Vědecká knihovna v Olomouci zve na výstavu unikátních litografií - Deník.cz\nVědecká knihovna v Olomouci zve na výstavu unikátních litografií\nOlomouc /ROZHOVOR/ - Vědecká knihovna v Olomouci pořádá jedinečnou výstavu litografií s názvem Krajina starých sídel, která odhaluje krajinářskou grafiku Friedricha Adolfa Kunikeho. Návštěvníci si mohou prohlédnout 88 vyobrazení významných míst Moravy a Slezska. Výstava vznikla díky fondům Vědecké knihovny v Olomouci i za pomoci Moravské zemské knihovny v Brně a jednotlivých měst a obcí. Regionální deník vám přináší rozhovor s mluvčím knihovny Milošem Korhoněm o této nevšední výstavě i o projektech, které Vědecká knihovna plánuje do budoucna.\nVýstava litografií s názvem Krajina starých sídel ve Vědecké knihovně v OlomouciFoto: Zuzana Zelená\nVědecká knihovna pořádá výstavu s názvem Krajina starých sídel. Můžete specifikovat, o jakou expozici se jedná?\nJde o výstavu litografií významných míst Moravy a Slezska z cyklu, který v letech 1833–1835 vydával vídeňský kreslíř, litograf a vydavatel Friedrich Adolf Kunike. Soubor se jmenuje Malebné zobrazení vynikajících zámků a zřícenin rakouské monarchie, obsahuje ale také pohledy na zachovalé hrady nebo města. Celkem v něm bylo zachyceno okolo dvou set lokalit, a to převážně z českých zemí. Výstava nabízí výběr toho nejzajímavějšího ze zhruba devadesáti litografií, které bylo možno použít.\nKomu je výstava určena?\nAsi nelze specifikovat přesnou cílovou skupinu. Samozřejmě lze obecně říct, že se bude líbit milovníkům historie a lokálním patriotům, kteří se zajímají o dějiny určitého místa. Za přednost výstavy považujeme hlavně to, že si mezi litografiemi téměř každý najde místo, které dobře zná a může si porovnat, v čem se v dnešní době liší od stavu před nějakými 180 lety.\nVýstava je spjata s osobností Friedricha Adolfa Kunikeho. Můžete čtenářům přiblížit, kdo F. A. Kunike byl a proč právě jeho tvorbu vystavujete?\nF. A. Kunike byl původně malíř, vystudoval na vídeňské akademii a byl jedním z průkopníků litografie coby nové tiskové techniky v Rakousku. Kunike byl svými současníky považován za "otce rakouské litografie". V dnešní době je ale jeho jméno širší veřejnosti prakticky neznámé. I to byl jeden z impulsů ke vzniku výstavy.\nČím je jeho tvorba specifická?\nUvedený soubor Malebné zobrazení… je jedním z prvním tištěných cyklů zachycující historická sídla českých zemí a co do rozsahu neměl ve své době konkurenci. Jednotlivé litografie jsou výborným dokladem tzv. idylické, pastýřské krajiny, které dominuje historická památka. Ta představuje ústřední motiv každé litografie, stafáž tvoří výjevy ze života venkovského lidu nebo panstva.\nProč jste se rozhodli uspořádat výstavu právě s touto tématikou?\nJak jsem říkal, veduty jsou atraktivním a přitom přístupným historickým artefaktem a album, které Vědecká knihovna v Olomouci uchovává, je velmi málo známé. Obecně se dá říct, že mezi veřejností je poměrně malé povědomí o tom, co ve Vědecké knihovně v Olomouci vlastně je. Přitom jde o instituci, která shromažďuje a uchovává to nejcennější, co v knižní kultuře vzniklo od 11. století až po současnost. Cílem našich výstav proto mimo jiné je, prostřednictvím atraktivních výstav toto bohatství připomínat a budovat vědomí toho, že jde o knihovnu skutečně mimořádnou.\nJak dlouho jste výstavu připravovali?\nVýstava vznikala postupně už od zimy. Úplně na počátku se album muselo naskenovat, což už naštěstí jsme schopní zvládnout vlastními silami. Dále bylo nutno zhotovit faksimile (napodobeniny pozn. red.) originálů, a to pokud možno co nejkvalitnějšími prostředky. Nejde proto o kopie vytištěné na kancelářské tiskárně, ale o skutečné historické makety vytištěné speciální metodou na archivní papír, který zajišťuje dlouhodobou barevnou stálost.\nKdy a kde mohou návštěvníci výstavu navštívit?\nVýstava je k vidění až do konce listopadu přímo ve Vědecké knihovně v Olomouci, v Galerii Biblio v prvním patře hlavní budovy. Přístupná je v době otevření knihovny, tedy v pracovní dny od 8:30 do 19:00 hodin, o sobotách od 9:00 do 13:00 hodin.\nChystáte v budoucnosti další podobné projekty?\nPlánů máme mnoho a výstavu založenou na fondech knihovny pořádáme už po několik let minimálně jednu ročně. Příští rok však bude výjimečný, protože si knihovna bude připomínat 450 let od svého vzniku. Na jaro roku 2016 tedy připravujeme velkou výstavu, která by měla ukázat skutečně to nejcennější, co knihovna uchovává. Půjde o společný projekt Vědecké knihovny v Olomouci, Vlastivědného muzea v Olomouci a Muzea umění Olomouc a jeho návštěvník uvidí průřez fondy od středověkých rukopisných památek a prvotisků, přes vzácné tisky a mapy 16.–19. století až po bibliofilie a jiné pozoruhodné knihy z 20. století.


Levné lety z Bodrumu do Prahy | (BJV - PRG) - KAYAK\nBJV - PRG\nNajděte levné lety z Bodrumu do Prahy\nBJV — PRG\n17 květen — 24 květen1\nKdy rezervovat let z Bodrum do Václav Havel\nNejčastější dotazy ohledně rezervací letů z Bodrumu do Prahy\nKteré letecké společnosti nabízejí přímé lety Bodrum – Praha?\nBodrumu do Prahy nejsou k dispozici žádné přímé lety.\nJaké typy letadel létají z Bodrumu do Prahy nejpravidelněji?\nJak KAYAK dokáže najít tak nízké ceny letů z Bodrumu do Prahy?\nJak mi funkce Cenová předpověď KAYAK může pomoct vybrat ten správný čas, kdy si koupit letenku z Bodrumu do Prahy?\nCenová předpověď KAYAK používá předchozí data s cílem určit, zda je pravděpodobné, že se cena letu do Prahy z Bodrumu v následujících 7 dnech změní. Uživatelé tak mají lepší představu o tom, zda je lepší s rezervací počkat, nebo rezervaci provést ihned.\nJak je užitečná funkce KAYAK Mix pro let z Bodrumu do Prahy?\nKAYAK Mix vám umožní kombinovat různé jednosměrné letenky, díky kterým oproti tradiční zpáteční letence ušetříte. Můžete tak letět do Prahy s jednou leteckou společností a do Bodrumu s jinou leteckou společností.\nCo je to funkce „flexibilní termín“ KAYAK a proč by mě s ohledem na let z Bodrumu do Prahy měla zajímat?\nTermín cesty není pokaždé fixní. Pokud termín vaší cesty není zcela pevně daný, díky funkci flexibilní termín uvidíte všechny dostupné možnosti letů do Prahy z Bodrumu až tři dny před/po preferovaném termínu. Můžete si tak vybrat let, který vám nejlépe vyhovuje.\nBezpečnostní opatření leteckých společností nabízejících lety z Bodrumu do Prahy\nLetecké společnosti nabízející lety z Bodrumu do Prahy zavedly dodatečná bezpečnostní opatření a upravily své podmínky, aby lépe splňovaly potřeby cestujících. Podmínky se pro každou leteckou společnost liší.\nKaždodenní čištění a instalace palubních HEPA filtrů pro lety z Bodrumu do Prahy\nV letadle jsou povinné roušky. Roušky budou pro lety z Bodrumu do Prahy cestujícím poskytnuty.\nProstřední sedadla nejsou pro lety z Bodrumu do Prahy k dispozici.\nTestování na protilátky a testování na příznaky pro lety z Bodrumu do Prahy\nBez poplatku za změny. Vyhledat flexibilní letenky z Bodrumu do Prahy\nZarezervujte si levný let z Bodrumu do Prahy\nLetenky Bodrum – Praha\nPraha - Bodrum\nVyhledávejte lety do destinace Praha na stránkách KAYAK. Najděte levné letenky (Bodrum) do destinace Praha. KAYAK vyhledává na stovkách stránek pro cestovatele a pomůže vám najít levnou letenku a zarezervovat let, který vám nejlépe vyhovuje. Se stránkami KAYAK také můžete porovnávat ceny last minute letenek Bodrum – Praha.


VÍTALI NOVÉ OBČÁNKY, LETOS NAPOSLEDY! - Martina Sihelská\nVÍTALI NOVÉ OBČÁNKY, LETOS NAPOSLEDY!\nListopad 27, 2014|Posted in: Obecné\n2 188x přečteno\nTradiční vítání nových občánků proběhlo ve středu ve Stříbře v obřadní síni tamní radnice. Slavnostní akt připravil Sbor por občanské záležitosti a rodiče s batolaty přivítal osobně nově zvolený starosta města Karel Lukeš.\nSešlo se celkem šestnáct miminek. „Letos jde o třetí vítání občánků a poslední, další bude zřejmě až na jaře. Nově se teď rodiče sami na matrice ohlásí, že se chtějí tohoto vítání zúčastnit, dříve byly pozvánky posílány automaticky všem,“ uvedly členky SPOZu Zdeňka Horváthová a Milena Lepičová.\nSe svou první ratolestí přišli i rodiče Knytlovi s tříměsíční dcerkou Anetkou. „Je to od města milý krok, děti si to sice neuvědomují, ale pro rodiče je to příjemné. Dostali jsme kytičku, pamětní list a také pohádkovou knížku o zajíčkovi, kterou dobře známe z dětství,“ usmívali se Lucie a Michal Knytlovi ze Stříbra.\nZpestřením vítání bylo také vystoupení dětí z mateřinky.\n« NEČEKEJTE NA VÁNOCE, DÁRKY MŮŽETE VĚNOVAT UŽ V PÁTEK!!! POMOZTE KOUPÍ KALENDÁŘE SNŮ!!!\nKŘTILI KALENDÁŘ, VÍNO VYDRAŽILI AŽ NA 25.000 Kč »


V pražské O2 areně dnes vystoupí hvězdy 80. let Duran Duran - electropiknik.cz\nV pražské O2 areně dnes vystoupí hvězdy 80. let Duran Duran\nKapela Duran Duran, která svými videoklipy oslovila první generaci diváků MTV, zahraje podle pořadatelů vedle novinek i staré hity jako Wild Boys, Rio, Girls On Film, The Reflex, A View To A Kill, Notorious či Ordinary World.\nDuran Duran vyjeli na světové turné krátce po vydání svého nejnovějšího alba All You Need Is Now loni na jaře. Po odehrání několika koncertů v Evropě a Severní Americe vyjeli členové kapely na sérii koncertů v jihovýchodní Asii a Austrálii. Pro velký úspěch se nyní vrací do Evropy.\nBirminghamská kapela Duran Duran pojmenovaná podle zloducha ze slavného komiksu a kultovního filmu Barbarella patřila na počátku 80. let mezi komerčně nejúspěšnější soubory. Celkem skupina vytvořila 13 studiových alb a prodala přes 85 milionů hudebních nosičů. Získala za ně mimo jiné dvě ceny Brit Awards a dvě Grammy.


O Japonsku, anime, manze atd...: To Aru Kagaku no Railgun - hodnocení\n==> Předchozí můj článek k tomuto anime najdete ZDE <==\nDokoukáno a děkuji, ale do zlatého fondu anime určitě patřit nebude. Tohle anime nakonec bylo docela zklamání. Lidi na internetu říkají, že letošní zimní sezóna byla slabá a měli pravdu. Moc anime ke koukání není a ke všemu polovina z nich je plná holek. Poslední dobou vyšly minimálně tři. To Aru Kagaku no Railgun je pro mě jediný torchu víc koukatelný, ale po 24 dílech jsem i tady měla holek nakonec plný zuby. Kde je moc filerů, tam je moc filerů. A opravdu by neškodil jednou za čas nějaký záporák chlap. Takhle už to bylo až nemožně ženský.\nDalší problém je příběh. Defakto od zmiňované 14té epizody žádný nebyl až do epizody 20. Zkrátka to anime bylo ještě víc natahovaný než ze začátku. Kdyby se to zkrátilo dejme tomu do 12ti dílů, možná by to bylo i dobré anime. Přeci jen nápad se záchranou dětí, které upadli do komatu není špatný i když konec taky mohli udělat snad 10x lépe.\nDocela lituju, že do anime nezakomponovali nápad z originální mangy, kde Misaka se snaží zabránit zneužívání svých klonů. To je hooodně moc dobrý nápad a téma přináší hodně příležitostí k zamyšlení, co nám vlastně budoucnost může přinést.\nSečteno, podtrženo. Anime dost u mě kleslo, ale pořád se na to dá dívat. Prostě jen nečekejte nějaký příběh a koukejte se na to, jak se holky baví a zabývají se nicotnými starostmi a užívejte si krásnou animaci :-)\nAnime, To Aru Kagaku no Railgun\nVystavil mcdvojka v 5:48\nŠtítky: Anime, To Aru Kagaku no Railgun\nAnonymní 28. listopadu 2011 8:53\nMalá rada: zkus se příště nejdřív podívat na hlavní příběh a až pak na vedlejší :P ten je zaměřenej právě na příběh jako takovej spíš než na komediální prvky, od kterejch vedlejší příběh vlastně vzniknul. Mimochodem jsou tam řešení i ty Misakyny klony.\nmcdvojka 28. listopadu 2011 12:26\nDíky, ale Index mě nechytil už vůbec. Ta malá holka mi lezla na nervy od první vteřiny.\nMimochodem, já jsem mluvila o originální manze se jménem: To Aru Karagu no Railgun. Je to side story Indexu, ale má normální děj. V ní je taky ten příběh s klonama. Jestli ho i pak dali do Indexu dvojky nevím, ale na tom nezáleží. Měli ho dát sem, nebo anime zkrátit. Kdyby se u Railgunu drželi mangy, bylo by to lepší. Občas se nějaký filler snese a někdy i pobaví, ale co je moc, to je moc.


SEO teorie - SEO Akademie - Collabim\nSpousta článků zabývající se SEO tematikou úplně opomíjí problematiku obrázků. Je to dáno i tím, že Google o svém obrázkovém vyhledávání moc často nemluví a nepíše, data pro obrázky jsou v Google Analytics těžko k nalezení a téměř nikdo se v…\nSEO je zkratka slov „Search Engine Optimization“, v češtině nejčastěji překládané jako optimalizace pro vyhledávače. Jeho cílem je zvyšovat počet návštěv z vyhledávačů. Pokud vezmeme v potaz druhou variantu českého překladu, a to „optimalizace nalezitelnost“, tak je patrné, že je…\nJak by se vám líbila optimalizace webu pro vyhledávače, která vám zvýší konverze až o desítky procent? Podle statistik Googlu 4 z 5 uživatelů internetu přizpůsobují vyhledávací dotazy konkrétní lokalitě. Lokální SEO vám nabízí způsob: Jak se zviditelnit v méně konkurenčním prostředí…\nCo je analýza klíčových slov? Je to soubor slov a frází, které uživatelé vyhledávají a jsou relevantní ve vztahu k vašemu webu. Ke všem relevantním frázím se pak uvádějí další podstatné údaje jako je hledanost ve vyhledávačích (nejčastěji Seznam a…\nVětšinu majitelů webů zajímá u klíčových slov jen jediná věc: Hledanost. Tento cíl je ale krátkozraký. Snadno spadnete do pasti, kdy draze cílíte na něco, co vám nepřinese zisk. V článku vám prozradím, jak nad klíčovými slovy správně přemýšlet. Vyvarujete se…


Příznivci Akronu se setkají již potřetí - Rychnovský deník\nPříznivci Akronu se setkají již potřetí\nKounov – Volné sdružení Akron letos uspořádá již třetí setkání archivářů, kronikářů a rodopisců.\nRodokmen. Ilustrační fotoFoto: Archiv\nKonat se bude v sobotu 9. července ve velkém sále hotelu Zlatý potok v Kounově.\nCo bude na programu? Přítomní nejprve získají informace o volném sdružení Akron, dále o historii autobusové dopravy v Orlických horách, padne několik slov o holocaustu v tomto kraji. Dále se představí malířka rodokmenů s podmalbou na sklo, žijící v Orlických horách, která má původ ze slavného slovenského rodu Krónerů, ze kterého pocházel i známý slovenský herec Josef Króner. Chybět nebude ani vzájemná výměna nových poznatků z historie rodů, řemesel a obcí Orlicka a Náchodska. Hosty setkání se kromě toho stanou profesionální historici, archiváři, zástupci redakce sborníku Rodným krajem a další.\nK pozvánce na tuto akci patří i některá upozornění. Jelikož většina příznivců a návštěvníků setkání zpracovává své poznatky z bádání na počítači a posléze je ochotna se o ně podělit s ostatními účastníky, je vhodné si s sebou vzít přenosnou paměť (tzv. flash disk) nebo třeba rovnou notebook.\nProtože kapacita velkého sálu kounovského hotelu Zlatý potok je omezena a počet účastníků setkání rok od roku stoupá, pořadatelé žádají zájemce o účast, aby si předem rezervovali požadovaný počet míst, a to nejpozději do 10. června. Učinit tak lze pomocí e-mailových adres: kroniky.rodokmeny@email.cz, AKRON1@seznam.cz; případně na telefonním čísle 608 732 182. Všechny čtenáře, zajímající se o historii, rodokmeny a další zmíněné zájmové okruhy, pořadatelé srdečně zvou.\nAkron je zkratka:\nA – archiváři a historici z celé České republiky i zahraničí;\nK – kronikáři;\nR – rodopisci;\nO – Orlických hor;\nN – Náchoda, Rychnova nad Kněžnou a jejich blízkých i vzdálených oblastí.


OBRAZEM: Bzukot v podhradí. Na Špilberk se přistěhovaly včely - Brněnský deník\nOBRAZEM: Bzukot v podhradí. Na Špilberk se přistěhovaly včely\nBrno – Pět včelstev bzučí od tohoto týdne pod brněnským hradem Špilberk. Veřejná zeleň města Brna je tam ve spolupráci s včelařem Pavlem Streitem umístila, aby místo oživila.\nPět včelstev nově bzučí pod brněnským hradem Špilberk. | Foto: DENÍK/Attila Racek\nStreit včely do Brna převezl o den dříve kvůli hlášeným bouřkám. „Převoz v takovém počasí je pro včely stresující, vysvětlil.\nŘeditel Veřejné zeleně Jozef Kasala řekl, že o instalování úlů se včelami pod brněnskou dominantou uvažoval už dlouho. „Přece jen tam vždy bývaly," zmínil.\nBrno, Špilberk, počasí


Evropská ekonomika očima Evropské komise: … a prognózy už zase klesají - Patria.cz\nEvropská ekonomika očima Evropské komise: … a prognózy už zase klesají\nKaždý půlrok vydává Evropská komise obsáhlý materiál hodnotící hospodářský vývoj a vyhlídky v zemích Evropské unie, přistupujících zemích a státech kandidujících na členství v EU. Letošní jarní prognóza vyšla právě dnes. Klíčovou informací je další revize hospodářského růstu v eurozóně směrem k nižším hodnotám. Pokolikáté se oživení eurozóny odkládá? Počítalo se s ním v roce 2002, loni a ještě nedávno se naděje upínaly na letošní rok.\nPřed rokem předpovídala Komise zvýšení HDP eurozóny v letošním roce o 2,4 %, na podzim svůj optimismus zchladila na 1,8 % a nyní už počítá jen s 1,7 %. Odhad pro příští rok se od loňského jara snížil z 2,8 % na 2,3 %. Pro nás je důležité, že v případě Německa se počítá s růstem HDP jen o 1,5 %.\nCitlivým tématem materiálu Komise jsou odhady rozpočtových schodků. Loni se do limitu tří procent hrubého domácího produktu nevešly čtyři země (Německo, Francie, Nizozemí a Velká Británie). Letos by se měl počet hříšníků rozšířit na šest (opět Německo, Francie a Nizozemí, nově Řecko, Itálie a již dříve kárané Portugalsko), což je přesně polovina eurozóny. Nedojde-li ke změnám ve fiskální politice, budou v roce 2005 na seznamu proviněných čtyři země (opět Francie, Nizozemí, Itálie a Portugalsko). Vzhledem k tomu, že v každém roce bude ve hře Francie, bude zajímavé, co Evropská komise podnikne. Francie a Německo v loňském roce Komisi jasně vzkázaly, že si s dodržováním litery Paktu stability a růstu nelámou hlavu.\nS rozpočtovou disciplínou to ovšem není valné ani v desítce přistupujících zemí. Letos by schodek převyšující tři procenta HDP měla vykázat šestice zemí (ČR, Slovensko, Polsko, Maďarsko, Malta a Kypr). Této šestici se nepodaří vrátit rozpočtové schodky na rozumnou úroveň ani v příštím roce, nepřijdou-li další reformy. Zvlášť tristní je odhad pro ČR v roce 2005. Z celé budoucí Evropské unie čítající 25 členů by neměl mít nikdo veřejné finance v horším stavu než Česká republika. Pěkné!\nCo se týče výhledu pro českou ekonomiku, jsou odhady Evropské komise střízlivé. HDP by se měl zvýšit o 2,9 % letos a 3,4 % příští rok. Naše aktuální odhady ukazují 3,1 % a 3,3 %. Průměrnou inflaci Komise odhaduje na 2,6 % (2004) a 2,2 % (2005). Naše odhady zní: 3,0 % a 2,5 %. Poměrně pesimistické jsou odhady Komise pro běžný účet platební bilance. Schodek by se měl letos zvýšit na 6,8 %, příští rok by měl činit 6,6 %. Naše projekce počítají pro oba roky zhruba s šestiprocentní úrovní. Naopak v případě předpovědí nezaměstnanosti je Komise optimistická. Počítá se zvýšením na 8,2 % (metodologie ILO) z loňských 7,8 % a stabilizaci na této úrovni. Nám vychází 8,6 % letos a 8,7 % v roce 2005.\nČerstvý pohled Evropské komise nabízí více skepse než pozitivních momentů. Prognózy růstu klesají, rozpočtové schodky, vládní dluhy a ceny surovin rostou, nezaměstnanost stagnuje. Snad jen další pokles inflace by mohl být pozitivní zprávou, kdyby ovšem znamenal naději na nižší úrokové sazby. Jenže Evropská centrální banka odmítla podat pomocnou ruku.\npochybovat o ubezpečujících slovech V.Špidly a mistra Sobotky, že vše mají pod kontrolou a jsme na nejlepší cestě k zářným zítřkům. Myslím to samozřejmě ironicky. Jen by mne zajímalo složení ekonomických poradců těchto dvou našich "lodivodů". Ti by také měli společně s celým kabinetem být obviněni z porušení povinností při správě cizího majetku.\nSouhlas a prosím, pokud někdo máte ten seznam poradců, sem s ním:)\nA papírové sáčky\nby lepili společně se všemi, co před nimi opravdu opravdu neomylně slibovali zářné zítřky (a někteří z těchto předchůdců by lepili pořádné pytle :-). Nakonec nám nezbývá než smutně konstatovat, že Škoda 105/120 ve standardní výbavě sice nebyla nic moc, přesto důchodový systém fungoval (důchodců v populaci zas tolik nebylo) a dluh státu ve srovnáním co je teď ...


Stará metoda daguerrotypie dnes: Ondřej Přibyl - Časopis Vesmír\nStará metoda daguerrotypie dnes: Ondřej Přibyl\n| Vesmír 91, 181, 2012/3\nO první pokusy na poli fotografie se mezi lety 1826–1838 zasloužili zejména tři vynálezci nového vizuálního média: Francouzi Nicéphore Niepce, Louis Daguerre a Brit William Henry Fox Talbot. Každý ze jmenovaných se o mechanický otisk skutečnosti pokoušel jinou cestou. Niepce využil možnosti heliografie, Talbot se tzv. fotogenickou kresbou patrně nejvíce zasloužil o objev principu negativ – pozitiv, který umožňuje rozmnožovat libovolné množství pozitivních snímků. Daguerre po dlouhotrvajících pokusech objevil složitý reprodukční proces, jehož výsledkem byl jedinečný, nemultiplikovatelný obrazový záznam na stříbrné desce.1) Hned po Daguerrově objevu byl v roce 1839 patentovaný postup daguerrotypie publikován; francouzská vláda okázale prohlásila tento vynález za volně využitelný dar světu („Cadeau libre au monde“). Daguerrův postup2) byl brzy uplatňován v habsburské monarchii a už v první polovině 19. století se dočkal velkého rozšíření i mimo Evropu.\nNiepce, Daguerre i Talbot byli natolik zaujati průkopnickým technologickým procesem, že pro ně byl ustálený obrazový výjev na kovové desce nebo papíru jen jakýmsi průvodním, podružným jevem; vědeckým důkazem možnosti technického zobrazování skutečnosti. První historické snímky mají v tomto „estetickém nezájmu“ vlastně fascinující ikonografii, nejde tam o nějaký umělecký záměr a už vůbec ne o autorskou exhibici s rozeznatelným stylem (viz Vesmír 81, 208, 2002/4; Vesmír 86, 628, 2007/10). Zachycené scény na nich vznikají jaksi mimoběžně, přirozeně vyplývají z bezprostředního fyzického okolí jejich tvůrců a z tápavého objevitelského úsilí, podmiňovaného složitým postupem. Obsahují chyby, nejsou kompozičně uspořádané ani dokonale zarámované, jsou na nich zdánlivě nezajímavé zóny, které naznačují lhostejný, pasivní přístup k estetickému pojetí fotografií. Prvotní fotografické obrazy jsou pohledy z okna domu, z okna laboratoří. Je to obrazové pole, které se každodenně otevíralo pohledu fotografa, jenž se nemohl vzdalovat od své pracovní komory a musel zůstat v bezprostřední blízkosti svých pracovních nástrojů. Obrazy jsou tedy extrémně všední vzhledem k revolučním krokům, jejichž jsou tichým svědectvím. Ale tato estetická lhostejnost v sobě skrývá paradoxně obrovskou přitažlivost.\nPrvní heliografie Niepceho je v tomto smyslu příznačná, je to zamžený pohled na dvůr statku v Le Gras, kde Niepce pobýval. Přes banální volbu fotografického záběru snímek pohlcuje metafyzická atmosféra. Nezdobené, nepravidelné a neuspořádané objemy staveb holubníku, pekárny a stodoly doplňuje na horizontu rozostřený obrys stromu, kterým prostupují sluneční paprsky. Doba expozice snímku byla osmihodinová, proto jsou protilehlá průčelí dvora současně osvětlena; světla a stíny nemají srozumitelnou logiku místa a času. První Talbotovou fotografií byl arkýřový výklenek jeho rezidence v Lackok Abbey. Čitelná na něm je pouze mřížka okenních rámů a cosi za ní. Také pro Daguerra byl jedním z prvních fotografických námětů výhled z okna na Boulevard du Temple. Poměrně rušná ulice je zdánlivě vylidněná; na chodníku v popředí po desetiminutové expozici zůstal pouze anonymní čistič bot, který se tak stal díky své nehybnosti vlastně náhodou prvním fotografickým zobrazením člověka.\nV listopadu 2011 byla v galerii VŠUP zahájena výstava dizertačního projektu Ondřeje Přibyla, nazvaná Znaky příčinnosti. Proces daguerrotypie. Absolvent ateliéru Pavla Štechy a Ivana Pinkavy se během tříletého postgraduálního studia zabýval v protisměru k současnému trendu digitální fotografie, jejíž rozmnožování a šíření není prakticky omezeno, otázkou fotografického unikátu. Ve výstavním prostoru představil soubor 42 současných daguerrotypií.\nPřibyl na jedné z prvních pokusných fotografií před dvěma lety představil zvědavým přísedícím školní komise své počáteční experimenty se starou metodou. Jedním z nich byl (možná nevědomě, možná vědomě podobně jako u starých fotografů) obraz pohledu z okna, tentokráte na nemocnici Milosrdných sester sv. Karla Boromejského v Praze. Tato fotografie nebyla součástí vystaveného výběru, protože na ní byly podle Přibyla příliš viditelné technologické defekty a řemeslná nedokonalost (k chybě došlo podle autora neúspěšným zlacením v důsledku použití ne dost čerstvého roztoku jedné z potřebných chemikálií). Možná Přibyl mohl prostřednictvím nevydařených pokusů divákům naznačit, jak je proces daguerrotypie obtížný, a vtáhnout je tak do postupu, který s sebou přirozeně nesl úkroky stranou a vady.\nVe své teoretické dizertační práci se Přibyl zabýval otázkou autentického zážitku spojeného s pohledem na unikátní daguerrotypické desky s portréty, které podle něj mají charakter relikvie; vznikly z bezprostředního kontaktu s fotografovanou osobou. Způsob mechanického otisku portrétovaného přirovnává k odlévání posmrtných masek. Ostrost pohledu portrétovaných, škála šedí, hluboké akcenty černých stínů, sametová zrnitost ale nejsou samozřejmým výsledkem; daguerrotyp je do velké míry otázkou dlouhodobé zkušenosti, řemeslné a rukodělné dovednosti, kterou už současná fotografie nevyžaduje. Ačkoli se Přibyl autorsky rozhodně nebrání využití digitální technologie, píše o současném „rozpadu spojenectví umění s řemeslem… digitální fotografie je zbavena hmotného substrátu… je-li něčím legitimizována, pak je to toto odhmotnění, práce s daty a informacemi“.\nOvládání daguerrotypického řemesla je v současném světě velkou vzácností. Předseda francouzské asociace daguerrotypistů Marc Kereun odhaduje, že na světě jich může být kolem 60, nejvíce patrně ve Spojených státech a Japonsku, ve Francii pouze kolem 5 fotografů. V Čechách se daguerrotypem v posledních dvaceti letech zabývali, pokud vím, zejména Pavel Scheufler, Jiří Kröhn a Dušan Štulík; jejich zájem se ale soustředí především na kontext historických, konzervátorských postupů.3) Součástí Přibylova dizertačního úkolu byla také otázka, je-li možné používat starou techniku daguerrotypie jako současné umělecké médium, nese-li starobylá řemeslná technika určité nepojmenované stigma ve smyslu vázanosti na určité historií stvrzené žánry (portréty, krajiny, zátiší s různými kovovými bibeloty a kuriozitami, viktoriánské ruiny) a určitou retroestetiku. Otázkou tedy bylo, je-li možné svobodně zacházet s tímto médiem, jít proti patosu retrostylu.\nJmenovaný Marc Kereun, který se daguerrotypii věnuje více, než 30 let uvádí, že ovládnout techniku a porozumět jejím kvalitám, vyjít vstříc jejímu specifickému výrazovému potenciálu není jednoduché. Cestu dnešního fotografa k práci s daguerrotypem srovnává k cestě francouzského básníka, který by měl začít psát básně čínsky nebo arabsky. Řemeslo, obtížná technologie daguerrotypu je podle něj tvůrčí esencí, tvárným jazykem fotografa a k jeho jádru fotograf nalézá cestu dlouhá léta.\nPřibylovi někteří kritikové vytýkali různost témat, rozbitý výstavní celek. Součástí souboru byla celá ikonografická škála, která v jistém smyslu pokračovala v intencích viktoriánské ikonografie, ale také ta, která šla záměrně proti ní: byly tu tedy v jednom celku portréty členů rodiny, krajiny, zátiší, rostliny, pohledy na ruiny paneláků, industriální stavby, morbidní obrazy svázaných zavěšených aktů či osob křečovitě připoutaných na zubařská křesla, trýznivý obraz holohlavé panenky. Přibyl na tuto kritiku, která ignorovala technologicko-řemeslné vazby a která hledala těžiště výstavy zcela podle současných kritérií v konceptuálně-ideové integritě souboru, reagoval slovy: „Dizertace byla mj. výzkumem toho, čemu technologie daguerrotypu pomůže, čemu nikoliv, co v ní funguje a jak, či jak se to, co by fungovalo v klasické černobílé nebo i barevné fotografii promění, je-li to zachyceno na daguerrotypii. I proto ta pestrost témat.“\n1) Viz Pavel Scheufler, Historické fotografické techniky, Artama, Praha 1993.\n2) Jako světlocitlivá látka jsou v daguerrotypii využívány halogenidy stříbra vytvořené na zrcadlově vyleštěném povrchu stříbrné, resp. postříbřené kovové desky. Senzibilizovaná deska je exponována ve fotografickém přístroji a latentní obraz je vyvolán v parách rtuti, které selektivně kondenzují na osvitnutých místech, kde vytvářejí částečky amalgámu stříbra a neosvitnuté halogenidy jsou pak odplaveny při ustálení. Výsledný obraz je tvořen jemnými částečkami amalgamu stříbra na zrcadlově lesklém stříbrném povrchu, kdy tyto částečky rozptylují světlo do celého poloprostoru, zatímco zrcadlící plocha světlo odráží směrově a zobrazuje tak oku diváka buď tmavé pozadí, nebo světelný zdroj, podle toho se obraz jeví jako pozitivní nebo negativní.\n3) Omlouvám se, pokud jsem někoho opomněla.\nčlánek ve formátu pdf [329,49 kB]


National Geographic od října v Digi TV - Parabola.cz\n19.09.2006 11:38 | Tisk\nNabídka satelitní placené televize Digi TV se první říjnový den rozšíří o další stanici - National Geographic Channel. Tento program je na oficiálních stránkách provozovatele od počátku uváděn, že je kanál součástí základní programové nabídky. Diváci v Česku a ani na Slovensku ale k tomuto programu nemají přístup. Z jediného důvodu - National Geographic Channel ve verzi, která se běžně šíří na obou stranách řeky Moravy, zatím není šířen na transpondérech Digi TV. V paketu se zatím vysílá jen program National Geographic Channel Romania, který je určen jen pro abonenty platformy v Rumunsku.\nVedle zařazení nového programu do nabídky bude možné od října přijímat plnou programovou nabídku MaxPak (základní nabídka + HBO + HBO 2 + Cinemax). Tento programový balík zatím nelze aktivovat.\nPlatforma Digi TV začala nabízet své služby od května letošního roku na Slovensku, od září je stejná služba dostupná i zájemcům z České republiky. Základní nabídka Digi TV (přes 30 programů včetně okruhů České televize, TV Nova a Prima TV) v Česku stojí 260,-Kč měsíčně. Za prémiové kanály HBO+HBO2 nebo Cinemax zákazník zaplatí 180,-Kč. Při objednání všech tří stanic HBO + HBO 2 a Cinemax si provozovatel účtuje 240,-Kč měsíčně. Prémiové kanály jsou vázány na odběr základní nabídky. V rámci promo akce přijímá klient první 3 měsíce základní nabídku zdarma, aktivace a instalace je také zdarma. Pokud si uživatel objedná službu alespoň na rok neplatí žádné poplatky za užívání dekodéru a antény. Dekódovací karta funguje jen v set top boxu Digi TV.\nNabídka Digi TV se vysílá přes satelit Intelsat 10-02 na pozici 1°W. Vedle placené nabídky je možné z této pozici přijímat i několik volně šířených programů převážně z Bulharska, Rumunska a Skandinávie.\nTV Nova testuje v paketu Digi TV


Čína ve 3. čtvrtletí zpomalila růst na 2leté minimum - Patria.cz\nČína ve 3. čtvrtletí zpomalila růst na 2leté minimum\n18.10.2011 8:32, aktualizováno: 18.10. 9:07\nČína ve 3. čtvrtletí opět zpomalila růst. HDP meziročně vzrostl o 9,1 procenta po tempu 9,5 procenta v 2. čtvrtletí. Vláda v Pekingu to zdůvodnila snahou zamezit přehřátí ekonomiky. Ekonomové sice zpomalení čekali, ale o polovinu slabší, předpokládali totiž 9,3% růst. Dnes zveřejněný růst je navzdory své absolutní výši relativně nejhorším výsledkem čínské ekonomiky od roku 2009.\nPodle čínského statistického úřadu jsou výsledky v souladu s vládními plány na stažení růstu na udržitelnější úroveň poté, co v loňském roce dosáhl 10,3 procenta.\nNa mezikvartální úrovni byl růst čínské ekonomiky za třetí kvartál 2,3 procenta, což je také slabší tempo než o kvartál dříve, jelikož původní odhad mezikvartálního růstu za 2Q byl vzestupně revidován na 2,4 procenta z 2,2 procenta.\nZatímco celkový výsledek ekonomické kondice čínské ekonomiky analytiky zklamal, zářijová dílčí data přinesla pozitivní překvapení. Průmyslová výroba totiž v září podle dnešních dat zrychlila meziroční tempo růstu na 13,8 procenta z 13,5 procenta, zatímco ekonomové čekali zpomalení na 13,4 procenta. Maloobchodní tržby namísto očekávané stagnace na srpnových 17,0 procenta zrychlily růst na 17,7 procenta.\nVzhledem k tomu, že průměrný roční růst se za posledních 30 let pohybuje okolo 9,5 procenta, část ekonomů se domnívá, že nynější tempo už je dost pomalé a dál by polevovat nemělo. Podle některých expertů by dokonce bylo vhodné, kdyby centrální banka znovu sáhla k uvolňování měnové politiky.\n"Pokud bude růst ekonomiky v pásmu 9,2 až 9,3 procenta, trh si může myslet, že je to přijatelné. Ale růst o 9,1 procenta vypadá znepokojivě, zvlášť ve srovnání s růstem 9,5 procenta ve druhém čtvrtletí," myslí si analytik Čchien Čchi-min z makléřské společnosti Shenyin Wanguo.\nZpomalení přichází v době, kdy Evropu sužuje dluhová krize a Spojené státy vysoká nezaměstnanost. Podle ekonomů bude to bude mít pravděpodobně vliv i na celkové omezení globálního ekonomického růstu.\n„Poslední vývoj v eurozóně investory vynervoval a mnozí z nich se bojí, že se opět stanou svědky propadu, který jsme viděli na konci roku 2008,“ uvedl Tim Condon, hlavní ekonom pro Asii u ING a bývalý ekonom Světové banky. Uklidnil však, že pro „tvrdé přistání čínské ekonomiky“ by bylo třeba většího šoku, než je pravděpodobné.\nPeking několikrát prudce zvýšil úrokové sazby a brzdil vývoj ve stavebnictví a omezoval i další investice, aby se zabránil prudkému růstu. Stát také slíbil, že naopak uvolní otěže na poli bankovních úvěrů pro malé a střední podniky v potížích. Podle analytiků ale nehodlá spustit oči z většiny svých kontrolních mechanismů.\nEkonomka finančního ústavu HSBC Ma Siao-pching si myslí, že do konce roku se s žádným uvolněním měnové politiky asi počítat nedá. Připouští sice, že problémy v Evropě sníží objem čínského exportu, upozorňuje ale na to, že Čína je na exportu závislá čím dál méně. Klíčovým obchodním partnerem je pro Čínu právě Evropská unie.


Mnišský stát Athos: Ženám vstup zakázán! – EpochálníSvět.cz\nŘadu let žijí pravoslavní mniši na Athosu v poklidu a rozjímání. Díky četným darům a podpoře byzantských císařů zde vybudují mnoho klášterů. Katolíci však pro jejich svět nemají pochopení. Bez pozvání se vylodí na poloostrově a začnou drancovat a vraždit!\nAthanasio založí na poloostrově řeholní řád a sepíše pravidla soužití jeho členů.\nAthos (Svatá hora), nejvýchodnější ze tří výběžků řeckého poloostrova Chalkidiki, je odpradávna opředen spoustou legend. Na délku měří zhruba 50 kilometrů, na šířku přibližně osm kilometrů a v jeho jižní části se od moře zdvihá posvátná hora Athos. V 9. století se v místní divoké krajině usazují první křesťanští poustevníci, toužící po samotě.\nMnich Athanasios Athoský (asi 920–asi 1003) ale jejich způsob života změní. V roce 963 zde zakládá Megisti Lavra, nejstarší dochovaný a i dnes nejvýznamnější monastýr (pravoslavný klášter) na poloostrově. Athanasios současně vytvoří řeholní řád a sestaví Typikon – pravidla soužití jeho členů –, který roku 972 svým podpisem stvrdí byzantský císař Jan I.\nTzimiskes (asi 925–976).\nMonastýry zabydlí pravoslavní mniši z Řecka, Bulharska či Srbska.\nVýjimka pro kočky a slepice\nDalší kláštery následují rychle za sebou. Zabydlí je pravoslavní mniši z Řecka, Bulharska či Srbska. Jenže na poloostrově chtějí žít i civilisté, což odporuje Typikonu. Byzantský císař Konstantin IX. Monomachos (asi 1000–1055) proto roku 1045 vydává zvláštní zákon, jenž uznává Athos za samosprávný mnišský stát a zakazuje do něj přístup ženám a zvířatům ženského pohlaví kromě koček a slepic.\nSvatá hora tak dál může vzkvétat a brzy se stává jedním z nejvýznamnějších center pravoslavného náboženství, vzdělanosti i kultury. Dlouhé období klidu a míru však roku 1204 skončí. Poloostrov obsazují křižáci, kteří spoustu mnichů povraždí nebo prodají do otroctví. Další zvěrstva pak katolické armády páchají na Athosu v letech 1267 a 1307. Naopak vládci Osmanské říše, jež v 15.\nstoletí ovládne většinu Řecka, respektují specifické postavení tohoto autonomního mnišského státu a jeho obyvatele chrání.\nDnes žije ve 20 klášterech na poloostrově zhruba 2000 mnichů a ženy na něj stále nesmějí.\nDnes je na Athosu 20 klášterů.


Pardubické hudební jaro přivítá Collegium Musicum Den Haag | Chrudimka\nStředa, 8.3.2017 Neděle, 22.10.2017 redakce 2017, Johann Sebastian Bach, Pardubice, Pardubické hudební jaro\nDiváci se mohou těšit například na Triovou sonátu pro zobcovou flétnu, housle a basso continuo a moll nebo Suitu ze sbírky „Der Getreue Music-Meister“ od Telemanna či na Bachovu Sonátu BWV 1027. To vše v podání vynikajícího nizozemského komorního souboru Collegium Musicum Den Haag. Tento mezinárodní soubor je znám nejen svou vitalitou a dynamismem, ale také svou vysokou uměleckou úrovní a bohatými zkušenostmi s historicky poučenou interpretací tzv „staré“ hudby. Čerpá inspiraci ze stejnojmenných spolků z 18. století. V zájmu vytvoření současné rámcové perspektivy tradičně rozmanitých programů těchto spolků si tento soubor klade za cíl prezentovat dobře známé skladatele v novém světle, znovuobjevovat zapomenuté skladby a vzdávat poctu baroknímu kulturnímu dědictví Nizozemského království.\nSoubor je složen z profesionálních muzikantů a mistrů ve svém oboru, zobcovou flétnu uslyšíte v přednesu Ines D’avena, barokní housle rozezvučí Sara decorso, na barokní violoncello zahraje Nina Hitz a za cembalem uvidíte uměleckého vedoucího souboru Claudio Ribeira. Večer barokní hudby na zámku slibuje velký umělecký zážitek.\n← Já, matka – Něco starého, něco nového\nSvětový den ledvin se letos zaměřuje na obezitu →


Lidé a Země > Aktuality > V kroji i na pastvu\nCestou necestou, Čtvrtek, 25. června 2015\n[Soutěž] Mnoho lidí jezdí do Řecka především proto, aby tu na chvíli zapomněli na ruch moderní civilizace. Místní poklidný životní styl je prostě okouzlující. Existuje však jedno místo, kde se k němu přidává ještě něco navíc - atmosféra dávno minulých staletí. Vítejte ve vesnici, kde ženy chodí v tradičním kroji i krmit kozy.\nCesta ke klenotu ostrova skrytého v horách, do vesničky Olympos, představuje symbol moderní doby. Místní ji totiž prorazili teprve před třiceti lety. Do té doby se k ní dalo dostat pouze lodí s následným výšlapem do vrchu.\nVesnice stojí na úbočí hory Profítis Ilías, odkud mohla v minulosti odolávat nájezdům pirátů a dobyvatelů. Za svou více než tisíciletou existenci jich jistě pamatuje víc než dost. Panoráma nahloučených domků korunovaných kostelem Ágios Onouphrios a desítkami větrných mlýnů, které dnes připomínají spíše vykotlané zuby starověkého Titána, vypadá už zdálky více než slibně.\nPřijedete-li sem autem, odstavte ho před vesnicí, kde také končí silnice. Do úzkých uliček mezi krabicovitými domky by se nevešlo. Je to dobře – proč zatahovat moderní vymoženosti do míst, která jsou hezká právě proto, že tam nic soudobého nepřekáží. Všude jsou vidět ženy v tradičních krojích a také je zjevné, že se tak neoblékají kvůli turistům. Ve vyšívaných sukních i halenách se s naprostou samozřejmostí otáčejí v kuchyni, smýčí domy nebo chodí po ulicích.\nSamotné domky olympských rodin připomínají obydlená etnografická muzea. Místní ženy se proslavily svými ručně vyráběnými koberci či výšivkami, kterými si i dnes hojně zdobí obývací místnosti. Pohled otevřenými dveřmi do příbytků některé z necelé stovky místních rodin vám to jistě potvrdí. Hospodyně stejně jako dřív často společně pečou chleba v obecní peci a jejich mluva je údajně plná starých dórských výrazů, které už dnes v Řecku moc často nezaslechnete. Muži sice už kroje běžně nenosí, přesto jich pár můžete zahlédnout, když se mezi domky mihnou v modrých kalhotách „vraka“ s širokým opaskem „mizoro“ a v parádní vestě.\nZachtělo se vám poznat krásy Řecka? Soutěžte s námi na www.lideazeme.cz/cestounecestou.


Jiří Peterka: Tržby v telekomunikacích rostou, ale Telecomu klesá zisk\nVyšlo na www.novinky.cz dne 21.7.1999\nVytištěno z adresy: http://www.earchiv.cz/anovinky/ai2491.php3\nTržby v telekomunikacích rostou, ale Telecomu klesá zisk\nČeský statistický úřad oznámil poměrně výrazný nárůst tržeb v oblasti telekomunikací za měsíc květen, o 15,3 procenta oproti srovnatelnému období loňského roku. Nově jmenovaný generální ředitel SPT Telecom ale přiznává, že jeho podnik má za první pololetí nižší zisk než vloni. Jak to spolu koresponduje?\nČeský statistický úřad zveřejnil 19. července údaje o vývoji tržeb v oblasti maloobchodu za květen t.r. Pro uživatele Internetu je jistě potěšující, že tyto údaje jsou dostupné i on-line, na WWW stránkách ČSÚ, v sekci "Základní statistické informace", konkrétně zde. Relevantní čísla ukazuje následující tabulka:\nbřezen duben\t květen\nSpoje celkem\t 105,7\t 105,3 114,4\npoštovní služby 105,0 98,4 105,9\nTelekomunikační služby 107,4\t 111,1 115,3\npřičemž základem 100 procent je stejné období předchozího roku.\nO několik dní dříve, konkrétně minulý čtvrtek, vystoupil na ČT2 ve zpravodajském pořadu "21" čerstvě jmenovaný generální ředitel SPT Telecom pan Přemysl Klíma. V jeden okamžik se ho moderátor zeptal:\nPane řediteli, SPT Telecom ohlásil v pololetí nižší zisk než vloni, znamená to problémy ve vaší firmě?\nnačež pan Klíma odpověděl:\nNe. On se ten zisk nevyvíjí lineárně, ... nekoná se dramatické překvapení, na žádnou stranu...\nčímž očividně reagoval na druhou část otázky (týkající se problémů), a neprotestoval proti samotnému tvrzení o poklesu zisků, který vysvětluje nelineárním vývojem.\nO kolik konkrétně zisk Telecomu poklesl, to v televizní relaci nezaznělo, a z jiných zdrojů tuto informaci nemohu potvrdit - možná jsem hledal špatně, ale nepodařilo se mi najít žádný veřejný zdroj, který by o tom referoval. Berme ale souhlasné vyjádření generálního ředitele SPT za bernou minci a zkusme se zamyslet nad tím, proč tomu tak je. Přitom ještě v rámci svých oficiálních hospodářských výsledků za první čtvrtletí roku 1999 sám Telecom uvádí: "Na růstu zisku společnosti se nejvíce podílely zvýšené výnosy od ostatních provozovatelů (vzrostly o 26 %), konsolidace výnosů společnosti EuroTel Praha, spol. s r. o. (vzrostl o 49 %) a příjmy z přenosu dat a dalších telefonních služeb (vzrostly o 27 %)." Nyní, v pololetí, generální ředitel přitakává na výrok o tom, že zisky klesly.\nTriviálním vysvětlením by mohlo být to, že Telecomu výrazně rostou náklady, a tak i při větších tržbách dosahuje nižšího zisku. Toto ale považuji za velmi nepravděpodobné, protože podle tvrzení samotného Telecomu jeho náklady v absolutní hodnotě téměř nerostou, a v relativním pohledu, vztaženém na počet provozovaných přípojek, naopak klesají (za první čtvrtletí celková výše provozních nákladů meziročně stoupla o 1 procento). Vysvětlení bych spíše hledal v tom, co Telecom vykazuje jako zisk, a co do toho zahrnuje - podle zveřejněných výsledků za 1. čtvrtletí totiž podnik vykázal ztrátu z kurzových rozdílů ve výši 988 milionů korun (zatímco v prvním čtvrtletí loňského roku vykázal naopak kurzový zisk ve výši 811 milionů Kč). To se ale stalo již v prvním čtvrtletí, během kterého podle oficiální zprávy stále ještě došlo k růstu zisku. Za možné bych považoval také to, že jde svým způsobem o účelovou manipulaci s čísly, která má posloužit jako dělostřelecká průprava na právě začínající každoroční boj o zvyšování telekomunikačních tarifů. To, že tento boj právě začíná, ředitel Klíma potvrdil…\nMy každý rok jednáme, nebo Telecom každý rok jedná s ministerstvem financí o maximálních dovolených tarifech telekomunikačních služeb. Samozřejmě ta procedura nás letos čeká, je na samotném počátku, a samozřejmě se jí zúčastním...\nPokles zisku je zákonitý\nAť už je ale pokles zisků Telecomu skutečný, nebo jen uměle vykázaný, jedno považuji za jisté - celkový trend k poklesu ziskovosti klasických telefonních služeb je zákonitý a nevyhnutelný. Je způsobený tím, že díky moderním technologiím mají zákazníci na výběr celou řadu možností, jak uspokojit své komunikační potřeby, a mohou si tudíž vybírat. Zcela zákonitě si proto vyberou tu variantu, která je pro ně nejvýhodnější, přičemž kritériem výhodnosti nemusí být zdaleka jen cenová náročnost. Již dnes je velmi markantní, že čím dál tím větší krajíc z celého telekomunikačního koláče ukrajují mobilní telefony, přičemž do budoucna budou stejně dychtivě ukusovat z tohoto koláče i různé formy "datové telefonie".\nDnes sice ještě početně vítězí klasická (pevná) telefonie v podání SPT Telecom, alespoň pokud jde o počet přípojek - ke konci prvního čtvrtletí t.r. SPT vykázal 3,8 milionu přípojek. Naproti tomu domácí trh mobilních telefonů vykazuje jen cca 1,3 milionu uživatelů, resp. aktivací, a to zřejmě ke konci prvního pololetí (Eurotel hlásí tři čtvrtě milionu, a Radiomobil 555 tisíc). Podstatné je ale tempo růstu - zatímco mobilní operátoři pomalu nestíhají a skutečnost spíše převyšuje jejich optimistická očekávání, SPT Telecom se dostává do vážných problémů se splněním počtu předem naplánovaných pevných přípojek. Podle Mobil serveru přibylo za letošní rok 345 000 nových mobilních uživatelů (dohromady u obou mobilních operátorů, nejspíše za první půlrok), zatímco SPT Telecom vykázal za první čtvrtletí 34 000 nových telefonů (viz zde). Při stejném tempu i za druhé čtvrtletí by to odpovídalo 68 000 novým pevným přípojkám, což je pořád asi pětkrát méně než kolik přibylo mobilních uživatelů! Zdůrazněme si ještě jednou, co to znamená: trh mobilních komunikací roste pětkrát rychleji, alespoň co do počtu uživatelů!\nPokud jde o tržby či výnosy, zde nemám k dispozici dostatek údajů pro obdobné srovnání, ale troufnu si odhadnout alespoň to, že tržby v mobilním sektoru rostou také rychleji, a u pevné telefonie rostou pomaleji (pokud přímo neklesají) - a to i přesto, že SPT Telecom coby majoritní vlastník Eurotelu si započítává alikvótní část jeho zisků do své bilance). Zde je zřejmě třeba hledat vysvětlení toho, že celkové tržby v telekomunikacích za květen výrazně vzrostly, zatímco SPT Telecom hlásí druhé čtvrtletí s poklesem zisku, po prvním ziskovém.\nTržby a zisk přitom zcela jistě souvisí i s mírou, v jaké lidé využívají telefony, které vlastní. Také zde lze předpokládat, že u pevných telefonů, kde tarify v průměru rostou, bude celkový objem "protelefonovaných poplatků" (resp. výnosů z hovorného) vykazovat klesající tendenci. SPT Telecom již naznačil, jak na to chce reagovat - jeho představitelé v poslední době opakovaně zdůrazňují, že paušální poplatky za existenci pevné telefonní přípojky (v současné době ve výši 135,- Kč) jsou na úrovni pouhé třetiny až čtvrtiny evropského průměru - což lze zřejmě interpretovat tak, že SPT Telecom by je chtěl zvýšit na evropský průměr, neboli zdražit třikrát až čtyřikrát. Přitom podle nedávno vydané tiskové zprávy konsorcia TelSource (vydané u příležitosti zveřejnění Akcionářské smlouvy) činily v roce 1998 průměrné roční provozní náklady na jednu telefonní linku 5825,- Kč. Při dnešní ceně 135,- Kč měsíčně, resp. 1620,- ročně je z měsíčního paušálu kryta jen část těchto provozních nákladů, zatímco zbývající část je kryta z hovorného (a hovorné se ještě podílí na krytí dalších výdajů, jako jsou odpisy atd., tak aby celkově byl SPT Telecom stále značně ziskový). Pokud by si SPT Telecom prosadil zvýšení měsíčního paušálu na trojnásobek, tj. na 405,- Kč měsíčně, resp. 4860,- ročně, pokrylo by to větší část provozních nákladů na pevné telefonní přípojky (a při zvýšení na čtyřnásobek úplně celé a ještě by zbylo). V každém případě by pak SPT Telecom měl obrovský prostor pro snižování hovorného - nebo alespoň velký prostor pro další bezproblémovou existenci v situaci, kdy faktické využití pevných přípojek bude dále výrazně klesat, a s ním i objem vygenerovaného hovorného.


Koťata… – Nordic Passion\n…aneb předvíkendová dávka roztomilosti:-).\nV neděli oslaví již 6 týdnů, během té doby se pochopitelně mnoho změnilo.\nKoťata rostou, vylepšují své dovednosti. Je úžasné je sledovat, jak si hrají, bojují, komunikují s Mickou, nebo jen spí:-).\nDům nám ožil, nenudíme se, postupně jim ukazujeme jiné části domu a teď i pomalu zahradu, respektive zatím pouze terasu. Přesunuli jsme je z horního patra do přízemí, kde teď “řádí”. Hned první noc převrhly koš a v něm se zabydlely, lezou po něm, spí v něm a v něm vznikly i následující fotky na 5 týdnech.\nSeznamte se: náš kocourek Miki, jako Mikeš, Mikouš, Mikí(ý)sek, a tak dál… (jména vybírala Barča:-) )\nA naše něžné pohlaví Minnie:-)…Miňousek, Mínička, Minýsek…\n…takto spolu spávají velmi často, jeden vedle druhého…\n…tady si Miki dělá polštář z mámy, tu teď čeká kastrace:-(…\nPřeju vám prima pátek i víkend.\n15/08/2021 at 09:14\nDobry den, take uvazujeme o kocce, castecne vnitrni i venkovni..ale porad se obavam zniceneho gauce, dlouhych zaclon a zavesu a take, ze bude kocka doma “citit”..Jakou zkusenost mate Vy? Dekuji, Lada\nTak ted momentalne dost, protoze kotata jeste uplne neumi pouzivat zachod, nekdy ano, nekdy ne, radne vse zahrabat, a pak je to tedy radne citit, kocka jako takova ne, treba jako mokry pes:-). Drive Micka byvala venku casteji a potrebu delala tam, doma temer nic, ted se vice drzi uvnitr kvuli sousedovic predatorske kocce, i kdyz uz opet zkousi pobyvat dele venku. Micku jsme meli od zacatku venku v domneni, ze tam zustane, ale nastala zmena:-), takze jsem s ni neresila to, co ted s kotaty, domu sla vetsi a neznicila temer nic. Brousi si radi drapy, skrabadlo je idealni, nase Micka si ho udelala z hyacintoveho botniku. Kotata se ale tvari jako vetsi nicitele, vice si hraji, vice ted momentalne skodi, lezou po zavesech, kousou koberec a kdeco, takze s urcitou ujmou se pocitat asi musi, nebo by melo, ale kadza kocka je jina. Tak asi tak:-). Jinak jsou nenarocne. M.\nJsou fakt kouzelná!\nKoťátka jsou nádherná a hlavně Minnie…je podobná na našeho Rockyho, který se k nám přitoulal před lety, když jsme v zimě rekonstruovali koupelnu a z ničeho nic se u nás v mrazu zjevil před domem. Dostal najíst a už zůstal, ale bohužel jsme o něj před pár dny přišli nešťastnou náhodou…tak už se třeba kamarádí s koťátky, o které jste přišli. Věřím, že se zas brzy přitoulá nějaké koťátko a bude zas líp;-) hold takový je život.


Gang se skládal z lupiče, vraha a násilníka - Brněnský deník\nGang se skládal z lupiče, vraha a násilníka\nBRNO - Před brněnským krajským soud usedla šestice, která podle žaloby přepadala banky, pošty, směnárny a vozy převážející tržbu.\nObžalovaný Jiří DrábekFoto: DENÍK/Drahomír Stulír\nTohle je přepadení, říkal gang lupičů vždy, když přišel loupit. Na jihu a severu Moravy řádil více než půl roku. Včera se poprvé usadil na lavici obžalovaných u brněnského krajského soudu.\nPokud by se měli v hantýrce galerky označit „bossové“ gangu, byli jimi recidivisté Jiří Drábek, Norbert Predikant a František Hutyra rozený Bača. Jen co opustili brány vězení, kde si odpykávali tresty, začali spřádat plány, jak by se snadno mohli dostat k penězům.\nVe vězení se nenapravili\nDrábek opustil žalář, kde si odpykával desetiletý trest za vydírání, v září 2005. Za několik dní se potkal s Predikantem, kterého soud pustil na svobodu o pár let dřív, než si odkroutil třináctiletý trest za vraždu břeclavského podnikatele. Oba muži sehnali zbraně a už v listopadu 2005 se pustili „do práce“.\nPaměť jí musela osvěžit soudkyně. „Při výslechu na policii do protokolu uvedla, že tušila o nějaké akci. Věděla, že Drábek se chystá s Predikantem přepadnout vůz převážející peníze,“ upozornila předsedkyně senátu brněnského krajského soudu Halina Černá.\nKlíčové výslechy hlavních obžalovaných by se měly uskutečnit v nejbližších dnech. Proces zřejmě potrvá několik měsíců. Spis čítá tisíce stran listinných důkazů, soud předvolá i řadu svědků.


DESATERO častých nedostatků moderních kostelů - Kostel svaté Maří Magdaleny v Lanškrouně\nMožná to také znáte. Vidíte z dálky krásný moderní kostel. Chvíli přemýšlíte, zda je protestantský nebo katolický. Ale na protestantský je až moc velký a hezký. S těšením vejdete dovnitř a nejste zklamáni - interiér nemá chybu. Pokleknete a pomodlíte se. A není to ono.\nMám upřímně rád moderní architekturu, i tu sakrální. Ale v moderních kostelích opakovaně zjišťuji, že se mi v nich nemodlí moc dobře, ať už soukromě nebo při liturgii. Alespoň ve srovnání se starými kostely. Dlouho jsem si myslel, že je to způsobeno nepromodleností - malou starobylostí, chybějícím geniem loci. Postupně jsem ale došel k názoru, že příčinou jsou konkrétní nedostatky architektonické koncepce nebo jen vnitřního vybavení. Rád bych se o některé z nich s vámi podělil.\nV žádném případě nepůjde o učené pojednání. Nejsem odborník na nic, co souvisí s architekturou nebo náboženstvím. Jsem naprosto obyčejný laik, který ani nebyl ve víře vychován a dělá mu velké problémy obyčejné ministrování. Tyto postřehy si nekladou žádné cíle, velké ani malé. Jsou to prostě jen postřehy. Je jich deset, protože se mi jich teď vybavilo deset. A nejsou uspořádány podle důležitosti.\nMějte prosím na mysli, že výjimky jsou pravidlem. Kterákoliv z těchto závad může být v konkrétním kostele plně legitimní. Dokonce existují chrámy, které mají několik z nich a přesto jsou téměř dokonalé, protože to v jejich případě je prostě jinak.\n1. Moc světla\nModlitbě svědčí lehké příšeří. Palčivé sluneční světlo i zlatá zář reflektorů unavují smysly a činí klidné spočinutí ve vnitřním světě těžším. A z intimního rozjímání dělají takřka panelovou diskusi. Snad ani Terezii z Avily by Bůh neudělil dary slzí a vytržení, kdyby na to měly svítit halogeny.\n2. Chybějící nebo nepohodlná klekátka\nStání je vznešeným modlitebním postojem, ale klečení nic nenahradí, alespoň v římskokatolické církvi. A klečet se musí pořádně, tedy déle než tři sekundy a někdy i déle než tři minuty. Klekátka my katolíci prostě potřebujeme. A nejlépe polstrovaná.\n3. Svatostánek mimo osu kostela\nSvatostánek je v kostele přirozeným vztažným bodem mimo dobu mše svaté. Během mše hraje tuto roli oltář. Všem věřícím se orientace v kostele a společná i individuální modlitba nesmírně ulehčí, když se k oltáři i svatostánku dívají stejným směrem, tj. když jsou obě přirozená centra dění umístěna v podélné ose kostela, před věřícími.\nOltář to splňuje vždycky, ale svatostánek se v posledních letech občas umísťuje jinam, obvykle nalevo od oltáře z pohledu lidu. Pokud chce věřící mimo mši pozdravit Krista ve svátosti nebo s ním hovořit, musí se pootočit. A někdy to vzhledem k uspořádání lavic skoro nejde. Řešení je přitom velmi prosté - nic nového nevymýšlet a ponechat svatostánek na tom nejlogičtějším místě, uprostřed.\nTo samozřejmě neplatí o případu, kdy je v kostele adorační kaple. Ta by pak měla být prostorná, pohodlná a viditelně označená.\n4. Příliš mnoho abstrakce\nAbstraktní umění může být krásné, ale v katolickém kostele by mělo být doplněno uměním figurálním, nebo lépe, mělo by být naopak jen doplňkem k figurálnímu umění. To platí zejména o obrazech, které jsou v zorném poli věřících, tedy na prvním místě o obraze oltářním.\nObraz Mohameda v mešitě by byl pohoršením, obrazy evangelistů v protestantském kostele by působily nepatřičně. V kostele katolickém stejně nepatřičně působí abstraktní freska nad oltářem.\n5. Chybí Křížová cesta\nProsím, ponechte nám Křížovou cestu, tato pobožnost nezastarala. A scény z Evangelia nikdy neunaví.\n6. Šedý beton\nZ nějakého záhadného důvodu došla v poslední době řada architektů k názoru, že nejduchovnějším exteriérovým i interiérovým materiálem je beton s drsným šedým neupravovaným povrchem.\nTo je omyl. Hrubý beton není ušlechtilý materiál. Domů bychom si ho nedali. Nedávejme si ho ani do kostela. Hodí se zcela dokonale např. do podzemní garáže. A upřímně - když jdu kolem velkých prázných ploch z tohoto materiálu, nejradši bych vzal sprej a trošku je ozdobil.\n7. Špatná akustika\nDokud si byly všechny kostely v rámci nějakého stylu podobné, nebylo těžké dodržet několik jednoduchých zásad a vytvořit v nich dobrou akustiku, vhodnou pro poslech řeči, zpěvu i hudebních nástrojů. Dnes, kdy je každý kostel jiný, se to podaří spíše jen zřídka. Je to skutečný problém, který elektronika nikdy úplně nenapraví.\n8. Chybí varhany\nŘímskokatolický chrám je má mít. Pořádné, píšťalové. Od začátku plánované, byť třeba se zpožděním vybudované. Syntetizéry jsou docela vhodné do malých kaplí. I když, popravdě řečeno, možná ještě lepší je zpívat v nich acapella.\n9. Multifunkční prostor\nTohle prosím není žádný nedostatek sám o sobě. Koncipovat bohoslužebný prostor jako multifunkční je někdy nutné a někdy výhodné. Ale pozor, za prvním multifunkčním rohem straší démon kompromis. Asi jde vytvořit prostor dokonale vyhovující liturgii, cestopisným přednáškám i společenským hrám, ale nejsem si jistý, zda jsem už někdy takový viděl.\n10. Samoúčelná architektura\nModerní kostely jsou epické. Moderní sakrální architektonický styl má jediné pravidlo: Lišit se. Kostel může být extaticky eklektický nebo může připomínat duchovní bunkr - to je jedno, jen musí být originání...\nAle ne! Dejme vale katolickému romantismu. Neutrpím věčnou újmu, když se nedozvím, co přesně symbolizuje tenhleten arkýř či támhleta věžička.\nTřeba jednou objevím moderní kostel, u kterého nebudou každé dveře součástí napínavého příběhu. Postačí mi, když půjdou otevřít. Docela se na to těším.\nA to je vše, alespoň pro dnešek. Pokud jste příliš rozrušeni, uklidněte se třeba krátkou modlitbou.\nVydáno: 23.7. 2009 11:29\nHodnocení: 97% (hodnoceno 9x) Hodnotit článek:


Duben 2012 « Archiv | CESTA ZA PŘÍBĚHEM\nBlog.cz\t» CESTA ZA PŘÍBĚHEM\t» Archiv\t» Duben 2012\nČÍM/KÝM PŘÍTOMNOST JE IHNED MINULOSTÍ???\n23. dubna 2012 v 11:45\nDobrý den pane vyučující docente,\nvčera navečer jsem byl na skok pofotit noviny ve vědecké knihovně, cestou rychlíkem ještě ráno do Kyjova na pana Tichého hrob (přesně na den před rokem 12. zemřel) na mě skočil tenhleten nápad, na hranici konceptuálu, to se ví:\nv příloze vám posílám špatný záznam jednoho Bílkova obrazu,\nučíte kresbu, co kdybyste zadal (co nejvíce) vašim žákům domácím úkolem, aby nakreslily na čtvrtku ten obraz znovu?\nLhostejno jakou technikou nebo v jaké míře shodnosti. Podstatné by bylo, v jakém stavu korespondence by převzali/y, nebo dokonce rozvinuly/i, Bílkovy atributy, ale bez jakékoli vaší nápovědi tohoto.\nI sám Bílek, jak známo, byl i kopistou původnějších děl a stylů.\nA pak tu mám ještě požadavek i úkol ještě jedné maličkosti: na ruby některých jeho skic si Bílek psával poznámky - kdybyste poprosil při zadání, a zopakoval, aby i ti vaši kopisté na jejich ruby průběžně poznamenávali, co je při práci napadá - tedy forma autoského zápisníku nebo notesu.\nSouvisející poznámky jakéholi literárního druhu. Jakýkoli text dovolen.\nKdo to byl Bílek, najdou v těch blozích, tady máte, pane docente, zopakované odkazy:\nDobrý den milý pane vyučující docente,\njistě i vám již svítá, že záleží i na co největším množství zúčastněných, výsledkem by mohla být i výstava, třeba v rámci hned příštího festivalu brute artu (včetně rubů jako xeroxů) - i surovina pro obsahové zpestření dalších mých bílkovských blogů.\nTakže skončit tenhle pokus by bylo dobré skončit co nejrychleji, třeba do konce května, aby se mohlo panu Konečnému nabídnout s předstihem.\nMám dojem, že cosi takového zatím nikdo na žádné pajdákovské výtvarce doposud nedělal.\nTakže jsem navrhnul, poprosil, teď už jen odzdravím:\nHezký víkend na bílkovské téma upřímně přeju!\n(((Onen obraz je původněji publikován v jakémsi katalogu, paní Zapletalová z Galerie Patro ví přesně, ve kterém. Třeba někde leží k dispozici, aby obzvláště zvídaví studenti mohli nahlédnout kvůli oněm Bílkovým ikonografickým podrobnostem.)))\nMilý pane vyučující docente,\nještě se vrátím k tomu mému včerejšímu vzkazu - k oné zmínce ohledně deníkových či jiných autorských zápisků na rubu - aby to bylo se vším ono brute, mělo by to být ze strany pisatelů umanuté a opakované, a to nejen písmen, různými typy a případně i celými abecedami, ale taky otisky, razítky, vlepkami - však sám nejlíp víte - ale všecko jen rozvíjející podobu či ikonografii toho původního Bílkova obrazu, popřípadě tématu v jeho/Bílkově uchopení.\nVčera jsem si ještě nebyl jist, ale předvčírem, toho 12., v přesný den, a ve víceméně přesnou chvíli, jeho smrti před rokem, jsem zažil před pomníčkem v urnovém hájku kyjovského hřbitova setkání s fotografa Tichého duchem.\nMusel jsem si ten stav den promyslet, stav takové situace jsem si sice připravil předem, napsal, dokonce o příštím slíbil před týdny článek do jednoho duchařského internetového časopisu - ještě jsem se nedíval do kamery, co jsem zachytil podle toho původního předpisu a plánu, ale myslím, že v tomhle plán selhal a zbude jakási jen duchaprostá výtvarničina.\nAle očima jsem viděl, když už jsem netočil, ale každý si bez toho prožitku plánu může zopakovat, jak mě kvůli technologie náhrobního kamene ujistil správce hřbitova, jehož jsem se hned ptal - technologii situace toho setkání si proto každý zájemce může velice snadno zopakovat s naprosto zajištěným výsledkem pokaždé.\nJenomže nebude mít už ten můj prvotní zážitek naprostého úžasu.\nPodle plánu jsem dostal ducha z hrobu, nikoliv už tak konceptuálně mě tam jeden takový zase dostane - a pokud brzo, vzpomeňte si, bude se jednat o ducha bolševismu.\nPříští týden v pátek o tom začnu psát ten slíbený článek, což bude hodně zajímavá intepretace o obecném principu fotografie - jak mě ten duch konceptualistického fotografa Tichého svým vyvstáním předvčírem navedl.\nK podobnému duchařskému výsledku (skrze pečlivou konceptuální přípravu) bych chtěl dojít i v případě toho pana Bílka, zatímní moje práce ve výsledku vypadá jako zbytečná, prosba k vám, pane vyučující docente, a skrze vás k co nejvíce vašim studentům, je toho mého záměru i plánu součástí.\nTen správce kyjovského hřbitova je skvělý chlap, určitě by dovolil, a předvést toho ducha fotografie vašim studentům by bylo jedinečně skvělé téma jednodenní exkurze. Dá se tam dojet z Olomouce vlakem, mají tam víno, a co já vím ještě: jo, ve vedlejší vesnici Svatobořice protektorátní internační tábor...\nDnešní studenti zcela bez dějin vědí prd i o tomhle.\n(((Sakra, napadá mě: měl bych ten budoucí článek poslat i do okresních novin Hodonínska - tam by se cosi takového obzvláště hodilo...)))\n> Datum: 17.04.2012 12:49\ndíky za materiály, které mi posíláte. Já se však té záležitosti s p. Bílkem nemohu věnovat s intenzitou, kterou možná očekáváte. Mám před sebou dvě pracovní cesty do zahraničí a povinnosti ve škole před koncem semestru spíše přibývají, takže ani Vaše návrhy na zapojení studentů nemohu realizovat.\nA tak jedině doufám, že si časem aspoň pročtu tu spoustu materiálu, kterou jste shromáždil.\nKaždopádně Vám držím palce a zdravím Vás,\nNÁVRH NA VÝLET ZA DUCHEM\n22. dubna 2012 v 14:19\nFotograf Miroslav Tichý zemřel loňského 12. dubna, zhruba v poledne, dozvěděl jsem se nazpátek od jeho pečovatelky, když jsem se v rámci příprav před pár týdny zajímal.\nZa živa všem kyjovským smrdíval, pokud je míjel na městečku ve vyplandaném svetru, s fotoaparátem schovávaným pod ním. Jiní pisatelé by se zastavili při popisu drátků, jimiž míval seštopovány cáry děr na kalhotách, nebo by neopomněli vypočíst dlouhé vlasy a vousy, které si stříhával občas, dokonce ještě méně častěji nežli se třeba koupával.\nNa konci života, když mu bylo v čísle více nežli 80, už jenom chlastal rum.\nHnusený si lidmi, avšak fotograf Bohem stvořený courající Kyjovem s fotoparátem, který si vyrobil kde z čeho, co bývává jiným určeno na smeťáky, a co našel, to kvůli světlotěsnosti poslepoval plastelinou, a získal tak vehikulum nebo dokonce přímo vehikl k cestě na samé původní niépcovské počátky vší fotografie, jimž se ostatní za dvě století natolik vzdálili, že si jich už ani nejsou vědomi.\nFotografie nikoli jako záznam - nýbrž fotografie jako zrovna přítomný zážitek.\nFotografie jako až cosi druhořadého, doplňkového, neboť dokumentace zažitého zážitku.\nZáznam emoce, psychického chvění, nikoli fyzické podoby, shrnuto stručně.\nNavíc čímsi tak netrvalým jako je světlo.\nSmrděl, a zejména myslel jinak nežli davy v jeho okolí, nenáviděn ještě více, když naprostým omylem díky tomu, co ostatní pominuli, nebo nepovažovali za závažné, on skrze to jeho lemplovské fotografování ještě ke všemu zcela nezaslouženě zbohatl.\nLoni v dubnu zemřel, já se letos v zimě rozhodl, že se přesně ve výroční den jeho smrti setkám o polednách na kyjovském hřbitově s jeho duchem, vybaven k tomuto účelu videokamerou a nikonem.\nDo Kyjova jsem ten čtvrtek přijel spěšným brňákem, tedy vlakem osobákem taženým modrým motorákem krajem od Bzence, bylo někdy po deváté, odhaduji, nemám hodinky, pokud, kvůli případné rekonstrukci pro přesnost doplním, že cestu jsem načal v Českém Těšíně málem přesně v 5:43, přičemž i následné vlaky na sebe tentokrát navazovaly podle předpisu jízdního řádu ČD.\nOd nádraží jsem se prošel okolo přízemního rožního domku, v němž fotograf Tichý celý život bydlel, jeho poslední pečovatelka přestavuje nemovitost za peníze zbohatlíka na muzeum, na dolním konci kyjovského náměstí chytil od místních směr vzhůru do mírného kopečka asfalkou vedoucí ke hřbitovu.\nPosléze napravo brány hřbitova vešel do zdejší pohřební služby, její majitel mě podle předchozí domluvy dovedl těch pár kroků zkratkou k Tichého pomníčku v urnovém háji, chvilku mi povykládal o něm samém i sousedech, s nimiž zde pod stromy kousek od silnice tráví druhý život na tomto světě.\nJak jsem měl vymyšleno, postavil jsem před pomník stativ, na jeho hlavici našrouboval videokameru, chvilku srovnával linie kompozice, čistě technicky, vždyť jsem sem přišel pořídit dokument.\nMohlo být mírně po desáté, když jsem zmáčknul tlačítko a začal nahrávat. Tedy nikoli kamerovat, nebo dokonce snad natáčet. Dřepnul jsem si před stativ a sledoval soustředěně děj v okolí, zdali pohledem mimo kameru nezaznamenám nějakou dílčí změnu, abych nápověď čehokoli neobvyklého neminul. Po pár minutách jsem zjistil, že se moje přítomnost zrcadlí na ploše vyleštěného povrchu náhrobního kamene, stejně jako všechny pohyby dějící se za mými zády. Vše v podobě nezřetelné, jiný by již tady odkazoval na princip iluze jakožto zpřítomňování ducha, jelikož zcela náhodná moje kompozice dávala v pravém horním rohu vyniknout detailu dějů za jakousi bránou napovídající již jinou dimenzi.\nIluze se začala mísit s realitou.\nAbych získal takovýto entoptický pocit přímo v kameře, vymýšlel jsem a zkoušel již týdny předem vybudit nějak věrohodně a opakovatelně podobné výsledky. Už ani nevím, nevybaví se mi, jak či proč jsem přišel na nápad, že pro účel spouštěče nebo iniciace obdobných optických vjemů použiji čehosi odvozeného z principu siderického kyvadla.\nTedy bílou nit volně spuštěnou ze středu horního dílu obruby objektivu kamery, cosi citlivě reagujícího na případné podněty bezprostředního okolí, i kdyby se jen o pouhý vítr jednalo.\nPohyb, tedy zachycování pohybu, je jedním ze základních atributů kinematografie, zde se ocitám až v přízračné shodě s oněmi mnou vyřčenými elementárními postuláty fotografie - a již v přípravě jsem si ověřil, že s jistou mírou nápomocné náhody se na dílčích oknech zaznamenávaného děje se pohybem rozostřená bílá nit podobá čemusi jako záznamu světelných bytostí.\nDřepěl jsem soustředěn a uvědomoval jsem si, že vlastně kontempluji, a byl si tedy o to více jist, že mnou vyhlížené nastane. Kamera snímala, co viděla a co já s ní průběžně na obdélníkové ploše vyklápěcího hledáčku.\nVlastně se nic nedělo, a přitom bylo načase.\nObloha se stále víc zatahovala, mohlo být jedenáct, ještě hodina tedy zbývala do chvíle loňské smrti, letos ve čtvrtek 12. dubna začalo drobně mžít.\nKdyž pak za nějakou minutu začalo i krápat, rozhodl jsem se moje čekání ukončit.\nCosi jsem přece v kameře nataženo měl, spoléhaje se na efekt rozostřené bílé niti.\nKdyž jsem sbalil kameru i nikona nazpátek do brašny a stativ seskládal a vložil do černého pytlíku, zatáhl zip, zcela nečekaně jsem úkosem periferijně zaznamenal, z čeho mě zamrazilo i teď při psaní.\nDuch fotografa Tichého se dostavil a zveřejnil se mi, jsem si jist, dokonce s příslušným důkazem jakožto naučením.\nMinutáž jeho loňské smrti, moje přítomnost zde na hřbitově letos i stále více houstnoucí déšť jsou 3 na sobě zcela nezávisející náhody, které se ovšem tady na tomto místě spojily do jakéhosi mnou, i jinými, zcela nepředpokládatelného sjednocujícího výsledku, pro jehož označení použiji výrazu autentický okamžik.\nÚkosem jsem sledoval, a jenom myslí uhranutě zaznamenával, dopadající kapky, které končily jako černé skvrny na černé ploše kamene a postupně v různých místech vymazávaly stříbrná písmena, až do naprosté černi celé plochy bez jediné zmínky předchozího nápisu.\nKdyž se dělo, když mizelo, napadlo mě, že se tou průběžnou změnou písma zrovna mi jedinečného cosi vzkazuje, uvědomoval jsem si, že mám tyhlety dějící se vzkazy fotografovat a natáčet.\nTřebas zrovna tohle je ta ona chvíle, kdy mi kdosi cosi píše, oznamuje, jiný by nemeškal - zatímco já stál a v úžasu obdivoval, jak si mě kdosi našel, jako kdyby mě naprosto nejdůvěrněji zevnitř znal: jsem člověkem intepretací, nikoli zájemcem o přímá pozorování, a proto skrze alegorii se mi zjevoval.\nPředstavme si pohled do fotografovy temné komory, kdo zažil, každému se vybaví.\nZ negativu osvícený zcela bílý papír se ponoří do vývojky a po pár tazích tekutinou tam a nazpátek se ze zcela bílé plochy začínají objevovat první části budoucího obrázku.\nZde na kyjovském hřbitově sledují totéž jako v opaku připomínající fotografův negativ, původní obraz mizí v souvislé černi.\nA bude stačit chvíle světla až se vyčasí, toho světla, které je prazákladem vší fotografie i veškerého dobrého filmovnictví, slunce se opře do předchozí vlhkostí naprosto černé desky, a na ní se stříbrem (tedy dalším z atributů fotografie) vybaví nápis opětně.\nMohl by mi dát někdo jiný nežli pan fotograf o sobě takovou zprávu?\nJak ještě ilustrativněji nežli živly vody a světla, též i stříbra měsíčního kamene, prapůvodci tohoto žánru?\nZa chvíle, v okamžik?\nStejnou zkratkou jako prve jsem teď sešupajdil začerstva s tímto ohromujícím zážitkem za panem majitelem pohřební služby, nedivil se, zažil jistě mezi hroby leccos, vyslechl mě a ihned předvedl na vzorníku používaných náhrobních kamenů, oč se fyzikálně před chvíli před mýma očima jednalo.\nJe to v principu prosté, a platí to i v případě plochého skla, jak mi demonstroval v obdobném případě jen lehce vybroušeného písmového reliéfu. Že se však cosi takového přihodilo jen před pouhou chvíli zrovna na fotografově hrobě, krapet znejistilo i jeho, který na zdejším hřbitově správcuje už málem patnáctý rok.\nMožná jsem pro intepretaci minul zásadnější nápis psaný nevidelnou rukou, ale kdo má zájem si moji zkušenost ověřit, může přece před každým deštěm dojet do slováckého Kyjova na obhlídku, po naprosto soustředěné ukázněnosti mysli pořídit záznam vzkazu psaného jemu deštěm, zažít nebo obdržet dokonce ještě jakousi jinou můj zážitek ještě rozšiřující zkušenost.\nPan majitel pohřební služby napravo od hřbitovní brány kyjovského hřbitova je skvělý chlap, ohlaste se mu, jak mezi živými by mělo být zvykem, on vás jistě zkratkou k tomu hrobu pana mrtvého fotografa Tichého ochotně zavede.\nPředmět: Re: Zase něco. Ze života: podvanácté\n21. dubna 2012 v 13:58\n> Datum: 18.04.2012 14:08\n> Předmět: Re: Milá paní Chyťová, zrovna jsem douklízel koupelnu,\n> Zdravím.Teď jsem byla za panem Rampouchem.ví toho o panu Bílkovi moc..zkuste to z něho vytáhnout.Jinak Komenského je adresa kde bydlel a tam jak jste mne fotil byl jeho atelier.Pan Rampouch mi to dnes potvrdil.Do domova důchodců mohl odejít v roce 2009.Ale nevím to přesně..Eva\n> Datum: 19.04.2012 00:42\n> Předmět: Dobrý den,\nposílám slíbené fotky pana Bílka. Jak je z nich vidět, tak nemíval omotanou hlavu zemovkami - měl svoji svéráznou čepičku, zemovka bývala až kolem krku...\n> Datum: 18.04.2012 23:17\n> Předmět: Re: Zase cosi k malíři Bílkovi:\nděkuji. Ještě, co si matně vzpomínám: v roce 2006 (nebo 2007) vyšel o panu Bílkovi minimálně dvoustránkový článek. Vzpomněla jsem si na to už při Vašem prvním mailu, ale nezmínila jsem to, protože si nejsem úplně jistá podrobnostmi. Myslím, že rok je 2006 a jedná se o týdeník Reflex, je ale možné, že šlo o nějakou přílohu deníku. Tam si skutečně pozval novináře domů, ukazoval mu hromadu brambor, kterou má v obýváku - ne pro to, že se mu nechce chodit do sklepa, ale pro to, že v hromadě přirozenými procesy dochází k uvolňování tepla :-)\nNo nevím, jestli je možné něco takového dohledat... Asi Vám to moc nepomůže.\nNicméně, děkuji za informace a přeji mnoho štěstí v dalším bádání.\n> Datum: 16.04.2012 18:46\n> Předmět: Re: Fwd: Odesílání e-mailu: Registrovane manzelstvi.jpg\n> Buhužel nemohu sloužit nic o tom jak bydlel nevím.\nVzpomínka na malíře Františka Bílka.František Bílek a ženy.Ta představa je zvláštní taková nepravděpodobná,alespoň pro mne.Za celou dobu co jsem ho znala toto téma "žena"nikdy z jeho strany nepadlo.Vzpomínám si jen snad na jednu situaci,kdy mi donesl ukázat obraz malovaný na plechu na kterém byla vyobrazena nahá žena koupající se ve vaně.A to o ní dokázal mluvit hodinu s velikým zápalem.Jinak se choval velmi cudně i ke mně.Jednou za mnou opět přišel na kus řeči,ale já jsem zrovna na něj neměla náladu ,jelikož jsem zrovna řešila citový problém ve svém soukromí,bylo to na mě i vidět.Pan Bílek mě ale najednou začal s velikým zanícením rozebírat.asi mě chtěl tak trochu nahlédnout do mého nitra.Bylo mi to ale v ten okamžik velmi nepříjemné , tak jsem ho utla.Kdy mne ale velmi mile překvapil,bylo to naše společné focení.Já jsem ho občas pohladila dotkla se ho při focení to jinak ani nejde a pan Bílek se smál byl roztomile rozdováděný ty jeho inteligentní očka jiskřila byl mile zapálený pro věc a čišelo z něj lišáctví.Bylo to moc prima odpoledne.Když se na ty fotky podívám tak si tu hezkou chvilku s panem Bílkem ráda připomenu.Eva Chyťová\n> Datum: 19.04.2012 23:17\n> Předmět: Re: Dobrý den paní doktorko Slezáková, galeristko,\nasi Vás moc nepotěším žádnou konkrétní příhodou.pan Bílek k nám do Galerie 1499 rád chodi\nlna vernisáže-ještě když mu síly stačily, zajímal se o výstavy i mladých začínajících výtvarníků. Popil vína , podiskutoval se známými a zase tiše odešel....\nZdraví Eva Slezáková, G1499\nPředmět: Re: Zase něco. Ze života: pojedenácté\n18. dubna 2012 v 14:21\n> Datum: 17.04.2012 20:55\n> Předmět: Re: Fwd:\n> Mám dotaz bude další blok? už se těším.Eva\n> Datum: 10.04.2012 08:31\n> Předmět: RE: Dobrý den paní doktorko Jemelková, pokusím se ještě jednou,\nVaše snaha zmapovat osobnost Františka Bílkaje svým způsobem obdivuhodná.\nAle je mi líto, žádné systematické deníkynebo dokonce pokus o autobiografii v pozůstalosti nejsou. Je tu párpoznámek na okraji některých skic, a to je všechno. Je tu taky několik kazet s nahrávkami,ale nemyslím, že by měly zásadní hodnotu - jsou to improvizace, které jsou sivzájemně velmi podobné. Jak jsem vám už psala, pozůstalost není jako celekzpracovaná, a nemohu z ní něco uvolňovat, jsem vázána archivním zákonem. Přestožepan Bilek je již mrtvý a zemřel bez blízkých příbuzných, myslím, že má právo naochranu své osobnosti.\n> Datum: 08.04.2012 21:44\n> Předmět: Bílek\nS panem Bílkem jsem se pořádně bavil jen jednou. Mohlo to být v roce snad 2009 před Vánocemi. Poprosil mě, jestli bych s ním nešel do redakce nějakých novin nebo snad jen informačního webu v Ostružnické ulici. Chtěl tam prodat svou fotografii, na které byl vyobrazen jako Ježíš. Potřeboval peníze. Nechtěl jít sám, styděl se, takže mě vrazil do dveří redakce a říkal, ať to domluvím. Fotku odmítli.\n> Datum: 09.04.2012 16:58\n> Předmět: Re: Bílek\nvčera jsem se poprvé v životě podíval na web Ponorky a v návštěvní knize jsem našel Vaši výzvu.\nBílka jsem znal jen od vidění a komunikoval jsem s ním jen jednou, jak jsem psal. Občas zaskakuji v knihkupectví Kosmas, a Bílek se tam tenkrát stavil. Karel Zámečníček, vedoucí Kosmasu, se s ním znal. Nevím jak moc, ale určitě spolu nějak komunikovali. Zeptejte se na něho, je komunikativní a řekne všechno, co ví :) Pokud chcete emailem, můžu poslat adresu, ale myslím si, že osobně se víc rozpovídá (pokud tedy má o čem, nevím).\nVedle Kosmasu je/byla redakce něčeho. Možná lokální noviny, možná ale spíš olomouc.cz (??). Zeptejte se i tam.\nBílek se tenkrát stavil v Kosmasu, dali jsme se do řeči a ukázal mi tu fotku. Poprosil mě, jestli nepůjdu s ním zeptat se, jestli ji neotisknou. Šli jsme nahoru, zazvonili a jakmile se otevřeli dveře, šoupnul mě před sebe do dveří a říkal, ať to domluvím. Pořádně jsem ani nevěděl, co po mě chce. Pozvali nás dovnitř, potom se už ujal slova spíš Bílek, protože jsem fakt pořádně nevěděl, proč jsme tam. Fotku odmítli, ale bylo to asi opravdu z toho důvodu, že s ní neměli jak naložit. Pro web se to nehodilo.\nZeptejte se na Bílka určitě v Kosmasu a taky v té redakci.\nNeplánujete vydat vzpomínky i knižně? Stálo by to za to. Rád pomůžu, jak budu moct. Ten člověk mi utkvěl v hlavě a myslím, že je dobře, když nebude zapomenut.\n> Datum: 09.04.2012 19:02\nNicméně tu myšlenku s knihou Vám čas od času připomenu.\n> Datum: 19.03.2012 11:36\n> Předmět: Re: Dobrý den v olomouckém Divadle hudby, dovoluji si otázku:\npan Bílek sem chodil občas diskutovat na různá společenská témata a také preludovat na naše piáno a sám si produkci nahrával na malý magnetofon s oranžovými knoflíky.\nJeho nahrávky ovšem nemáme.\nOsobně jsem jej poznala koncem sedmdesátých let jako klienta sociální péče ONV, kde jsem tenkrát pracovala, a potom ve starožitnostech v Denisově ulici, kde jsem v roce 1981 prodávala. Maloval totiž obrázky holandských krajin a my jsme mu je - jako repliky - prodávali.\n> Datum: 19.03.2012 14:49\n> Předmět: Re: Milá paní ředitelko Šlezarová, děkuji,\nměchačky nepomalovávám. Ani te´d ani kdysi...\nTen magnetofon byl v 80. letech populární, kazetový, tuším maďarské výroby, černá krabička s výraznými asi 5 oranžovými obdélníkovými mačkacími knoflíky.Takové komunistické chraplátko.\nTy holandské obrázky byly výborně namalovány ( na nich lodě na moři, krajina s větrnými mlýny apod.), včetně nahnědlých krakel (vlasových prasklin v malbě , které se časem na starých olejomalbách udělají, on je tam mistrně namaloval, aby to vypadalo stař...). Dobře a rychle se prodávaly .\nJá víc o panu Bílkovi nevím. Ale měl v 90.letech výstavu v Galerii Skácelík v Denisově ulici...\n> Datum: 19.03.2012 14:54\n> Předmět: Re: Milá paní Zapletalová, i za jedinou adresu, boročka sirotného, děkuji.\nZjistila jsem od známé, která před 10lety přestala tu správcovou v domě na Komenského 12 dělat:\n- p.Bílek bydlel až nahoře ve 4.patře, dvoupokojový byt.\nMajitelé domu - tři sourozenci Javůrkovi (Roman a Bronislav žijí v Německu, třetí - p.Smyčková byla majitelkou bufetu v přízemí domu. Teď ho snad provozuje její syn). Žil velice nuzně, vybíral odpadky, tahal vše do bytu a měl tam hrozný nepořádek . Majitelé ho potřebovali vystrnadit, stále zyšovali nájem, až se jím to podařilo. Údajně za směšný peníz nějaké obrazy od něho i koupili a odvezli do Německa.\nPan Bílek byl snad cca od svých 40ti let v invalidním důchodu. Nikdy si o sociální dávky nezažádal i když se mu snažila ta moje známá pomoci - sehnala tiskopisy a pomáhala i vyplňovat.\nSkončením správcovství skončil i její přehled o p.Bílkovi.\n> Datum: 10.04.2012 11:34\n> Předmět: Re: Dobrý den, dovolil jsem si vás po jednom oslovit celou redakci,\nděkuji Vám za zajímavou informaci a podnět. Na návštěvy pana Bílka v naší redakci jsme si s kolegy samozřejmě vzpomněli, bohužel však po nich žádné hmatatelné připomínky v podobě fotografií či jiných dokumentů nezůstaly. Pokud by se nám podařilo na nějaký kontakt nebo informaci narazit, určitě se Vám ozvu.\nPřeji Vám pohodově strávený den.\nMgr. Adam Fritscher\n> Datum: 10.04.2012 11:59\nobávám se, že ony zmíněné návštěvy byly natolik krátké a obsahově banální, že by za žádný větší popis nestály, i kdybych si nějaké detaily pamatoval podrobněji. Přeji Vám hezký den.\n> Datum: 16.04.2012 16:39\n> Milý pane Lojkásek to jste asi přeslechl já jsem nikdy u pana Bílka v jeho bytě nebyla.E.Ch.\n> Datum: 17.04.2012 09:39\n> Předmět: Re: Milá paní Chyťová, vzpomínka by měla být hodně důsledný dokument, nikoli\nCo jsem já znala pana Bílka tak v ulici Denisova bydlel od roku 1993 možná i dříve já mluvím o seznámení s panem Bílkem a tj rok 1993.Bydlel tam až do jeho smrti.Naproti bydlel pan Taichmann- starožitník,který má i poblíž svůj obchod ze starožitnostmi.E.Chyťová\n> Datum: 17.04.2012 18:42\n> Předmět: Re: Když se člověk na ta okna podívá a porovná jejich rozměry\n> Zdravím dnes jsem měla hektický den .Zkusím se podívat dovnitř a vetří se .Jestli se něco podaří pošlu.Jsem docela drzá a někdy mi nelze odolat hrála jsem divadlo tak ve mě něco zůstalo udělám to pro pana Bílka a pro Vás,to je co? Jinak jsem potkala starožitníka Rampoucha a už mě viděl na internetu já snad budu díky Vám "slavná".E.Ch.Má obrazy Bílka tak se půjdu na mě podívat jestli některý neznám.\n> Datum: 16.04.2012 16:05\n> Předmět: Re: MIlá paní Zaoletalová, již 3. den, každé dopoledne, uklízím svůj jednopokojový byt.\nNa internetu se marně pídím po oné firmě, která snad má sídlo v býv.ateliéru p.Bílka - v ofic. seznamu je to marné.\nV přízemí vpravo (v solárním studiu) jsem se nedozvěděla nic, paní nezná kdo sídlí za stále zamčenými dveřmi do dvora.. Nevím zda jsem Vám už posílala i nafocený panel zvonků - jakési "Studio hydromasážní" je snad ono hledané, ovšem nedostupné ... že by šlo o masáže "hydromasážněerotické" ?\nTak ať Vám jde práce od ruky - nejlépe se zpěvem na rtech !!\n> Datum: 18.04.2012 10:04\nTen obrázek z novin je z posledního bytu na Komenského ul. než p.Bílek odešel do domu s pečovatelskou službou.\nSolární studium je na ul. 1.máje , do místnosti se sestupuje asi 4 schody - tam tedy musel bydlet dřív a ve dvoře v 1. patře téhož areálu měl potom ten ateliér .... ?!\n> Datum: 18.04.2012 10:09\n> Předmět: Re: A tady jsou okna 4. patro Komenského 12.\nHledáte shodu v Geniu Loci? Myslím, že záměrně směřoval ze sklepení k oblakům ... duše má více prostoru ...\n> Datum: 18.04.2012 08:26\n> >Dobré ránko.Vzpomínání na malíře Františka Bílka.:\nModré plandavé tepláky na nohou bílé dámské jarmilky přes o dvě čísla velké sako přepásaná dámská kabelka a samozřejmě hlava obalená zemovkou z které mu vykukovaly hodně smutné a utrápené oči.Tak za mnou přišel jednou pan Bílek.Již delší dobu měl problém z domácím, tvrdil,že přesto, že jeho bydlení je velmi skromné ,že se tam cítí moc dobře a teď se měl odstěhovat do domova důchodců.Bylo na něm vidět,že mu to vzalo chuť do života.,přichází o tu svoji milovanou svobodu,.kterou měl tak rád a to možná urychlilo jeho konec.Když se přesadí květina do jiného květináče, tak někdy uhyne.To jsem viděla pana Bílka naposledy.Eva Chyťová.\n9. dubna 2012 v 10:46\nV úterý 10. dubna proběhne u Městského soudu v Praze ústní jednání v žalobě Petra Cibulky proti vydavateli nejčtenějšího rusko-českého deníku Mladá fronta dnes společnosti MAFRA (krycí firma ruské vojenské rozvědky GRU?)!!!\nPodle naprosto stejného ultra zločineckého scénáře ruských tajných služeb už proběhla u stejného soudu nedávná žaloba proti vydavatelství všech českých regionálních deníků Vltava - Labe Press (krycí firma ruské tajné politické policie KGB/SVVR?)!\nPředmět: Re: Zase něco. Ze života: podesáté\n7. dubna 2012 v 11:52\nRadek Lacina 21.9.2005 16:31 *\n2 Sergej: Já jsem si s ním povídal asi půl hodiny a byl velice příjemnej. Přitom jsem ho jen tak mimoděk fotil.\nHana - Sobota, 31 březen 2012 17:54\nDobrý den, nepotěším vás, pana Bílka jsem sice párkrát viděla na městě, ale jinak jsem ho neznala, tak že Vám nemůžu o něm říct nic bližšího, ale přeji hodně štěstí ve Vašem pátrání.\nZvedavy - Sobota, 31 březen 2012 18:18\nMožná, že byste, paní Hano, přece jenom mohla: jak na vás působil, i ten váš letmý dojem by mě zajímal.\nHana - Sobota, 31 březen 2012 21:07\nNedělal na mě dojem nuzáka, spíše člověka, který se snažil nějak v této hnusné době slušně vyžít, jen jsem přemýšlela, jestli má také nějakou rodinu, kde asi bydlí a podobně.\nZvedavy - Sobota, 31 březen 2012 22:29\nDěkuji. Pomohla jste mi, sice jen o vlásek, ale radostný.\nVlasta - Streda, 04 apríl 2012 08:30\nZdravím,toho pána neznám,ale slyšela jsem o něm.\nBob - Streda, 04 apríl 2012 14:16\nDobrý den, už je půldruhého roku mrtvý. Ale přesto: Co jste o něm slyšela?\nVlasta - Streda, 04 apríl 2012 18:21\nVlasta - Streda, 04 apríl 2012 18:23\nZdravím,jen to,že opravdu to byla olomoucká postavička,ale nic konkrétního z jeho soukromí....jen to,že žil bohémským životem.Ale to u umělce není nic zvláštního a vzhledem k tomu,že je po smrti,nebudu ho nějak očerňovat.Ale zase taková hrůza to nebyla.Tak Vám asi moc nepomohu.Pracuji v nemocnici,ještě se přeptám olomoučáků a dala bych Vám touto formou vědět.\nBob - Streda, 04 apríl 2012 20:36\nTo byste, milá paní Vlasto, byla moc hodná, potřebuju každý plk, lidský život jako význam je složen ze zamých maličkostí. Děkuji. A hezkou noc!\nVlasta - Streda, 04 apríl 2012 20:38\nVera - Pondelok, 02 apríl 2012 19:49\nDobrý den, mrzí mě to - ale s těmihle informacemi Vám nepomůžu. Denisovou ulicí nechodím téměř vůbec, a kolem Prioru jen vyjímečně. Sem tam někde postřehnu, že někde někdo na něco hraje...jenže takových lidí je tam spousta, takže každému z nich pozornost nevěnuji.\nVera - Pondelok, 02 apríl 2012 19:50\nKaždopádně přeji hodně štěstí při hledání informací.\nBob - Pondelok, 02 apríl 2012 20:59\nDívejte se, madam, pozorněji, třeba se seznámíte. S ním, panem Bílkem, už ne, je druhý rok mrtvý... Přesto děkuji za laskavost.\nIveta - Pondelok, 02 apríl 2012 07:55\nnevím znala jsem kdysi kohosi a říkali mu čmáral nebo patla nevím tak nějak maloval....\nBob - Pondelok, 02 apríl 2012 12:12\nDíky. Dívala jste se na ty odkazy? Podobá se ten můj Bílek tomu vašemu patlovi?\nIveta - Pondelok, 02 apríl 2012 13:14\nnevím zkuste jinde moc nemám čas na tyto věci...ju některé ženy co rozumí kultuře tad...\n> Datum: 06.04.2012 13:12\n> Předmět: Re: Bílková Olga, narozena 26. nebo 27. června 1919 v Růžďce u Vsetína,\ndnes jsem vyřizovala tuhle stejnou žádost zaslanou z matriky Magistrátu města Karviné, paní Kateřinou Božíkovou. Určitě Vás bude informovat.\nBohužel mezi pobytovými kartami Fryštátu a Karviné se paní Olga Bílková, nar. 26.6. nebo 27.6. 1919 nenachází. Prověřovala jsem i pobytové karty mužů se jmény Bílek, Bilko...., jestli paní Olga není uvedena jako dcera, ale ani tahle varianta bohužel nebyla úspěšná.\nJe nám líto, že Vám nemůžeme dát příznivější odpověď.\nS pozdravem Lenka Kubicová - studovna\n3 mirek mirek | E-mail | Včera v 21:29 | Reagovat\nzdravím,jen něco málo k panu Bílkovi,trochu jsem ho znal,byl výborný fotograf ale hlavně malíř,dělal jsem mu výstavu naivních kreseb dávno předtím než totéž ale hůř začal provozovat pan Vojkůvka,kromě toho dokázal naprosto přesně imitovat holandské mistry,pozoruhodné je že maloval na plech,měl jsem i to potěšení být u něj doma,kde mi ukázal jeho obrazy církevních památek,bohužel město i oficielní spolky malířů ho nepřijali nikdy mezi sebe a on o to ostatně ani nestál,ale mrzí mě že o něm ví jen málo olomoučanů,zasloužil by si určitě připomenutí,pokud by vaše zmíněná kapela byla ochotna zahrát na jeho počest v ponorce,kam rád chodil,určitě by se našlo pár lidí kteří by na něj rádi zavzpomínali,mě nevyjímaje...\n> Datum: 04.04.2012 15:22\n> Předmět: Re: Cosi mi napadlo.\n> Vzpomínka na pana Bílka.Jak jsem poznala já pana Bílka svěřoval se mi jenom málo . asi když už toho na něj bylo hodně.Třeba je záhada ta jeho zemovka.Jednou zase přišel za mnou do kanceláře jen tak postával.Já jsem měla nad pracovním stolem takové svoje image /fotkyatd/mimo jiné nádherný plakát Jana Zrzavého.A pan Bílek loudil,že ho chce .měla jserm ještě další stejný plakát tak jsem mu ho dala.On za týden přišel v podobné čepičce a prohlásil"jak se Vám líbím.a já na to" Pane Bílek vy jste podoben pan Zrzavému."?a on se tetelil.Překvapila mne jeho celkem pro mne neznámá fotka,kde je vlastě částečně plešatý.Jak on tvrdil "v té zemovce kterou nosím já nasávám špínu celého světa.A já si myslím,že také rád se předváděl a chtěl být t středem pozornosti.Vžyť by mohl nosil šálu třeba z popelnice.Fak je jeden,že mu ta zemovka nesmírně slušela.a dodala mu charisma.E.Ch.\n> Datum: 04.04.2012 16:55\n> Předmět: Re: Milá paní Chyťová: pokud se v případě Zahrady rozkoše\n> Pan Bílek nosil sebou kromě papíru a dalších věcí které posbíral všude po cestě, novinové články a jiné, také malý foťáček. .A rád a neustále fotil, fotil nejen sebe,ale věci které ho cestou ze svého skromného příbytku zaujaly.Kolikrát mě potkal na městě, já jsem spěchala,ale on mě tak mile prosil ,že mě chce fotit,že jsem nemohla jinak.Vzpomínám,si ještě na pana Bílka spojeného s vernisážemi.Co jsem já měla možnost zahlédnout tak on chodil na vernisáže rád,ale vždycky stál bokem nikdy nepil a nic nejedl.Jen tak pozoroval lidi.Zdál se mi takový nesmělý.Ponořený do sebe.E.Ch.\n> Datum: 05.04.2012 08:16\n> Předmět: Re: Dobrý den, už byste měla být vzhůru, a pokud nejste, přesto tu máte otázku:\n> Dobré velikonoční ráno milý pane Lojkásek,Vy jste pružný hned z rána.Pokusím se také.K vůli panu Bílkovi a vám jsem dlouho do noci přermýšlela jak dlouho ho znám a co Vám o něm mohu ještě říci.Otázka první.Pana Bílka jsem v roce 1989 znala jenom z doslechu.Pohybovala jsem se hodně mezi malíři a hudebníky co v Olomouci tvořili kulturu.Pana Bílka jsem poznala na některé vernisáži.Znám ho až od roku l993.\nVzpomínání:Když si pročítám názory různých lidí na osobnost pana Bílka překvapuje mě jak každý z těch lidí na něho má jiný pohled.Spousta lidí.ale těch obyčejných se mu smálo Někteří ho měli za podivína.A jak jsem četla i někteří ho měli rádi a chápali ho.Mezi ty chápavé patřili starožitníci a fotografové a jeho kamarádi malíři.Jednou jsem ho zase potkala na té jeho frekventované ulici poblíže jeho příbytku.Já měla dobrou náladu a hladový pohled .šla jsem na oběd a on mě tak nějak rád viděl.Pozvala jsem ho do hodspody .Sedli jsme si .On na hlavě tu svou milovanou zemovku.Byla jsem při penězích, tak jsem ho chtěla pozvat na oběd."pane Bílek dím,nedáte si aspoň polévku,když nechcete hlavní jídlo ? "Nemám hlad"řekl pan Bílek seděl vedle mě a drmolil si ty své filosofické úvahy.Přišla srvírka podívala se na zemovku vedle mne.,protáhla obličej napsala si obědnávku a znechuceným obličejem odkráčela.Já pak jedla oběd a pan Bílek seděl vedle mne a pokračoval ve svých filosofických úvahách..A já jsem něměla pocit ,že mi dělá ostudu já jsem se bavila .,jelikož pan Bílek mi dělal společnost.E.Ch.\n> Datum: 05.04.2012 14:49\n> Předmět: Re: Inu, třebas časem, milá paní Zapletalová, získáte kohosi\nNa dodatečně zaslaný inzerát jsem se dívala, jen nevím komu poslat... nemám adresář s vhodnými exponenty.\nMám zkusit poslat do té knihovny? Nevím zda tuto skenovací službu provádějí, ale mohli by, ne ?\nNebo jste mě už předběhl?\nJedna stará paní se u mě občas stavuje když jde do knihovny, zkusím ji zaúkolovat. Kontakt ale na ni také žádný nemám ...\nNáděj vložím do oné staré dámy.\nJen malá perlička - vážený pan profesor z FF UP mi svou vzpomínku sdělil - šel na zahájení nějaké výstavy v Muzeu umění - v 1.patře příchozí obřadně vítal pan ředitel Dr. Zatloukal a dole u vchodových dveří stál p.Bílek a všem příchozím říkal : "ani nahoru nechoďte, to není žádné umění co tam teď předváděj" :-).


O nás – Sport pro Krnov\nJako malý prcek jsem se s rodiči přestěhoval do Krnova, konkrétně na Ježník. Tím se mi naskytly ideální podmínky pro sportování v krásné přírodě. Jako první mě zaujal orientační běh a ten mě provází celým životem. Většina minulých i současných sportovních aktivit, které provozuji, mají základ právě v orienťáku. Horský orientační běh, Rogaining, přírodní víceboj (Jesenický tvrďák), horský maraton nebo triatlon.\nPříroda je největší tělocvična. Ježnické lesy a stezky mi poskytovaly tréninkový prostor mnoho let. Po studiu na vysoké škole v Ostravě jsem se vrátil do Krnova a cítil potřebu Ježníku něco vrátit. Rozhodnul jsem se jej propagovat jako ideální prostředí pro provozování sportovních a rekreačních aktivit.\nZákladní myšlenka, pořádat na Ježníku závod, se v mé hlavě zrodila při ročním pobytu v Anglii. Tam je tento koncept závodu pro veřejnost velice rozšířený a mezi sportovci oblíbený. A tak jsem počátkem roku 2016, po návratu ze zahraničí, začal myšlenku uvádět do reality.\nVznikla tak skupina Sport pro Krnov, pod jejímž jménem organizuji Ježník Run.\nDěkuji Klubu orientačních sportů Krnov za materiální podporu a cenné rady, Středisku volného času Méďa za materiální podporu a Romanovi s Honzou z Anderle Studia za poradenství v oblasti marketingu a tvorbu tohoto webu.


Jaro online hry zdarma hry online zdarma - Hryprodivky.cz\nPečování Oblíkačky Make-up Nemocnice HTML5 Doktor Jaro online hry zdarma\nPomalu ale jistě nám přichází jaro. Klepe na dveře a s ním spousta radosti, krásy, ale i časté střídání počasí a hlavně alergiií. Nebohá Belle je jedna z těch, kterou jarní alergie dostala. Pomůžeš jí s jejím problémem? Nejdříve jí podej léčebné prostředky, následně jí učeš, nalič a pomoz jí s výběrem vhodného oblečení.\nOblíkačky Krása Krása a móda HTML5 Disney princezny Princezna Jaro online hry zdarma\nV této hře bude tvým úkolem obléknout dvě princezny podle svých představ a fantazie a poté se s nimi vydat do krás jarní přírody, kde společně uděláte pár pěkných snímků. Hru ovládáte myší.\nHryprodivky.cz » Jaro online hry zdarma


Skládací židle DARSENA tortora - ALAX.cz\nNARDI GARDENSkládací židle DARSENA tortora\nSkládací venkovní židle DARSENA v tortorovém odstínu\nPolohovatelné křeslo DARSENA zpryskyřice zpevněné skelným vláknem od značky NARDI GARDEN skvěle poslouží k relaxaci na terase nebo zahradě. Pohodlná židle je vybavena područkami a vysokou opěrkou zad, kterou lze sklopit do čtyř poloh.\nŘadu Darsenia tvoří skládací venkovní židle vyrobené z pryskyřice s UV ochranou. Velmi praktické a pohodlné je vysoké opěradlo, které lze nastavit do 4 poloh. Matnou a vzorovanou židli dodáváme v několika odstínech.