Metnar - vše o tématu | Blesk.cz\n"Metnar" - veškeré informace o tématu\nPrezident Miloš Zeman dnes telefonicky poděkoval vojákům nasazeným v zahraničních misích. Za přítomnosti vedení ministerstva obrany a armády se spojil s veliteli jednotek v…\nČeská armáda příští rok převezme velení výcvikové mise Evropské unie v Mali. Na velitelském shromáždění to dnes řekli premiér Andrej Babiš (ANO) a ministr obrany Lubomír Metnar…\nTvář české vojenské historie Stehlík má skončit. Babiš chce rozhodnutí ministerstva …\nŘeditel odboru pro válečné veterány a jedna z nejznámějších tváří ministerstva obrany Eduard Stehlík skončí na konci roku ve své funkci. Řekl to v rozhovoru s ČTK. Pozici šéfa…\nČeši podepíší smlouvu na vrtulníky z USA ještě letos, naznačil Metnar\nSmlouva na dodávku 12 amerických vrtulníků pro českou armádu by měla být se Spojenými státy podepsána ještě letos. Novinářům to v sobotu na Dnech NATO a Dnech Vzdušných sil…\nDalší bitva s Maláčovou na obzoru. Šéfa obrany potěšila Schillerová miliardou\nMinisterstvo obrany by mělo mít příští rok rozpočet 75,5 miliardy. Na dnešní schůzce se na tom dohodli ministr obrany Lubomír Metnar a ministryně financí Alena Schillerová (oba…\nNa stůl prostějovskému soudu se znovu dostal případ policisty Daniela V., který údajně před dvěma lety na diskotéce v Otaslavicích brutálně napadl jiného muže. Pokud bude…\nPovinná vojna v Česku? Ministr je proti, s Černochovou ale oprášili brannou výchovu\nZavedení povinné vojenské služby v České republice se nechystá. V nedělní debatě na TV Prima to potvrdil ministr obrany Lubomír Metnar (ANO) a šéfka sněmovního výboru pro obranu…\nMetnar promluvil o odchodu Čechů z Afghánistánu. Kdy se vojáci vrátí domů?\nČeská armáda stáhne vojáky z Afghánistánu, pokud ze země odejdou Spojené státy. Ministr obrany Lubomír Metnar (za ANO) to řekl dnešnímu Právu. Česko bude podle něho adekvátně…\nNa vojenské letiště Praha Kbely krátce před středeční půlnocí přistál vojenský speciál s ostatky vojáka Tomáše Procházky (†42). Na letištní ploše na něj čekala rodina,…\nNa české vojáky v Afghánistánu zaútočil voják ze stejné základny. Při střelbě zemřel rotný Tomáš Procházka (†42), další dva vojáci byli zraněni, nejsou ale v ohrožení života. Na…\nTři čeští vojáci v misi NATO zemřeli v neděli v Afghánistánu nedaleko základy Bagrám po útoku sebevražedného atentátníka. Rotný Martin Marcin (†36) a desátníci Kamil Beneš (†28)…\nNejdřív ministryně spravedlnosti za ANO Taťána Malá, pak ministr práce a sociálních věcí za ČSSD Petr Krčál a naposled i ministr obrany za ANO Lubomír Metnar. První dva…\nŠéf obrany Lubomír Metnar se dnes vyjádřil ke své diplomové práci, v které se podle České televize objevily nesrovnalosti. Odmítl, že by šlo o plagiát. K takovému závěru totiž…\nOpoziční politici komentují podezření z plagiátorství v případě diplomové práce ministra obrany Lubomíra Metnara (za ANO) převážně ironicky. Připomínají, že v minulých dvou…\nPo Taťáně Malé (ANO) a Petru Krčálovi (ČSSD) má problémy se svou závěrečnou prací na vysoké škole další z členů Babišova kabinetu. Tentokrát je to exministr vnitra a nyní…\nBabiš ministry tají, Němcová balí, Hüner čeká na ortel. A vláda odklepla schodek 50…\nS částí ministrů v demisi zatím designovaný premiér Andrej Babiš (ANO) o jejich dalším angažmá v nové vládě nemluvil. Výjimkou je ministr průmyslu a obchodu v demisi Tomáš Hüner…\nBabiš své ministry nechává v nejistotě. Kdo všechno do nové vlády už nepůjde?\nMinistři v demisi zatím s předsedou hnutí ANO Andrejem Babišem, kterého ve středu prezident Miloš Zeman podruhé jmenuje premiérem, o svém případném působení v nové vládě…\nO zachování matriky v obci budou rozhodovat starostové, plošně se rušit nebudou. Změní se ale jejich financování, místo paušálu bude platba za jednotlivé úkony. Po jednání s…


Okouzleně jsem pozorovala let lístečku, dokud hladce nepřistál mezi jiným listím na trávě. Nejspíš to byla jen krátká chvíle, ale mně se zdálo, že trvala hodně dlouho. Všechny mé veledůležité povinnosti byly zapomenuty, celá moje supervýkonnost byla odsunuta někam na vedlejší kolej. Pocítila jsem krátký okamžik intenzivního štěstí. Jakoby se celý svět zastavil ve svém pracovním chvatu a tvořivém třeštění a každý zároveň se mnou pozoroval, jak se jeden maličký lupínek lípy snáší pomalu k zemi. Všechno ztichlo, dokud nezmizel ve žlutavém koberci. Pak se pozvolna znovu ozval ruch ulice, všichni začali někam spěchat, telefony se rozdrnčely, auta troubila, děti na sebe pokřikovaly a všechno bylo jako dřív.\nVystavil Hana v 7:48


Praha 10 schválila rozpočet na příští rok se schodkem 335 milionů korun - Pražský patriot\nPraha 10 schválila rozpočet na příští rok se schodkem 335 milionů korun\n17. prosince 2019 00:06\nRadnice Prahy 10 plánuje příští rok hospodařit s příjmy 769 milionů, výdaji 1,1 miliardy a schodkem 335 milionů korun. Vyplývá to z rozpočtu, který v pondělí schválili zastupitelé. Na investice má jít 338,9 milionu korun, tedy zhruba 30 procent celkových výdajů. Opoziční strany při hlasování rozpočet nepodpořily. Pro letošek má Praha 10 schválený rozpočet se schodkem 770,9 milionu korun.\nRadní Lucie Sedmihradská (Vlasta) uvedla, že po dlouhé době byl rozpočet schválen včas. „Po více než deseti letech nebude muset městská část hospodařit v rozpočtovém provizoriu," uvedla. To podle ní například znamená, že nebude nutné odkládat začátkem roku investice do doby schválení rozpočtu.\nDodala, že všechny navržené investice jsou v příštím roce uskutečnitelné a peníze, které na ně půjdou, budou ještě vyšší, protože do rozpočtu zatím nelze zahrnout přislíbené dotace. Radní dále řekla, že běžné výdaje budou o šest procent nižší než v rozpočtu schváleném pro letošní rok.\nNejvětšími investicemi má být dokončení první části rekonstrukce malešické polikliniky za 125 milionů korun, dokončení opravy prázdného domu v ulici U Vršovického nádraží za 50 milionů korun a rekonstrukce budovy úřadu městské části, u které se pro příští rok počítá s výdaji 50 milionů korun na projektovou dokumentaci.\nPodle Sedmihradské bude zahájena také výstavba nové mateřské školy Bajkalská. Radnice bude investovat i do dalších školských zařízení, podle radní bude muset do roku 2030 do této oblasti vložit odhadem 1,6 miliardy korun.\nZastupitel a bývalý starosta Vladimír Novák (Starostové pro Prahu) upozornil na fakt, že rozpočet počítá s prodejem nemovitostí v celkové hodnotě 230 milionů korun, přestože koalice má v programovém prohlášení, že nebude rozprodávat majetek.\nPodle Sedmihradské jde z velké části o už schválené prodeje nebo vypořádání v souvislosti s minulými privatizacemi bytových domů. V plánu jsou nicméně i nové prodeje, například domu v Moskevské ulici.\nPodle Tomáše Peka (TOP 09) rozpočet neřeší nejpalčivější problémy městské části, jako je dostupnost bydlení. Kritizoval také fakt, že radnice ve střednědobém výhledu uvádí půjčky na víceleté investice, které budou zavazovat následující vedená radnice. Sedmihradská k tomu uvedla, že každou půjčku bude muset tak jako tak schválit zastupitelstvo.\nSchválený rozpočet a realita na konci daného roku se v pražských městských částech obvykle neshodují, důvodem bývá neuskutečnění všech zamýšlených investic. Tak tomu podle Sedmihradské pravděpodobně bude i letos, kdy schválený rozpočet počítá se schodkem více než tři čtvrtě miliardy korun.\n„Všechna čísla, které máme zatím k dispozici, naznačují, že reálný schodek bude někde kolem 400 milionů korun," uvedla radní. Dodala, že na investice zřejmě půjde obdobná částka. Schválený rozpočet pro letošek počítal s výší investic přes 600 milionů.\nKoalici v Praze 10 tvoří koalice Vlasta (KDU-ČSL, STAN, Desítka pro domácí, nezávislí), Piráti a ODS. V opozici je hnutí ANO, TOP 09 a hnutí Starostové pro Prahu. Praha 10 je podle počtu obyvatel po Praze 4 druhou největší pražskou městskou částí, žije v ní zhruba 110 000 lidí.


Hotely a penziony v Plzeňském kraji, ubytování v hotelech penzionech horských chatách pro Plzeňský kraj\nKlenčí Pod Čerchovem (4)\nNalezeno 133 ubytovacích zařízení.\nVětší ubytování - 4-lůžkové, ve 2 místnostech, s kuch.koutem, se sporákem, ledničkou, WC a sprchou menší ubytování - 2 -lůžkové s WC, umyvadlem, plyn. dvouvařičem Stravování v dostupné vzdálenosti v restauraci, jinak možnost vlastní přípravy stravy. Turistika, cykloturistika, houbaření, 300 m přírodní koupaliště. V místě velký klášterní komplet, krásná příroda. možnost parkování u objektu, který je vedle rodinného domu,možnost úschovy kol.\nProvozuje pivní lázně. Nabízíme přísadové koupele, léčebné zábaly, masáže a pitnou kůru.\ndalší ubytovací zařízení pro: Plzeňský kraj


V jezerech je možné chytat tyto druhy ryb: kapr, lín, štika, candát a sumce. Je také místem přezimování divokých kachen a místem odpočinku několik druhů stěhovavých ptáků po dobu migrace labutí a divokých husí. Upravené břehy s altánky a pohodlnými lavičkami vytváří příjemné prostředí nejen pro rybáře, ale i pro ostatní návštěvníky regionu.\nRybaření: od 1.4. - 31. 10.\nCena: 850 Kč/den/osoba min. 4 dny\nV ceně: celosvazový rybářský lístek, místní povolenka, možnost bivakování, využití karavanu.


Italská anabase - Vaši Naši\nautomobil - obrázek\nDon Cinquecento di Suicidio mi pučil svuj vůz, když sem k němu zajel na Jih. dobrá kára. pohon na dvě kola. další dvě se točej sama. start z nuly na sto za sto. ani řidičák sem nemusel mít. stačilo to modrý cosi na přednim vokýnku. to maj jen elitní jezdci, kerý nikdo v Itálii nesmí stavět. žádnej karabiniér nebo jinej lůzr.\nDon Suicidio - obrázek\nDon Suicidio není jen velký magik a znalec psychedelična, ale též holduje uměnám. před jeho domkem jsme často sedávali a hovořili o sochařství, malířství a ilusionismu.\nbyl jsem velmi poctěn, že mi věnoval každou volnou svou minutu, a že jich má. protože samo sebou nepracuje. to my mystici prostě nemáme zapotřebí. tedy někteří.\nje vysoce sporné, zda je béčkař ten, který nepracuje, či ten, který pracuje. za použití meditativních technik říznutých šnupečkem halucinogenu nám vždy vyšlo, že práce je všude. vzduch je všude. a dýchají všichni? ano. a pracují všichni? u tohoto žertu jsme se vždy dali do zpěvu národních latinských písní. sice zpívat moc neumím, ale Don Suicidio neslyší na jedno ucho a nevidí na jedno oko, a tak mi to bylo fuk.\npříběh z trafiky - obrázek\nkdyž sem vešel do trafiky k jedný známý Dona Suicidia, Signoře Houccisoil, pro doutníčky, nařknul mě tam jeden poťouchlý Makarón z toho, že jsem Inglese. chvilku jsem dumal, jak se se ctí s touto šílenou potupou vyrovnat, aby Signora Houccisoil neměla pocit, že jsem béčkař, a ne dobrý přítel Dona Suicidia, kterého v Itálii každý si považuje, kdo věcem kolem drog a meditací rozumí. nakonec jsem do něj zapíchl svůj vražedný pohled a temným hlasem pravil: "to se šeredně pleteš!" tím myslím jsem situaci vysoce geniálně vyřešil. Signora Houccisoil se dunivě rozesmála a posměváček měl ihned z ostudy ušitý kabát. můj výrok "to se šeredně pleteš" totiž nikdy nikoho nenechá na pochybách, s kým si to jako zkouší zahrávat a tančit tanečky. myslím, že do podobné šlamastyky jako italský satirik z trafiky se hned tak někdo další pouštět nebude.\nmoped - obrázek\nřikal mi tuhle Don Suicidio: "Stene, ty s tím svým odporem k motorovým vozidlům jsi už nemožnej. Madonna Mia!, támhle před tim kempem muj soused Corado má věčně zaparkovanýho mopeda, jdi si zajezdit."\njá na to: "Done Suicidio, dělám tady v Itálii ze sebe totálního trotla, ale tohle je už přeci jen moc, ne?"\na Don Suicidio, už pěkně naládovanej herákem, zasejc: "Stene, kdo ze sebe neumí udělat blbce, je na drogovej a magickej scéně uplnej nikdo."\nchvilku jsem plkal o tom, že bejt nikdo je boží, ale pak jsem okoštoval nějakej Donův matroš a bylo zle.\nfakt jsem na mopeda vlez. a vydatně si i zajezdil.\nDon Suicidio mě potom, když sem se v totál motocyklistickým rauši vrátil do jeho domku, pochválil.\na řekl mi: "Stene, nejsi takový béčko, jak vypadáš."\na mlel něco vo tom, že prej ten moped nebyl sousedův, ale místního karabiniéra, co Coradovi zahejbá s manželkou. že jsem to drobet poplet. nebo Don Suicidio to poplet? už nevím, prostě náramně jsme se nasmáli. hlavně pak tomu, že jsem nikoho nepřejel.\nvečírek - obrázek\njednou mě Don Suicidio pozval na magický a psychedelický večírek, který se konal v domku jeho souseda Corada u trati.\nzapočali jsme ho odpoledne, protože jsme měli v plánu rozluštiti pár otázek tajemství Bytí. a to nejde za pár minut.\nDon Suicidio se ten den pěkně potil, měl notně našňupáno. /jeho nátělník a tričko visí za mnou - na snímku jako/ jen v trenýrkách se dostal velmi daleko v magické říši. zrovna si povídal s archetypem Sfingy, když nás vyrušil další z vlaků. čili vyřešení hádanky Bytí jsme nechali na později.\nCorado totiž měl v plánu zvýšit dávku LSD v našich útrobách. povedlo se mu to.\nco následovalo potom, je pro mne zastřeno rouškou tajemství. jsem se probudil úplně zblblý. druhý den až.\nDon Suicidio byl též nádherně mimo. odešel domů bez trička a nátělníku.\nkarabiniéři - obrázek\njednou, když šel Don Suicidio na ryby a mě nechal pod vlivem omamně magických látek přírodně-chemického charakteru o samotě, se mi přihodila nemilá příhoda.\npřimotal jsem se k přestřelce v docích. vůbec nevím, jak jsem se tam dostal. a ani nevím, jestli to byly doky nebo jen nějaký bar u moře.\nno ono po pravdě, po celý pobyt v Itálii jsem hodně nevěděl, co se kolem mě děje. Don Suicidio to do mě pumpoval pod tlakem, protože chtěl zkusit svou novou methodu rychlo-kurz v poznávání nepoznatelného. tak trošku jsem byl vlastně jeho obětí, ale nechci si to až zas tak překládat v jeho neprospěch, to by ode mne bylo trošku svinstvo, že.\ntak tedy, co se stalo nestalo. nějaký mafián zastřelil karabiniéra a já nějak prostě shodou osudných náhod byl u toho. mafiánovi jsem nevadil, mrtvému karabiniérovi taky ne, ale byl jsem z toho tak nějak otrávený, že mi kazej ten rychlo-kurz. tak jsem tak nad tím začal dumat.\npřijeli benga italský a zabásli mě, protože ten mafián mi dal pistoli, já mu poděkoval a hrál si s ní. karabiniéři nějak nechtěli pochopit, že jsem hravej. ale jinak byli slušný. odvezli si mě na stanici a já jen čekal, co bude.\nsamo sebou přijel Don Suicidio, tentokrát na kole, protože toho fiata jsem mu roztřískal, co mi pučil. dal karabiniérskýmu vůdci nějaký opiáty a bylo vymalováno. šli jsme rozpoutat další večírek. přímo na stanici policejní.\nDon Suicidio se mi smál šíleně, že jsem béčkař, kterej sice nikoho nezastřelí, ale sednout za vraždu by si i šel.\nbez Dona Suicidia by ta Itálie asi byla nuda. vedro a dál nic moc, jen meteorologický a takový ty jiný běžný úkazy. na který zase až tak zvědavej nejsem.\nbudu stále vzpomínat\nbudu stále vzpomínat - obrázek\ndalší pohled na dům Dona Suicidia. na té lavičce jsme se něco naklábosili s mým lektorem. škoda, že nemá internet, to bychom si psali do aleluja, takhle na něj jen vzpomínám. Don Suicidio totiž zásadně zavrhuje internet, dlouze jsem se mu snažil vylíčit klady internetové komunikace, ale on mi vždy řekl, že jeho to vůbec nezajímá, kdo co říká či píše, že je mu mnohem líp, když nerušeně bádá sám nad taji Bytí. a jednou za čas někomu něco prozradí. měl jsem velké štěstí. když jsem přijel do Itálie, tak byl hodně upovídaný. prostě pravý magik. mluví, když má náladu, mlčí, když má náladu. když nemá náladu, tak to dělá taky.


Ženy islamistů se vrací domů. Budou páchat útoky i vychovávat nové bojovníky, obávají se experti | info.cz\nŽeny islamistů se vrací domů. Budou páchat útoky i vychovávat nové bojovníky, obávají se experti\nAutor: Info.cz, adk - 27. listopadu 2017 • 18:30Info.cz\nJak tzv. Islámský stát (IS) postupně opouští dobytá území, stoupá počet zahraničních bojovníků, kteří se snaží vrátit do svých domovin. Podobný exodus se týká také jejich žen a dětí. Ty mohou do budoucna představovat bezpečnostní riziko. Stále totiž věří v ideály chalífátu. Na jejich příchod se musí připravit i Evropa.\nJmenuje se Zahar. Příjmení neuvedla. Do Sýrie se dostala v utajení, stejně tak před půl rokem překročila hranice a přešla do Turecka. Nyní je zpět v domovském Maroku i se svým dítětem. Fyzicky. Myšlením stále zůstává v chalífátu.\nChodí zahalená, nosí nikáb – oblek, který ji zakrývá celé tělo vyjma očí. Ideály islamistů neopustila ani po útěku. „Přivedeme silné syny a dcery a řekneme jim o životě v chalífátu. I kdybychom nebyli schopní ho udržet, naše děti ho jednoho dne získají zpět,“ cituje ji list Washington Post.\nNové plány s ženami\nExperti zabývající se bojem proti terorismu se domnívají, že takové případy nejsou zdaleka výjimečné. Z území kdysi okupovaným IS prchají ženy po stovkách. Často jde o matky s dětmi, které k cestě do Sýrie a Iráku dotlačili jejich manželé.\nDžihádisté se nyní exodu snaží využít ve svůj prospěch. Přestože zprvu nechtěli, aby ženy bojovaly v jejich armádě či páchaly sebevražedné atentáty, vývoj situace je přinutil změnit názor. Některé z navrátivších se dam tak za sebou mají bojovou zkušenost.\nZnámé jsou případy, kdy džihádisté poslali ženy na jistou smrt. Během bitvy o Mosul nechali velitelé IS sebevražedné atentátnice, aby se odpalálily, a zpomalily tak postup vládních jednotek. V září loňského roku zase francouzská policie zmařila operaci zradikalizovaných žen, které se neúspěšně pokusily zaútočit poblíž katedrály Notre-Dame a plánovaly další atentát.\nVůdci IS nyní chtějí bojové zkušenosti žen více využívat v domovských krajinách. K boji je vybízí i pomocí propagandy, která využívá příklady slavných bojovnic minulosti. V eseji, který vyšel minulý měsíc v oficiálním orgánu propagandy, se odkazuje třeba na Nusaybah bit Ka’ab, která v 7. století pomáhala proroku Mohamedovi vypořádat se s jeho nepřáteli.\n„Není zvláštní, že dnešní muslimky mají smysl pro čest a oběť a lásku k víře. Stejně jako jejich předchůdkyně mudžahedínky, které podporovaly islám,“ píše se v eseji, který přeložila skupina SITE, jež monitoruje islamistická média.\n„Nová výzva IS také povolí mužům a otcům tlačit manželky a dcery do útoků. Nebyla bych překvapená, kdybych viděla nárůst islamisty inspirovaných žen nebo koordinovaných útoků v západních zemích i jinde,“ domnívá se analytička a zakladatelka SITE Rita Katzová.\nŽeny jako Zahar představují výzvu především pro bezpečnostní orgány jejich domovin. Země musí nastavit pravidla, jak k nim přistupovat. Nutné je především vyloučit potenciální hrozbu pro veřejnost.\nMnoho Maročanek čeká v záchytných centrech v Turecku, než úřady jejich případ posoudí. Zatímco u těch, které spáchaly trestný čin, je jasné, že půjdou do vězení, u „obyčejných“ žen vyvstává dilema. Neexistuje jednotný postup, jak se s nimi vypořádat.\n„Všechny nám vypráví ten samý příběh. Jejich manželé odešli za finančními výhodami a ony je následovaly, protože neměly jinou možnost,“ sdělil Washington Post pod příslibem anonymity jeden z marockých úředníků.\nEvropa je v tomto striktnější. Problémem je už samotné připojení k chalífátu. Belgie například připravuje stíhání 29 žen, které se chtějí vrátit z Turecka, Iráku a Sýrie.\nOdborníci ale upozorňují, že vězení samotné není řešením. I po čase, který v něm stráví, zůstanou ženy radikalizované. „Jsou to většinou mladé ženy. Je tu možnost, že budou mít ještě další děti. A také je reálné, že je mohou vychovávat, aby přijaly radikální verzi islámu,“ dodává další nebezpečí belgický expert přes terorismus Thomas Renard.\nIslámský stát|ženy|džihád|terorismus|islám|islámský extremismus


Bitva u Chickamauga - Historie podcastů - 2022\nBitva u Chickamauga\nSeverní armáda Cumberlandu, asi 58 000 silná, se počátkem podzimu roku 186 pohybovala k Chattanoogě pod velením generála Williama Rosecransa. Generál Braxton Bragg, jižní velitel, stáhl své síly z města a pochodoval na jih. Rosecrans usoudil, že společníci míří do Atlanty, ale situaci špatně nepochopil. Braggovy síly obdržely posily a podařilo se jim nastražit past na své protivníky při střetu podél potoka Chickamauga, asi 10 mil jižně od Chattanoogy. Rosecrans ani Bragg na Chickamaugě nepředvedli památné vojenské schopnosti, ale konfederační nálož vedená prvky Prvního sboru armády Severní Virginie pod poručíkem Thomasem se stanou známými na „Skále Chickamauga“ a Longstreet „Býk lesa“ pro své příslušné role v bitvě. Těžké jižní ztráty zabránily Braggovi využít jeho výhody, když vojáci Unie zamířili na sever do Chattanoogy. Ztráty odborů dosáhly 16 000 a společníků 18 000. Po tomto zklamání prezident Lincoln nahradil Rosecransa americkým Grantem, který by velel západním armádám. Grant přidělil Thomasovi držet Chattanooga.\nTato olejomalba zobrazuje náboj 15. wisconsinské pěchoty a smrt plukovníka Hanse C. Hega v bitvě u Chickamauga. Zobrazit původní zdrojový dokument: WHI 2538\nPamátník 15. wisconsinské pěchoty v národním vojenském parku Chickamauga a Chattanooga. Zobrazit původní zdrojový dokument: WHI 91962\nDatum (data): 18.-20. září 1863\nUmístění: Chickamauga, Georgia (Google Map)\nKampaň: Kampaň Chickamauga (srpen-září 1863)\nVýsledek: Konfederační vítězství\nPorážka v Chickamauga ve státě Georgia na podzim roku 1863 zanechala jednotky Unie připnuté uvnitř Chattanooga v Tennessee a dočasně zastavila postup Unie do srdce Konfederace.\nNa začátku srpna 1863, Union síly byly organizovány postoupit do horní Tennessee údolí řeky a vzít Chattanooga, Tennessee. Poté, co ji zachytili na začátku září, generálové Unie tlačili dále na jih. Na svého nepřítele narazili 10 mil za městem, přes státní hranici v Gruzii. Tři dny se 58 000 vojáků Unie postavilo proti 66 000 společníkům ve druhé nejkrvavější bitvě (po bitvě u Gettysburgu).\nProtilehlé linie byly šest mil dlouhé. Většina bojů probíhala v lesích tak hustých, že občas ani jedna ze stran neznala přesné umístění té druhé. Někdy velitelé nemohli najít své vlastní jednotky. Strategické manévry byly obtížné a překvapivá setkání byla běžná. Během tří dnů dezinformace generálů Unie v kombinaci se špatným úsudkem umožnily společníkům vytlačit je zpět do Chattanoogy.\n1., 10., 15., 21. a 24. pěší pluk Wisconsinu spolu s 1. wisconsinskou kavalerií a 3., 5. a 8. lehkým dělostřeleckým akumulátorem Wisconsinu se zapojily do některých nejprudších bojů.\nKaplan 1. wisconsinské pěchoty oznámil, že 80 procent jejích mužů bylo zabito, zraněno nebo zajato. 15. wisconsinskou pěchotu, složenou téměř výhradně z norských imigrantů, vedl na poli plukovník Hans C. Heg, který byl zabit v akci. 21. wisconsinská pěchota se ocitla obklopená. Podplukovník Harrison C. Hobart byl mezi zajatými a poslán do vězení Libby. Následující únor vedl odvážným tunelovým útěkem více než 100 vězňů.\nPřečtěte si o zkušenostech vojsk ve Wisconsinu\nZobrazit bitevní mapy\nZobrazit související obrázky\nVelká část bitvy u Chickamaugy se odehrála v lesnatém terénu.\nNa konci léta 1863 Union armáda Cumberlandu pod velením generála Williama Rosecransa manévrovala na jih od středního Tennessee s cílem dobýt město Chattanooga, bránu do Konfederace. Do konce září překročila velká část odborové armády Lookout Mountain jižně od města a hrozila odříznutím konfederační armády v Tennessee, které velel generál Braxton Bragg. Braggovi společníci se stáhli směrem k LaFayette v Georgii. Obě armády se poté zapojily do hry na kočku a myš mezi kopci a zátokami jižně od Chattanoogy.\nDne 18. září 1863 se armáda společníků pokusila překročit West Chickamauga Creek na několika mostech a brodech. Tyto přechody byly proti, zejména u Reedova mostu a Alexandrova mostu, jezdeckou unií. Následující den, 19. září, potyčky podél potoků přerostly v bitvu v plném rozsahu. Po celý den 19. září se do boje z východu vlévaly jednotky společníka, posíleny generálem Jamesem Longstreetem a jeho muži z armády Severní Virginie, zatímco posily Unie se stěhovaly ze severu a jihu. Byl to děsivý boj, protože zalesněný terén skrýval pohyby a pozice vojsk, což vedlo k chaosu, protože jednotky na sebe slepě útočily. Po celý den byla bitva viděna tam a zpět lesem na východ od LaFayette Road, ačkoli za soumraku byla armáda Unie ukotvena v silné pozici podél LaFayette Road.\nPamátník Wilder Brigade je 85metrová věž s výhledem na jižní konec bitevního pole, kde bojovala „Lightning Brigade“ Johna Wildera. Je povoleno návštěvníkům sezónně lézt na jaře, v létě a na podzim, pokud to počasí dovolí.\nPřes noc Bragg reorganizoval armádu v Tennessee a umístil generála Jamese Longstreeta, který právě dorazil z Virginie, ve vedení levého křídla armády, a generála Leonidas Polka do vedení pravice. Bragg plánoval brzký ranní útok, ale nedorozumění mezi Braggem a jeho podřízenými odložilo útok až kolem 9:30 ráno. Útok začal na Konfederační pravici, přičemž konfederační jednotky pod velením bývalého viceprezidenta Johna C. Breckenridge a irského původu Patricka Cleburna zaútočily na Unii vlevo podél dnešní Battleline Road a oblasti Kelly Field. V tomto boji byl zabit švagr prezidenta Abrahama Lincolna, generál společníka Benjamin Helm.\nToho rána generál William Rosecrans zažil vlastní špatnou komunikaci a mělo to katastrofální následky pro armádu Cumberlandu. V žáru bitvy vydal rozporuplné rozkazy generálu Thomasovi Woodovi ohledně toho, jak by měl rozmístit své jednotky. Wood vytáhl svá vojska z řady a začal je přesouvat na sever, čímž vytvořil zející díru ve středu armády Unie. V tu chvíli přišla katastrofa, protože Longstreetovi společníci zaútočili na místo, které Wood právě uvolnil poblíž kabiny Brotherton. Střed a pravice armády Unie se zhroutily a byly směrovány k Rossville. Generál George Thomas shromáždil svůj sbor na svazu vlevo na Snodgrass Hill a s podporou rezervního sboru pod velením Gordona Grangera celé odpoledne odrazil neúnavné útoky společníka a zachránil armádu Unie před zničením. Za svou práci toho dne se Thomas stal známým jako Skála Chickamauga. Večer 20. září 1863 se Thomas a jeho muži stáhli z bojiště a připojili se k armádě na cestě do Chattanoogy.\nBitva u Chickamauga - historie\nBattle of Chickamauga byl konflikt, který se odehrál v Gruzii během americké občanské války. Federální a konfederační síly se zapojily do dvou dnů 19. a 20. září 1863 v Catoosa County a Walker County, Georgia.\nBitva byla posledním konfliktem v útočné iniciativě armády Unie s názvem Kampaň Chickamauga proti rebelům v severozápadní Gruzii a jihovýchodním Tennessee.\nNa federální straně bitvu vedla armáda Cumberlandu pod velením generálmajora Williama Rosecransa, zatímco armádu Konfederace v Tennessee vedl generál Braxton Bragg.\nV létě roku 1863 zahájil Rosecrans a jeho armáda úspěšnou kampaň proti konfederačním silám pod Braxtonem v centru Tennessee a povstalecká armáda se stáhla do Chattanoogy. Rosecrans byl instruován jak prezidentem, Abrahamem Lincolnem, tak nejvyšším velitelem, generálmajorem Henry W. Halleckem, aby pokračoval v ofenzivě a převzal Chattanooga, což bylo důležité strategické město, od společníků.\nPokud jde o něj, Bragg přesvědčil vůdce Konfederace, aby rozšířili svou armádu o jednotky z jiných oblastí s úmyslem nejen bránit Chattanooga, ale také zahájit protiútok proti armádě Unie. Tento krok zvýšil jeho armádu z 52 000 mužů na necelých 70 000, což převyšovalo armádu Rosecransů asi o 10 000 mužů.\nRosecrans uznal, že bude mít určité potíže s dodržováním pokynů prezidenta. Ofenzivní tah by znamenal, že by jeho síly musely překročit náhorní plošinu Cumberland, obtížný terén s nekvalitními silnicemi. Kromě toho by jeho zásobovacím linkám bránily hory dozadu.\nRosecrans chtěl odložit ofenzivu, dokud nebudou k dispozici všechny požadované zásoby, aby se nemusel starat o jejich získání, když je v pohybu. Chtěl zdržet tah až do 17. srpna, ale Halleck trval na tom, aby postoupil, aniž by se déle zdržoval. Rosecrans se však začal hýbat kupředu až 16. srpna.\nRosecrans ’ měl v plánu postoupit vpřed k řece Tennessee a poté nahromadit další zásoby, než se ji pokusí přebrodit. Cítil, že by bylo nemožné překročit řeku, kdyby nepřátelská armáda držela druhou stranu, takže jeho plánem bylo vytvořit odklon, který by přitáhl Braggovy síly do potyček severně od Chattanoogy a použil je jako rozptýlení, zatímco jeho hlavní armáda přebrodil řeku na různých místech několik mil po proudu.\nJakmile byli za řekou, měl v plánu zaútočit na město ze západu, jihu a jihovýchodu. Útok z jihovýchodu by dal armádě Unie kontrolu nad železniční tratí, která spojovala Chattanooga s Atlantou. Tato železnice byla pro společníky životně důležitou zásobovací linkou a její převzetí by znamenalo, že Braggova armáda bude muset buď ustoupit z Chattanoogy, nebo se pokusit město bránit, aniž by měla zdroj zásob.\nArmádě Unie trvalo až do 23. srpna, než se dostala k řece. Rosecrans začal realizovat svůj podvod a poslal část své armády na sever od Chattanooga. Zdá se, že podvod fungoval, a Bragg si myslel, že se o přechod pokusí severně od Chattanooga.\n29. srpna se prvním jednotkám Unie podařilo překročit řeku Tennessee v přístavu Caperton ’s Ferry. Následující den proběhlo ve Shellmoundu druhé a třetí křížení. 31. srpna proběhl v Battle Creek čtvrtý přechod a do 4. září řeku úspěšně překročili všichni vojáci Unie, kteří by se zúčastnili útoku na Chattanooga.\nKdyž si Bragg uvědomil, že město neudrží, stáhl se do Lafayette v Gruzii a armáda Unie vstoupila 9. září do Chattanoogy. Kvůli jeho plánu zaútočit na několik front byly síly Rosecrans ’ široce rozptýleny. Přesto si stále myslel, že Braggovi muži jsou v nepořádku, a původně nařídil některým svým jednotkám pronásledovat ustupující společníky. Později se rozhodl proti této taktice a místo toho se rozhodl konsolidovat své jednotky.\nBragg také konsolidoval svá vojska a do 15. září se rozhodl, že nejlepší volbou pro jeho armádu bude zahájit ofenzivu za dobytí Chattanoogy. Začal přesouvat svá vojska do Chickamauga Creek.\nBitva začala 19. září a odehrála se na několika frontách na mnoha různých místech. Armáda Unie rychle získala iniciativu při různých setkáních, a když dorazily posily, společníci byli nuceni ustoupit v několika oblastech. Jak ale den postupoval, společníkům se podařilo zastavit federální ofenzivu a Bragg cítil, že jeho strana je v lepší pozici a způsobila značné škody silám Unie.\nBragg plánoval zahájit nový útok na federální vojáky za úsvitu 20. září, ale výpadek komunikace znamenal, že ofenziva za úsvitu nemohla proběhnout. Příchod posil znamenal, že společníci výrazně převyšovali jednotky Unie a Rosecrans si uvědomil, že není schopen zahájit ofenzivu.\nZpoždění v útoku společníka umožnilo unijní armádě lépe se připravit na očekávanou akci a Bragg později uvedl, že toto zpoždění bylo hlavním důvodem, proč jeho vojáci nepoškodili armádu Unie vážnou porážkou.\nProtože armáda Konfederace měla tu výhodu, Rosecransovi nezbylo nic jiného, než soustředit svoji obranu do Chattanoogy, doporučil své roztroušené armádě ustoupit tváří v tvář trvalým útokům Konfederace. Rosecrans nařídil svým mužům, aby zahájili generální ústup do Chattanooga, což znamenalo konec bitvy u Chickamauga a vítězství pro společníka.\nOběti na obou stranách v bitvě byly vysoké. Federální armáda měla 1 657 smrtelných obětí, 9 756 zraněných a dalších 4 757 pohřešovaných nebo zajatých. Na straně společníka bylo 2312 smrtelných obětí, 14 674 zraněných a 1464 pohřešovaných nebo zajatých. Počet obětí byl druhý nejvyšší v celé občanské válce, překročen pouze oběťmi v Gettysburgu.\nBraggova pomalost k útoku proměnila taktické vítězství Jihu ve strategickou porážku, protože federálním silám bylo umožněno uprchnout do Chattanoogy. Po bitvě u Chickamauga Bragg obléhal Chattanooga, ale ta byla silně opevněná a federální jednotky dokázaly udržet kontrolu. Přestože jednotky Unie nemohly přijímat zásoby, dokázaly v Chattanoogě vydržet, dokud nepřijel generálmajor Ulysses S. Grant s uvolňující silou, která koncem listopadu prolomila obléhání Bragga.\nHistorie gruzínské národní gardy\nVečer 18. září 1863 federální velitel generálmajor William Rosecrans vyslal na generálmajora George Thomase, velitele 14. sboru, na sever podél Lafayette Road. Jeho záměrem bylo rozšířit jeho obrannou linii a udržet linii ústupu federální armády na sever do Chattanoogy. Ráno 19. září zaujali Thomasovi muži#8217s pozice v polích Kelly Farm.  Poté, co obdržel zprávu od federálního plukovníka Daniela McCooka o izolované povstalecké brigádě uvězněné na západní straně řeky, Thomas vyslal třetí divizi generálmajora Johna Brannona, aby postupovala a rozvíjela situaci. Brannon, voják z povolání a mexický americký válečný veterán rozeslal rozkaz, aby se muži dostali do pohybu. Rychle padající káva a napůl uvařená snídaně, muži Brannona se začali přesouvat na východ, brigáda plukovníka Johna Croxtona a#8217s se přesunula na Brotherton Road a plukovník Ferdinand Van Derveer se orientoval na Reed ’s Bridge Road.\nZahajovací akce 19. září 1863. Mapa Hal Jespersen, www.cwmaps.com.\nKonfederační vojska, se kterými se McCook setkal, byli jezdci 1. Gruzie, kteří vrhli šarvátky jižně od Jayova mlýna, přibližně 189 mil západně od Reedova mostu. Poté, co již obdržel rozkaz ke stažení, McCook opustil pole Gruzíncům, než ohlásil svá zjištění Thomasovi. V době, kdy se Thomasovy brigády přesunuly na východ a hledaly izolovanou konfederační brigádu, byli Gruzínci připraveni v potyčkovém pořadí přes Reedovu a Bridge Road připravenou přijmout Van Derveera a#8217s potyčky. Pohybující se lesem na východ jen jednu čtvrt míle jižně od 1. Gruzie, se Croxtonova řada potyček skládala z 10. Indiana, která narazila na jezdecké síly Brig. Generál Nathan Bedford Forrest. Croxton vyslal kurýry, aby informoval Brannona o kontaktu na jeho frontu, a začal manévrovat se svými pěšími pluky do řady, což byl obtížný proces v lesnatém terénu. Forrest mezitím nařídil své kavalerii sesednout a držet se země, zatímco byla povolána podpora pěchoty.\nKdyž generál William T. Walker přijal jednu ze zpráv Forresta a#8217s, velel konfederačnímu rezervnímu sboru, nařídil kolegovi Georgianovi, plk. Claudiusovi Wilsonovi, aby za zvuku kontaktu spěchal se svou brigádou. Walker, stejně jako Brannon, byl vojenským vojákem z povolání a válečným veteránem z Mexika a stejně jako Brannon bude brzy mít dvě brigády mířící do blízkosti Jay ’s Mill jako texaská brigáda Brig. Generál Matthew Ector zapadl za Wilsona.\nKonfederační kavalérie držela dostatečně dlouho, aby Wilson nasadila své pluky, aby hrozila Croxtonovi. Pluky Wilsona, 25., 29. a 30. Gruzie s 1. ostřelovači 1. gruzínského praporu a 4. louisianskými ostrostřelci stiskly Croxtonovu linii, která se ohnula, ale nepřerušila.  Během příštích dvou a půl hodiny byly brigády nasávány do rostoucího boje v Jay ’s Mill.\nZmatek a zesílení\nTato akce znepokojila jak Rosecransa, tak jeho protivníka z Konfederace, generála Braxtona Bragga. Braggův bojový plán vyzýval k útoku 25 000 mužů na federální linie podél Lafayette Road, jižně od Jayova mlýna. Nečekaná přítomnost Thomase na severu ohrožovala Braggovo pravé křídlo. Rosecrans mezitím nařídil Thomasovi obranné pozice, jen aby jeho podřízený zapojil divizi s nepřítelem neznámé síly.\nPřed zahájením ofenzívy na Lafayette Road se Bragg rozhodl zajistit si bok v blízkosti Jay ’s Mill. Vyslal své rezervní sbory a pět brigád generálmajora Bena Cheathama a divize#8217s. Rosecrans mezitím přesunul divize z 20. a 21. sboru na sever, aby posílil Thomase. Federální i konfederační velitelé vysílali jednotky bez ohledu na linii velení, což je rozpis velení a řízení, který by se ještě zhoršil terénem a nedostatečnou viditelností.\nAkce odpoledne 19. září 1863. Mapa Hal Jespersen, www.cwmaps.com.\nCheatham ’s 7 000 společníků narazilo do federálních divizí krátce po poledni, v blízkosti farmy Brock.  Po spáchání Cheathamu vyslal Bragg třetí divizi pod velením generálmajora A. P. Stewarta a nařídil mu, aby se přesunul za zvuku zbraní.  Stewart dorazil jižně od linek Cheathamu krátce před 14:00. včas stabilizovat slábnoucí konfederační linii. Se Stewartem se pohybovali 4. gruzínští ostrostřelci a 37. gruzínská pěchota.  Gruzínci byli schopni vytlačit tvrdohlavé federální obránce divize generálmajora Van Cleveho ze svých pozic na Lafayette Road. Poté, co vzal značné množství půdy, Stewart měl nedostatek mužů k udržení své pozice a byl nucen odstoupit na východ od Lafayette Road. \nGruzínci vstupují do příkopu smrti\nBriga. Gen. Hans Christian Heg. NPS\nV úmyslu najít nepřátelský bok se Rosecrans setkal s nepravděpodobným názvem Brig. Gen. V očekávání, že najde levé křídlo Konfederace, Davis místo toho narazil na hlavní tělo Braggovy a#8217s čekající útočné síly-25 000 silných. V příštích dvou a půl hodinách se nejdivočejší boj bitvy točil kolem Viniardova pole, dokud se federální linie v 16:30 nezřítila. a Seveřané byli posláni proudit zpět přes Lafayette Road. Pokus o shromáždění své 3. brigády, plukovník norského původu Hans Christian Heg jel po přední linii svých mužů a napomínal je osobním příkladem odvahy. Když objel koně, Hega zasáhla kulka, která mu probodla břicho. Odvinul se z rány, ale udržel se v sedle a zůstal se svými muži. \nPronásledující prchající federální jednotky, Gruzínci z Brig. Generál Henry Benning sypal salvu za salvou do zad ustupujících federálních vojáků. Sgt. W. R. Houghton z 2. Gruzie akci připomněl:\n“ Stáli jsme tam … jejich sestřelení … Byla to strašná porážka. ”  Porážku brzy navštívili muži Benninga, když postupovali do palebného pole brigády plukovníka Johna Wildera , jejichž muži byli vyzbrojeni sedmi opakovanými puškami. Benningovi a Gruzínci byli rozřezáni na kusy. Z 1 200 Gruzínců se 490 stalo oběťmi. Federálové také trpěli. Mezi padlými byl Heg, který druhý den ráno zemřel na následky zranění v polní nemocnici. \nPomník 2. gruzínské pěchoty v Chickamauga. Fotografie majora Williama Carrawaye\nDo 18:00 boje většinou skončily ve Viniardově poli, kde se utkalo 15 brigád. Po téměř 12 hodinách nepřetržitého boje byly boje ukončeny, s výjimkou vzácného nočního útoku zahájeného rozdělením generálmajora Patricka Cleburna přes pole Winfrey. Muži obou armád se usadili na neklidnou noc. Navzdory teplotám, které klesly pod bod mrazu, bylo vojákům obou armád zakázáno rozdělávat ohně kvůli blízkosti nepřátelských sil.\nS příchodem podplukovníka Jamese Longstreeta na pole Bragg reorganizoval svou armádu na dvě křídla. Longstreet dostal velení nad levým křídlem, zatímco generálmajor Leonidas Polk velel pravému. Braggův bitevní plán zůstal nezměněn: zaútočte a odveďte federální armádu na jih, pryč od linie ústupu do Chattanoogy.\nNa opačné straně Lafayette Road Rosecrans, který odešel bez spánku, prozkoumal své linie se záměrem podpořit linky Thomas ’ na sever. Rosecrans by souhlasil s posílením Thomas – rozhodnutí, které by mělo druhý den bitvy osudové důsledky.\nPamátník plukovníka Peytona Colquitta v Chickamauga.\nFotografie majora Williama Carrawaye\nAkce pokračuje, Federální sever v ohrožení\nAčkoli Bragg měl v úmyslu za úsvitu zaútočit, útok společníka se rozběhl až v 9:30, kdy Thomas Thomas zasáhl sbor generálporučíka D.H. Ačkoli byly na části linií krvavě odraženy, dvě brigády Hill ’s Corps dokázaly otočit Thomas ’s na levé křídlo. Společníci jeli na jih po Lafayette Road do Kelly Field a ohrožovali celou federální pozici. Rosecrans, cítící hrozbu, přesunul síly z jihu a v 11:30 byl Hill nucen zpět, ale ne dříve než Brig. Generál James Deshler, velitel brigády v divizi generálmajora Patricka Cleburna, byl zabit, zasažen do hrudi dělostřeleckou střelou.  Pohybem na podporu Hilla byl smrtelně zraněn plukovník Peyton Colquitt, velící Gist ’s Brigade of Georgia ’s and South Carolinians. Colquitt, dříve velel 46. gruzínskému pěšímu pluku. \nGenerálporučík Longstreet's Assault. Mapa Hal Jespersen, www.cwmaps.com.\nÚspěch Hill ’s dělal starosti Rosecransovi, který začal přesouvat další síly na sever. V průběhu přesunu odhalil federál v jejich linii mezeru v celé divizi. Právě když se mezera otevřela, Longstreet zahájil útok do mezery. Divize Davise a generálmajora Phillipa Sheridana rozdrtilo 12 000 stoupajících společníků.\nBriga. Generál W. H Lytle\nVelitelem první brigády Sheridana byla brig. Gen.William Lytle, Ohioan, Lytle byl před válkou oslavovaným básníkem a byl populární na severu i na jihu. Lytle byl zatlačen brigádou Alabamianů a byl usazen a řídil pohyb svých vojsk, když ho udeřil do zad míček z muškety. Zůstal v sedle a pokračoval ve vydávání rozkazů, dokud nebyl zasažen krví rozstřikující hlavu na uniformě štábní důstojnice. Muži Lytle a#8217 se ho pokusili odnést pryč od konfliktu, ale požádal, aby byl ponechán na poli, kde vypršel.  Konfederační vojáci vyrazili vpřed a poznali Lytle a kolem jeho těla vytvořili strážce. Zprávy se šířily mezi šedými řadami. V současné době, společník brig. Generál Patton Anderson, přemožený žalem, stál před Lytlem. Anderson a Lytle byli dobří přátelé před americkou občanskou válkou. V roce 1860 se přátelsky rozešli v Charlestonu a slibovali, že do jejich přátelství nebude nic zasahovat. Anderson s pláčem sňal snubní prsten Lytle a#8217s a zajistil si pramen vlasů, aby ho poslal domů své vdově. \nS porážkou, která se rychle zvrhla ve zmatek, byli Rosecrans, jeho náčelník štábu a budoucí prezident James Garfield a tři velitelé sboru vyhnáni z pole. Jedna třetina federální armády přestala existovat jako bojová síla. Nebýt odhodlaného stanoviště mužů generálmajora Thomase a mužů#8217 na Snodgrass Hill, mohla být celá federální armáda podrobně zničena. Thomas se udržel tak dlouho, aby zachoval federální armádu, než se stáhl do Rossville na sever. Přesto byly stovky federálních vojáků zajaty onrudujícími společníky.\nZoufalý postoj generálmajora Georga Thomase. Mapa Hal Jespersen, www.cwmaps.com.\nRáno 21. září se Konfederace probudila a zjistila, že federální armáda vyklouzla. Rosecrans obnoví svou základnu v Chattanooga, ale jeho působení ve funkci velitele armády se chýlí ke konci. Za necelý týden by byl Rosecrans nahrazen tvrdě bojujícím západním generálem jménem Ulysses Grant.\nAčkoli byl technicky vítěz, Bragg selhal ve svém cíli zničit Rosecrans. Pokračoval v hašteření se svými podřízenými veliteli až do listopadu, kdy vyzve federální armádu k ovládnutí Chattanoogy.\nVíce než 34 000 ze 125 000 vojáků zaměstnaných v Chickamauga se stalo oběťmi. Ale D.H. Hill vzpomínaje na bitvu o několik let později poznamenal, že skutečnou obětí Chickamauga byla naděje.\n“ Zdá se mi, že elán Jižního vojáka nebyl po Chickamaugovi nikdy spatřen, že brilantní pomlčka, která ho odlišovala, byla navždy pryč. Silně bojoval do posledního, ale po Chickamaugovi, s mrzutostí zoufalství a bez nadšení naděje. Že ‘ neúrodné vítězství ’ zpečetilo osud Jižní konfederace. ” \n Powell, David A. a David A. Friedrichs. Mapy Chickamauga: Atlas kampaně Chickamauga, včetně operací Tullahoma, 22. června - 23. září 1863. New York: Savas Beatie, 2009. 48\nPopis bitvy u Chickamauga\nVe slabě osvětleném srubu Vdovy Glennové byla rozprostřena vojenská mapa. Znepokojení důstojníci odboru armády Cumberlandu se tísnili kolem, když generálmajor William S. obnova divokých bojů, které většinu toho dne vířily podél břehů Chickamauga Creek.\nArmáda Unie byla tvrdě tlačena podél prodloužené bitevní linie, ale odmítla se zlomit pod tlakem opakovaných útoků ze strany Konfederační armády generála Braxtona Bragga z Tennessee. XIV. Sbor genmjr. George H. Thomase nesl hlavní tíhu některých nejprudších bojů. Thomas, unavený z každodenní práce, se usadil na židli a zdříml si. Rosecrans zase podle své praxe každého důstojníka požádal o radu ohledně nadcházejícího boje. Pokaždé, když bylo uvedeno jeho jméno, Thomas se probudil dostatečně dlouho na to, aby řekl: „Posílil bych levici“, než znovu usnul.\nAčkoli Rosecransova armáda byla zkrvavená, její linie byla stále nepřerušená a bylo rozhodnuto obnovit bitvu 20. v podstatě na stejném místě, jaké nyní vojska okupovala. Thomas by byl posílený a nabitý držením vlevo, který překročil LaFayette Road, zásadní spojení se strategicky důležitou Chattanooga, Tenn., 10 mil severně. XX. Sbor generálmajora Alexandra McCooka by se zavřel po Thomasově pravici, zatímco XXI. Sbor Thomase Crittendena by byl držen v záloze. V noci zvonění seker řeklo čekajícím společníkům, že jejich nepřítel zoufale posiluje jeho pozice.\nArmáda Cumberlandu bojovala statečně a mezi veliteli Unie byl důvod k optimismu. Od té doby, co vyšel ze zimoviště, Rosecrans bravurně manévroval Braggem a jeho armádou z Tennessee a zajal Chattanooga, prakticky bez výstřelu. Ve svém okamžiku vrcholného úspěchu však Rosecrans udělal jednu chybu: spletl si Braggovo řádné stažení za bezhlavý ústup a unáhleně rozdělil svou sílu na tři křídla. Když se tyto oddělené síly slepě pohybovaly horskými průsmyky do krajiny na severu Georgie a pronásledovaly „zbitého“ nepřítele, byla každá příliš vzdálená na to, aby poskytla podporu ostatním v případě nepřátelského útoku. Když se federální vojska rozprostřela na 40 mil širokou frontu v neznámém terénu, Bragg zastavil své síly v LaFayette, Ga., 25 mil jižně od Chattanooga.\nBragg si uvědomil velikost své příležitosti podrobně se vypořádat s každým křídlem armády Unie a získat ohromující vítězství Konfederace. Nařídil svým podřízeným, aby zahájili útoky na roztroušené federální jednotky, ale reagovali pomalu - dokonce nespolupracující -. Vztahy mezi Braggem a jeho poručíky se vážně zhoršily po diskutabilních ústupech z Perryville, Ky. A Murfreesboro, velitelé sboru a divizí Tenn. Braggu téměř k muži cítili, že promrhal vítězství svým nešikovným zacházením s vojsky. The lack of cooperation in the higher echelons of Bragg’s army contributed greatly to the squandering of a chance for one of the most lopsided victories of the war.\nThis article was written by Mike Haskew and originally appeared in America’s Civil War časopis. For more great articles be sure to subscribe to America’s Civil War časopis dnes!\nThis is the fourth portion of E.B. Quiner’s history of the 15th Wisconsin, which fought in the Federal (Union) Army during the American Civil War (1861-1865). This portion covers the time period of May, 1863, through September, 1863. Information within brackets [ ] has been added to the original text by the webmaster to help modern readers understand what Mr. Quiner rightfully assumed mid-19th century readers would automatically know. Alternative spellings of 15th soldiers’ names have also been added within brackets by the webmaster, using spelling from the 15th’s official muster rolls. Finally, hot links have been added that will take you to on-line transcriptions of official documents and soldiers’ letters, and to profiles of soldiers, which contain additional information about the 15th or its soldiers. Užívat si!\n(Written December 15, 1861, from Camp Morgan, Mound City, Illinois. From Correspondence of Joel E. Waters, str. 10-12.)\nPodívejte se na video: The Battle of Chickamauga 1863. Animated Battle. Campaign Part 1 (Smět 2022).\nCopyright 2022 \_ Bitva u Chickamauga...


Uklízejte jen s mikrovláknem | Pro Ženy CZ\nHadry na úklid jsou v domácnosti naprostá nutnost. Některé hospodyňky sice na podlahu preferují mop a na okna moderního robota, ale hadrem se přeci neutírá jen podlaha nebo okna. Navíc dnes máme na výběr. Zakoupit můžete hadry z různých materiálů a rozměrů. Každý je určený na nějaký konkrétní povrch.\nNevím, jak to máte vy, ale já jsem ho vždy, když jsem potřebovala nový, zapomněla koupit, případně neměli v prodejně takový, jaký jsem hledala, zejména potřebovala-li jsem uklízet ve více domácnostech. Vyřešila jsem to tak, že vždy kupuji multi balení a rozdělím je.\nTrendem poslední let je úklid s hadry z mikrovlákna (20% polyamid a 80% polyesteru). Textilie z takového materiálu má na povrchu malé smyčky, které slouží jako velmi jemný kartáček. Hadrem z mikrovlákna můžete nejen domácnost uklízet prakticky bez saponátů. Jejich používání je tedy ekologické i ekonomické. Poslouží jako velmi dobrá prachovka, dobře myjí, čistí, leští. Hadříkem z mikrovlákna vyčistíte zrcadla, okna i brýle, aniž byste je podřeli. Nezanechávají žádná vlákna a šmouhy.\nZnečistěný hadřík můžete vyprat v pračce, jen při posledním máchání vynechte aviváž.\nNabízíme vám cenově výhodné šestikusové balení hadříků z mikrovlákna o rozměrech 40 x 30 cm. Sadu najdete v sekci AUTO-MOTO našeho e shopu.\nUklízejte jen s mikrovláknem:


Mikuláš a čert - VÁNOČNÍ ROZJÍMÁNÍ\nSv. Mikuláš byl biskup z města Myry v Turecku.Byl pověstný tajným rozdáváním těm, kteří to potřebovali. Když propuklo pronásledování křesťanů, byl i Mikuláš uvězněn. Zemřel 6. prosince mezi lety 345 - 351. Stal se patronem námořníků, obchodníků, lukostřelců, dětí, lékárníků, právníků a vězňů. Je patromen Ruska, Lotrinska a města Amsterdam.\nÚcta k Mikuláši se postupně šířila po celé Evropě. Bývá zobrazován jako starý vousatý muž, který obdarovává nebo kárá děti. Krajově i národnostně se tato tradice liší a dnes je doprovázen andělem a čertem


Slovácko - ČERVEN\nSlovácko > NOVINKY + OBČASNÝ "DENÍK" 21. březen 2008 - poslední zápis > ČERVEN\n29. ČERVEN (ČTVRTEK)\n- Několik upozornění: Pro příznivce lidové muziky jsem vložil velmi zajímavou pozvánku do Kuželova, kde slaví tento víkend kulaté výročí a připravují móóóóc hezký program! Sám uvažujï, že se na milované Horňácko vydám, alespoň na hlavní program, byť bych byl nejraději v Kuželově od pátku až do nedělního večera...Pro příznivce fotbalu je na stránkách také jedna novinka, pod Ostrožskou Lhotou a fotbalem najdete zcela aktuální rozhovor s úspěšným trenérem našich lhotských fotbalistů Josefem Dominikem. Jen dodám, že ho mám rád pro jeho otevřenost, není moc lidí, kteří se vyjadřují takto upřímně o věcech kolem sebe...Pro příznivce turistiky máme novinku z poslední akce lhotských turistů, kteří o víkendu vyrazili na slovenskou Myjavu...\n- A ještě jedno upozornění: Pokud máte chvíli času, klikněte si prosím na oficiální stránky naší Lhoty, adresa je - www.ostrozskalhota.cz - Najdete tady několik zajímavých informací a také jednu lahůdkovou novinku. Videozáběry z několika akcí u nás ve Lhotě...\n28. ČERVEN (STŘEDA)\nZe Slovácka jsem si sice jako obvykle přivezl spoustu informací, inspirací, foteček i zvukových záznamů, ale všecko přehlušil začátek týdne, kdy jsem se musel hned po návratu vrhnout do povolebního psaní a parlamentního zpravodajství. Soustředění na Slovácko zmizelo v nenávratnu, ani nevíte, jak nesmírně moc mě to mrzí. Nic pořádného nedokáži v této chvíli napsat, proto alespoň přináším text spisovatele Ludvíka Vaculíka z úterních Lidovek o letošním ročníku Strážnice, nejlepší text, jakým zatím byl podle mého soudu o Strážnici napsaný.\nRád bych se také pokusil něco o Strážnici napsat, v hlavě mám také kosení na Horňácku, otevírání lidového domku u nás ve Lhotě, vystoupení lhotského Háječku ve Strážnícic a řadu dalších věcí, ale snad někdy později...Myslel jsem, že budu psát včera večer, jenže jsem usnul u fotbalu, probudil se až ve tři ráno, udělal naší Aničce sunarové pitíčko, které tak miluje, a zase usnul....\nA tady je slíbený textík:\nBylo veliké vedro. Všecka sláva - polní tráva. Ale každé léto se to opakuje, a vždycky je to pro někoho nové a pro jiného předposlední; to se právě neví. Tráva každého jara vyraší nově a možná si myslí, že nohy v ní jsou loňské.\nMyslím, že oficiální označení „folklorní festival“ tu událost ve Strážnici nevystihuje úplně. Do festivalu, filmového, divadelního, hudebního, nemůžete vstoupit. Kdežto tu je to děj, v němž každý, kdo přijde, může nějak účinkovat. Strážnice si vypěstovala účinkující publikum: můžete tu prožít krásně tři dny, a nevidět ani jedno pódiové vystoupení. Toho vycvičeného publika je tolik, že ono si stvoří své zvláštní vědomí, odříznuté od skutečného světa, z něhož sem přišlo. Zdálo se mi, že těch lidí tu bylo zas víc než předtím: podle aut postrkaných všemožně všude.\nBylo veliké vedro.\nA zdá se, že tu skoro každý zná skoro každého: co já tu srdečně pozdravil známých, které jsem nikdy neviděl! Byl jsem tu tentokrát naposledy, už podruhé. Nejde jen o tu sílu, kterou potřebujete, abyste šli, ale i o tu, kterou musíte mít, abyste všecko, v čem jdete, a sebe v tom, vnímali. Někdy mě míra vjemů zlobila a provokovala až ke křiku nebo k útěku. Musel jsem brzdit svou útočnost. Bylo to například ten večer, kdy „pod šancama“ hrála muzika Martina Hrbáče. Bylo to pořád stejné: nesedím tu už tři roky? Tam jsem uviděl dvě ženy, bíle oblečené, a matka byla své dceři tak podobná, že jsem to nevydržel a řekl jsem: „Dobrý večer, jezinky!“ Potěšilo je to, asi, protože druhý den, kdy jsem je nepoznal, se ke mně hlásily.\nCítil jsem, že i tady je doba a příležitost odpojit se: odejít ze své libosti. Totiž zvolit si sám tu chvíli. Protože pořád to trvat samo nemože.\nA jak je ten Hrbáč pořád stejný! Mění se jenom jeho mladí muzikanti. Tlum lidí okolo muziky je vždycky stejný, a nevíš o těch, co tu letos už nejsou. Pomyslel jsem si, jak je to nespravedlivé, že život se vždycky týká jenom těch, co náhodou právě žijí: ale co ti ostatní? Kolik se tu uděje setkání! Za rok tu ti a ti dva zas budou, ale někteří ještě nevědí, že už nikdy. Napadlo mi cosi sumárního: jak jsou ženy i muži životu nebezpeční. A jako každého roku, to snad není jináč než zákonité, plaše se k muzice prodíral chlapec, měl housle, a když se už dostal za basistu, někdo z publika mu slušně hrubě řekl, ať to nekazí.\nTaké já jsem udusil svou ctižádost jít před muziku a začít horňáckou pěsničku, kterou oni neznají: Ty děvečko ze Ždánic. Až v pauze jsem Martinovi Hrbáčkovi řekl: „Majstre, kdy konečně zahrajete děvečku ze Ždánic?“ Já vím, proč ji nehrají: ona má jenom jednu sloku, oni by si nezahráli. Říkám to majstrovi každý rok. Teď konečně našel odpověď: „Zaplať a poruč si! Ale včil tady né!“ Vím, oni ji neumějí. Přišel jsem na to, co udělám. Jednou veřejně vytáhnu tisícikorunu a řeknu: „Chcu děvečku ze Ždánic. Deset slok!“\nVčil, tady, ne. Až někdy příště, až sem zas přijdu naposledy.\n25. ČERVEN (neděle)\nNaprosto aktuální zprávička! Lhota prožívá velkou fotbalovou radost! Naši fotbalisté zcela nečekaně postoupili do vyšší soutěže - do krajské soutěže! Podrobnosti si můžete přečíst po kliknutí na OSTROŽSKOU LHOTU A FOTBAL. Najdete tady také informace o netypickém utkání, které se v naší vesnici odehrálo včera odpoledne za tropického vedra. Další zprávy i fotky najdete v těchto místech už zítra - snad :) A to nejen z fotbalu!\nA pokud vás zajímá sport, klikněte také na TENIS VE LHOTĚ, najdete tady informace i fotečky ze sobotního turnaje žáků!\n20. ČERVEN (ÚTERÝ)\nDovolená nám začala pořádným vedrem, s Aničkou moc na sluníčko nemůžeme, takže čekáme doma - alespoň v relativním chládku - na podvečerní "ochlazování". První dva dny jsem se věnoval především psaní a focení, výsledek tohoto snažení se pokusím umístit na stránky v příštích týdnech. Snažil jsem se trošku zachytit především v sobotu atmosféru kosení v Malé Vrbce na Horňácku, a v neděli pouť na Antonínek...Na pouť jsem šel od nás ze Lhoty už brzy ráno, nikde ani živáčka - akorát sedmaosmdesátiletá tetička Křiváková už čekala s velkým předstihem na ranní mši a chovatelé dávali seno králíkom, které měli na výstavě -, stoupal jsem do kopce k Antoníčku a říkal si, že krásnější cestu na světě neznám. Bylo nádherně, mohutné stromy přinášely osvěžení, pomníčky u cesty byly krásně upravené, dokonce i louku kolem nich někdo posekl. Myslel jsem na toho člověka, který si dal tu práci, aby takovým místům ještě zvýšil jejich důstojnost, a na dálku mu děkoval. Pouť se vydařila, jen z naší lhotské strany prý přijelo přes pětset aut, několik stovek jich stálo i z blatnické strany. Kázání na hlavní mši měl litoměřický biskup, myslím, že se mu moc povedlo,když jsem si potom vykládal s poutníky, nenašel jsem nikoho, kdo by měl výhrady. Samému se mně jeho řeč líbila, nahrál jsem si ho, přepíšu ho a dám sem na stránky, třeba tím nějakého "jedináčka" potěším....\nPsal bych déle, ale jen jsem si odskočil do internetové kavárny podívat se na mejlíky, musím končit, zase někdy se ozvu. A pokud jde o náš lhotský fotbal, po kliknutí na OSTROŽSKÁ LHOTA a FOTBAL, najdete pár řádek k poslednímu utkání, které naši hráči hráli v neděli v Drslavicích...\nRád bych se ještě zmínil o tom, kolik akcí se u nás v malé Lhotě koná, kolik lidí nesedí doma na prdeli a nehledí jen na televizi, ale asi opravdu až příště....A také byl u nás v neděli ministr zahraničí Cyril Svoboda...A jeden klučina od nás ze Lhoty slouží až v Iráku....A...No, tak opravdu zase až příště více podrobností a více zpráv, pozor na sluníčko, hřeje přímo pekelně!\n16. ČERVEN (PÁTEK)\nVečer se přiblížil, začíná mi dovolená...Hurá, hurá, hurá!!!!!!!!! Cestou z pražského Smíchova se stavím doma pro holky a pak už vyrážíme směr Slovácko...Po nekonečných týdnech předvolebního a povolebního psaní se na odpočinek hóóóóódně těším, rád bych na Slovácku něco smysluplného vytvořil, ale uvidím...Možná s ženou koupíme i jeden malý domeček, ale musíme si ho teprve prohlídnout....Pokud se bude líbit naší malé Aničce, bereme ho :)\nMějte se hezkýýýýýýýýýýýýý!!!!!!!!!!!! A pošlete mi nějaký pěkný textík či fotečky ze Slovácka nebo jeho okolí !!!!!!\n12. ČERVEN (PONDĚLÍ)\nTěšil jsem se, jak dnes brzy nad ránem zasednu k těmto stránkám, ale dva bourající řidiči mi můj plán poněkud zkomplikovaly. Místo několika minut jsem tak jel (spíše se posouval v koloně) do redakce na pražský Smíchov přes hodinu, ranní pracovní porada je sice pořád ještě daleko, ale soustředění na psaní někam zmizelo. Navíc, kdy si vezmu balík pondělních novin a časopisů, najdu v nich tolik témat ke čtení, že ztratím soustředění k psaní už úplně. A pokud mi ještě nějaké přece jen zůstane, spolehlivě ho zničí dnešní fotbalové utkání s Američany, vůbec první na mistrovství světa! Dnes se na nic jiného soustředit nejde! Zvlášť, když se Paroubek s Topolánkem budou ještě pár týdnů okopávat než si plácnou nad nějakou domluvou...\nU nás doma máme novinku, žena je informovaná o fotbale aktuálněji než já. Možná budu muset sepsat děkovný dopis Eurotelu, který jí posílá na mobil sms zprávy z mistrovství světa každou chvíli, čímž u ní vzbuzuje takový zájem o fotbal, jaký jsem já u ní nevzbudil za jedenáct let manželství. Když tedy odejde (či spíš uteče) zcela nečekaně trenér od mužstva Toga, moje žena to ví první. A když chci znát detailní problémy se zraněnou Barošovou patou, obracím se - samozřejmě - na ni. Každé pípnutí sms sice doprovází úsměvy, aby dala najevo, jakou důležitost těmto fotbalovým zprávám dává, já ale přesto tiše doufám, že z ní roste příští sportovní fanynka...\nSnad to s ní ale nebude tak zlé, když jsem včera v Praze myslel na fotbal, který se hrál 300 kilometrů od nás, měl jsem pocit, že má muka chápe. A když jsem v sobotu myslel na tenis, který se rovněž hrál ve vzdálenosti 300 kilometrů, také se mi zdálo, že se mnou taktéž cítí. V tomto fotbale ani tenise sice nešlo o mistrovství světa ani Německo, ale přesto mi bylo líto, že jsem nebyl na místě. Pokud jde o tenis, hrál se na našich lhotských kurtech turnaj smíšených dvojic, pokud jde o fotbal, naši lhotští fotbalisté se loučili se sezónou před domácími diváky. Výsledky i podrobnosti najdete pod OSTROŽSKOU LHOTOU, těch fotbalových informací (od Staně Dufky ve výborné kvalitě) je hodně, tenisové zkusím nějaké sehnat...\nNásledující víkend ale přece jen Lhotu na vlastní oči uvidím, chystáme se tam s ženou i Aničkou na týdenní dovolenou. Mám sice v plánu několik desítek věcí, které potřebuji napsat, nafotit, nahrát a navštívit ve Lhotě i na celém Slovácku, ale zároveň jsem ženským slíbil, že budu myšlenkami i tělem s nimi... V sobotu brzy ráno chci určitě vyrazil na Horňácko, kde mají v plánu kosení, v neděli ráno bych rád navštívil pouť na sv. Antonínku, o týden později se chci podívat na folklorní festival ve Strážnici. Samozřejmě si vezmu sebou foťák, diktafon i zápisník, jen zatím přemýšlím, jak tyto pomůcky použít, aby to mělo co největší smysl. Už teď se ale nesmírně těším na lidi, které tam všude budu potkávat. Vlastně mám stále častěji pocit, že právě ono potkávání s lidmi, s lidmi, které v této chvíli ještě samozřejmě neznám, povídání s nimi, jejich focení, je to, co mi přináší největší vnitřní radost, byť někomu můžu třeba připadat jako podivín...I když je mi přitom jasné, že lidí se zajímavými tvářemi a zajímavým povídáním (tedy lidí originálních, kteří se neztrácejí v davu) ubývá, přesto jsem přesvědčen, že pořád má smysl chodit a takové lidi nacházet...\nJeště o jedné věci bych se rád zmínil. Nevím, jestli jste se včera dívali na televizi, ale pokud jo, mohli jste sledovat hned dva pořady z našeho Slovácka. Dokonce jsem si říkal, že Česká televize mohla dopoledne nazvat jako Slovácké. Ráno televize dávala Folkloriku, která byla tentokrát celá o bratrech Úprkových, hezky udělaný pořad, s velkým potěšením jsem si opět prohlédl obrazy Joži Úprky (například ty ze sv. Antonínku) a nově i sochy jeho bratra Františka, s velkou radostí jsem se dozvěděl, jak jejich rodná Kněždub nádherně opravila jejich rodný domek. A přitom jsem se usmíval, když starosta Kněždubu mluvil o tom, jak ne všichni ve vesnici byli rozhodnutím opravit domek nadšeni.\nVzpomněl jsem si na naši Lhotu, kde opravu jednoho domku (byť ne s takovým slavným rodákem jako v Kněždubu), rovněž doprovázely obrovské debaty i nesouhlas. Čas se ale posunul a právě nyní v sobotu 17. června bude domek ve Lhotě slavnostně otevřen. Myslím, že to bude docela velká sláva, hodně se bude zpívat a snad ne moc mluvit, těším se. Chápal jsem ty, kteří byli proti rekonstrukci, ale patřil jsem k těm, kteří považovali rekonstrukci za bohulibý počin, z něhož mám obrovskou radost. Teď už jde jen o to, jak bude využit ten náš lhotský, sám jsem zvědav...\nOd sobotního televizního rána jsem se dostal úplně někde jinde, tak ještě rychle k televizi. Druhým nedělním slováckým pořadem byl seriál Slovácko sa nesúdí. I když jsem ho vidět snad podvacáté,byl jsem opět nadšený. Milovníci "umění" by možná mé nadšení nasdíleli, ale myslím, že by se nad seriálem ani nepohoršovali. Hrozně moc by mě zajímalo, co říkají seriálu lidé, kteří ze Slovácka vůbec nejsou a třeba u nás ani nikdy nebyli. Jak asi na ně působí komické postavičky, neustále oblečené do krojů? Pro zajímavost snad jen dodám, že seriál se točil i u nás ve Lhotě, dodnes žije několik pamětníků, kdysi jsem si plánoval, jak natáčení tohoto seriálu podrobně zmapuji, včetně povídání s jeho účastníky, ale myslím, že už k tomu nedojde... Ale bylo příjemné vidět například teď v prvním díle, jak rozjuchaní krojovaní svatebčané jedou na vozech po Antonínku a poté sjíždějí k nám do Lhoty...\nSnad jen dodám - milí diváci, kteří nejste ze Slovácka, nemyslete si, že chodíme v krojích a dny trávíme s demižonem v ruce. Ani na svatbu se neoblékáme do krojů, ani na vozech nejezdíme. Svatby jsou u nás stejné jako všude jinde. Povětšinou nudné, se svatebčany, kteří se tváří ukrutně ustaraní, bez pořádného zpěvu, ale za to s nablýskanými auty, pokud možno co nejnovějších typů...\n13. ČERVEN (ÚTERÝ)\nPokud by vás zajímal první tenisový turnaj u nás ve Lhotě, můžete kliknout na OSTROŽSKOU LHOTU a TENIS, Staňa Dufka mi poslal k průběhu tohoto nočního turnaje text i fotečky. Další turnaj se uskuteční už tuto sobotu 17. června, začínáme v jednu odpoledne, hrají se čtyřhry mužů, pokud jste ze Lhoty nebo okolí, určitě přijeďte. Můžu vám slíbit hezky strávené odpoledne, bude určitě co pít i jíst, případně poslouchat, kousek od kurtů se totiž bude slavnostně otvírat zrekonstruovaný památkový domek, přijede několik foklorních sborů. A pokud budete chtít sledovat v šest odpoledne české hráče na mistrovství světa s Ghanou, tak je můžete vidět na dost dobré plazmové obrazovce v hospůdce na hřišti, případně na plátně přes projektor, který slibuje kamarád Pavel Miloš (ještě jsem s ním nemluvil, tož nevím, co všechno ze Slovenska, kde "bačuje", vlastně přiveze).\nJeště bych rád napsal pár slov k vítězům sobotního turnaje. V souvislosti s vítězkou paní Adamcovou bych se chtěl zmínit o jejím muži, který musel překonat těžké zranění, v minulosti patřil mezi nejaktivnější hráče a teď už dlouhá léta nehraje. Právě on patřil k těm, kteří mě vlastně tenis učili hrát, a nejen hrát, učili mě také, jak se na kurtech chovat, od něj jsem slyšel poprvé v životě anglická slovíčka, která při hraní používal. Myslím, že od té doby cítím v krvi tenis jako fantastický sport gentelmanů, kde se na posvátných kurtech k sobě hráči chovají rytířsky, což se přenáší i na diváky, kteří nepoužívají sprosté nadávky a těší se z každého dobře zahraného míče. S panem Adamcem jsem na kurtech nestál sice možná už patnáct let, v posledních letech kvůli práci tenis už prakticky vůbec nehraji, ale přesto ten pocit úcty k tomuto sportu mi zůstane nadosmrti. Nedávno jsme se oba potkali na hřišti, on se procházel (kdo ho zná, ví, že to není procházka, ale spíš náročná sportovní chůze) a povídal mi o tom, jak ho srazilo auto, jak se ocitl v téměř beznadějním stavu, z kterého se dokázal díky rodině (a já dodávám: neuvěřitelné vlastní píli a vůli) dostat. Z osobní zkušenosti vím, že Lhoťané se na něj dívali a asi i dívají trošku jako na podivína (přece jen není úplně běžné každý den do vyčerpání kroužit kolem vesnice na kole nebo běžkách jako to dělal léta on), pro mě je to ale jeden u nejúžasnějších lisí, které jsem zatím v životě potkal. A hrozně mu držím palce při dalším uzdravování!\nRád bych ještě napsal slovo k druhému vítězi turnaje, Zdeňkovi Kotačkovi. Pamatuji si ho jako malého klučíka, který pobíhal po kurtech kolem svého otce. Toho otce, který je shodou okolností tím druhým vedle pana Adamace, kdo mě učil mít tenis rád. Je to už opravdu dlouho, svým způsobem je hrozné být pamětníkem, i jemu ale jsem vděčný, že jsem se v životě s tenisem potkal. A ani mi nevadí, že on nejčastěji ze všeho vzpomíná na to, jak těžko jsem nesl každou prohru, která končila slzami a boucháním rakety...\nTož konec vzpomínání, omlouvám se všem, že vás zdržuji předcházejícími řádky, ale chtěl jsem je dnes právě na toto místo napsat. A poslední věta je pro ty, kteří narazili na mé povídání ze včerejška, týkající se sms zpráv pro mou ženu z fotbalového mistrovství světa - s potěšením se od Eurotelu dozvěděla, že trenér Toga je už opět zpět u svého mužstva :) Hezký den!\n5. ČERVEN (PONDĚLÍ)\nMáte-li zájem, přečtěte si, jak naši lhotští kluci válejí fotbal. Móc hezky! Musíte ovšem kliknout na OSTROŽSKOU LHOTU A FOTBAL...Další věci budou následovat později....\n2. ČERVEN (PÁTEK)\nHaló haló, vážení přátelé, čtenáři těchto stránek, pokud máte pocit, že stránky pomalu umírají, není tomu tak. I když - upřímně řečeno, možná to tak vypadá. Buďme ale optimisté, omlouvám se všem, kteří mi mejlují, všem, kterým jsem slíbil vše možné, od poslání fotek, přes odpověď na mejlíky až po zveřejnění různých informací. Předvolební vichřice byla příliš silná, vzala mi čas, myšlenky i soustředění na vše krásné, co souvisí s těmito stránkami. Ale věřte - bude líp! Zítra mě ještě čeká popisování atmosféry v hlavním štábu ČSSD, v neděli psaní v redakci a pak, snad, přeci jen alespoň zdánlivý povolební klídek. V něm se chci na tyto stránky navrátit a pokračovat v řadě věcí, které by mohly alespoň některé z vás potěšit.\nZ aktuálních upozornění bych vás rád upozornil alespoň na něco. Klikněte si na adresu www.ostrozskalhota.cz, což jsou oficiální stránky mé skororodné vesničky, najdete tady několik zajímavých aktialit...Můžete kliknout také na adresu www.higbic.cz, na ní najdete mnoho informací o výpravě osminásobného mistra světa v jízdě na vysokém kole z Veselí nad Moravou Josefa Zimovčáka na slavnou Giro d‘Italia. A mimochodem si můžete prohlídnout řadu krásných fotek, které nafotila Lenka Fojtíjková z Blatnice, členka výpravy a novinářka, se kterou se můžete potkávat na těchto stránkách... A pro příznivce lhotského fotbalu mám naprosto aktuální výsledek, Staňa Dufka mi dnes večer poslal sms zprávu, ve které píše, že naši fotbalisté vyhráli v Horním Němčí 3:1. Tedy - pořád mají šanci na postup do vyšší soutěže!!! Pokud se chcete dozvědět víc, klikněte na OSTROŽSKOU LHOTU a FOTBAL VE LHOTĚ....\nTak to je všechno. Nezapomeňte jít volit! Pokud jste poněkud znechuceni či odrazeni dosti drsnou předvolební kampaní a různými aférami, buďte v klidu. Jde o klasickou předvolební situaci, které se pravidelně opakuje, po volbách si všichni dají na čelo studené obklady a začnou se chovat poněkud jinak. Takže - rychle do volebních místností, než se ve dvě zavřou! Na další otevření budete muset čekat další čtyři roky!!!


Borůvkový ráj aneb Borůvkobraní 2015 – pojďte s námi soutěžit! | Muzemejistzdraveji.cz\nBorůvkový ráj aneb Borůvkobraní 2015 – pojďte s námi soutěžit!\nAktuálně akce 21. 6. 2015\nV Borovanech u Českých Budějovic proběhne 11. a 12. 7. 2015 XI. ročník gastronomicko-kulturní akce Borůvkobraní. Pro návštěvníky Borůvkobraní bude připravený borůvkový a řemeslný jarmark, borůvkové a staročeské občerstvení a další bohatý kulturní program. Sobotní den je věnovaný folklóru, lidové kuchyni. V neděli se vystřídají nejrůznější žánry zaměřené na všechny věkové kategorie, celou akci zakončí večerní koncert rockové kapely Parkán ze Strakonic.\nLesy v okolí Borovan ukrývají modré bohatství. Tento poklad si místní už několik let nenechávají pro sebe, a tak i letos má v kulturním kalendáři obce své místo stále populárnější Borůvkobraní – borůvkové a folklorní slavnosti. Modrou pusu od nejrůznějších dobrot připravených z borůvek můžete mít o víkendu 11. a 12. července. Bývalý klášter, jeho nádvoří a park, ale i školní jídelna, budou v těchto dnech tonout v modři malých kuliček.\nV ukázkové borůvkově zahradě s 8 záhony s různými odrůdami zahradních borůvek vám poradí Borůvkový zahradník s jejich pěstováním a budete mít možnost si sazenice také zakoupit. Tato zahrada je přístupná veřejnosti nejen při Borůvkobraní (od května do konce září).\nNadýchané kynuté knedlíky polévané žahourem, koláče, palačinky, koblížky, vafle, džemy, kremrole, likéry, víno i pivo – vše bude borůvkové. Také na řemeslném jarmarku se nejvíc prodávají výrobky s borůvkovou tematikou – korálky, náušnice, kabelky, kloboučky, hrníčky, fialová srdíčka…\nV parku si prostor pod stromy na trávě užijí rodiny s dětmi, zde děti čeká největší vyžití – dětské rukodělné dílničky, hry kapra Jakuba Borůvkáře, historické kolotoče, živé Člověče, nezlob se a jízda na dřevěném koníkovi (upoutávka na celodenní akci na závěr prázdnin Bitva o Slamburk). Děti se mohou těšit na pohádky v kinosálu na nádvoří a na žonglérské kousky kejklířů.\nPřipraveny budou i soutěže\nZopakujeme soutěž kuchařských týmů ve vaření borůvkových kynutých knedlíků, kdy porotce tvoří návštěvníci, kteří mají možnost knedlíky zúčastněných týmů ochutnat a ohodnotit. Sobotní soutěž připravuje a moderuje kulinář Petr Stupka.\nJak moc dětem borůvky chutnají, to mohou předvést při soutěži dvojic jedlíků O poklad borůvkového koláče. Dospělí soutěží v pojídání knedlíků O krále borůvkových knedlíků. Všichni se pak mohou zúčastnit Mistrovství světa v chytání borůvek do úst za 1 minutu.\nCyklistický okruh „Na kole okolo Bor(ůvk)ovan“ vyznačený v okolí Borovan (26 km) s razítkovou soutěží a borůvkovou odměnou – mapka zdarma v infocentru\nBorůvkové menu v místních restauracích Alf, Hofhanzl, Valeš, Bistro Panter, restaurace Sýmalka a Borovanský mlýn\nSleva 10 % ze vstupného při prohlídkách kláštera, v Parku exotických zvířat ve Dvorci a na výstavě Půda plná pohádek na Borovanském mlýně (se vstupenkou z Borůvkobraní)\nVstupné na celý víkend (náramek): základní 100 Kč, zlevněné 50 Kč (děti 6 – 15 let, osoby se ZTP a senioři nad 70 let), rodinné 250 Kč (2 dospělí a maximálně 3 děti), děti do 6 let zdarma.\nChcete na Borůvkobraní zadarmo? Zúčastněte si naší soutěže. Máme pro vás dvě volné vstupenky.\nJakého Mistroství světa se na Borůvkobraní můžete účastnit?\na) v malování borůvkami\nb) v cvrnkání borůvek\nc) v chytání borůvek do úst\nNapište nám do 4. července 2015 správnou odpověď s předmětem BORŮVKY na e-mail soutez@mediaadvice.cz a my vylosujeme dva výherce, kteří od nás dostanou volnou vstupenku na Borůvkobraní.\nVíce informací na www.boruvkobrani.cz.


Děti dubů - Prolog | Eleanthir\nDěti dubů - Prolog\nHistoricko-fantastická prvotina z prostředí starověkých keltů.\nVrabec se najedou vznesl do vzduchu, chvilku letěl nad bukovým pralesem a pak elegantně usedl na roztodivně pokroucenou větev prastarého dubu. Se zájmem si prohlížel dva mladíky, svým vzezřením splývající s okolním hvozdem, kteří se právě o něčem dohadovali.\n„Ale no tak Freilachu, myslíš si snad, že mu můžeme věřit?“ odplivl si první. „Strávil příliš mnoho času v Římě, copak si nezvpomínáš na Caracatova syna?“\nFreilach jen mávl rukou: „Ten byl ztracený ještě předtím, než ho odvlekli na převýchovu.“ Sebral ze země větev a přidal ji k těm, které držel pod paží. „Ne, tohle je něco jiného. Když se tomu chlapci podívám do očí, vidím v nich hromobití. Přestože nosí římskou tuniku a mluví jako nějaký římský úředníček, věřím, že s trochou snahy může být zase jedním z nás a kdo ví, možná si ho dokonce mistr vezme do učení,“ pokrčil rameny.\n„On a druidem? Ty ses snad zbláznil,“ zasmál se. „Při první příležitosti nás zaprodá, to ti říkám! A na to, že jsme ho zachránili si ani nevzpomene.“\nMezitím k nim nepozorovaně přišla tmavovlasá dívka v zelené kazajce s tisovým lukem v ruce.\n„Analeach a Freilach, zase v sobě,“ uchechtla se. „Co je to tentokrát, hádáte se kdo včera skolil víc římanů? Nebo je to zase kvůli mě? Víte přece, jak na mě oba působíte. Nevalně,“ ušklíbla se na dvojčata dívka.\n„Ne, řešíme tady co s Fionnem,“ odvětil rozpačitě Freilach.\n„Chceš snad říct s Quintem, “ opravil jej s úšklebkem bratr.\n„Na to bude spousta času ráno, teď pojďte k ohni za ostatními, mistr připravil vývar s divočáka. Připozdívá se."\nSluneční paprsky, pozvolna prozařující skrz vršek lesa rozplývaly chladivou ranní mlhu, která se dosud držela na mýtině. Mladý kelt si představil, jak po ní kráčí bosýma nohama a...\n„Quinte! No tak Quinte!“ udeřil Marcus Lentulus holí do písařova stolu. „Máš pro mě to hlášení?“\nFionn s uleknutím odvrátil pohled od krajiny, kterou chvíli zasněně pozoroval skrz nadzvednutou chlopeň tribunova stanu.\n„Eh, samozřejmě pane... Hned to bude,“ odpověděl a neobratně se začal přehrabovat v pergamenech, přičemž převrhl lahvičku inkoustu přímo na požadované lejstro.\nPrefekt tábora zrudl v obličeji a rozkřikl se na nešikovného písaře: „Ty neohrabaný bójský budižkničemo! Máš jediné štěstí, že tě tehdy jakožto šlechtického parchanta poslali do Kapuy a zcivilizovali tě, jinak bys už dávno visel na kříži s celou tou svojí všivou vesnicí,“ pronesl svou oblíbenou frázi voják. „Tak znovu a opovaž se to zase podělat, jinak půjdeš uklízet latríny!“\nKdyž se Marcus Lentulus poněkud uklidnil, začal znovu diktovat obsah dopisu. Stále ještě nasupeně oddychoval:\n„Vážený legáte, bla bla bla...“\n„Napsal jsem: Legáte VI. předalpské legie.“\n„Kohorta postupuje stále hlouběji do hvozdů Raetie, severně od Alp. Ztráty v jednotlivých kohortách jsou minimální, dobývání keltských oppid postupuje podle plánu. Obsadili a vydrancovali jsme osadu nazvanou Vindelicorum, přes fanatický odpor obránců jsme však polapili jen několik stovek otroků, které jsme poslali do Říma společně s těžce raněnými. Pro jejich doprovod byla vyčleněna IV. kohorta pod velením prefekta Maximuse. Nyní jsme byli nuceni přejít do defenzívy z důvodu útoků Taurisků z norického království, kteří na nás dorážejí z východu. Náš tábor se rozkládá na nedaleko řeku Danubie. Včerejší útok jsme odrazili beze ztrát, ale před dalším postupem raději vyčkám na váš rozkaz. Marcus Lentulus Scaevola, praefect castorum třetí kohorty VI předalpské legie. Máš to?“\nPísař přikývl a předal hlášení nadřízenému, ten jej zapečetil císařským voskem a podal jej opodál stojícímu poslovi, stále ještě zrudlému zadržovaným smíchem. Beze slova svitek přijal, vztyčil paži na pozdrav a škrobeně vycouval ze stanu. Poté nasedl na připraveného ryzáka a tryskem vyjel vstříc konsulovu ležení, vzdáleného asi den cesty směrem na jih.\n„Tak, teď počkám, co mi ten starý páprda řekne a doufám, že nás brzy pošle dál, ať můžeme zatočit s barbary tvojí krve! Impérium už potřebuje nové horníky a lazebníky,“ ušklíbl se, naplnil si pohár vínem a pohodlně se usadil do ebenového křesla s opěradly ve tvaru sfing.\n„Nyní budeš mít za úkol zjistit a zaznamenat stav jídla, píce, výzbroje a zdravotní stav vojáků v lazaretu," řekl po chvíli. „Až to dokončíš, doneseš mi ta lejstra k podepsání, rozumíš?“ Legáta zjevně písařova odpověď nijak nezajímala a dál usrkával jakostní falernské víno.\nFionn si jen povzdechl a jal se obcházet jednotlivá stanoviště a zapisovat výsledky. Nejprve se vydal za proviantním důstojníkem. Ten právě vykládal nějaké pytle a předával je armádním kuchařům. Když spatřil byrokrata, neochotně položil měch mouky na zem a vykročil mu vstříc.\n„Zdravím tě, Brocchusi. Tak se do toho dáme, ne?“\nDůstojník pozdravil a bez dalších slov následoval úředníka do skladu.\n„Třináct měchů luštěnin, dvanáct měchů mouky, získaných během drancování sýpek, „ vypočítával starší mužík při těle, „pak tu máme dva soudky medu, tři tucty nasolených pstruhů, šestnáct bochníků chleba...“\nFionn si zapsal údaje a pak se vydal do kasáren, kde mu nadiktoval své stavy výzbroje a výstroje snědší svalnatý voják, přezdívaný devítka. Přezdívka úzce souvisí s jeho useknutým prstem na pravé ruce. Následně si to namířil k vojenskému lazaretu.\n„Quinte! Konečně někdo, jehož konverzační schopnosti se nezakládají výlučně na užívání sprostých slov se zájmeny,“ zasmál se mladičký muž s dlouhými plavými vlasy a ušklíbl se na lamentující vojáky na lůžkách kolem.\n„Taky tě rád vidím, Nineane!“ Keltové si podali ruce a přátelsky se na sebe zazubili.\n„Co náš skvělý vojevůdce Marcus?“ ztišil hlas lékař. „Stejně tě obdivuji, že to s tím nervákem vydržíš, vím jak těžce snáší neřímany,“ soucitně na něj pohlédl.\nChvíli ještě klábosili, než je vrátil do reality sten a nářek několika vojáků. Felčar spěšně nahlásil stav raněných a nemocných a rozloučil se, aby mohl připravit léčivé směsi. Fionn, potěšen krátkou rozpravou se svým keltským příbuzným, jenž se dostal do římské armády jako syn propuštěného otroka, odebral se do svého stanu. Byl příjemný vlahý jarní podvečer a nebeská pláň byla zbarvena do ruda, Fionn byl tím pohledem zcela fascinován...\nSlunce již opsalo půlkruh své nekončící cesty po nebesích a několik mil od římského tábora se srocovaly davy krvelačných, barvířským boritem pomalovaných mužů a žen. Pro čas přepadu byl určen den příchodu jara – Beltine.\nDav se s očekáváním a šepotem rozestoupil kolem velmi starého, shrbeného muže s sněhově bílým plnovousem, protkaným šedavými prameny. „Milovaní přátelé lesa, hrdí válečníci a neohrožené bojovnice!“ pronesl starým, ale překvapivě zvučným a silným hlasem.\n„Již několik měsíců drancují nachové pláště keltskou zemi a tvory v ní žijící. Teď, v čas rozkvětu prastarých dubů, nechejme vzplanout očisťující Belenův oheň, který pohltí tyto nenasytné, po slávě a bohatství planoucí bestie!“ Druid se chvíli odmlčel, lapaje do plic vzduch.\n„Běžte, děti dubů. Osvoboďte naše bratry a sestry, pomstěte duše bloudící v podsvětí!“\nTak zakončil svůj projev všemi ctěný a respektovaný druidský kmet Taog za nadšeného a bouřlivého ryku bójského lidu.\nObčasné mluvnické chyby už patří k Tvému stylu, ale "pod velením prefekta Maximuse" opravdu bodá do očí. Zvlášť, když jde o Římana. Musí být "prefekta Maxima". Také Římané i Neřímané se v češtině píšou s velkým počátečním písmenem.\nTrochu se mi nezdá, že by Římané svému počínání říkali "drancování", ale nevím...\n„Konečně někdo, jehož konverzační schopnosti se nezakládají výlučně na užívání sprostých slov se zájmeny,“je moc hezké. :-)\nNial: No, u nás fungoval přece spíš matriarchát(i když víc v pravěku, před smíšením s kočovnými národy z východu), ale pravdou je, že čím výbojnější národ, tím větší moc má muž. Každopádně nevidím problém s několika svobodnými volnomyšlenkářkami :-) Co se týče historických nesrovnalostí obecně, psát historickou prózu je zatíženo nutností respektovat historické nálezy. vynasnažím se být - v rámci zdrojů - co nejpřesnější, i když nejsem historik (a místo pojídání kanců z nich raději udělám vegany.. :-P ).\nPS: Líbí se mi Tvůj zájem a děkuju za připomínky. ;) Mě osobně keltové, ale i slované hodně ovlivnili ve vztahu k přírodě.\nJe to moc pěkné. Hodně se zajímám o Kelty a Vikingy, možná víc než je zdrávo. :) Proto bych ráda upozornila na pár nesrovnalostí. Nejsem si tím jistá, ale Keltové uctívali kance jako symbol odvahy a síly. Kdyby už jedli něco z něj, provázeli by to slavnosti a náboženské rituály. Také si myslím, že ani tak bojovný národ, jako jsou právě oni, neměl ve zvyku nechávat bojovat ženy. Pro muže to byla čest a ženy byly, jako ve většině pohanských civilizací, považován za něco méně. Za něco, co není takové cti hodno.\nKaždopádně se mi to moc líbí. :)\n23.12.2013 - 08:57\nEleanthir: verim ze ma vic lidi problemy se naucit kde psat interpunkci. Nestaci se vsak podivat jen do kterekoliv knihy a odpoved tam najit? Ten vzorec je vzdy stejny a opakuje se do nekonecna. Ja kdyz nevim, jak to napsat, tak to proste napisu jinak, aby to tam nebylo a proste to obejdu, protoze budu vedet, ze sam nevim, jestli je to dobre, nebo spatne. Takze piluj a piluj at je t priste lepsi\nTomasNois: Čekal jsem, kdy se někdo ozve. Přímou řeč neumím, budu ji muset dostudovat - proto jsem napsal, že se jedná o "nevybroušenou" verzi ;-)\n22.12.2013 - 01:13\ns pribehem pokracuj, ale proboha... Davej si pozor na interpunkci. Mas v tom priserny zmatek, hlavne v psani prime reci, kdy ti uvozovky litaji jak se jim zachce a tecky a carky v prime reci jsou pred uvozovkou, ne za ni.\nTak tím jste mě skutečně povznesli a nakopli k pokračování současně.. Díky ;-)\nHezké to je. Keltíci jsou fajn a toto je rozhodně příjemné počtení.\n12.12.2013 - 07:21\nStrašně se mi to líbí. Ten konec mě napjal, takže se už těším na pokračování.\nJelikož Kelty miluju, tak pro mě bude jednoduché číst další díly a opravdu se na ně těším, pokud budou :)\nNa konci mi běhal mráz po zádech.\nDěti dubů - Prolog : trvalý odkaz | tisk | RSS komentářů | podobná díla\nNásledující dílo autora : Děti dubů - kapitola I. - Belenův oheň\nPředchozí dílo autora : Dřísty a hemzy


Nico byl ten zlomyslnější, prozradil ze zákulisí týmu šéf Mercedesu - Sport.cz\n21. června 2017 12:03 - Praha\nNico Rosberg a Lewis Hamilton. Dva vynikající jezdci formule 1, kteří byli ještě donedávna kolegové v Mercedesu. Jaký byl jejich vztah, kdo komu podkopával nohy? S novými informacemi přišel šéf stáje Toto Wolff a na otázku, kdo byl větší intrikář, měl jasnou odpověď. „Ten, který už v týmu není,“ prohlásil.\nNico Rosberg a Lewis Hamilton.\nO vztahu bývalých kolegů Nica Rosberga a Lewise Hamiltona se hodně spekulovalo. Bylo očividné, že nejsou žádnými velkými kamarády, a že si kolikrát neuměli přijít ani na jméno. Kdo z nich byl ale ten zlejší? Šéf týmu Toto Wolff se rozhodl, že prozradí, jak to mezi nimi u Mercedesu fungovalo.\n#tomorrowspaperstoday Another DM exclusive. Toto Wolff lifts the lid on Hamilton/Rosberg feud and says Nico was the vicious one. pic.twitter.com/HhNuqCajIe\n— Henry Swarbrick (@henryswarbrick) 16. června 2017\nKdyž se ho novináři zeptali, kdo byl z těch dvou větší intrikář, s odpovědí neváhal. „Ten, který už v týmu není,“ prohlásil Wolff na webu deníku Daily Mail. Podle něj právě Nico Rosberg, úřadující mistr světa, který nečekaně po svém triumfu ukončil kariéru, dělal Hamiltonovi větší naschvály.\n„Byl zlomyslnější. Nico se snažil použít všechny zbraně, které měl. Celou dobu hrál psychologické hry, kterými chtěl svého soupeře rozhodit. Každý rok se přihodilo něco, co jejich vzájemný vztah ještě zhoršilo,“ prozradil Wolff dál.\n„Mezi nimi se navíc mohly odehrát souboje, o nichž ani nevíme. Vyrůstali a přišli sem z velmi odlišného prostředí. Nemůžete tedy očekávat klidnou plavbu, když máte dva silné jezdce a auto, které může vyhrát titul,“ vysvětloval pětačtyřicetiletý Rakušan.\nCo na tato slova říká Nico Rosberg? „Tato kapitola je pro mě už uzavřena. Svou bitvu jsem vyhrál,“ tvrdí Rosberg s tím, že s Wolffem nemá žádné problémy. Prý ví, co si o něm myslí, a proto ho nezajímá, co se někde píše.


Chladnička Whirlpool ARZ 005/A+ bílé | KASA.cz\nKód zboží: WHIARZ005A\nKompaktní vestavná chladnička Whirlpool ARZ 005/A+, která zaujme moderním designem a mimořádně tichým chodem. Maximální hlučnost tohoto modelu totiž činí pouhých 37 dB, takže o chlazení budete sotva vědět. Nabízí užitný prostor o celkovém objemu 146 litrů, což je hodnota dostačující přibližně pro skladování potravin ve tříčlenné rodině, mrazící část však byla zcela vynechána. Díky nízké výšce se pak spotřebič hodí především pro instalaci pod kuchyňskou linku.\nEnergeticky patří do mimořádně efektivní třídy A+, takže s ním ušetříte i dlouhodobě. Vnitřní prostor je navíc efektivně využit, takže rozměry chladničky jsou skutečně minimální.\nI přes velmi přijatelnou cenu zajistí tato chladnička velmi zajímavou úsporu vašich financí. Nejen, že s ní ušetříte při koupi, ale dokonce i dlouhodobě. Patří totiž do mimořádně efektivní třídy A+ a společnost garantuje, že celoroční spotřeba nepřesahuje 120 kWh (necelých 0,33 kWh za den), což je vzhledem k celkovému užitnému objemu 146 litrů vynikající hodnota.\nNejvětší výhodou této chladničky je bezesporu její velmi tichý chod. Maximální hlučnost činí pouhých 37 dB, což je téměř neslyšitelná hodnota a málokterý spotřebič stejného zaměření tak může této vestavěné chladničce konkurovat. O tom, že chladnička pracuje, budete sotva vědět.\nPrakticky rozdělen pomocí tří poliček\nDvě zásuvky na skladování ovoce a zeleniny\nDvířka nabízí ještě další tři poličky, z nichž do jedné lze vkládat i lahve\nVýborná volba pro umístění pod kuchyňskou linku.\nVylepšené osvětlení vnitřního prostoru pro dokonalý přehled o všech uložených potravinách.\nWHIARZ005A (Produktový list, 733.09 KB)\nWHIARZ005A_IL (Informační list, 55.08 KB)\nWHIARZ005A_stitek (Energetický štítek PDF, 94.73 KB)\nWHIARZ005A_návod (Návod k použití CZ, 1.36 MB)\nUmístění vestavby do skříňky (korpusu), pod pracovní desku


Nový kostel v Zábřehu je hotov - Moravskoslezský deník\nNový kostel v Zábřehu je hotov\nOSTRAVA - Římskokatolický kostel naproti kinu Luna se stavěl tři a půl roku. Stavba je hotová, příští týden proběhne kolaudace. V sobotu 20. října ho vysvětí ostravsko-opavský biskup František Václav Lobkowicz.\nNový kostel v Ostravě-Zábřehu | Foto: DENÍK/Adolf Horsinka\nPůvodně chtěla církev nový kostel zasvětit zesnulému papeži Janu Pavlu II. Protože však ještě nebyl svatořečen, bude kostel zasvěcen Duchu svatému. Po papeži se bude jmenovat nové pastorační centrum, které tu vznikne. Stavba, která vyjde na 55 milionů korun, je financována katolickou církví, z darů věřících a sponzorských darů i příspěvku města Ostravy.\nTřicetimetrová věž kostela se stala novou dominantou této části města. „Zvonice byla postavena z betonu, který byl speciálně vyvinut pro tuto stavbu. Dál už se nijak neopracovává, věž tak bude schopna odolat klimatickým podmínkám a měla by vydržet několik desetiletí. Navrhl ji známý brněnský architekt Marek Štěpán, který se zabývá sakrální městskou architekturou. Viset v ní budou tři zvony vážící od 150 až do 500 kilogramů ze zvonařské dílny rodiny Kadlecovy z Halenkova. Mají symbolizovat spojení mezi člověkem a Bohem. Mají i svá jména - Matka Františka, Panna Marie Guadelupská a Daniel. Budou vydávat pouze krátké harmonické tóny,“ uvedl farář Vítězslav Řehulka ze zábřežské farnosti.\nBudova kostela, do níž se vejde 650 lidí, má elipsovitý půdorys s velikostí os třicet a dvacet čtyři metrů. Bude vytápěna podlahovým topením a pod kostelní lodí v suterénu klubovny najdou věřící sál s pódiem, učebny a technické zázemí.\nProč se vlastně nový kostel stavěl, a právě na tomto místě, když v Ostravě-Jihu už dlouho slouží farní římskokatolický kostel v Zábřehu a filiální kostel ve Buškovicích? „Nestačí to potřebám věřících. V době, kdy tyto kostely vznikaly, byly dnešní rozlehlé části městského obvodu malé vesničky. Nemáme dostačující prostory pro pastorační práci,“ vysvětlil Řehulka.


Dobrý den. Jsem maminka na MD s 18-ti měsíčním… - Finance.cz\nDobrý den. Jsem maminka na MD s 18-ti měsíčním…\nOtázka: 25.11.2013 16:17\nDobrý den. Jsem maminka na MD s 18-ti měsíčním synem. Nastoupila jsem do práce na zkrácený úvazek a zajímá mě jestli z tohoto příjmu (5810kč) budu odvádět daň, sociální a zdravotní pojištění, u zaměstnavatele jsem podepsala pracovní smlouvu.\nOdpověď: odpovídal(a): Redakce , 16.12.2013 16:40\nDobrý den, z hlediska zdravotního pojištění jste považována za osobu, za kterou je plátcem pojistného i stát, ale to neznamená, že pojistné odvádět nemusíte. Z příjmu na základě zkráceného úvazku pojistné i daň odvádíte. U zaměstnavatele si podepište formulář Prohlášení poplatníka, kdy záloha na daň po uplatnění slevy na poplatníka bude 0,- Kč.


Bohumín, lídr Divize F, zaváhal pouze jedinkrát, a to v minulém kole, kdy padl v Novém Jičíně 0:1. Bylo tak jasné, že svěřenci trenéra Špičky budou chtít nepovedený zápas odčinit. To se jim však od úvodních minut příliš nevedlo, neboť Vítkovičtí byli velmi aktivní a vybudovali si převahu. Do té doby Košece ohrozil jen lob Latochy, který skončil nad břevnem. Za Ostravany nejprve pálil nad břevno Václavík, jenž se objevil nezvykle na levém kraji obrany místo Rončky. Na konci první čtvrthodiny se už svěřenci Roberta Pištěka dočkali gólové radosti, míč mezi obránce dostal Marek Jaroň, vnikl do vápna a poslal míč k levé tyči domácí branky.\nNásledně byli pod vědomím nepříznivého skóre aktivnější domácí, mladý brankář Košec si však poradil se zakončeními Hanuse i Kodeše. To Švrčina se musel v brance ohánět, když na něj během chvíle dvakrát sám uháněl Smékal a tvrdou ranou jej prověřil Jaroň. Brankář s minulostí v mládeži Vítkovic se však stal hrdinou okamžiku. Závěr první pětačtyřicetiminutovky tak patřil opět snaze domácích, aktivní Hanus nejprve kroutil míč vedle a poté jen nechal vyniknout Košece. Do kabin tak šli spokojenější hráči MFK.\nÚsměvy na rtech ovšem po změně stran vzaly rychle za své. Mezi stopera a pravého obránce se dostal Latocha a byť jeho ránu dokázal brankář ztlumit, tak dobíhající Uher dostal kulatý nesmysl do sítě. To lídra soutěže nakoplo a držel míč, jenže dobrá obrana Vítkovic dlouho odolávala. Bohužel ne až do konce, deset minut před koncem se Hanus protáhl podél brankové čáry a připravil jednoduchou branku pro Šebka. A jak už bohužel bývá v případě MFK zvykem, soupeř ihned přidal další branku po centru Strojka a přesné hlavičce zkušeného Halašky. Na větší odpor se již Vítkovičtí nezmohli, a tak z Bohumína odjeli s prázdnou.\nFK BOSPOR BOHUMÍN – MFK VÍTKOVICE 3:1 (0:1)\nBranky: 48. Uher, 79. Šebek, 81. Halaška – 14. Jaroň. ŽK: Strojek, Kodeš, Šebek - Jaroň.\nBohumín: Švrčina – Ferenc, Václavíček, Košťál (27. Uher, 68. Šebek), Stošek – Hanus (85. L. Poštulka), Jan Kodeš, Strojek – Bloksch, Latocha (77. Kubinski), Halaška (83. Malysz).\nVítkovice: Košec – Kalfas, Macík, Němec, Václavík (C) - Motyčka - Paleček (84. Rončka), Jaroň, Kouřil (63. Šindler) - Stanojkovič, Smékal.\nTrenér Robert Pištěk: "První poločas byl povedený, hráli jsme přesně to, co jsme chtěli. Myslím, že domácí z toho byli až překvapeni. Nemohli se dostat do hry, čehož jsme využili k našemu vedení, to ale mělo být po těch šancích ještě vyšší. Po změně stran bohužel domácí rychle vyrovnali, byli lepší, přidali další dvě branky a zvítězili 3:1. Opět jsme se dopustili hrubých chyb a určitě je nemůžeme házet jen na mládí, děláme jednu za druhou a chybují všichni. Bodů mělo být daleko více a začíná to na nás doléhat. Musíme si to rozebrat a bodovat v domácím klání s Havířovem."


Zrovna tohle jsem nečekal... | Erebos\nZrovna tohle jsem nečekal...\n18. ledna 2014 v 21:52\t| Erebos & Spes\t| Přidáme dvě muly!\nNeříkal jsem náhodou něco o týdnu? Před čtrnácti dny? Pardon, pardon, moc se omlouvám. Abych byl upřímný, nečekal jsem, že mě všechny ty věci takhle převálcujou, ale co už. Dneska zase kapitolka tohohle, třeba někomu přijde vhod. Ještě příští díl je takový trochu suchý, ale od toho dalšího už by to mělo být ku obrazu mému a s trochou našeho reálného stupidního humoru, který se časem poměrně stupňoval a stupňuje. Enjoy!\n"Hey, mom, I am home!" křiknu do chodby, shodím cestovní tašku z ramene a skopnu boty.\n"Ahoj, Alexi," přijde za mnou mamka a vtáhne mě do objetí. "Zase mluvíš jenom anglicky? Možná by ses mohl stavit za holkama, trochu procvičení jenom ocení. Pak mi povyprávíš, jak ses měl," usměje se a zase odběhne do kuchyně, odkud se line lahodná vůně, až se mi sbíhají sliny. Hodím bágl do pokoje a nakouknu do obýváku, kde sedí obě sestry.\n"Hey girls," skočím mezi ně na gauč a hodím jim ruce kolem ramen. "How are you?" Mladší se na mě otočí: "Alex," vyjekne a za chvíli už všichni tři debatujeme o novinkách posledních týdnů, kdy jsem nebyl doma.\nVyruší nás až zvonek. "Dojdu otevřít," zabručím a zvednu se, cestou z cesty odsunu boty, které jsem po sobě neuklidil a otevřu. "Přejete si?" Stojí přede mnou chlap, tak pětatřicet bych mu tipnul, polodlouhé hnědé vlasy, světle karamelové oči, ostré lícní kosti. Čerstvě oholený, hádám, podle trochu zarudlé kůže na levé tváři a hodně výrazné vůně vody po holení. Široká ramena a slušně osvalený hrudník obepíná jednoduché tričko, z rukávů vykukují bicepsy dlouhých paží s úzkými prsty, na zápěstí má sportovní hodinky. Světlé, sešoupané jeans na bocích drží decentní opasek z černé kůže, na nohou botasky s jemně okopanou špičkou. Vsadím se, že ten obličej znám, že už jsem ho někdy viděl, ale ani za nic si nevzpomenu.\nNež mi stačí odpovědět, vyřítí se z kuchyně mamka: "Jakube, ahoj, jdeš včas. Pojď dál." Aha, takže odtud ten obličej znám. Ustoupím ze dveří, aby mohl projít a sleduji, jak jí objímá a líbá na tvář. Musím se k nim otočit zády, protože ten pohled ve mně zvedá žluč. Je to cizí chlap a teď se tady omotává kolem mojí mamky, sestry jej podle všeho mají rády, protože z pokoje slyším dvojhlasné "Ahoj" a mladší sestru, jak se běží přivítat. V mém domě se producíruje cizinec, kterého už moje sestra oslovuje "tati" a já nemám nejmenší ponětí, kdo to je a co od něj můžu čekat.\n"Oh, a tohle je můj nejstarší syn, Alex. Vždycky jste se míjeli, takže jste neměli šanci se seznámit. Jakube, Alex, Alexi, můj přítel Jakub." Představí nás mamka a já mu s falešně nadšeným pohledem stisknu ruku.\n"Rád tě konečně poznávám," usmívá se na mě a já si pořád nejsem jistý, jak se k němu chovat. Mamka nám pokyne k obýváku, kam se odebereme, ale stejně jdu pár kroků za ním a pokouším se analyzovat každý jeho krok, každý jeho pohyb. Na sedačce se záměrně posadím v pravém úhlu k němu, abych měl dobrý výhled a přitom nemohl být nařčen ze zírání. To i ale překazí hlava rodiny.\n"Alexi, zlatíčko, dojdi nám postavit vodu na kafe a vezmi ze skříně i něco k tomu, třeba ty nové sušenky," zavelí a než se stihnu vypařit z místnosti, už spolu cukrují. V kuchyni se musím opřít o linku a párkrát se nadechnout, abych uklidnil krev. Napustím vodu do konvice a zapnu jí, na talířek vysypu pár přeslazených pamlsků a nakouknu do vedlejší místnosti. "Co si kdo dáte?"\nMamka se otočí ke všem přítomným a nakonec mi oznámí: "Tak horkou čokoládu, kapučíno, ovocný čaj a mě udělej kafe." Znovu zmizím v kuchyni a za chvíli se vrátím s balancujícími hrníčky, postavím je do středu stolu, aby si každý vzal, co si objednal a znovu se usadím. Znovu skenuji Jakuba pohledem, odhaduji a analyzuji. Bokem natisknutý k mamce, lžičkou si míchá čaj a shovívavě se usmívá na mou nejmladší sestru, která mu nadšeně něco vypráví. Jde mi to těžce přes mysl, ale opravdu by byl… dobrý otec. Sakra!\n"A co vlastně děláš ty, Alexi?" otočí se na mě a já se musím vynořit z hloubi svých myšlenek, které mě zanesly kdoví kam. "Uhm, co přesně tím je myšleno?" zeptám se, abych se zorientoval v čase a prostoru.\nUsměje se, vlastně docela hezky. "Jen mě zajímá, co studuješ za školu. A taky jsem docela zvědavý, co že to děláš za brigádu, nebo je to práce? Vím, že mi to už několikrát Zdenička říkala, ale nejsem si jistý, že jsem to všechno správně pochopil." Přeměřuje si mě pohledem, snaží se tvářit laskavě, ale pořád z něj mám divný pocit. Je to někdo neznámý a už o mě vyzvídá, aby si mohl začít hrát na tátu i mě. A to se mi nelíbí. Nechci dovolit, aby po mě začal šlapat další chlap.\nNasadím masku zájmu a nadšení, falešnou jako úsměv, který mu věnuji. "Jsem ve druháku na ekonomce, zaměření na cestovní ruch. Ale taky to je trochu jazykovka, takže se trochu pohybuju i v téhle oblasti. Byla to spíš volba podle toho, že jsem kousek od toho sehnal práci a peníze jsme potřebovali. Není to ani tak o tom, že by mě tahle škola nějak extra bavila, ale pro rodinu cokoliv. A ta práce? Je to cestovní kancelář pár ulic od školy. Stačí vyběhnout z budovy a do deseti minut se můžu starat o zákazníky. Plus vlastně díky zaměření ve škole o prázdninách a v časech volna jezdím na zahraniční zájezdy jako průvodce, doprovod zájezdu a podobně. Hlavně Anglie, protože jazyk celkem zvládám. Až na to, že v poslední době si žádají i práci v době školy a to se zase špatně vysvětluje. Ale co se dá dělat, rodina finanční zabezpečení potřebuje."\nNepřerušuje mě, jenom naslouchá se lžičkou neustále kmitající po šálku a pohledem přímo upřeným do mých očí. Je to jako souboj o sílu a čest. Kdo uhne první, bude ten podřízený. A já to být nechci. Mamka se začne bavit s Karol a Eliška si s něčím hraje, zatímco my se pořád přetlačujeme pohledem. Uhne. Koutek mi nenápadně cukne vzhůru. "A co tě vlastně vedlo zrovna k téhle práci?"\nPohledem zkontroluju svojí rodinu; nevypadají rozrušeně nebo nervózně z toho týpka. Aha, já zapomněl, oni už ho znají dlouho, to já jsem tu ten navíc. A náladu mi to zrovna nezvedá. "Vzal jsem to proto, že to byla docela přijatelná nabídka. Slušné finance, i když s větší zodpovědností. Pro rodinu cokoliv."\n"Víš," podívá se na mě zvláštním pohledem, který se mi nelíbí. "Pořád tady mluvíš o rodině a o svojí sebeobětavosti pro ni. Na rovinu, jsou to velká slova na někoho tak mladého."\n"Máte snad nějaký problém s mými slovy, nebo o co vám jde?" vyjedu trochu zostra, ale stále to ještě je v mezích společenské normy. Zvedne ruce mírně v obraně: "Tak jsem to nemyslel. Spíš jsem tím chtěl říct, že používáš hodně silná slova na svůj věk. Až je to smutné, jak brzy jsi musel vyspět."\n"O vaši lítost nestojím."\n"Rozumím," nenechá se rozhodit tím, že ho přerušuji: "a respektuji. Jen jsem musel říct svůj názor na to, co vidím před sebou. Nic zlého v tom nehledej. Ale zpět k tématu rodiny." Upije čaje, který podle mě už musí být úplně studený, ačkoliv tu nesedíme nikterak dlouho a kotník jedné nohy si opře o koleno té druhé. Mamka se k němu otočí a pak se oba dva zadívají na mě a střídavě ujíždějí očima k sestrám, zatímco se drží za ruce. "Chceme jenom říct, že…"\n"Že se chceme brát a vytvoříme tak jednu ohromnou rodinu," dokončí mamka opravdu nadšeně.\nTak zrovna tohle jsem nečekal… Doprdele.