názoru, že při rekonstrukci škol vloni v létě došlo hned k několika závažným pochybením. Kriminalisté se již případem zabývají.\nRadní o tom rozhodli na včerejším zasedání, které se ale protáhlo až do pozdních večerních hodin.\nPodle dosavadních dostupných informací dodavatel, společnost OHL ŽS, respektive firma, kterou si najala, postupovala špatně při odstraňování takzvaných boletických panelů, které obsahují azbest, což mohlo zapříčinit uvolnění škodlivin. Pochybení ale jsou pravděpodobně i na straně magistrátu.\nNa konci listopadu byly školy uzavřeny a děti se vrátily zpět až toto pondělí.\nPokud by se při policejním vyšetřování zmíněné pochybení skutečně potvrdilo, mohlo by to městu pomoci při případném vymáhání 15 až 20 milionů korun, což je výše škod za potíže s azbestem.\nJedná se třeba o 15,2 milionu, které město muselo zaplatit firmě Sita CZ za sanaci budov.\n„Firma Foster Bohemia pak dostala za dozor 2,2 milionu korun,“ dodal náměstek primátora Kamil Calta s tím, že město chce vymáhat právě tyto částky po dodavateli.\nObsluha papírenského stroje - prac. poměr na…\nVe středu si můžete nechat zkontrolovat plíce\nZkontrolovat plíce si mohou ve středu nechat lidé z jižních Čech v rámci Dne otevřených ambulancí…\nNaši školu není proč zavírat, říká ředitelka krumlovského gymnázia\nS představou, že by se měly od pondělí 5. října na dva týdny zavřít všechny střední školy v…\nKuchař/ka, 30 000 Kč Zedník, 26 000 Kč Kuchař(ka), 22 000 Kč Svářeč/zámečník, 35 000 Kč Dělník/ice ve výrobě - montážní dělník/ice, 25 000 Kč Provozní elektromechanik, elektrikář, 40 000 Kč Zedník, 26 000 Kč Učitel/ka 1. nebo 2. stupně ZŠ, 31 600 Kč\nVolkswagen Passat první majitel, servisní knížka Volkswagen Passat servisní knížka Volkswagen Transporter první majitel, servisní knížka Volkswagen Touareg první majitel, servisní knížka Volkswagen Caddy servisní knížka, koupeno v CZ Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka Volkswagen Touareg servisní knížka, koupeno v CZ\nVyšší Brod, Lidická Prodej domu Horní Planá Prodej bytu 1+kk Český Krumlov, Vyšenská Prodej bytu 3+kk Český Krumlov, U Sáňkařské dráhy 616 Pronájem bytu 1+1 Frymburk Prodej bytu 2+kk Frymburk Prodej bytu 3+kk Hořice na Šumavě Prodej domu Český Krumlov, Pod Hrází 476 Prodej domu


Na Čechy míří další vlna vyděračských e-mailů. Jedná se o podvod, varuje ESET – FeedIT.cz\nPraha 4. dubna 2019 – Bezpečnostní společnost ESET varuje před další vlnou podvodných e-mailů, které cílí na české uživatele. Útočníci se je snaží vydírat výhružkou zveřejnění videozáznamu uživatele v choulostivých situacích. Bezpečnostní experti společnosti ESET upozorňují veřejnost, že se jedná o podvod. Podobná vlna podvodných zpráv se objevuje v České republice poměrně často, naposledy v únoru letošního roku.\nOproti obdobným zprávám z minulosti je nynější útok propracovanější. Stejně jako minulosti požaduje platbu v bitcoinech. E-mail ale hovoří plynulou a správnou češtinou, částka je specifikována v korunách namísto eur, pro platbu posílá obětem QR kód, aby nemuseli přepisovat přesnou adresu peneženky. Mnoho uživatelů se tak může nechat zmást.\n„Je možné, že si útočníci vybírají i okruhy obětí podle portálů, kde mají e-mailové schránky. Dnes jsme zaznamenali větší množství dotazů majitelů schránek na portálu Seznam.cz, v případě minulé vlny v únoru se nás naopak více dotazovali lidé, kteří mají e-mailové schránky na Centrum.cz a Tiscali.cz,“ dodává Matějíček.\nDodává, že výběr obětí je spíše náhodný. Útočníci podle něj rozesílají podobné zprávu na masy lidí a čekají, kdo se chytí. Proti vlně podvodných e-mailů už na Facebookových stránkách vydala varování i Policie České republiky.\nČesko následuje po Slovensku\n„Co ale obě kampaně spojuje je téma pornografie. Jedná se o faktor, který je používán dlouhodobě a úspěšně. Mnozí uživatelé totiž stránky s takovým obsahem navštěvují a představa, že by se o jejich chování dozvěděla rodina, známí, kolegové či byznys partneři je pro ně mimořádně nepříjemná,“ vysvětlujue Matějíček.\n„Jedním z nejsilnějších prvků sociálního inženýrství, které jsou v podvodných e-mailech obsaženy, je ukázka hesla uživatele. Útočníci se touto cestou snaží zvýšit sílu své výhružky. Podobné údaje přitom útočník mohl získat z některého velkého úniku dat, při kterých se v posledních letech na internet dostaly miliardy skutečných přístupových údajů,“ říká Matějíček a dodává: „Pokud uživatel opravdu dané heslo někdy používal, může ho jeho přítomnost ve zprávě vystrašit a dohnat k uspěchané platbě.“\nZachovejte klid a rozvahu zejména v případech, kdy útočník naléhá na rychlou odpověď.\nNa e-mail neodpovídejte, neotvírejte přílohy a neklikejte na odkazy v textu.\nPokud útočník uvádí Vaše heslo, změňte si ho.\nPodvodný e-mail označte jako spam a smažte jej.\nZkontrolujte si své zařízení aktuální verzí bezpečnostního softwaru.\nPředchozí příspěvekHyundai představuje přístrojovou desku budoucnosti\nNásledující příspěvekSECURITAS ČR zvolila agenturu Taktiq Communications


TIC Červený Kostelec - Procházkou za vodníky na rybník Brodský\nProcházkou za vodníky na rybník Brodský\nRybník Brodský nabízí červenokosteleckým občanům a návštěvníkům bohaté sportovní vyžití. Ve vybaveném areálu kempu se organizují nejrůznější letní akce pro děti i dospělé a je tak častým cílem pěších výletů a cykloturistických akcí. Je místem odpočinku i aktivního vyžití.\nDěti zde naleznou řadu míst pro své hrátky (malé lanové centrum, pohádková stezka dřevěných soch, dětské hřiště), dospělí zase dostatek možností pro kvalitní občerstvení či klidné opalování na travnatých plážích rybníka. Pro rybáře je zase takovým malým místním rybářským rájem. Prostě pro každého to pravé. Součástí areálu je i autokemp nabízející kvalitní ubytování.\nJedná se o krátký, přibližně 2 km, výlet do krásného prostředí červenokosteleckých rybníků. Cestou využijeme cykloturistické značení (cyklotrasa 4018) vedoucí z Červeného Kostelce (autobusové nádraží) Sokolskou a Nerudovou ulicí k rybníku Krčmařík. V Nerudově ulici budeme míjet po pravé straně krásnou a originální kubistickou stavbu projektovanou akad. arch Josefem Gočárem a zapsanou do seznamu památek okresu Náchod – vilu továrníka Theodora Keyzlara, v současné době sídlo místní Základní umělecké školy. Odtud je to již kousek k rybníku Brodský, kde se můžete v klidu občerstvit a v případě pěkného počasí i vykoupat či zalenošit na místních travnatých plážích rybníka. Děti naleznou na břehu rybníka i proslulého místního vodníka. Pro cestu zpět do Červeného Kostelce můžete využít červené turistické značení, které vás přes les Občinu, kolem malé studánky, zavede zase zpátky do centra města.\nNerudova ulice – Budova ZUŠ (kubistická vila továrníka Keyzlara), les Občina, Rybník Krčmařík, Rybník Brodský, Hadí studánka\nVýškový profil trasy je cca 24 m stoupání, 5 m klesání, celková délka cca 2 km (odhad 1 hodina)\nBrodský rybník (též místně nazývaný Broďák) je průtočný rybník na potoce Špinka. Leží jihovýchodně od Červeného Kostelce v katastrálním území Zábrodí. Brodský rybník má rozlohu bezmála 16 hektarů. Je prostřední ze soustavy tří rybníků, větší rybník Špinka leží po proudu potoka, menší rybník Čermák proti proudu. Navazující rybník Špinka patří taktéž k oblíbeným místům trávení volného času a je vyhlášeným tábořištěm.


„Nadstandardní“ služby u gynekoložky - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Blogy > tereza.kaletova_108716 > „Nadstandardní“ služby u gynekoložky\nKLUB TĚHULEK! TEREZA Většina těhulek na Babywebu rodí 2 nebo 3 týdny před termínem a já mám zase pocit, že se naše mimi bude držet do poslední chvíle jako klíště a prostě si to v tom svém bazénku bude užívat co nejdýl. Už jenom 3 týdny, ale tuším, že ani věčnost netrvá tak dlouho jako čekání na vysvobození z těla slonice.\nVčera jsem zašla ke gynekoložce. Ani jsem o tomhle nechtěla psát, ale vzhledem k tomu, že jsem za každý měsíc návštěv platila 500 Kč, chtěla bych vám dovyprávět příběh o kvalitě jejích poskytovaných služeb, které jsem v posledním příspěvku nakousla. Bavily jsme se, jak se mám, no a hned na to jsem jí tedy řekla, že si nemyslím, že bylo nutné mi hned předepisovat heparin na ředění krve, který by pro mě mohl být velkým rizikem během porodu, ale odeslat mě na kontrolní ultrazvuk, když jsem jí 3x zopakovala, že mě noha nebolí a že necítím žádný problém.\nNa tohle paní MUDr. Paseková reagovala bez náznaku pochybení slovy: „Myslím, že mě nepřesvědčíte a já nepřesvědčím vás. Bude asi lepší, když budete chodit k jinému gynekologovi.“ Z tohohle úvodu mi bylo jasné, že jí jde jen o peníze a když se vyskytne náhodou nějaký problém, tak rychle ruce od takového případu pryč. Naopak mi vyčítala, že jsem s ní vůbec nekonzultovala svůj zdravotní stav a že ona proaktivně mě musela kontaktovat. No… moment… já myslela, že platím 500 Kč měsíčně za nadstandardní péči a tedy proaktivita ze strany lékaře je víc než na místě?!\nPak mi přednesla, že běžně předepisuje heparin těhotným. Moment… takže za těch 500 Kč měsíčně paní doktorka nehledá individuální řešení a nezamyslí se nad svými „běžnými postupy“?! To mě jen ujistilo v mém pocitu, že problémy řeší plošně: prostě předepíše recept, aby byl pacient spokojený, že s řešením odchází domů a tupě bral prášky, které nicméně třeba vůbec nepotřebuje, ale vždy mají nějaké vedlejší účinky. Ona podporuje chemický průmysl a má z toho své bodíky u pojišťovny a před pacientem vypadá jako velký odborník přes gynekologii. Důležité však zůstává: Bude vás oslovovat vaším titulem a třást rukou při příchodu i odchodu. Zkrátka… vyreklamovala jsem si služby za poslední měsíc, ochotně mi vrátila 500 Kč, dala do ruky výpis z dokumentace a já hledám dalšího gynekologa.\nMusím se přiznat, že v Praze jsem ještě nenarazila na lékaře (především gynekologa), o kterém bych mohla říct, že je opravdu odborník… a který by zároveň byl finančně dostupný. O kvalitě poskytovaných služeb zdravotními sestrami ani nemluvím. Člověk aby se opravdu v Praze bál svěřit do zdravotní péče. Asi to beru sama ze svého profesního hlediska… Jako učitelka: Kdyby student pochyboval o mém vysvětlení probírané látky, určitě bych ho neposlala za jinou učitelkou, aby se to doučil s ní, protože bych to brala jako své vlastní profesní selhání, velkou neodbornost a potupu. Jako personalistka: Kdyby za mnou přišel zaměstnanec s nějakým HR problémem a s tím, že jsem měla špatný postup v řešení jeho pracovních záležitostí, určitě bych mu neřekla, ať si své zaměstnanecké problémy řeší s někým jiným, ale snažila bych se to dát do pořádku. Asi máme holt jiný pohled na věc. Otočím raději list.\nV sobotu jsem se svými muži oslavila svůj svátek. Snad jediný den, kdy za uplynulý týden nepršelo a dokonce i vysvitlo sluníčko. Martínek nás obdařil 4 hodinovým spánkem přes poledne, tak jsme si mohli dát nohy nahoru a meditovat. 🙂 Zašli jsme si na výborný oběd. Vydali jsme se na procházku kolem přehrady, kde jsme měli před dvěma lety svatbu, sbírali kaštany a samozřejmě pozorovali všechno, co mělo kola! Martínkova velká záliba.\nMartínek se za poslední týden zase neuvěřitelně rozpovídal. Jeden den jsem s ním seděla u snídaně a kávu jsem si udělala do hrníčku, kde jsou vyobrazeny 3 grácie v různobarevných šatech a Martínek z ničeho nic řekl „maní“. Nejdříve jsem si myslela, že to je nějaký náhodný souzvuk slabik, ale pak jsem si všimla, že ukazuje na grácie a že říká „paní“ a pak najednou řekl „šaty“… sám od sebe. Opravdu mu mluvení jde. Dokonce začíná skloňovat a skládá svoje vlastní věty o podmětu a přísudku. Sloves zatím moc není, tak to jsou většinou věty s významem, že něco není, spadlo, pálí, bolí, že se spí nebo někam jde.\nJinak na ultrazvuku už bylo naše miminko pěkný macek! A dnes už to je 21 dní do řádného termínu porodu, tak prosím, prosím, smutně koukám… kdy uuuuuuž??? Pojď uuuuuuž!!! 🙂\nTereza právě prožívá 37. týden těhotenství. Chcete vědět, co se v tomto týdnu děje s vaším tělem?\n19.10.2016 1:50\t| autor: tereza.kaletova_108716\nVíce o tématu: doktorkamimimiminkomluvenímužinohyruceruky\nZuzana Jitka David Ladislav Anna Barbora Markéta Ondřej Michal Dagmar Stanislav Dana Ivana Eva Monika Marek Václav Michaela Jakub Jarmila Daniel Helena Vojtěch Martin Jaroslav Jiří Milan Lenka Lukáš Roman Kateřina Kristýna Antonín Vladimír Jana Zdeňka Josef Eliška Jiřina František Marcela Zdeněk Marie Karel Jan Tereza Alena Martina Lucie Petra Veronika Jaroslava Pavel Hana Ludmila Věra Petr Radek Miroslav Tomáš


Aromalampa - Srdce | E-shop Rituál - ezoterický obchod a knihkupectví\nKrásná, masivní aromalampa z mastku zdobená motivem srdcí. Nádobka na olej je vyjímatelná pro snadnou údržbu. V zadní straně aromalampy je otvor pro v... celý popis\nKrásná, masivní aromalampa z mastku zdobená motivem srdcí. Nádobka na olej je vyjímatelná pro snadnou údržbu. V zadní straně aromalampy je otvor pro vložení čajové svíčky.\nRozměry: 10x7,5 cm\nVYKUŘOVÁNÍ NOVINKY AROMALAMPY Aromalampy


prázdninový dům L'Anticiana (Itálie Santa Maria Albiano) - Booking.com\nSanta Maria Albiano →\nNabídky v ubytování Locazione turistica L'Anticiana, Santa Maria Albiano (Itálie)\n55068 Santa Maria Albiano, Itálie – Ukázat mapu\nLocazione turistica L'Anticiana poskytuje hostům ubytování na Booking.com již od 20. srpna 2013\nLocazione turistica L'Anticiana – kdy chcete přicestovat?\nVybavení domu: Vana, Lednička, Toaleta, Pračka, Koupelna, Kuchyň, Krb, Jídelna, Kuchyňské potřeby, Trouba, Bidet, Venkovní nábytek, Samostatná budova\nBazilika San Frediano 11,9 km\nVilla Reale 12,1 km\nVěž Guinigi 12,3 km\nDóm San Martino 12,4 km\nHlavní vlakové nádraží Lucca 12,7 km\nViareggio train station 13,2 km\nVilla Torrigiani 17 km\nMezinárodní letiště Galileo Galilei Pisa 25 km\nVybavení – Locazione turistica L'Anticiana\nJe dobré vědět Locazione turistica L'Anticiana může vyhovět Vašim požadavkům, napište je v příštím kroku.\nInformujte prosím Locazione turistica L'Anticiana o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace.\nPři příjezdu je vyžadována záloha na případné škody ve výši 200 EUR, což je v místní měně přibližně 5207.90 CZK. Tato částka Vám bude v plné výši vrácena při odjezdu, pokud nebudou při kontrole ubytování zjištěny žádné škody.\nAbychom mohli vypočítat průměrné hodnocení, potřebujeme alespoň 5 hodnocení. Pokud si Locazione turistica L'Anticiana rezervujete a hodnocení napíšete, pomůžete nám dosáhnout tohoto cíle.\nTo nejlepší v destinaci Santa Maria Albiano Klikněte sem pro zobrazení více možností ubytování poblíž zajímavých míst v destinaci Santa Maria Albiano\nMezinárodní letiště Galileo Galilei Pisa (PSA) 25 km\nUšetřete v destinaci Santa Maria Albiano až 50 %


Pojišťovny krátí náhradu za nové díly, i když to Ústavní soud zakázal | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: pojišťovna Ústavní soud automobil náhrady politika\n7:05 8. února 2012 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nAutoservis (ilustrační foto)\nPanu Pavlovi z Ústí nad Labem v únoru 2008 nedal na křižovatce přednost kamion. Výsledek? Naštěstí pro nikoho z posádky nijak tragický. Poškozené přední i zadní dveře na levé straně.\n„Na základě doporučení pojišťovny jsem auto nechal opravit v jejich smluvním servisu. Celková částka za opravu se vyšplhala skoro na 75 tisíc korun,“ řekl Pavel.\nOd mechaniků chtěl, aby mu promáčknuté dveře vyklepali.\nPříspěvek Martina Drtiny o krácení pojistných plnění v Ranním Radiožurnálu .mp3\n„Ale v servisu mě informovali o tom, že poškození je na takovém místě, které vyklepat nepůjde a jedinou možností bude výměna dveří za nové. Jinou možnost mi nenabídli. Protože servis také řešil veškerou komunikaci s pojišťovnou, předpokládal jsem, že všechno probíhá ve vzájemné součinnosti,“ doplnil.\nJaké ale bylo překvapení pana Pavla, když od pojišťovny Kooperativa dostal z povinného ručení viníka náhradu o 13 500 korun nižší, než kolik měl na faktuře od servisu, který mu navíc pojišťovna stanovila. Rozdíl tak musel zaplatit ze svého.\nPojišťovna jejich jazykem odečetla korekci nákladů na materiál. Česky řečeno, snížila vyplacené plnění na úroveň, za kolik by se daly poničené dveře pořídit z druhovýroby. Pan Pavel nic takového na výběr nedostal a krácení u pojišťovny rozporoval.\n„Na tento můj nesouhlas pojišťovna odpověděla v tom smyslu, že pojistnou událost znovu prošetřila a došla ke stejnému závěru jako v roce 2008,“ řekl pan Pavel.\nDodal, že pojišťovna vůbec nevzala v potaz jeho argumentaci založenou na nálezu Ústavního soudu.\nPodobných případů ke Kooperativě má dTest víc. Marcela Kubešová z České asociace pojišťoven ale postup pojišťovny hájí.\n„Uvedení vozidla do původního stavu není takové vynaložení prostředků, kdy jeho majitel dá – přeženu to – dvacet let staré vozidlo do autorizovaného servisu a nechá si ho tam opravit originálními náhradními díly,“ řekla Marcela Kubešová.\nTrochu jinak to překvapivě vidí Milan Káňa z Kooperativy.\n„Jestliže ten klient byl v našem smluvním servisu, tak by k tomu opravdu nemělo docházet. Možná, že tam mohlo dojít k nějaké chybě,“ uvedl Milan Káňa.\nProti sobě tedy stojí nález Ústavního soudu a interní předpisy pojišťovny, která navíc celý případ mohla posoudit i nesprávně. Co z toho má vyšší váhu, určí znovu až soudy.


Axiom Atlas 65 - LoweAlpine.cz\nNacházíte se zde: Asolo.cz\t› E-shop\t› Batohy\t› Velké batohy\t› Axiom atlas 65\tLowe Alpine Axiom Atlas 65 [Batohy se zádovým systémem nastavitelným přímo na zádech]\nAT atlantic blue/zinc\nCR crocodile green/sand\nnastavení Axiom\tzádový systém Axiom 2\tuchycení cepínu\tboční kapsa\tboční kapsa\tsiťovaná kapsa\tkapsa na bederním popruhu\tvývod hydrovaku\tvnitřní kapsa na vrchlíku\tklip na klíče\túchytné body\tspodní vstup\tpláštěnka\tuchycení trekových holí\tuchycení trekových holí\tVideo Video Odkaz na zvolenou variantu:\nKolik Vás bude stát Lowe Alpine Axiom Atlas 65?\nLowe Alpine Axiom Atlas 65 nabízíme za doporučenou MOC 4 090 Kč CZK\nPři objednání přes internet získáte slevu 20%.\nVybraná varianta: cena 3 270 Kč sleva 20%\nKompletní přehled variant a cen.\tPoštovné a balné zdarma.\tObjednavka Lowe Alpine Axiom Atlas 65\nZajímá Vás, jak správně nastavit batoh Axiom Atlas 65? Pomůže Vám postup nastavení batohu. Popis\nJednokomorový, odolný a vysoce kvalitní batoh s uživatelsky přívětivým designem.\nIdeální pro vícedenní treky a cestování. Přední vstup pro snadný přístup k nákladu. Nový Axiom 2 zádový systém nastavitelný přímo na zádech s měkkým polstrováním a síťovinou pro lepší prodyšnost.\nvelký přední vstup uzavíratelný zipem\nunikátní systém uchycení trekových a Nordic Walking holí


Tento den v historii: 19.2.1847 - Donnerova strana zachráněna - HISTORIE - Informace\nTento den v historii: 19. 2. 1847 - Donnerova strana zachráněna\nDonnorská strana, která se uchýlila ke kanibalismu, byla zachráněna, Aaron Burr byl zatčen za zradu po jeho duelu s Alexandrem Hamiltonem, Jeffrey Skilling z Enronu byl obviněn z videa This Day in History. Datum je 19. února. Enronský skandál vyústil v uzavření Arthura Andersena.\nTragédie nebyla západním stezkám cizí, ale smutná zkušenost této nešťastné skupiny začala symbolizovat útrapy všech.\nVelký, dobře vybavený vagónový vlak se valil do Kalifornie v roce 1846. Bez problémů přejel pláně, ale když se přiblížil k Fort Bridger, nastal spor. Přečetli knihu Lansford Hastings a#8217, The Emigrants Guide to Oregon and California který navrhl kratší trasu a inzeroval, že Hastings provede zájemce sám. Trasa —která směřovala na západ od Fort Bridger přes pohoří Wasatch, kolem jižního konce Velkého solného jezera, přes solnou poušť a dále k řece Humboldt —, nebyla prozkoumána vagóny. Přesto se mnozí přiklonili k tomu, aby to vzali.\nSpolečnost se rozdělila a většina se vydala delší severní cestou. Menší divize, spojená několika malými skupinami a jednotlivci, zamířila k Hastings ’ Cutoff. Jednalo se o osmdesát sedm mužů, žen a dětí s dvaceti vozy vedenými Jacobem Donnerem a Jamesem Reedem.\nU řeky Weber našli poznámku od svého průvodce, která jim říkala, aby se obrátili na jih a prořízli silnici přes horu, sarkastickými slovy deníku Reed ’s, “ namísto kaňonu, který je neprůjezdný, přestože prošlo 60 vozů. & #8221 Utábořili se tam čtyři dny, zatímco Reed jel po Weberu, aby našel Hastingse a získal lepší vedení. Hastings řídil další dva vlaky a odmítl se vrátit. Na stezce, kterou použil o dva měsíce dříve, však poskytl konkrétní pokyny.\nPozůstatky vozů Donner-Reed na solných pláních\nBylo teď 10. srpna a nový způsob vypadal kratší a méně obtěžující. Ale místo tří dnů bojů o balvany Weber Canyonu strávili dvanáct řezáním silnice štětcem a dřevem do údolí Solného jezera.\nRychle se přesunuli na jih od Velkého solného jezera, jeden den se zastavili, aby nabrali vodu a trávu, a poté se 30. srpna vrhli do pouště Velkého solného jezera. Řídili se dnem i nocí a neodvážili se zastavit. Ale půda byla evidentně měkčí, než tomu bylo u předchozích společností. Přechod trval spíše šest dní než dva, které předpovídal Hastings. Byly ztraceny čtyři jejich vozy a mnoho zvířat.\nS vědomím, že čas je nyní kritický, podnikli rychlou jízdu napříč Nevadou, ale bez odpočinku se zásoba nemohla dostat přes Sierru, než brzy sněhy zablokovaly vysoké průjezdy koncem října. Z osmdesáti dvou přežilo čtyřicet sedm hladomor a kanibalismus, aby je zachránily strany přicházející na východ od pevnosti Sutter v únoru a březnu 1847. Třicet pět zahynulo ve sněhu a chladu Sierry Nevadas, zatímco pět zemřelo než se dostali do hor. Při pokusech o záchranu přišli o život také dva indiáni. Osud Donner Party a#8217 zajistil, že mezní bod Hastings nebude použit pozdějšími vagóny. Nicméně stezka, kterou prořízli pohořím Wasatch, byla po deset let hlavní silnicí do Utahu.\nViz: Charles F. McGlashan, Historie strany Donner, (1907, 1947) George R. Stewart, Ordeal by Hunger: Story of the Donner Party, (1960) a Kalifornská stezka, (1962).\nTento den v historii NorCal: Donnerova strana zachráněna\nOd administrátora 19. února 2020\nPokud vám řeknu slovo “Donner ”, pravděpodobně vás okamžitě napadne Donner Lake, severozápadně od jezera Tahoe. Ale jak se Donner Lake a Donner Pass dostali ke svým jménům?\nAbychom na tuto otázku odpověděli, musíme se vrátit do roku 1846. Dějiny píše, 󈭉 lidí - včetně 31 členů rodin Donnerových a Reedových - se vydalo vagónovým vlakem ze Springfieldu v Illinois. Po příjezdu do Fort Bridger ve Wyomingu se emigranti rozhodli vyhnout se obvyklé trase a zkusit novou stezku, kterou nedávno vynesl kalifornský promotér Lansford Hastings, takzvaný „Hastings Cutoff“. Poté, co strana zvolila za kapitána George Donnera, strana v polovině července opustila Fort Bridger. ”\nVečeře Donner by se při tomto omezení zpozdila téměř o tři týdny a do Kalifornie a Sierry dorazí v říjnu. Nastala zima a byla zima, ale nesněžilo. Večírek tedy pokračoval. 28. října se skupina ocitla vedle velkého horského jezera, nyní Donnerova jezera. Postavili tábor a strávili noc.\nKdyž se druhý den ráno probudili, krajina se úplně změnila. Zima dorazila a bez varování. Všechno v dohledu bylo pokryto hustou sněhovou pokrývkou.\nStrana zabila jejich voly kvůli jídlu a nakonec se začala uchýlit ke kanibalismu, aby zůstala naživu.\nNakonec, 19. února 1847, budou zachráněni zbývající členové Donnerovy strany.\nPříběh je opravdu překroucený a více si o tom můžete přečíst na Dějiny.\nTracker Donner Party: Poslední pokus o záchranu - polovina listopadu 1846\nPřed sto šedesáti a více lety tento týden členové Donnerovy strany došli k závěru, že jsou opravdu v pasti. Aktivní bouřkový vzorec se v polovině listopadu 1846 konečně zmírnil, ale hluboké závěje na Donnerově průsmyku stále blokovaly cestu na západ a bezpečí.\nSkupina Alder Creek\nDvě rodiny Donnerů žijící v Alder Creek-pět mil od Donner Lake-nebyly schopny postavit chatky kvůli nedostatku pracovních sil a povětrnostním podmínkám. Byli nuceni postavit stany a narychlo postavit surové opěrné nohy pomocí řezaných větví stromů pokrytých plátnem, dekami, borovicovými větvemi a gumovými pláštěnkami.\nŠestnáctiletá Jean Baptiste Trudeau z Nového Mexika, kterou Donners najali zpět na stezku ve Fort Bridger (Wyoming), později popsala jejich zoufalou situaci: „Naše malá kapela statečně pracovala, dokud jsme nepřišli do Alder Creek. Údolí, kde jsme museli zastavit, protože už nebylo možné jít dál. Sníh přišel s oslepující zuřivostí a protože jsme nebyli schopni postavit kabiny, postavili jsme kartáčové přístřešky a zakryli je končetinami z borovic. “\nPrimitivní ubytování bylo pro prosperující rodiny Donnerů hrubým šokem. Zpátky v Illinois byli George a Jacob Donnerovi bohatí, pánové zemědělci s malými dětmi. Donners, spolu se svým sousedem, Jamesem Reedem a jeho rodinou, odešli 15. dubna (1846) z pohodlných domovů se světlými nadějemi a sny o novém životě v Kalifornii (tehdy ještě součást Mexika).\nZemě, klima a větší ekonomická příležitost pro jeho rodinu byly to, co inspirovalo 60letého George Donnera, aby vykořenil svou rodinu a vydal se na západ se svou manželkou Tamsen (44), učitelkou, která plánovala otevřít školu. Přivedli svých pět mladých dívek. Dva nejstarší, Elitha (13) a Leanna (11), pocházeli z Georgova druhého manželství, zatímco tři nejmladší, Frances (6), Georgia (4) a Eliza (3) pocházeli z jeho třetího manželství s Tamsenem.\nGeorgeův mladší bratr Jacob „Jake“ Donner se rozhodl vstoupit do vagónu. Asi padesátiletého Jacoba doprovázela jeho manželka Elizabeth „Betsy“ (45) a jejich pět dětí: George (9), Mary (7), Isaac (5), Samuel (4) a Lewis (3). Cestovali s nimi dva synové z předchozího manželství Betsy, Solomon (14) a William (12) Hook. Na pomoc při péči o dobytek, údržbářských povinnostech a těžké fyzické práci během pozemní migrace najaly rodiny Donnerových čtyři muže: Johna Dentona, Noaha Jamese, Hirama Millera a Samuela Shoemakera.\nSkupina Donner Lake\nKdyž se počasí 12. listopadu konečně umoudřilo, pokusilo se vypuknout patnáct nejsilnějších mužů a žen v části Donner Lake v celé Donnerově párty. Teple se oblékli a jako jediné jídlo brali sušené hovězí maso. Charles Stanton, který dvakrát přešel Donner Pass a znal trasu, je vedl na západ. K zoufalému úsilí se přidali dva indičtí průvodci Miwok, Luis (19) a Salvador (28). Dva Indiáni přišli se Stantonem ze Sutterovy pevnosti, aby se pokusili zachránit průkopníky.\nOsmnáct ve skupině bylo schopno projít sněhem podél severního břehu jezera, ale jakmile vystoupali po příkrém svahu až k průsmyku, narazili na závěje hluboké až 10 stop. Bezmocně se motali v čerstvém prašanu, dokud se neporazili, poraženi horou znovu.\nJohn Breen popsal jejich úsilí: „Za den nebo dva se počasí umoudřilo a někteří lidé šli prozkoumat silnici na hoře, aby zjistili, zda dobytek může přejít. V noci se vrátili a hlásili šest stop sněhu dvě míle od [jezera] ] tábor. “\nNa fotografii níže je západní svah Sierry vedoucí směrem k Donner Passu.\nNa západní straně Sierry dorazil James Reed k Sutterově pevnosti krátce předtím, než průchod zablokovala bouře na konci října. Ačkoli se Reed sotva vzpamatoval ze své vlastní cesty přes hory, toužil se vrátit, aby pomohl své rodině a přátelům.\nNavzdory Reedovu vyčerpání a varování kapitána Suttera, že je příliš pozdě na to, aby se pokusili překonat zasněžené hory, byl Reed odhodlán přinést jídlo své rodině i těm, kteří ho vyhnali ze společnosti. Reed doufal, že Charlie Stanton dorazil k emigrantům s proviantem, ale s nečekaným sněhem věděl, že budou potřebovat další pomoc, aby se vrátili přes Sierru.\nTřicetiletý William McCutchen, který doprovázel Stantona v dřívější snaze získat pomoc, řekl Reedovi, že je připraven znovu riskovat život, aby zachránil svou manželku Amandu (25) a malou dceru Harriet, kterou nechal za sebou.\nJeště jeden pokus o záchranu\nNa začátku listopadu Reed, McCutchen a dva indičtí průvodci jeli na východ od pevnosti s velkorysými zásobami od Suttera. Krátce poté, co opustili pevnost, začalo v údolí pršet a v horních polohách padal další sníh. Pršelo několik dní a čtyři stoupali po západním svahu Sierry. Cestovali po Bear Valley, které je blízko dnešního Nyacku a Emigrantského průsmyku viditelného z dálnice 80.\nKdyž dosáhli hlavy (východního konce) Bear Valley ve výšce 4500 stop, vydatnější déšť a déšť varovaly před zhoršujícími se podmínkami ve vyšším terénu. Dokázali zajistit mouku a koně, které měli s sebou, ale nebyli schopni rozdělat oheň. Reed napsal: „Na dolním konci údolí [Bear], kam jsme vstoupili, měl sníh hloubku 18 palců.“\nPo další jedné nebo dvou mílích byla hluboká 24 palců. Další den je pochod přivedl ke sněhu téměř čtyři stopy hluboko a koně začali plavat, někteří z nich téměř zadusili sníh. Zde indiáni opustili Reeda a McCutchena a vrátili se do pevnosti. Bez sněžnic by tito dva muži nedokázali postoupit. Frustrovaní a poražení shromáždili koně a vrátili se z hor zpět do bezpečí.\nPoznámka redakce: Tato splátka je číslem 20 v exkluzivní týdenní sérii, která sleduje skutečné zážitky z Donner Party, která se dostala do americké historie. Mark McLaughlin, historik počasí, který žije na severním břehu jezera Tahoe, napsal sérii pro Tahoetopia.\nDonnerama je blog vedený Markem Donnerem, který pracoval a hrál v počítačovém průmyslu více než 20 let. Má širokou škálu zájmů zahrnujících gadgety (technologické i jiné), golf, střelecké sporty, pivo, bocce a téměř jakoukoli aktivitu, pokud existuje sociální složka. Tento blog doufá, že představí panorama nápadů, postřehů, průvodců a recenzí produktů z mysli tohoto technicky zdatného baby boomu. Proč název Donnerama? Klikněte zde.\nZÁCHRANY A ZMRTNUTÍ: The Donner Party-26. února 1847\nPřed sto šedesáti a více lety tento týden konečně uvízlí členové Donnerovy strany získali pomoc, kterou tak zoufale potřebovali.\nPrvní záchranná skupina dorazila 18. února s omezenými dodávkami potravin a zásob, ale v plánu bylo i další záchranné úsilí.\n23. února odstartovala z Johnsonova ranče do hor druhá záchranná skupina vedená Jamesem Reedem. O dva dny později dosáhli Sierry zasněženého západního svahu. Tato záchranná jednotka byla vybavena jedenácti koňmi a mezky, každý lehce nabitý asi 80 kily zásob. Pro zvířata ve sněhu to byla těžká práce a záchranáři první den najeli jen asi šest mil. Další den odešli brzy ráno v naději, že zmrzlá sněhová pokrývka podpoří hmotnost zvířat. Ale po pouhých 200 yardech si muži uvědomili, že smečková zvířata jsou v hlubokém sněhu k ničemu, takže byli muži nuceni nést těžká břemena sami.\nBoj o bezpečnost\nZpět u Donner Lake, první pomocná skupina opustila kabiny a chatrče a mířila do průsmyku s třiadvaceti přeživšími v závěsu, včetně patnácti dětí. Mezi těmi, kdo se pokusili o útěk, byl John Denton, Angličan, který byl tři týdny nemocný z dětí Gravesových Eliza Williamsová, tříletá Naomi Pike Philippine Kesebergová a její tříletá dcera Ada, dva z patnáctiletých Breenových chlapců. -stará Mary Murphy a její 11letý bratr William a Margaret Reed a všechny čtyři její děti-Virginie, Patty, James a Thomas. Necestovali daleko, když byly dvě děti z rodiny Reedových vráceny do tábora (Donnerova) jezera. Paní Reedová a její nejstarší dcera Virginie dokázaly držet krok, ale 8letá Patty a 3letý Tommy byli příliš slabí na to, aby pokračovali. Byli převezeni zpět do rodinné kabiny Breenů.\nZa pár dní dorazila první pomocná skupina do mezipaměti zásob, pokud by visela na stromě na cestě přes hory. Divoká zvířata se tam dostala jako první a snědla polovinu sušeného masa. Následujícího dne se Denton zhroutil a byl ponechán zemřít. Rhoads napsal:\n„Třetího dne emigrant jménem John Denton, vyčerpaný hladem a úplně zasněžený, to vzdal. Snažil se udržet si nadějný a veselý vzhled, ale věděli jsme, že už nemůže déle žít. Vytvořili jsme platformu stromků. "na to založil oheň, nařezal několik větví, na které si mohl sednout, a nechal ho. To bylo nezbytně nutné."\nMalá holčička umírá\nPaní Kesebergová, která byla příliš vyčerpaná na to, aby mohla déle nosit svou dceru Adu, nabídla 25 dolarů a zlaté hodinky každému, kdo by její bezvládné dítě přivedl do bezpečí. Nebyli tam žádní příjemci. Záchranáři už byli naloženi zásobami nebo jinými malými dětmi a žádný z ostatních vyhladovělých emigrantů nebyl dost silný na to, aby tu malou holčičku unesl. O dva dny později Ada zemřela. Po ztrátě druhého dítěte hladem byla Philippine Kesebergová neutěšitelná.\n26. února se Reed a jeho muži, cestující do kopce, dostali na dolní konec Bear Valley a do základního tábora první strany pomoci. Muži už tam čekali, až budou uprchlíci z Donnerovy strany vyvedeni z hor. Některé zásoby jídla, které dovezla druhá pomocná strana, byly ponechány v základním táboře, aby nakrmily vyhladovělé emigranty, kteří brzy dorazí.\nReed se setká se svou manželkou\nDruhý den ráno opustila druhá záchranná expedice tábor brzy a rychle cestovala po jemném tvrdém sněhu. Záznam Reedova deníku vypráví příběh o tom, co se stalo, když se setkal s předvojem průkopníků, které první pomocná skupina vedla do bezpečí:\n„Pokračovali jsme asi 4 míle, když jsme potkali chudé nešťastné hladovějící lidi. Když jsem je potkal roztroušené po sněhové stezce, rozdal jsem upečené cukroví, které jsem měl. Dal jsem to v malém množství. Zde jsem potkal paní Reedovou a dvě moje děti-dvě byly stále v horách. „Chléb, chléb, chléb,“ bylo prosení každého dítěte a dospělého člověka. Dal jsem všemu, na co jsem si troufl, a odešel na scénu pustiny. “\nNa konci února Reed napsal: „Nyní jsem tábořil do vzdálenosti 25 mil [od Donnerova jezera], což doufám stihnu do zítřka. Brzy jsme museli tábořit kvůli měkkosti sněhu.“\nKdyž muži v první pomocné skupině vedli přeživší na západ z hor, druhý reliéf na východ se utábořil na řece Yuba. Dostali se na vrchol, kde Reed hlásil 30 stop hluboký sníh.\nPoznámka redakce: Tato splátka je č. 34 v exkluzivní týdenní sérii, která sleduje skutečné zážitky z Donner Party, která se dostala do americké historie. Mark McLaughlin, historik počasí a fotograf, který žije na severním pobřeží Lake Tahoe, napsal sérii pro Tahoetopia a Lake Tahoe Visitor Network. Kopie všech splátek najdete kliknutím na Donner Party.\nTento den v historii: 19.2.1847 - Donnerova strana zachráněna - HISTORIE\nZáchranáři dosahují strany Donner (19. února 1848)\nDnes v Odd History dorazila první záchranná skupina na Donner Party, nejslavnější skupinu amerických emigrantů, kteří se kdy pokusili o cestu terénním vozem do Kalifornie.\nV létě roku 1847 opustilo Springfield ve státě Illinois 89 emigrantů a vydalo se po souši do Kalifornie. V srpnu dorazili podle plánu do Fort Bridger ve Wyomingu, ale pak udělali fatální chybu, když si vybrali zkratku doporučenou kalifornským promotérem jménem Lanford Hastings.\nHastings nabízel svou zkratku v knize s názvem Průvodce pro emigranty do Oregonu a Kalifornie. Tvrdil, že to zkrátí tři týdny cesty, ve srovnání s cestou Fort Hall, kterou většina emigrantů absolvovala. Donnerova strana zařídila, aby se s nimi Hastings setkal ve Fort Bridger a provedl je přes solnou poušť v Utahu, ale Hastings odešel dřív, než to udělali, a tak pokračovali bez něj.\nKdyby strana Donnerů pochopila utrpení, které před nimi leželo, bezpochyby by se vydali na cestu více cestovanou. Protože neměli Hastingse jako průvodce, vystoupili téměř okamžitě z kurzu a trvalo jim 18 dní, než překonali Wasatch Mountains, vzdálenost pouhých 39 mil. Na druhé straně ležela Solná poušť. Je to 65 mil od pramene na východní straně pouště k prameni na úpatí Pilot Peak a samotná solná poušť je směsicí hlíny, soli a bahna, které nasávají kola vagónu a nohy obou lidí a zvířata. Na druhé straně leží Ruby Mountains, kde strana sledovala potoky, o nichž Hastings tvrdil, že se připojí k řece Humboldt. Neudělali to. Místo toho tekly do Franklin Lake. Tato objížďka stála večírek drahocennější čas a oni se dostali do High Sierry až v říjnu.\n28. října se strana utábořila vedle nynějšího Donner Lake a plánovala dopolední závěrečnou akci přes průsmyk. Té noci se však přistoupila bouře. Straně nezbylo než se usadit v naději, že přijde tání, aby mohli pokračovat dál. James Reed, který byl vyhnán ze strany po boji s nožem, dosáhl Sutterovy pevnosti přibližně ve stejnou dobu. Jeho manželka a děti zůstaly u hlavní skupiny a on věděl, že jsou stále v horách. John Sutter mu dal zásoby k pokusu o záchranu, ale bylo to k ničemu. Počasí bylo prostě moc špatné.\nV polovině prosince, když večírku ubývalo znepokojivě nízko, se 10 mužů a 5 žen vydalo projít průchod pěšky v naději, že pošlou zpět záchrannou skupinu. O tři týdny později se 5 žen a 2 muži dostali do indiánské vesnice. Ztratili se, když jejich průvodce vyvinul sněhovou slepotu a jedli vlastní mrtvé, aby přežili, ale byli schopni poslat zásilku do Sutterovy pevnosti. Sedmička záchranářů opustila pevnost 31. ledna. Do tábora Donnerovy strany dorazili o 20 dní později a našli neporušenou pokrývku sněhu a ledu. Zavolali a odpověděl ženský hlas. „Jste muži z Kalifornie nebo jste z nebe?“ zeptala se. Ze zasněžených přístřešků se začali vylézat další přeživší, hladoví, plačící a smějící se.\nNásledovaly další záchranné skupiny a Donnerova strana pomalu sestoupila z hory do bezpečí. 45 členů přežilo, snědlo poslední zbytky jejich mrtvých volů a nakonec se navzájem sežralo. Také strany záchranářů se uchýlily ke kanibalismu v ledových horských průsmycích. Poslední přeživší člen strany byl sestřelen z hory až v dubnu, rok poté, co strana opustila Illinois.\nVíce o Donner Party:\nThe Donner Party Chronicles: A Day-by-Day Account of a Doomed Wagon Train, 1846-47Frank Mullen. Intimní popis tragické cesty strany Donner.\nVeškerý obsah je & copy 2002-2003 Chia Evers, není-li uvedeno jinak, ale může být volně kopírován a znovu distribuován, pokud je uveden správný kredit a všechny odkazy na tyto stránky zůstávají nedotčeny. Zprávy o lichých a dnešních lichých dějinách jsou ™ Chia Evers. Všechna ostatní loga, ochranné známky a novinky jsou majetkem příslušných vlastníků. Povolení reprodukovat články zveřejněné na tomto webu lze získat zde. News of the Odd nikdy neprodá, nepronajme ani jinak nezveřejní vaši e -mailovou adresu.\nNěkolik obecných rad pro emigranty od T.H. Jefferson, 1849\n"Na této cestě se špatné lidské vášně dokážou ukázat." Pokud je to možné, vyhýbejte se všem partnerským vztahům .. Poskytněte si vlastní oblečení a očekávejte, že se o sebe budete starat… .. Jmenujte ne kapitána-nevytvářejte žádné zákony. Buďte potichu, věnujte se svému podnikání a nic neslibujte. “\nZůstanete spolu jen tak dlouho, dokud budete mít společné zájmy, a už ne. Kdykoli se můžete zastavit a připojit se k jiné straně (ne citát) „Je mnohem lepší, když se emigranti rozptýlí po silnici v malých večírcích, zhruba na den cesty, než aby se vydali cestovat ve velkém těle. Zkuste jít do společnosti s tichými, mírumilovnými muži - vyhněte se chvastounům ... Začněte v dubnu ..., ale nejpozději prvního května. Ti, kteří jdou dopředu, získají nejlepší trávu a čistý areál tábora. “\nVysvětluje, jak se dostat na kopec, pokud je příliš strmý, že byste si měli vozy předem vyzkoušet a cvičit s voly.\nMějte se vždy na pozoru před indiány a vezměte si pár „obchodních článků“. "Čím méně toho budete mít s Indiány, tím lépe." To znamená: „Indiáni mají rádi přikrývky Mackinaw, pušky na pazourek, prášek a koule, nože, sekery, squaw šípy, whisky, tabák, korálky, vermillion, pazourky.“\n18. února 1847: První strana s úlevou vyrazila 31. ledna. Trvalo 20 dní, než jsme se dostali k jezeru Donner a našli tábor úplně zasněžený. Průkopníci byli nadšení, když viděli své zachránce, kteří je krmili, jak nejlépe mohli. (Měli jen to, co mohli nést). Začali je evakuovat, ale trvalo dalších tři pokusy o záchranu, než bylo všech 45 přeživších odvezeno do bezpečí.\n7: Přeživší z party Forlorn Hope se dostali do bezpečí tábora Miwok. Jejich cesta z tábora Truckee Lake trvala více než měsíc a přežili tím, že jedli maso svých mrtvých společníků. Pět žen, Sarah Ann (Murphy) Foster, Sarah Graves Fosdick, Mary Ann Graves, Amanda Henderson McCutchen a Harriet Frances Murphy přežilo, spolu se dvěma muži, William McFadden Foster a William Eddy.\nWilliam Eddy byl vůdcem skupiny 17 mužů a žen, kteří se naposledy pokusili překonat horský průsmyk a přivést zpět pomoc. Oslabeni vysokou nadmořskou výškou a oslepeni sněhovými vánicemi se rychle ztratili. Netrvalo dlouho a skupina podlehla omrzlinám. Když jídlo došlo, bylo navrženo, aby zabili a snědli dva indické průvodce. To však bylo nejprve odmítnuto, ale skupina se nakonec uchýlila ke kanibalismu, protože členové strany zemřeli zimou nebo vyčerpáním.\nJames Reed překročil horu Sierra Nevada, těsně před ranním sněhem, který uvěznil průkopníky. Reed se pokusil vrátit se zásobami jídla o několik týdnů později, ale překážel mu měkký hluboký sníh. Bylo to 1. března, když se Reed s druhou pomocnou stranou konečně dostal až k Donner Lake.\nJezero Truckee : Donnerova strana byla nucena utábořit se u jezera Truckee (nyní nazývaného Donner Lake), když se trasa pohořím Sierra Nevada stala příliš zrádnou na to, aby ji vagóny používaly. Uchýlili se do opuštěných chatrčí u jezera a také rychle postavili provizorní stany, aby čekali na zimu.\nKatastrofa na Donnerově straně Tragédie, která postihla Donnerovu párty v roce 1846, převyšuje všechny.\nNevím, jestli někdo zaznamenal počet nepoctivých mistrů vagónů, ale ve stovkách vagónových vlaků mířících do Oregonu nebo Kalifornie určitě nějaké nekompetentní byly. Existuje mnoho příkladů zmatků, špatných rozhodnutí a šarlatánů, kteří oklamali osadníky, ale tragédie, která postihla Donnerovu stranu v roce 1846, je předčí všechny.\nProti varování významného horského muže Jima Clymana se dvacet vagónů rozhodlo jít po stezce zmapované nešikovným průvodcem jménem Lansford Hastings, který napsal knihu The Emigrants Guide to Oregon and California. Takzvaný Hastings Cutoff se měl oholit 300 mil od jejich cesty. V době, kdy se znovu připojili ke Kalifornské stezce, ušli 125 mil dále, překonali mnohem obtížnější terén, včetně cesty po drsných horách Wasatch a překročení pouště Velké solné jezero. Donnerova strana strávila 68 dní po přerušení, zatímco ostatní kteří se rozhodli následovat známou Kalifornskou stezku, utratili jen 37, aby se dostali do stejného bodu.\nEmigranti mířící na západ měli obvykle mistra vagónu, který znal stezky a měl zkušenosti, jak bezpečně projít zkouškami a traverzy. Lituji těch emigrantů, kteří nešli se zkušenostmi. Úkolem mistra vozu bylo udržovat disciplínu a to byl klíč k přežití cesty dlouhé asi 1 500 mil do Sacramenta.\nPodle amerického zvyku samosprávy zvolili radu, která pro porušení disciplíny soudila. Mistr vagónu obvykle jednal jako soudce, ale také to mohl být kazatel nebo jiný respektovaný cestovatel. Mezi tyto prohřešky patřily věci jako politika, morálka, rodinné spory, krádeže a samozřejmě boj o ženu. Dalšími známými věcmi rozdělených stran emigrantů byla rychlost cestování, spory ohledně tras a zacházení se zvířaty. Obvyklým trestem za závažné porušení kázně, jako je znásilnění a vražda, bylo vyhnání, zastřelení nebo oběšení. Odhaduje se, že během jednoho roku jízdy vagónem bylo spácháno nejméně padesát vražd.\nHastings Cutoff, cesta, kterou vydržela Donnerova strana.\nJedním z nejneobvyklejších příběhů o vyhnání byl příběh Jamese a Margaret Reedových. Potíže začaly, když Reed vznesl urážku u týmu jménem John Snyder za šlehání volů. Ti dva si vyměnili slova a pak Snyder praštil Reeda jeho býčím bičem. Reed vytáhl lovecký nůž a zabil ho. Konal se soud a Reed čelil pověšení, ale byl vyhnán poté, co jeho manželka prosila o shovívavost, a byl nucen opustit manželku a čtyři děti. Souhlasil, že pojede do Sacramenta a zajistí zásoby, ale po návratu uvázla v Kalifornii bouře.\nNa kalifornské stezce se opět zdrželi a nakonec dorazili na Donnerův průsmyk právě ve chvíli, kdy kvůli rané zimní bouři začaly sněžit. Kdyby dorazili k průsmyku jen o den dříve, večírek by byl bez bouře.\nUstoupili zpět k jezeru Truckee a zalezli si na zimu. Mnoho z jejich zvířat zemřelo na cestě a ta, která přežila, byla sežrána. Brzy začali členové party umírat a oni byli také sežráni. Ke kanibalismu se uchýlila jen asi polovina skupiny. Z 81 lidí, kteří uvízli u jezera Truckee, byla polovina mladší osmnácti let a šest bylo kojenců.\nV polovině prosince se na sněžnicích vydalo na pomoc patnáct nejsilnějších. Bojovali měsíc a také přežili jen díky kanibalismu. Jen sedm z takzvaných “Florlorn Hope ” vydrželo. Záchranné skupiny nakonec dorazily v únoru a březnu 1847. Z 81 členů Donnerovy strany se jen 45 podařilo odejít živí.\nJames Reed byl mezi pomocnými stranami, které zachraňovaly uvízlé přeživší. The Reeds byli jednou ze dvou rodin, kterým se podařilo projít zkouškou neporušenou.\nSnad nejnáročnějším momentem v americké historii bylo 14:40, pondělí, květen a hellip\nVečeře Donner-Reed zůstává nejslavnějším vagónem v historii & hellip\nWyatt Earp během svého života neměl štěstí na prodej své verze událostí s Tombstone. & Hellip\nCopyright © ciwanekurd.net | Tento den v historii: 19. 2. 1847 - Donnerova strana zachráněna...


Kristína Peláková se narodila 20. srpna na Východním Slovensku ve městě Svidník. Studovala hudebně dramatický obor na konzervatoři v Košicích. Její první hudební úspěchy se spojují s vydáním prvního singlu „Som Tvoja“, ke kterému natočila i svůj první videoklip. Do dalšího podvědomí se na hudební scéně dostala díky singlům „Vrať Mi Tie hviezdy '08“ a „Este Váham“, který si brzy vysloužil i nominaci v kategorii Hit roku v anketě Slavík.\nS názvem „… este Váham“ následně vydala své první album. Na tomto albu spolupracovala s básníkem a textařem Kamilem Peterajem. V roce 2010 se zúčastnila Kristína soutěže Eurosong Slovensko, kterou vyhrála s písní „Horehronie“. S touto písní reprezentovala i na soutěži Erurovision Song Contest v norském Oslu. Následovaly nové hity „V Sieti Ta Mam, Pri Oltári, Život je hra, a v neposlední řadě Jablučko“.\nKoncert této mladé slovenské zpěvačky za doprovodu kapely můžete slyšet ve čtvrtek 21. února v 19 hod. ve Velkém sále Záložny v Litovli. Vstupné v předprodeji 180 Kč, na místě 230 Kč. Vstupenky si můžete zakoupit v pokladně Městského klubu Litovel (www.mklitovel.cz) nebo v TIC (ag. Bavi).\nKolik je 34 plus 25 ?


Prodej bytu 2+kk Praha 4 - Vlasta Dočekalová realitní poradce | Vlasta Dočekalová realitní poradce\nProdej bytu 2+kk Praha 4\nExkluzivně nabízíme k prodeji slunný byt o dispozici 2+kk v ulici Cílkova, Praha 4.\nExkluzivně nabízíme k prodeji družstevní byt o dispozici 2+kk v ulici Cílkova, Praha 4. Tento byt o výměře 44 m2 se nachází ve 12.patře kompletně zrevitalizovaného panelového domu. Díky poloze bytu se vám naskytne nádherný výhled do okolí.\nByt je tvořen předsíní, koupelnou se sprchovým koutem a WC, obývacím pokojem se vstupem do kuchyně a samostatnou ložnicí. Byt prosel před 5ti lety kompletní rekonstrukcí - rozvody elektřiny, vody i odpady, nová zděná koupelna, podlahové krytiny, dveře atd. K bytu náleží komora. Poplatky jsou ve výši 2.400,- Kč + elektřina.\nDům prošel stejně jako byt rekonstrukcí - zateplení, fasáda, nová okna, vchod do domu, výtah, veškeré rozvody a stoupačky.\nByt je v družstevním vlastnictví s kompletně splacenou anuitou.\nByt se nachází v krásné lokalitě Prahy 4, v blízkosti zeleně a veškeré občanské vybavenosti - škola a školka, lékaři i obchody, dětská hřiště - to vše naleznete v okolí tohoto bytu. Zastávka MHD 3 minuty od domu - spojení na metro Kačerov nebo Háje. Bezproblémové parkování u domu.\nDoporučujeme prohlídku. V případě jakéhokoliv dotazu nebo prohlídky kontaktujte makléře.\n3.890.000,- Kč včetně provize a právního servisu.


Poraďte bezproblémovou grafiku\n« Poslední změna: 19. 07. 2013, 13:30:45 od Petr Krčmář »\nRe:Poraďte bezproblémovou grafiku\n« Odpověď #1 kdy: 19. 07. 2013, 19:12:36 »\nNo, já si nemůžu vynachválit HD 7770. Momentálně mám Sabayon Linux (aktuálně s jádrem 3.10.0) a ovladače 13.6 beta. Všechno šlape v pořádku, i videa na webu...\n« Odpověď #2 kdy: 19. 07. 2013, 20:57:56 »\nJá se budu opakovat, jako vždy, a určitě se najde někdo s opačným názorem, jako vždy, ale i tak - NVidia.\nATI/AMD jsem měl dvakrát, v bobou případech jela pěkně naho*no (proprietární ovladač). Jednou to byl dávno Radeon X700 mobility a podruhý stolní 5570. I ta stolní jela naprd, textury špatný 3D výkon špatnej, celkově prostě naprd. Jakej máš Ty konkrétně s ní problém? Nebo jaký jsi měl problémy? Pokud se nepletu, už jí ani proprietární ovladače nepodrporujou, ne?\nPůjčil jsem si kámošovo NVidii GTX260, zkusil a od tý doby mi ATI/AMD nepáchne do domu. Koupil jsem si NVidii GTS450 a od její koupě mi dělá jen radost. Vše jede z fleku (proprietární) a nikdy nebyl problém (např. aktualizace X serveru nebo grafických ovladačů). Jedu na Gentoo.\nZa mě NVidia, narozdíl od ATI/AMD s ní mám jen dobré zkušenosti (včetně stařičkýho GeForce 256 - tedy první GeForce - jak krásně na Gentoo jela :-) ).\nMůj názor = +1 pro NVidii. Počkej si na jiný. A napiš, jak Ti šlapala HD5570 a jaký byly trable.\n« Odpověď #3 kdy: 19. 07. 2013, 21:07:47 »\nBezchybná grafika není...\nNVidia - Nouveau pomalý, před pár kernely i dost rozbitý. Binární ovladač často velmi dobrý, ale nemá KMS (škaredší Plymouth) a třeba v Ubuntu Unity 12.04 a 12.10 byl bug, že občas se nevykreslilo okno (bylo bílé / černé), když se vrátilo z minimalizace.\nAMD - opensource ovladače pomalé a nestíhají držet krok s vydáváním nových grafických karet. Uzavřené ovladače občas zabugované a nestíhají vůbec držet krok s Xorg a kernelem.\nIntel - opensource ovladače docela slušné, ale jako ve všech opensource ovladačích pro linux drhne podpora OpenGL.\nIntel, pokud nikdy nechceš mít problém s Waylandem, Mirem, kernelem, xorgem, plymouthem a přežiješ zastaralé OpenGL, nefunkční OpenGL akceleraci prohlížeče, či aktuálně bug ve spojení Firefox+nové Google Mapy + Intel grafika.\nNVidia, pokud chceš mít (možná jen na některých kartách?) podporu OpenGL akceleraci prohlížeče, vynikající podporu OpenGL a WebGL, výkon srovnatelný s Windowsem a překousneš, že podpora Waylandu přijde možná později, Plymouth možná nebudeš mít nikdy tak hezký a instalace ovladačů na některých distribucích není úplně snadná.\n« Odpověď #4 kdy: 20. 07. 2013, 10:45:52 »\nAk si chces aj zahrat tak nVidiu... Mal som par skusenosti s ATI/AMD , Jedneho krasneho dna som si kupil nVidia 8800GTS 320MB je to stara karta ale od toho dna viem ze do linuxu uz ATi kartu nechcem ani skusat. Pouzivam samozrejma uzavrete ovladace(drobne problemy sa sem tam objavili po aktualizacii driveru) , ale nikdy som nezazil take peklo ako s ATI.\nBtw ked som zacinal s linuxom mal som obrovsky problem s ovladacom na ATI kartu uz si nepamatam presne ktora to bola ale fungoval som prevazne skrz VESA v xorg.conf. Existovali tri rozne ovladace a ja na to aby som mohol fungovat v normalnom rozliseni som musel pouzivat VESA inak sa to proste nahodne rozpadalo...\nMoje posledne slovo.... Ak grafiku na hranie do linuxu tak nVidia.\n« Odpověď #5 kdy: 21. 07. 2013, 11:19:02 »\nja nechapu jak muze nekdo doporucit ati na linux, pokazdy kdyz s tim musim delat (hodne rozsirene je to treba na notasich ble) tak je to peklo, uz i velke distribuce (treba archlinux) vyhodily drivery z repozitaru.\ns nvidia nikdy nebyl problem, na desktopu mam uz treti gpu a vse jede jak ma.\njinak bych ti doporucil nvidia 650ti nebo 660ti.\n« Odpověď #6 kdy: 21. 07. 2013, 13:06:45 »\nmam ATI/AMD HD6850 parkrat jsem musel preinstalovat ovladac po aktualizaci kernelu nebo x-serveru jinak bezi naprosto bez problemu (v pohode hraji hry ze steamu) pouzivam nesvobodny ovladac\n« Odpověď #7 kdy: 21. 07. 2013, 13:08:28 »\nzapomel jsem dodat ze mam Ubuntu 12.04\n« Odpověď #8 kdy: 22. 07. 2013, 09:17:11 »\nati je v linuxu "zlo", a vůbec nejzlejší kombinace je AMD notebook s ATI grafikou a broadcom wifinou.\nTaké jsem jednoznačně pro nvidii\n« Odpověď #9 kdy: 22. 07. 2013, 10:33:54 »\nmel jsem v pc atinu 6850 a ty ovladace jsou proste tragicky, vymenil jsem ji za slabsi nvidii 450ku a s tou uz nemam pod linuxem zadne problemy.\n« Odpověď #10 kdy: 22. 07. 2013, 11:26:20 »\nMám ATI na ntb i desktopu, jedu na uzavřeném ovladači a hry prakticky nehraju (jen OpenTTD:), na obou strojích Ubuntu. Při práci žádné problémy s rozpadající se grafikou nepozoruju. Ale pokud přijde aktualizace kernelu, musím reinstalovat driver - dost pruda.\nPokud chceš hrát, tak doporučuji geforce, kdysi jsem jednu také měl..\n« Odpověď #11 kdy: 22. 07. 2013, 11:32:29 »\nTy binární ATI drivery jsou fakt pěkná sračka. Ale zas na druhou stranu, teď mám hybridní grafiku ATI+Intel a vše mi funguje včetně akcelerace a rychlost her je stejná jako na Windows. Takže je to na hovno, ale rozchodit se to s trochou zkušeností dá.\nČlověk musí přijít na takové ty triky, jako že když to spustím s xf86-video-intel vyšším než 2.20.2, tak to segfaultne, nebo že když to spustím s xorgem vyšším než 1.12.4, tak to segfaultne při vypínání některých fullscreen her, že se při upgradu kernelu musí přeinstalovat ati driver, jinak grafika po restartu nenaběhne a tak podobně. Prostě 'řízení takového kolosu, to chce celého člověka' .\n« Odpověď #12 kdy: 22. 07. 2013, 12:20:44 »\nBezproblémové ovladače mají akorát profesionální GPU, vezmi AMD FirePro v3900, vyhovuje tvým požadavkům, včetně přímé podpory Linuxu, v poměru cena/výkon neseženeš lepší kousek u nVidie. Nízká spotřeba, velice stabilní, nízká provozní teplota, perfektní softwarová podpora, vysoký výkon, neblokované funkce a výkon jako u všech herních GPU.\n« Odpověď #13 kdy: 29. 07. 2013, 19:47:05 »\nPokud nepotřebuješ 3D, ale nechceš se trápit s nastavením více monitorů, aktualizacemi atd., doporučuju Intel nebo AMD s open-source ovladači, obojí teď používám a funguje to výborně. fglrx jsem donedávna taky používal a bylo to v pohodě, akorát konfigurace více monitorů byla drbačka.\nNa nouveau si zatím netroufám a binární nvidiácký blob sice lítá jak z praku, ale občas zakopne... s podivnými chybami nebo problémy při aktualizaci jsem si užil svoje.


Červené vlajky, že váš přítel může být ve zneužívajícím vztahu - MILOVAT\nKaždých devět vteřin je napadena nebo potlačena žena v USA a téměř 20 lidí každou minutu - nebo více než 10 milionů lidí každý rok - je fyzicky zneužíváno důvěrným partnerem podle Národního koalice pro domácí násilí (National Coalition Against Domestic Violence, NCADV). Jedna ze tří žen byla obětí nějakého druhu fyzického násilí intimním partnerem v jejich životě; 72 procent všech vražd-sebevražd zahrnuje důvěrného partnera a 94 procent obětí jsou ženy.\nZneužívající vztahy mohou mít různé formy, včetně fyzického zneužívání, sexuálního zneužívání, emočního zneužívání a dokonce i finančního zneužívání, podle Národní sítě pro ukončení domácího násilí (NNEDV). A domácí násilí postihuje všechny ženy bez ohledu na věk, sexuální orientaci, náboženství, etnickou příslušnost, vzdělání apod., "Říká Dr. María Garay-Serratos, generální ředitel Sojourner Center, jeden z největších národních útulků domácího násilí, každoročně 9 000 obětí v krizovém útulku a přechodném životním zařízení. Násilné vztahy nejsou vyhrazeny pouze pro dospělé. "[Teen] dating násilí je rozšířené s vážnými dlouhodobými a krátkodobými účinky, " říká Dr. Garay. Ve skutečnosti poukazuje na to, že celostátní průzkum Centra pro kontrolu onemocnění (CDC) v roce 2011 zjistil, že 23 procent žen a 14 procent mužů, kteří někdy zažili znásilnění, fyzické násilí nebo stíhání intimního partnera, násilí partnerů mezi 11 a 17 lety. "\nNějaký strach z partnera vašeho přítele: Má váš přítel nervózní nebo nervózní, když zapomněla přihlásit se se svým partnerem? Zdá se, že se v jeho přítomnosti chová? Může existovat mnoho jemných příznaků strachu.\nHyper bdělost vašeho přítele partnerkou: Zdá se, že její partner sledoval každý její krok a udržoval si na ní velmi blízko?\nZneužívající zachovávající fyzicky zneužívanou osobu: Spolupracuje váš partner s omezenou fyzickou vzdáleností mezi těmito dvěma osobami?\nNedostatek společenské angažovanosti: Vypadá váš přítel vzdálený?\nPokud máte podezření, že váš přítel může být ve zneužívajícím vztahu a chtěl byste se s ní setkat, setkávejte se v neutrálním prostředí. "Zeptejte se otázek, které jsou otevřené a zvědavé povahy, " říká Regina Tate, licencovaná profesionální poradkyně, která se specializuje na hněv a domácí násilí a poskytuje online terapii prostřednictvím Talkspace. Tate navrhuje otázky jako: "Jaký je to pro tebe, když vy a on nesouhlasíte?" Nebo "Vím, že žádné vztahy jsou neustále velké, ale občas mě obávám o vás. Potřebuješ mluvit? "\nNavrhujte užitečné zdroje, jako jsou podpůrné skupiny, aniž byste podnítili strach. A bez ohledu na to, buďte otevřeně. "Respektujte ji, " říká doktor Garay. "Řekni jí, že jsi pro ni. Nesdělujte ji. Neoddělujte jí. Nedělejte ji na ni. "\nVictims speak out about Beg For Jay (Září 2020).


Programátor s obsluhou CNC soustruhu - Hulín | VímVíc.cz\nProgramátor s obsluhou CNC soustruhu - Hulín\nFirma Roman Uličný hledá pracovníky na pozici programátor s obsluhou CNC soustruhu. Jedná se o práci na plný úvazek / min. 40 hod. týdně s platem od 23 000 Kč. Minimální požadované vzdělání je střední odborné (vyučen). Pozice je vhodná pro absolventy středních škol a osoby se zdravotním postižením (OZP). Místo výkonu práce je Antonína Dvořáka 452, Hulín, 768 24 Hulín. Pokud vás nabídka práce zaujala, můžete zavolat na telefonní číslo ********* nebo poslat e-mail na *********. Kontaktní osoba je Uličný, Uličná.\nFirma Roman Uličný (IČ 46289402) nabízí volné pracovní místo na adrese Antonína Dvořáka 452, Hulín, 768 24 Hulín. Bližší informace naleznete v registru ekonomických subjektů ARES.\n- programování a obsluha CNC soustruhu, práce v kusové výrobě\n- vyučení ve strojírenském oboru, vhodné i pro absolventy strojírenských oborů, i pro OZP/OZP (TZP)\n- výhody: práce v jednosměnném provozu, práce v malém kolektivu, závodní stravování, pololetní odměny, možnost zvyšování kvalifikace\n- kontakt telefonicky Po-Pá (7:00 - 14:00 hod.), příp. své písemné nabídky se strukturovaným životopisem posílejte na e-mail: *********


Levné dodavatelé tiskových strojů a výrobců čárových kódů - Factory Direct Price - Sunany Technology Limited\nDomů > Produkt > Tepelná tiskárna > 2 palce tiskárna 58mm\nModel č. STP-582 Proč si vybrat nás? Máme vyspělé výrobní zařízení používané při výrobě POS. Naše podpora je vynikající, protože získáváme jen ty nejlepší lidské zdroje. Naši pracovníci jsou všichni vyškoleni a certifikovaní našimi dodavateli, aby si mohli zajistit důvěru v podporu našich zákazníků. My...\nModel č. STP-582\n384dotů / řádku, znak ANK, písmo: A: 12 * 24dotů, 1,5 (W) * 3,0 (H) mm\nprůměry 75 mm\nNapěťový vstup adaptéru\nAdaptér Napěťový výstup\nVstupní napětí tiskárny\nMáme pokročilé výrobní zařízení, které se používají při výrobě POS\nNavrhujeme, vyhodnotíme a ospravedlňujeme technologická řešení z důkladného pochopení obchodních výhod pro Vaši společnost.\n2. Jak se mohu stát distributorem SUNANY?\nOkamžitě nás kontaktujte s dalšími podrobnostmi zasláním dotazu.\n3. Jak zjistím, že jste produkty odeslali?\nJakmile budou produkty odeslány, bude k dispozici číslo sledování, abyste mohli kdykoli zkontrolovat, kde se vaše zboží nachází\n5. Mohu změnit CPU na to, co chci?\nNaše CPU je Intel Atom D525 Dual Core 1.8GHz. Nenavrhujeme změnu CPU, protože naše společnost je výrobcem koncových zařízení. Po 15 letech zkušeností v oboru průmyslového průmyslu funguje průmyslová základní deska D525 dokonale v našem POS terminálu.\nHot Tags: tiskárna čárových kódů, dodavatelé, výrobci, továrna, levné, cena\nDvojice: Symbol bezdrátový skener\nDalší: Zařízení pro snímání čárových kódů