Shrnutí: Všichni na Severuse Snapea zanevřeli, jen slečna Grangerová se rozhodne vyjádřit mu svoji podporu. Kdyby tak tušila, jak to všechno skončí.\nPoznámka: Děkuji Alane za korekturu\nHermiona se zadívala k profesorskému stolu. Jeho místo bylo pořád prázdné navzdory faktu, že už před čtyřmi dny profesorka McGonagallová upjatě oznámila, že se jeho zdravotní stav natolik zlepšil, že byl propuštěn do domácího léčení. Pěkně domácího, po celém hradě se šuškalo, že je v Bradavicích z nařízení ministerstva. Chtěli ho mít pod dohledem do začátku procesu a Hermioně neuniklo, že z toho McGonagallová není zrovna nadšená, že tenhle úkol připadl právě Bradavicím. Pořád mu to nedokázali odpustit, takže se nešlo divit, že se lidem vyhýbá. Na druhou stranu…Hermiona se podívala na Harryho. Nevypadal pořád dobře, byl pobledlý, vyzáblý, pravou ruku měl na pásce a madam Pomfreyová za ním chodila jako hlídací pes. Po ošklivé ráně na hlavě mu zůstala jen nepatrná jizva, táhnoucí se přes celou jeho tvář. Madam Pomfreyová se dušovala, že i ta nakonec zmizí. Jenže proč Harry přežil? Proč ho po smrti Pána zla Smrtijedi nerozcupovali na malinkaté kousky? Protože tam byl on. Nenáviděný, opovrhovaný, pronásledovaný, nemohli mu přijít na jméno, ale nic z toho neměnilo fakt, že to on dostal Harryho pryč. A nevyvázl zrovna lacino. Léčitelům dalo hodně práce dát ho dohromady. Jenže vražda je jednou vražda. Nikdy se nezbaví krve na svých rukou. Navždy bude Severus Snape – ten, který zavraždil Albuse Brumbála. Soudní proces byl kvůli jeho zdravotnímu stavu odložen na neurčito, ale teď to byla jen otázka týdnů, možná i dnů. A když ho odsoudí, skončí na zbytek svého života v Azkabanu. Hermioně to nepřišlo zrovna spravedlivé. Nikdy nikomu neřekla, jak moc ji Severus Snape fascinuje, a to i navzdory jeho nechutnému chování nebo možná právě kvůli němu. Nechápala to a nedokázala to vysvětlit, ale ten mizerný chlap ji přitahoval jako světlo noční můru. Věděla, že by se mohla zatraceně bolestivě spálit, ale stejně se ho zoufale snažila zaujmout svými znalostmi a intelektem v marné naději, že si jí všimne. Ne, Severus Snape ani nevěděl, že existuje. Byla pořád jen ta nebelvírská šprtka. A teď za necelé dva týdny odejde z Bradavic, aniž by se kdy dozvěděl, jak moc jí imponoval a vzrušoval. Ano, vzrušoval ji jako muž ženu. Děsil ji a zároveň vzrušoval – jak bizarní. Hermiona se snažila nemyslet na to, že ho možná zavřou. V Denním věštci o tom psali neustále. Brumbál sice před svou smrtí uschoval u svého přítele důkazy o tom, že Snape skutečně jednal na jeho výslovný příkaz, jenže to neměnilo nic na tom, že spáchal vraždu. Podle novin byly jeho šance zhruba jedna ku jedné. Musela na to myslet pořád. Co by se stalo, kdybych za ním šla a vyjádřila mu podporu? Vyhodil by mě? Nejspíš ano. Přemítala tenhle večer jako už mnohokrát. Jenže na druhou stranu odejde ze školy a už ho nikdy nespatří. Kdyby to nevyšlo, nic by se nestalo. A kdyby to nezkusila, možná si to jednou bude vyčítat.\nHermiona se necítila v poloprázdné Velké síni dobře ani se svými kamarády. Už ji unavovalo připomínat Harrymu a Ronovi, že Snape zachránil Harrymu život. Nemělo smysl se s nimi hádat, pro tyhle dva krátkozraké pitomce byl Snape vrah a tečka. Neviděli si ani na špičku nosu, i když Harryho podezřívala, že jen Ronovi přizvukuje a nechce říct, co si doopravdy myslí. Zato Ron byl jako obvykle citlivý jako pařez, některé věci by mu nedošly, ani kdyby mu je člověk dal písemně. Nakonec se tedy zvedla, popřála jim oběma dobrou noc a šla na kolej. Tedy spíš chtěla jít na kolej, nějak se jí spát nechtělo. Jejím myšlenkám vládl Snape. Vždycky ho obdivovala pro jeho intelekt a schopnosti, milovala tu jeho nenucenou eleganci a suverenitu. K muži, jako byl on, musela žena prostě vzhlížet. Jen kdyby se nechoval jako hulvát. Někdy se ve svých představách a teoriích o něm dostala i tak daleko, že uvažovala, jak asi vypadá nahý. Nedokázala si ho představit v posteli s nějakou ženou, jak se s ní miluje. Ne, na něco takového byl příliš vážný, příliš důstojný, příliš odlidštěný, nevypadal jako někdo, kdo je vůbec schopen podlehnout obyčejnému mrzkému chtíči. Vždyť nedokázal ani podlehnout prostému lidsky vřelému úsměvu.\nToulala se v zamyšlení po hradě a když vzhlédla, s překvapením zjistila, že stojí přímo před učebnou lektvarů. Už nejsem jeho studentka. Drží ho tu na příkaz ministerstva pod dohledem. Jako by se báli, že jim uteče. Může na mě křičet, ale nemůže mi nic udělat. Nemůže mi nic udělat! Lepší je rozhodnout se špatně, než se nerozhodnout vůbec.\nStála před kamennou sochou zmijozelského hada a dívala se do jejích prázdných očních důlků. Had měl na prsou znak zmijozelské koleje a s otevřenou tlamou a prázdnými očními důlky vypadal zlověstně. Pořád měl komnaty tady, protože Slughorn tu nechtěl bydlet za nic na světě. Ani se mu nedivila, jen člověk, který nemá rád lidi, který miluje své soukromí a samotu, si mohl vybrat k přebývání tohle místo. Neznala heslo, a tak musela vsunout ruku mezi rozevřené čelisti a stisknout hadí jazyk. Nebyl to příjemný pocit a byla ráda, když mohla ruku vytáhnout ven. Dlouhou chvíli se nic nedělo. Hermiona si trpce pomyslela, že kdyby byl pořád ještě zaměstnanec školy, určitě by si nedával tolik na čas. Nervózně přešlápla a přemýšlela, že možná nestojí o návštěvy nebo třeba spí, když se nečekaně otevřely těžké, staré dubové dveře vedle sochy. Hermionu poněkud jeho vzhled vyvedl z míry. Byla zvyklá na jeho nenucenou eleganci, a tak ji poněkud znechutilo, že má na sobě jen trenky z černého hedvábí, saténový župan nestydatě rozhalený a v ruce… láhev. I když na druhou stranu vypadal docela sexy.\nNěkolik vteřin na sebe zírali.\nHermiona měla najednou pocit, že má knedlík v krku.\n„Nebojíte se, že vás zavraždím?“ ušklíbl se.\nHermiona svraštila obočí.\n„Jste opilý!“ prohlásila znechuceně.\n„No a?“ odsekl. „Co je vám k čertu po tom?!“\n„Chtěla jsem s vámi mluvit.“\n„Nepozvete mě dál?“ odvážila se zeptat.\nNachýlil hlavu ke straně a několik vteřin na ni mlčky hleděl. Pak pokrčil rameny a ustoupil ze dveří. Hermiona kolem něj prošla a on za ní zavřel. I když si říkala, že je to absurdní, necítila se najednou dobře. Snažila se tedy věnovat pozornost interiéru. Na to, že Snape neměl manželku, a pokud věděla ani žádnou stálou přítelkyni, byla komnata zařízena vskutku vkusně někým, kdo měl smysl pro jednoduchou a účelnou eleganci. Pokoj byl ve tvaru šestiúhelníku. Dveře, jimiž ji pustil dovnitř byly v jedné hraně, naproti stál velký, ebenový, bohatě vyřezávaný stůl. V další stěně hned vedle stolu byl výklenek a v něm velká pohodlně vyhlížející postel. Zbylé dvě stěny, vyjma dveří pravděpodobně vedoucích do koupelny, byly kompletně zakryté převážně policemi s knihami. Byla tu rovněž vitrína s několika diplomy, bar a u krbu nízký stolek z černého skla, menší kožená pohovka a dvě pohodlná křesla – obojí černá kůže. Vlastně všechno tu bylo laděno do tmavých barev ať už šlo o stůl, křesla, vazbu knih nebo povlečení postele.\n„Co chcete?“ zeptal se Snape nedůtklivě, když se posadil za svůj stůl.\nHermionu rozčilovalo, že muž, ke kterému roky vzhlížela a snažila se jeho chování omlouvat, je opilý a chová se jako buran. Nejistě se posadila do jednoho křesla.\n„Proč jste přišla? Nebaví vás slavit s Potterem?“\nJméno Harryho vyslovil jako něco odporného, po čem mu v puse zůstala hnusná pachuť. „Chcete se pokochat pohledem, než mě zavřou?“ ušklíbl se trpce.\nZadívala se mu do očí a došlo jí, že není ani ze třetiny tak opilý, jak by chtěl, a ani z poloviny, jak se tváří.\n„Profesore Snape, já…“\n„Toho profesora si nechte od cesty,“ utrhl se na ni. „Jestli jste sem přišla projevovat mi svoje pitomé nebelvírské samaritánství, tak vás můžu ujistit, slečno hloupá a naivní, že o to nestojím!“\nNalil si do sklenice jantarově zbarvenou tekutinu a na ex ji vypil. Hleděla na něj a pomalu si uvědomovala, že nedokáže udržet svou obvyklou masku. Viděla chvílemi osamělého, unaveného a světem uštvaného muže, zahořklého člověka, který přišel o všechno. Nečekaně k němu pocítila lítost. Jenže Severus Snape nebyl muž, kterého byste museli litovat. Nedával soucit a sám o něj nestál. Neseděl tu a nesnažil se opít proto, že by naříkal nad svým osudem, ale proto, že měl vztek.\n„Já nejsem váš nepřítel,“ namítla tiše.\n„Nepřítel? Nikdy jsem nic takového neřekl,“ zavrtěl hlavou. „Ale kde je mé vychování. Dáte si něco k pití?“ otázal se a vstal. „Čaj? Kávu? Dýňový džus?“\nPři vyslovení posledního nápoje se ušklíbl. Pak ji sjel pohledem, který Hermioně nebyl ani trochu příjemný. Jako by byla najednou před ním nahá. „Nebo snad víno?“\n„Červené,“ odhodlala se a snažila se, aby se jí netřásl hlas.\nSnape vytáhl z baru dvě sklenice a zaprášenou láhev.\n„Tohle jsem si schovával na…zvláštní příležitost…jenže k takové už stejně nedojde, takže co s ní,“ řekl s pokrčením ramen a otevřel ji. Nalil do skleniček a jednu podal Hermioně. Pak se posadil do křesla naproti ní. Župan nebyl převázaný páskem, takže mohla obdivovat jeho štíhlé, pevné tělo a zároveň si nemohla nevšimnout ještě stále ne úplně zhojených ran. Dvě měl na hrudi, jednu na břiše a jedna se mu táhla až za okraj trenek dolů do slabin. Když pootočil hlavu ke krbu, všimla si, že další má na krku.\n„Na co si připijeme?“ osmělila se.\nObrátil pohled k ní. Plameny z krbu se mu odrážely v temně černých očí a dávaly jeho pohledu jistý nádech démoničnosti.\n„Na vás, slečno Grangerová. Na vaši hloupost, která vás sem přivedla,“ ušklíbl se a pozvedl sklenku.\n„A já v tom případě budu připíjet na vás,“ zašeptala, hlas se jí trochu třásl. „Na…muže, ke kterému jsem vždy vzhlížela.“\nJeho krátký, ostrý smích ji zabolel, jako by do ní vrazil nůž.\n„Na mne? Co na mě obdivujete? Že jsem vrah? Jste hloupější, než jsem si myslel,“ vysmál se jí.\nHermiona položila sklenku na stůl, vstala a rázně přešla k němu. Díval se na ni výsměšně, jako by ji vyzýval k souboji. Nevěděla pořádně, proč to dělá, ale chtěla mu už prostě jednou pro vždy zavřít tu jeho nevymáchanou hubu! Už měla dost těch jeho urážek a výsměchu. Rychle se k němu sklonila a políbila ho na rty. Chutnal po značkové whisky a voněl drahou kolínskou jemně kořeněné vůně.\n„Nejenže jste hloupá, ale i velice pošetilá,“ zašeptal, když se jejich rty oddělily.\n„Neměla jste sem chodit,“ řekl ještě tišeji.\nVyděšeně vykřikla, když ji strhl k sobě, a záměrně ji drsně políbil. Snažila se vymanit z jeho sevření, vzpírala se proti jeho pevnému, teplému tělu. A on ji držel jednou rukou za paži a druhou za vlasy, nedovolil ji ani sebemenší pohyb a drtil její rty jedním drsným polibkem za druhým. Pak se o kousek odtáhl, dovolil ji nadechnout se a zasyčel jí do ucha nečekaně smyslným hlasem: „Budete toho litovat.“\nNedovolil jí odpovědět, protože než se zmohla na jediné slovo, vzal ji do náruče a přenesl ji k posteli.\n„Co chcete dělat,“ zajíkla se vyděšeně. Tohle si neplánovala, tohle nechtěla, k tomu nemělo dojít!\nNeodpověděl jí, pustil ji na postel a sklonil se nad ní. Váha jeho těla ji přibila k posteli, jemný satén šustil pod jejím tělem. Bála se, jeho počáteční hrubost ji vyděsila, ale on ji nečekaně jemně přejel hřbetem ruky po tváři a pak ji něžně políbil. Tentokrát se vzepřela jen symbolicky, protože to bylo neuvěřitelně příjemné. Jeho jazyk vklouzl do jejích úst a škádlil ji, cítila teplo sálající z jeho svalů, líbila se jí jeho síla, s jakou ji držel. V jejích myšlenkách byl vysoko nad ní, povznesený a nedosažitelný. To nečekaně příchozí vědomí, že dosažitelný je, jí bralo dech snad víc, než to vášnivé líbání. Odtáhl se o kousek a pomalu ji olízl tvář, pak sjel rty až k linii jejího krku. Jemně ji kousal, ale chvílemi stiskl zuby silněji, až ji to zabolelo. Pravou ruku vsunul pod ní a znovu ji chytil za její bohatou hřívu neposedných vlasů, zatímco jeho levá ruka pomalu klouzala po jejím boku dolů. Jeho rty dosáhly jejího výstřihu a jeho levá ruka se začala snažit rozepnout její hábit. Slyšela jak jedna spona za druhou povoluje, ale dokázala myslet jen na jeho úzké rty, které ji doháněly k šílenství a teď se zase posouvaly po druhé straně jejího krku nahoru. Vysvlékl ji z hábitu a okamžitě jí začal rozvazovat kravatu a rozepínat halenku. Rukama svírala jeho ramena, mačkala satén jeho županu a co chvíli hledala jeho ústa ve vášnivém polibku. Posunul ji a vytáhl z pod jejího těla její hábit, který shodil na zem vedle postele. Kravata následovala a on se vrátil k rozepínání její halenky, už byl skoro v půlce. Její prsa uvězněná v bílé podprsence se pomalu vynořovala ze záhybů látky. Zkusila z něj svléknout župan, ale nedovolil jí to. Zato on nedočkavostí poslední knoflíčky halenky prostě utrhl. Ani si toho nevšimla. Tiskl se k ní a ona cítila, jak se o její stehno otírá něco velkého a tvrdého v jeho trenkách. Natáhla tam dolů ruku, ale i tentokrát ji odehnal a naznačil ji, že se má nadzvednout. Během chvilky se halenka připojila k hromádce jejího šatstva i s podprsenkou. Pevně ji sevřel a špičkou jazyka obkroužil jednu bradavku. Poprvé zasténala. Bylo to tak úžasné. Teď už se vůbec nebránila a možná, kdyby začala, znásilnil by ji. Jenže kdyby přestal, dožadovala by se toho nepochybně sama. Jeho teplý jazyk klouzal sem a tam, jeho ruce svíraly téměř bolestivě ta pevná ňadra. Jako upír se k jedné bradavce přisál, jemně ji kousal a sál, dokud neztvrdla. Totéž udělal s tou druhou. Hermiona se vzpínala proti jeho tělo, vzdychala a svírala v dlaních jemnou látku jeho županu, který mu sklouzl z jednoho ramene. Trochu se posunul a koleny jí rozevřel stehna. Levou rukou jí zajel mezi nohy. Kalhotky měla úplně promáčené a to vyvolalo na jeho tváři ďábelský úsměv.\n„Jsi můj Mefistofeles,“ zašeptala mu do ucha mezi steny, když ji hladil v rozkroku přes zvlhlé kalhotky.\nJemně ji kousl a kleknul si. Pomal jí stahoval kalhotky a ona se dívala. Monstrózní vyboulenina v jeho trenkách ji neodolatelně přitahovala. Ještě nikdy nahého muže neviděla, pokud nepočítala obrázky v pubertálních časopisech pro mudlovské holky. Chtěla si to prohlédnout na vlastní oči, sáhnout si na to. Jenže on byl daleko. Odhodil její spodní prádlo na zem a chvíli se na ni díval, jak tam leží téměř nahá, roztoužená. Sundal jí boty, ale sukni jí záměrně nechal. Vzrušovalo ho to, když byla částečně oblečená. Dívala se na něj, oči se jí leskly vzrušením a provokativně roztahovala stehna. Vsunul do jejího mokrého klína ukazováček, jak nejhlouběji dokázal. Vykřikla a vzepjala se proti jeho ruce. Laskal ji a vychutnával si její překvapené sténání. Opájel se tím pocitem, že jí ještě něco takového žádný muž neudělal. Vsunul do ní ještě dva prsty a zkušeně s nimi pohyboval uvnitř jejího žhavého těla. Jen pohled na ni mu způsoboval nesnesitelně bolestivou erekci. Hermiona Grangerová – ta malá šprtka, která mu věčně kecala do výkladu. Uvidíme, jestli bude taky tak žvanit, až se udělá, pomyslel si s úšklebkem a začal jí jazykem znovu laskat prsa. Svíjela se jako had, kroutila se a sténala stále hlasitěji. Na někoho, kdo věčně leží v knihách, si to tedy pořádně uměla vychutnat. V životě by ho nenapadlo, že zrovna ona bude při tom tak vyvádět. Zasouval prsty, co nejhlouběji to šlo, zrychloval pohyby a přitom nezapomínal druhou rukou mačkat její prsa, sát je, lízat, kousat – prostě dělat cokoli, co by ji pořádně rozpálilo. Když vycítil, že je jen kousek od orgasmu, věděl, že přišla konečně jeho chvíle. Jedním pohybem si stáhl trenky ke kolenům, vytáhl prsty ven a bez varování do ní tvrdě na jeden příraz pronikl až po kořen svého penisu. Vykřikla bolestí, protože si nebral servítky a zaryla mu nehty do odhaleného ramene tak, že to opravdu zabolelo. Vyhrkly jí slzy, zato jemu se skoro zatmělo před očima. Nečekal, že bude tak úzká. Chvíli se nehýbal a snažil se ovládnout to nutkání skončit to, co nejrychleji to půjde. Hermiona zamrkala. Bolest pomalu ustupovala a ona si uvědomovala tu velkou věc ve svém těle. Vyplňovalo ji to, pulzovalo to. Bolest nahrazovalo ohromení, že se do ní něco tak velkého vůbec vejde. Vnímala teplo jeho těla, jeho dech u svého ucha, jeho pevné sevření paží. Rukama ho hladila po nahých zádech, župan mu už dávno sklouzl a on z něj vyprostil ruce. Záhyby jemné chladivé látky teď decentně zakrývaly jejich boky, to spojení jejich těl. A pak se pohnul. Zpočátku to nebylo příjemné. Byl tak velký, tak velký. Ale s každým dalším pohybem jí mozek zatemňovala rozkoš. Měla pocit, že ho má až v žaludku. Možná proto se říká, že láska prochází žaludkem, napadlo ji. Snape začal přirážet pomalu, jemně, jakoby zkusmo. Naslouchal jejím stenům, které s každým přírazem stávaly hlasitější. Vzepřel se na rukou, župan z jejich těl definitivně sklouzl, teď byli spojeni jen genitáliemi. Přirážel tvrdě a hluboko. Svíjela se a vycházela mu vstříc, jako by to dělala odjakživa. Sténala hlasitě. Klesnul zpátky na ni, pevně ji sevřel a zakousnul se do jejího krku, kde pulzovala tepna a pak sál její kůži dokud jí „nevypálil cejch“. Teď byla jen jeho. Jeho přírazy byly stále kratší, drsnější, rychlejší. Zarýval jí nehty do zad, ale jí to nevadilo. Sklouzla rukama na jeho zadek, sevřela ho a sama ho vybízela k větší rychlosti. Na těle jim vystoupil pot, Snape měl zuby stisknuté, jeho svaly se napínaly k prasknutí. Hermiona stále hlasitěji vzdychala víc a víc, svíjela se, chtěla rychleji. A pak vykřikla nečekaně hlasitě, prohnula se v zádech a boky mu vyšla vstříc. Stahy jejích svalů v orgasmické extázi sevřely jeho penis jako ve svěráku. Tvrdě přirazil a skrz zatnuté zuby zavrčel jako zvíře. Cítila, jak ho z ní vytáhl ven a téměř okamžitě na její břicho dopadlo něco horkého. Rozstřikovalo se to po její kůži – horké, lepkavé, táhlé sperma. Se sténáním si vychutnával vlastní orgasmus a pak vyčerpaně klesnul na ni. Chvíli tak zůstali ležet a snažili se popadnout dech. Pak z ní Snape sklouzl, což docela ocenila, protože nebyl nejlehčí. Zpocené vlasy mu padaly do tváře a on je neustále třesoucí se rukou ohrnoval. Oči se mu leskly sexuálním uspokojením a tělo zase potem. Oba dýchali mělce a namáhavě, jako by právě doběhli maratón. Byl to Snape, kdo se první pohnul. Vstal a Hermiona si ho konečně mohla pořádně prohlédnout. Vysoký, štíhlý, linie jeho krku a ramen byla doslova božská. Na hrudi měl několik černých chlupů, ploché pevné břicho a od pupíku se mu táhla stopa černých chloupků, která ve slabinách přecházela v hustý porost, z něhož vystupoval jeho penis. Teď ochablý, ale pořád poměrně velký, štíhlý. Snape se ušklíbl, když si všiml, kam se dívá.\n„Sprchu?“ zeptal se ledabyle, otočil se a zamířil do koupelny.\nHermiona sledovala jeho vzdalující se hýždě. Byla unavená a třásla se. Nakonec si ale svlékla sukni a šla za ním. Stál pod proudem horké vody. Na okamžik zaváhala, ale nakonec si k němu vlezla. Trochu ustoupil, aby jí udělal místo, ale ona se záměrně otírala o jeho tělo, jako by tu nebyl pro ně oba prostor. Jakoby náhodou se dotkla hřbetem ruky jeho penisu a on se pousmál tím svým pokřiveným úsměvem, který dobře znala. Nepochybně mu musela připadat dětinská a pošetilá, hloupá, jak sám řekl, ale Hermiona nechtěla promarnit ani vteřinu z téhle nečekané příležitosti. Hladila ho, dotýkala se toho pevného, mokrého těla, přejížděla prsty po stopách po zranění, která utrpěl. Mlčky ji nechal dělat, co chce a jako by bezmyšlenkovitě se probíral jejími mokrými vlasy. Přejel konečky prstů po její páteři, až se zachvěla. Najednou ji od sebe odstrčil, natáhl se pro ručník, vylezl ze sprchy a omotal si ho kolem pasu. Nedokázala zakrýt zklamání.\n„Měla byste jít,“ řekl jí tiše a vrátil se do pokoje.\nVypnula sprchu, utřela se a šla za ním. Seděl na kraji postele a díval se někam do neurčita.\n„Měla byste jít, slečno Grangerová,“ řekl jí chladně a když se ho pokusila dotknout, odtáhl se.\nHermiona nechápala tu nečekanou změnu. Vlastně si nebyla jistá, zda se tenhle chlap vůbec pochopit dá. Přikývla, posbírala své šaty a šla se ke krbu obléct. Ani se na ní nepodíval, nerozloučil se. Po tom, co se stalo, ji to bolelo, ale nikdy si nedělala iluze, že by snad mohlo být něco…dostala mnohem víc, než si dokázala představit v těch nejdivočejších snech.\n„Nashledanou,“ řekla, když pokládala ruku na kliku.\nNeodpověděl. Skoro jí to vehnalo slzy do očí, ale zachovala si důstojnost a odešla v klidu – žádné scény, žádné slzy.\nHermiona stiskla jazyk sochy hada a pak zuřivě zabušila na dubové dveře. Třásla se a neměla daleko k pláči. Stejně jako před téměř dvěma týdny trvalo velmi dlouho, než otevřel. Bez pozdravu mu padla kolem krku a nic nedbala toho, že ji téměř štítivě odstrčil. Držel ji za paže, ale ona se snažila dostat k němu. Nepustil ji. Výraz jeho tváře byl znechucený. Hermiona klesla na zem a rozplakala se. Snape chvíli váhal, jako by zvažoval, zda ji má vzít dovnitř nebo vyhodit na chodbu, ale nakonec ji vytáhl na nohy a dovedl do křesla u krbu. Vrátil se zavřít dveře a Hermiona se mezitím trochu uklidnila. Pomůže mi. On mi pomůže, dušovala se a utírala si tváře.\n„Co to mělo znamenat?“ zeptal se ostře.\nChápala jeho rozmrzelost. Neměl rád scény jakéhokoli druhu.\n„Já…já…já to nedostala!“ zajíkla se Hermiona a málem se znovu rozplakala.\nSnape si otráveně povzdychl, vstal a u baru jí nalil do sklenice brandy. Vypila to na jeden lok a rozkašlala se.\n„Lepší?“ zeptal se jen tak ze zdvořilosti.\n„Nedostala jsem to. Co když jsem těhotná?“ řekla už klidně a upřela na něj oči.\nSednul si naproti ní.\n„Nejste těhotná,“ prohlásil překvapivě jistě.\n„Ale my jsme nepoužili…žádnou ochranu,“ špitla.\n„Myslíte, že si tohle neumím ohlídat?“ zavrčel dotčeně.\n„Ne, to ne,“ ujistila ho rychle. „Jenže přerušovaná soulož je jedna z nejméně…“\nUchopil ji za bradu ocelovým stiskem.\n„Možná u mudlů, ale ne u mne!“ zasyčel.\nPolkla. Tváří v tvář jeho vzteku i sebejistotě neobstály její obavy.\n„Jenže mě se to ještě nikdy nezpozdilo,“ zapochybovala a on ji sjel nepříjemným pohledem. Raději už nic neříkala. Seděli tam mlčky, ona nejistá a rozrušená, on naštvaný a napjatý.\nZvedla oči, které do teď upírala do sklenice, a podívala se na něj. Měl na sobě černé kalhoty, černou košili a byl bos, vypadal dobře, snad jen ta únava, již z něj cítila už tehdy večer, tu byla pořád. Navíc měl v očích takový uštvaný pohled. Věděla, že má za sebou další stání, ale netušila, zda proběhlo dobře nebo špatně. Denního věštce do soudní síně nepustili a Snape sám neposkytl žádné informace, stejně jako celý Starostolec. Případ byl příliš delikátní a nikdo nestál o jeho medializování.\nByl to Snape, kdo se první pohnul. Vstal a přešel za její křeslo, sklonil se k ní, shrnul jí vlasy stranou a políbil ji na krk. Hermiona se zachvěla, ale spíš proto, že se bála, aby se křeslo nepřevrhlo.\n„Pojď,“ zašeptal jí do ucha zastřeným hlasem.\nAni se nepohnula. Nevěděla, jestli to má udělat. Chtěla ho, ale bylo to správné? Obešel křeslo a jeho uhrančivé oči se do ní doslova zavrtávaly. A pak si začal rozepínal košili. Dělal to pomalu, nespěchal a přitom se na ni pořád díval. Polkla a cítila, jak se jejím tělem šíří horko. Rozepnul si košili a nechal ji pomalu sklouznout z paží na zem ke svým nohám. Na jeho těle nebylo už ani památky po nějakém zranění. Jen tam tak stál a díval se na ni. Hermiona se snažila nereagovat, ale nešlo se na něj nedívat.\n„Tohle není…správné,“ namítla tichounce.\nJen se usmál a rozepnul si poklopec. Když si přetáhnul kalhoty přes boky, sklouzly po jeho štíhlých nohách. Vyprostil z nich bosé nohy a odkopl je i s košilí stranou. Teď už se mohla stěží tvářit, že jí to je jedno, když tu stál jen v černých slipech a zkoumavě se na ni díval. Vstala a došla k němu. Přitiskla se k tomu nádhernému tělu a začala hladově hledat jeho rty. Její ruce hladily jeho hrudník a sjížděly pomalu dolů až k okraji slipů. Chvílemi konečky prstů zajela i pod ně, ale dál se nějak neodvážila. Líbal ji vášnivě, drsně, jak bylo jeho zvykem, točila se jí z toho hlava. Celé ty roky ji nenáviděl, urážel, přehlížel a najednou ji chtěl, najednou ho mohla mít. Zítra bude slavnostní zakončení a pak ze školy odejde, takže proč si tuhle poslední noc pořádně neužít. Odtáhla se a shodila ho do křesla. Nebránil se. Odstoupila od něj a pomalu se svlékla do spodního prádla. Natáhl se dopředu, uchopil ji za zápěstí pravé ruky a přitáhl si ji k sobě. Hermiona se usmála, když ji pevně stisknul ve svém náručí a jeho rty se vydaly na smyslné zkoumání jejího krku. Minule si odnesla pěkných pár modřin, několik škrábanců a dva kousance. Byla rozhodnutá mu to dneska oplatit. Teď chtěla aspoň chvíli určovat pravidla hry ona. Vzepřela se proti jeho hrudi a snažila se vymanit z jeho sevření. Cítila, že se jejím snažením baví, ale umanutě pokračovala. Nakonec ji pustil, zjevně zvědavý, co má za lubem. Zhluboka se nadechla, klekla si před něj a třesoucíma rukama mu začala stahovat slipy. Ten jeho pobavený, trochu výsměšný výraz ji rozčiloval, ale ignoroval ho. Nakonec se přece jen trochu nadzvedl a nechal ji, aby ho svlékla. I když se snažila převzít iniciativu, pořád to byl on, kdo určoval, co smí a co ne. Přejela mu rukou po nahém stehně a snažila se nezírat na jeho penis – tak moc. Ještě nebyl tak úplně vzrušený, i když už to na něm bylo znát. Rozpačitě se k němu přitiskla. Políbil ji a ona sjela rty na jeho krk. Odhrnula mu vlasy a laskala jazykem i zuby jeho nádhernou šíji. Dnes to byla ona, kdo se s chutí zakousl do jeho krku, ale když se pokusila oplatit mu to znaménko, které musela několik dní pečlivě přede všemi skrývat, odstrčil ji. Zabořil prsty do jejích vlasů a pomalu ji tlačil dolů. Pochopila, co chce a pokusila se vzepřít. Nelíbila se jí ta představa, ale byl silnější.\n„Ne,“ zasténala vyděšeně, ale to už měla jeho rozkrok přímo před obličejem. Vzhlédla prosebně k němu. Příčilo se jí vzít to do pusy. Navzdory tomu, že celé jeho tělo vonělo, jako by si krátce před jejím příchodem dal koupel.\nHermiona užasla. Ještě nikdy neslyšela od něj takové slovo. Vždyť už dávno uvěřila, že ho ani nezná. Váhavě posunula hlavu dopředu a hebká špička jeho napůl ztopořeného penisu se otřela o její rty. Nejistě ji políbila a pak vystrčila jazyk a zkusmo ji olízla. Nebylo to tak špatné. Pustil ji a mírně roztáhl nohy.\n„Zavři oči,“ požádala ho, protože se styděla. Nechtěla, aby se díval. Ušklíbl se, ale poslechl.\nPřiměla ho rozevřít stehna víc, aby se mezi ně vešla. Vlastně se jí to líbilo, jak se jí tu nabízel. Přejela prsty po jeho břiše, klouzala dolů přes porost chlupů a pak se dotkla jeho penisu – letmo a rychle. Všimla si, že se usmál. Urazilo ji to, že se jejími pokusy tak baví. Sevřela ho tedy jemně v ruce a zkusmo stáhla předkožku. A znovu. A zase. Cítila, jak se v její ruce napřimuje, tvrdne a zvětšuje se. Laskala ho, dokud nedosáhl plné erekce. Užívala si kontakt s tou hebkou kůží. Byl tak velký a horký. Vzrušovalo ji dotýkat se ho. Prohlížela si tu obří věc trčící do vzduchu a nemohla věřit tomu, že by něco takového měla vzít do pusy. Laskala ho a váhala. Na špičce žaludu se objevila první kapička touhy. Vystrčila jazyk, aby ji slízla, a Snape toho zneužil. Položil jí ruku do týlu a proti její vlastní vůli ji přiměl, aby ho vzala do pusy. Skoro se udusila, ale on ji naštěstí pustil, takže se mohla trochu stáhnout. Zkoumala tu novou perspektivu, když už se tedy do ní dostala. Nebylo to vlastně nepříjemné. Penis byl bez chuti, akorát na špičce trochu slaný. Zkoumavě rejdila jazykem po citlivém žaludu a Snapeovi unikl první vzdech. Líbilo se mu to a moc, což Hermionu povzbudilo. Chtěla ho vidět svíjet se, jako se ona svíjela minule díky jeho pozornosti. To byla zatraceně dobrá motivace. Zakulatila rty do O a začala rytmicky pohybovat hlavou. Přitom sledovala jeho reakce. Zaklonil hlavu a občas tiše zasténal. Jak se snažila víc a víc sevřel rukama opěrky křesla a po chvíli jí začal vycházet vstříc boky. Jenže Hermiona byla nezkušená. Brzy jí došel dech i síly a bylo jí jasné, že Snapea nedokáže vynést do těch nadpozemských výšin, jako on ji. Nevypadal, že mu to ale vadí. Když se posadila na kožešinu, kterou si od krbu přitáhla před křeslo, aby ji nebolela kolena, tvář zarudlou vzrušením, námahou a možná i nedostatkem vzduchu, lehce se usmíval. Pak vstal a do křesla si nejistě sedla ona. Tušila, že se teď role vymění, ale nevěděla, zda to chce. Přišlo jí to odporné, ale styděla se říct mu, zda by nejdřív nemohla jít osprchovat. Roztáhl jí nohy a ona raději zavřela oči. A pak se celé její tělo zachvělo. Bylo to fantastické. Zapomněla na všechna pro a proti. Jeho jazyk byl překvapivě dlouhý a tvrdý a laskal ji s nečekanou intenzitou. Chvěla se, křičela a svíjela se. Lízal a sál ji klitoris, pak zase zajel trochu dovnitř, úplně z toho šílela. Ani netušila, že jí jazykem vypisuje do klína svoje vlastní jméno, hlavně že ty pohyby jí způsobovaly neskutečnou rozkoš. Když přestal, zanaříkala: „Ne, ještě.“\nSnape se usmál, vzal ji do náruče a položil na břicho na pohovku. Přiměl ji, aby se zvedla na všechny čtyři a pak do ní vnikl zezadu. Zavyla rozkoší. V téhle poloze do ní vnikal ještě hlouběji než normálně, navíc ji mohl hladit prsa nebo mezi nohama. Přirážel tvrdě a hluboko, vychutnával si její vzdechy a sténání. Hermiona zatínala prsty do pohovky, doslova se opékala na rožni svého chtíče. A pak dostala nápad. Jednu ruku natáhla dozadu a sevřela v dlani jeho varlata. Překvapila ho. Jemně se ho dotýkala, chvílemi sjížděla prstem ke kořeni jeho penisu, který se zabodával do jejího těla jako dlouhé, štíhlé, tvrdé kopí a vůbec netušila, že prst, který si opřela v místech mezi jeho šourkem a řití, ho dovádí k šílenství. Teď už chápal, proč Lucius Malfoy říkával, že od nezkušených žen se lze ledasčemu přiučit.\n„Dneska to bude až do konce, nemáš se čeho bát,“ zašeptal ji do ucha mezi vlastními steny.\nJí bylo jedno, co jí říká. S každým jeho krátkým, prudkým přírazem se blížila k vyvrcholení. Mohl na ni mluvit třeba svahilsky. Když jí to přišlo, křičela jako smyslů zbavená a raději pustila jeho šourek. Snape zaklonil hlavu, zavřel oči a po několika opravdu tvrdých, křečovitých přírazech naplnil její tělo produktem vlastního chtíče. Lehnul si na její záda, lehce pohupoval boky a lapal po dechu stejně jako ona. Snažila se jeho penis v sobě udržet, ale když ochabl, vyklouzl ven sám. Cítila, jak z ní teče jeho sperma a o chvíli později zjistila, že i krev – dostala to. Byla teď doopravdy navýsost spokojená. Dali si sprchu a když odcházela, řekla mu: „Školní léta jsou vážně nejkrásnější. Uvidíme se ještě někdy?“\nSnape se na ni zadíval a pak se usmál takovým tím smutným, trpkým úsměvem a řekl jen: „Sbohem, slečno Grangerová.“\nTři dny poté se Hermiona Grangerová dočetla v Denním věštci, že Severus Snape byl zatčen a odsouzen za vraždu Albuse Brumbála a použití kletby, která se nepromíjí, na doživotí do Azkabanu bez možnosti odvolání či zmírnění trestu. Při téměř úspěšném pokusu o útěk byl těžce poraněn a po několika hodinovém boji svým zraněním v nemocnici sv. Munga podlehl.\nHermiona se nikdy nemohla zbavit pocitu, že to, co se mezi nimi odehrálo, se stalo proto, že věděl, že bude odsouzen, a že se zabít nechal, aby nemusel strávit zbytek života ve vězení. Byla svým způsobem pyšná na to, že ona byla tou poslední, se kterou byl jako muž. A jeho smrt ji bolela víc, než by si kdy pomyslela. Navzdory všemu to byl výjimečný člověk.


Dračí doupě Dragonstorm Genesis - Povolání OC Charakterkterů\nÚvod » Povolání OC Charakterkterů\nJe dalším parametrem k tvorbě postavy. Je to vlastně zaměření vaší postavy pro její další vývoj. V tomto serveru si můžete vybrat z těchto povolání.\nChodec: je povolání strážce zákona.Toulá se od vesnice k vesnici a zahání zlé nestvůry od lidských příbytků.Časem se naučí nahlížet do lidských duší.\nStopař: povolání hraničáře jež se specializuje na vystopování zločinců či kořisti. Ovládá zachycující techniky s řetězem a lasem. Je to jezdec na koni. Dobře se orientuje v terénu. Vozí sebou petrolejovou lucernu přivázanou na dlouhém kovovém bydlu. Můžete je poznat taky díky uvázaném lasu na boku koně u brašen, řetězu uvázaném od levého boku k pravému rameni. Jako zbraň se k němu hodí dlouhý těžký meč, kosa nebo oboustranný meč. Povětšinou spolupracuje s chodci.\nžoldák: bojovník, šermíř či jiný válečník. Povolání všech ras. Jde o poutníka který se nechává najímat do služeb jiných jako vojenská síla. Za splnění daného úkolu je vyplacen přiměřeným žoldem.\nObchodník: je běžné povolání. Hráč s tímto povolání nabízí, vyměňuje či smlouvá zboží. Jezdí povozem po městech a regionech a nabízí své zboží. Můžete jej využít i jako zastaváře.\nkovář-zbrojíř: povolání vhodné povětšinou pro trpaslíky a občany. Jsou to kováři vyrábějící meče a jiné výzbroje. Tuto výzbroj pak mohou nabízet ve svém obchodě, nebo za menší provizi nabídnout projíždějící obchodníkovy.\ntruhlář: náplní této práce je výroba povozů a jiných užitkových dřevěných předmětů ( nábytek, vědra.....)\nmlynář: zajišťuje přísun obylí v mlýnech a hospodaří na polích a statcích.\nkonzumní obchodník: je obsluha krámů s potravinami zeleninou, ovocem, masem " celkově potraviny"\nzloděj: je mrštný a umí se vloudit do přízně jiných lidí. V boji zpravidla nestojí v první řadě, ale dokáže i tvrdě zasáhnout zejména z dálky. Jedná se o odborníky na nebezpečné situace, které vyžadují důvtip a obratnost místo hrubé síly. Klíčové je hledání a odstraňování pastí. Vlastnosti povolání: obratnost a charisma.\nlapka: prohlubuje své schopnosti v oblastech tichého a nenápadného pohybu. Navíc umí unikat z pout, imitovat hlasy či působit nenápadně v davu.\nSicco: je vládcem podsvětí. Prohlubuje své diplomatické schopnosti. Kromě toho je schopen vytvářet zločinecké sítě a zadávat jim různé úkoly, jako krádeže, únosy, vraždy, sabotáže, ale třeba i ochranu osob či budov.\nAssassin: je povolání tichého nájemného zabijáka, který svůj cíl odstraněný beze známky jeho přítomnosti. Zametá i stopy po sobě. K jeho nejčastějším zbraním patří Assasinská výzbroj.\nAlchymista: Povolání převážně pro magické charaktery. Je šikovný a hodně vydrží. Zabývá se výrobou lektvarů a různých magických předmětů. Dle znění pravidel v boji obvykle nepomáhá přímo, ale prostřednictvím svého umění. V praxi je v boji platným pomocníkem díky vyšší obratnosti dobře střílí a díky odolnosti i dost vydrží.\nZaklínač: Je povolání mága, který se specializuje na kletby a mučící kouzla. Je obratný a bystrý. Avšak jeho bojová technika na blízko není moc dobrá. Povětšinou nosí u sebe hole.\nvěštec: ovládá moc dvou světů a astrálních sfér Astrální sféry mu umožňují nahlížet do minulosti, současnosti či budoucnosti a později ji třeba i měnit, ne však svým přičiněním. Funguje jako astrální most času a astronomické síly. Jež se časem také naučí ovládat. Je to povolání výhradně mágů a je dosti náročné. Nosí u sebe hůl specifickou pro jeho oblast.\nválečník: Je povoláním celkem sbělím. Je pro všechny rasy. Je podobné jako žoldák. Ale je v nich rozdíl. Jako žoldák totiž můžete kdykoliv odejít a najmout se jinde. Ale jako válečník jste vázán vojenskou úmluvou danému království po dobu jeho trvání. Nejčastěji jsou nabírání


Cestovní doplňky pro psy TRIXIE | ElektroMedia.cz\nCestovní doplňky pro psy TRIXIE\nJsme autorizovaným prodejcem TRIXIE. Pokud vybíráte Cestovní doplňky pro psy TRIXIE, doporučujeme vám nákup produktů, které jsou nyní v akci. U vybraných výrobků TRIXIE obvykle nabízíme akční cenu, dárek nebo dopravu zdarma. Při nákupu vám také pomůžou rady, zkušenosti, diskuse, komentáře a recenze našich zákazníků.\nLevné a nejlevnější Cestovní doplňky pro psy TRIXIE na ElektroMedia.cz? Sleva? Ano! Využijte naše akční nabídky a nakoupíte Cestovní doplňky pro psy TRIXIE za přitažlivě nízké, akční ceny. U vybraných produktů naleznete symboly Novinka, Výprodej nebo Akce. Takto označené Cestovní doplňky pro psy TRIXIE nabízíme pouze do ukončení platnosti akce nebo do vyprodání skladových zásob. Dostupnost zboží uvádíme u každého spotřebiče, Cestovní doplňky pro psy TRIXIE máme obvykle skladem. Naši elektro specialisté vám ochotně poradí, jak nakupovat Cestovní doplňky pro psy TRIXIE a při nákupu vám také pomohou recenze, diskuze, zkušenosti a doporučení majitelů. Výběr elektroniky (jako jsou například Cestovní doplňky pro psy TRIXIE) vám usnadní filtrování podle různých parametrů (technické parametry nebo dárek či doprava zdarma). Chcete si Cestovní doplňky pro psy TRIXIE prohlédnout? Přijďte na naše kamenné prodejny v Praze a v Tachově. Důvěřujte obchodu s tradicí! Autorizovaný e-shop ElektroMedia.cz prodává kvalitní, značkovou elektroniku již od roku 2001.


MFK Karviná – Reportáž ze zápasu: Karviná - Opava 3:0\nNa Kovoně se slavilo, Karviná porazila Opavu 3:0\nVítězství posunulo tým trenéra Webera na celý týden do čela druholigové tabulky! Karvinští byli od začátku utkání lepší, což dokreslili dvěma góly do poločasu. Po přestávce převzala iniciativu Opava, ale srazil je druhý zásah v utkání Budínského.\nPindroch – Růžička, Dreksa, Jovanović, Eismann – Sedlák – Moravec, Budínský, Lupčo (62. Glaser), Juřena (71. Fiala) – Urgela (84. Kurušta).\nVašek – Hrabina, Simerský, Dvorník, Čelůstka – Horka (46. Machálek), Žídek – Jurečka (46. Grussmann), Jursa (82. Svatonský), Schaffartzik – Kuzmanović.\nBranky: 31. a 73. Budínský, 18. Urgela\nŽK: Glaser - Jursa\nRozhodčí: Houdek – Hrabovský, Kožár\nDomácí před utkáním řešili obsazení krajních záložníků, neboť nemohli nastoupit Sivrić, Puchel ani zraněný Zelený, a tak příležitost dostal Václav Juřena. První poločas zcela jasně ovládl domácí tým, což korunoval dvěma přesnými zásahy.\nNejprve se poprvé v sezóně prosadil z dorážky střelec Lubomír Urgela, to běžela 18. minuta. Vzápětí mohl po standardní situaci vyrovnat hostující Jurečka, ale zády k bráně nezamířil přesně. Svůj první pozdrav na hostující bránu vyslal ve 28. minutě Lukáš Budínský, těsně minul. Za tři minuty už byl ale přesný. Tvrdou střelou na vzdálenější tyč zvýšil na dvougólový rozdíl.\nDomácí bez problémů hlídali náskok, vystrašil jen až těsně před pauzou Horka, ale Pindroch výborně zasáhl. Velkou šanci měl ještě Lupčo, ale jasné šanci zaváhal. V poločasové přestávce reagoval hostující trenér Baránek dvojím střídáním a najednou bylo opavských hráčů všude plno. Aktivní byl především Grussmann. Nejprve jeho pokus hlavou vytáhl domácí gólman a vzápětí připravil šanci Machálkovi, jemuž radost překazil na brankové čáře Dreksa.\nO rozhodující třetí gól, který definitivně rozhodl o osudu utkání, se zasloužil po hezké rychlé kombinaci Fialy s Moravcem v 73. minutě opět Budínský a se čtyřmi góly vévodí tabulce střelců. V závěru měl dvě obrovské šance střídající Kurušta, ale nedal, což mu nikdo za již rozhodnutého stavu vyčítat nebude. Dalším plusem je nula gólmana Pindrocha. Ten už ve čtvrtém utkání v řadě udržel čisté konto. Ale to nejpodstatnější je, že Karvinští se budou celý týden vyhřívat v čele tabulky, což tady ještě nikdy nebylo.\nDomácí trenér Jozef Weber: „Odehráli jsme výborný zápas a především první půle byla dosud tou nejkomplexnější! Může nás mrzet, že jsme akorát nepřidali třetí gól, protože po přestávce Opava dvacet minut kousala. Zlomil ji až druhý Budínského gól v zápase. Jestli klukům odpustím nedělní ranní trénink? Ne, máme za sebou teprve pět kol a je potřeba se držet při zemi.“\nHostující trenér Jan Baránek: „Zasloužená výhra domácích, kteří byli od začátku jasně lepší. Právě špatná první půle rozhodla o naší první porážce v této sezóně. Po poločasové bouřce jsme udělali nějaké změny, ale své příležitosti jsme neproměnili. Když domácí přidali třetí gól, bylo jasno.“\nPreview k zápasu 4.9.2015\nSlezské derby je tady, kdo přijde o neporazitelnost?\nDivácky velmi atraktivní duel je na programu ve Sportovním centru Kovona. Domácí tým hostí v sobotu odpoledne Opavu. Čeká se opět vyrovnaný zápas, ve kterém může rozhodnout opět klidně jediný gól.\nOhlasy po zápase 6.9.2015\nPrvní místo je hezké, ale teď nic neznamená, říká Urgela\nAž v pátém kole se gólově prosadil nejlepší karvinský střelec minulé sezóny Lubomír Urgela. V 18. minutě důležitým prvním gólem nalomil sebevědomí SFC. Po zápase pochopitelně neskrýval spokojenost.


2014–2020 Realizace Strategie\nStrategie SO ORP Benešov\nMAP pro vzdělávání\nV únoru startuje nový Klub tvůrčího psaní pro žáky 5.–9. tříd ORP Benešov\nZpráva ze dne 15. ledna 2021\nZačátkem února zahajuje svou činnost nový Klub tvůrčího psaní, který je určen žákům 5.–9. tříd základních škol ORP Benešov, kteří rádi popustí uzdu své fantazie a budou v přátelském kolektivu nadšených psavců tvořit malé i větší příběhy. Klub bude probíhat od 1. února do konce června každé pondělí od 16.30 do 17.30 hodin v zasedací místnosti Posázaví o.p.s. v piaristické koleji v Benešově (Masarykovo náměstí 1). Je realizován v rámci projektu MAP II ORP Benešov a tvůrčími lekcemi provede děti Bc. Jan Vavřín.\nNa děti čeká série tvůrčích úkolů, nejrůznějších her se slovy, zorientování se v základních principech literárních žánrů, tvorba filmového scénáře, beseda se spisovatelem, návštěva tiskárny či redakce a další inspirativní zážitky.\nKlub tvůrčího psaní při MAP II ORP Benešov vzniká z podnětu pracovní skupiny Čtenářská gramotnost. „Velmi zodpovědně jsme vybírali lektora, konzultovali obsah s odborníky, klub připravili tak, aby měl pestrou náplň a přinesl žákům mnoho nových zážitků. Věříme tedy, že se bude líbit. Rádi bychom v něm přivítali děti, které mají o psaní opravdový zájem, a umožnili jim, aby mohly rozvíjet svůj talent,“ říká koordinátorka projektu MAP II Helena Šešinová.\nKlub bude probíhat prezenčně. Pokud by epidemiologická situace neumožnila scházet se už od začátku února, organizační tým by zahájení klubu operativně posunul. Až se klub rozběhne, bude-li to situace vyžadovat, mohou se některá setkání uskutečnit online, ale prvních několik lekcí proběhne naživo, aby se navázaly hezké vazby mezi dětmi a lektorem.\nMaximální počet dětí v klubu bude 15. Při převisu zájemců dostanou přednost děti, které se přihlásily dříve. Díky prostředkům z MAP II ORP Benešov bude pro přihlášené děti Klub tvůrčího psaní zdarma.\nVyplněnou přihlášku (viz příloha) je třeba nejpozději do 26. 1. 2021 zaslat e-mailem na info@posazavi.com Originál, včetně podpisů zákonných zástupců, pak žáci přinesou na první lekci.\n© 2004–2021 Posázaví o.p.s.


UNIQA obnovuje provoz své pobočkové sítě - oPojištění.cz\n4.5.2020\tTiskové zprávy\nPo sedmi týdnech jsou od dnešního dne postupně znovu otevírána obchodní místa UNIQA po celé České republice pro zákazníky. Všude budou dodržována nařízení a opatření ke zvýšené hygieně v zájmu prevence nákazy koronavirem.\nProvozní doba se bude vracet do obvyklých časů, na niž jsou klienti v daném místě zvyklí. S ohledem na situaci však je možné, že dočasně bude otvírací doba zatím upravena nebo zkrácena. Proto je vhodné si ji vždy ověřit předem na webové stránce https://www.uniqa.cz/kontakty/, kde je pravidelně aktualizována v souladu s vývojem.\nUNIQA dodrží na všech otevíraných obchodních místech hygienické požadavky v souladu s potřebnou prevencí nákazy: jednací místa byla vybavena ochrannými skleněnými přepážkami a na místě jsou k dispozici dezinfekční prostředky.\nMohlo by vás zajímat: Sloupek Kateřiny Lhotské: Dubnové ozvěny\nProUNIQA hledá: Rizikový inženýr pro pojištění majetku a techniky\nAsseco Central Europe expanduje na mezinárodním trhu digitálního pojištění\nESET: Nejvážnější hrozbou zůstává spyware, který cílí na uživatelská hesla


Novoročních 30 - Fotky - Bike-forum.cz\ncyklotrasa 5215 mezi Hosovem a Vysokou\npočasí bylo po ránu dobré\nv kalendáři 1.1.2021 na teploměru -5, je čas vyrazit\nzastávka u rybníka https://mapy.cz/s/gukusubeso\npod zatáčkou v lese\ncestou na Popice\nled byl jako zrcadlo, ale pevnost jsem nezkoušel\nhorizont, v povzdálí Popice\nodbočka na Kostelec trasa 5090\n5090 Třešť - Rohozná\ni přes datum v kalendáři probíhalo pálení větv\nrozcestník na 5090 "Pod korunním vrchem 634 m n.m."\no kousek dál ..\n... podjedu to?\njo, ale radši jsem slezl, výška byla tě\nale tohle musím nějak přelézt, nebo obejít (zvolil jsem obejití)\nslunce se dralo v\nkontrola pozice ...\na nezbytné foto\nželezniční trať Kostelec - Jihlava\nČeřínek na dostřel, ale dnes ne\nu Dvorců, už byla vidět oblačnost\nale ještě nic hrozného\npanorama u Dvorců\nv dálce zamrzlá hladina v.n. Hubeno\nchatová oblast u vodní nádrže Hube\nmezi Hubenovem a Ježenou\nza Ježenou začíná padat\npouštím i druhou blikač\nodbočka na Jiřín, už v mlze\na jedu dál, směr Výskytná\nrybník na Plandrec\nhladina opět jako zrcadlo, jsou -4 st. C\njakoby to bylo uřízn\nI když se mi ráno moc nechtělo, tak jsem se nakonec přinutil vyjet. Motivací totiž byl včerejší konec sezóny a dnešní začátek nové sezóny 2021. Vyrazil jsem ráno v 10. Na teploměru –5, venku mlha, která se v době výjezdu zvedla. Vyrazil jsem opět na Hosov a dál po cyklotrase 5215, v Popicích na odbočce jsem pokračoval na Třešť. V Popickém kopci doprava na Kostelec, dál na Cejli, Dvorce, Hubenov, Ježenou, Výskytnou nad Jihlavou, Plandry a domů.\ndélka 34,19 km\ndoba 2h 18min\n542 nastoupaných metrů\nprůměr 14,85 km/h\nmiťo: dík, ta atmosféra nebyla jen vidět, ale i cítit :D\nParáda. Ta mýtina se zbytky ohňů má zvláštní atmosféru.\nmamko: Šumava je krásná, ale jak jsem tady už několikrát psal. Jsem jediný řidič v rodině s zbytek rodiny, nemá pro moje cyklonadšení pochopení, takže jim to musím vždy nějak vykompenzovat.\nTen vyžínač, bych neriskl, nemám na to koule, slezl bych, byť jen pro jistotu, že zůstanu celej…\nMikeši, přijeď někdy na Šumavu, tady si zaskáčeš přes poražené stromy s kolem na zádech :-D Nějaká cyklotrasa nebo turistická značená trasa jsou lesákům dost šumák… oni v těch lesích hospodaří a turisty a kolaře tam jen trpí.\nJinak ohledně toho podjíždění… jednou jel naproti mně po úzké silnici traktor s rukou a vyžínačem příkopů… no, tak se mi povedlo projet mezi ním a tím mulčovačem pod tou zdviženou rukou. Teda, bylo to těsné trochu, no :-)\nBáro, to ti věřím, ale nepočítal jsem s tím, že když ty stromy podříznou, že je tam nechají jen tak ležet, o to spíš, když je to značená cyklotrasa…\nMikeši, jsem myslela tu kládu mezi dvěma hranicemi. Ve výšce hlavy to může být až nebezpečné, bych to určitě taky převedla. Padlý strom jsem obcházela onehdá, taky jsem musela nést kolo lesem po šikmé stráni, to jsou chvíle, kdy ocením klipsny a normální boty ;-).\nBaro: ne, kláda tam byla uložená mezi dvěmi hranicemi, ale výšce hlavy, tak jsem raději slezl. Ale ta následující, tak tam jsem to musel přenést, bylo tam odhadem 7 stromů přes cestu a dělej co umíš a v tretrách to moc dobře nešlo. Ti lesáci koukali jak sovy, když mě viděli, scenérie byla působivá, tak jsem to cvakl.\nProč se té stovky tak bojíte? Vždyť tady zajede třetinu za dvě a čtvrt hodiny,tak to snad za celej den dokáže třikrát zopáknout, ne? V létě je světlo 16 hodin, to se může ještě někde čtyři hodiny válet, aji kdyby každých těch 33 km jel průměrkou pod deset.\nTaky chci letos zkusit stovku ale nevím nevím…\nHezké fotky jsi cestou pořídil, pěkně tam máš. Trocha sluníčka byla a po umrzlém to aspoň pěkně jelo. Námraza jak z cukřenky tomu dala zimní šmrnc :-)\nČtrnáctka se mi líbí, dým z ohňů, rozrytá holá pláň, slunce a mráz, taková působivá kombinace.\nKláda přes cestu tam byla jako závora? To přece není tak jednoduchý uložit takový kmen…\nmamko, díky za povzbuzení, klidně pojedu, jen mám pocit, že můj metrák Kotwík neutáhne :D. Ale věřím tomu, když se rozhodnu a hecnu, tak to dám, tak to dám, i když to kilo je fakt výzva. Jo to pálení větví vypadalo zvláštně, ty dělníci na mě koukali, jak na boží zjevení :-)\nMikeši, pěkná vyjížďka a super, že ses hecnul. Mně se líbí ta čtrnáctá fotka s pálením větví, to je jak nějaká oblast gejzírů :-)\nJinak koukám, že už máš dalšího mentora na tu Tvou chimérickou stovku :-D S kotwíkem klidně jeď, ten Tě kdyžtak dotáhne ;-)\nDědku, Pepo: děkuju, počasí bylo super, zkazilo se až kolem dvanácté a už se to nezlepšilo. Těch fotek bylo asi 50, nedal jsem je sem všechny, nechci unudit k smrti počtem obrázků :-)\nMikeši paráda :-) měls kliku i na počásko .\nPěkně Mikeši. To jsi toho teda nafotil :-) Krásná vyjížďka v takovém mrazu.\nBáro: neboj se, mlha bude na těch fotkách až přijdu domů… Musím to trochu vyřídit…\nKotwíku: neboj, dnes to bylo z vlastního hecu. Prostě jsem to chtěl. Zítra dám oraz a pak uvidím. Každopádně úvod sezóny mám splněné, no to kilo snad dám, budu trénovat ;-)\nSandy: mě na pivo nežije, ale třeba se někdy potkáme ;-)\nSluníčko svítilo i u vás, tak to ta mlha byla snad jen na Jižní Moravě.\nS kilometrama jsme na tom stejně, mně to dnes taky vyšlo na třicet, ale byla jsem venku tři hodiny, jezdím pomaleji a do kopce mi to nejede vůbec…\nKocůre paráda, hlavně taky regeneračka, nezapomínej :-) V létě jedem kilo :-)\nMotá se okolo a na pivo nezajde. Ty ty ty\nSuper! Taky se mi po noční vůbec nechtelo. Do toho jsem dojel ke kamosovi, naložili kolo a dojeli na místo. Tam jsem zjistil, ze mám pevnou osu u sebe v autě. Tak zase zpět a pak znovu na místo :D Na masce zarazenej pták :D a když jsem vezl kolo tak riditka jebly do bočního skla.


- Jizerské hory - Ještěd - Liberec | Česko na Světadílech\nJeštěd - Liberec\n(500 – 944 m. n. m.)\nHora Ještěd měřící 1012 metrů nad mořem se nachází nedaleko Liberce na severu Čech. Na jeho vrcholu stojí známý televizní vysílač, v jehož dolní části je umístěn hotel a restaurace. Až na vrchol Ještědu vedou lanovky a na jeho svazích se nachází lyžařské středisko, které se stalo městským lyžařským střediskem obyvatel Liberce. Toto lyžařské středisko je snad nejpřístupnějším areálem v Čechách, protože se k němu dá dojet libereckou městskou tramvajovou linkou.\nSki areál Ještěd je dnes expandujícím lyžařským střediskem a v roce 2009 se zde bude dokonce konat mistrovství světa v klasickém lyžování. Zdejší areál je jedním z nejlepších horských středisek v zemi, je také klasifikován čtyřmi hvězdičkami. Sjezdové tratě jsou různé náročnosti, vhodné jak pro rodiny s dětmi i pro zkušené lyžaře. Lyžuje se hlavně na východním úbočí Ještědu, Černého vrchu a Skalky, kam se můžete nechat vyvézt 2 čtyřsedačkami a jednou kabinovou lanovkou. Nejdelší sjezdovkou je červená Liberecká dlouhá 1450 metrů s převýšením 300 metrů. Je to příjemná sjezdovka, která spojuje celý areál a je vhodná pro všechny typy lyžařů. Jednou z nejlepších sjezdovek v České republice a dominantou Ještědu je červená sjezdovka Pod lany, která je dlouhá také 1450 metrů a probíhá zde i večerní lyžování. Nejstrmější a neobtížnější sjezdovkou je černý Slalomák dlouhý 920 metrů, který najdeme v blízkosti skokanských můstků. Celkově je tady k dispozici 11 sjezdových tratí. V provozu jsou 4 lanovky a 4 vleky – jednomístné nebo dvoukotva. Přepravní kapacita vleků je 6000 osob za hodinu. Celková délka sjezdovek je kolem 9 km.\nPro běžkaře je v dosahu Jizerská magistrála, v bezprostřední blízkosti je okruh dlouhý 10 km. Na svazích Nové Pláně je pro snowboardisty připraven snowboard park. Celodenní jízdenka pro dospělou osobu vyjde na 550 Kč a pro dítě do 140 cm na 380 Kč. V areálu je také půjčovna a servis veškerého lyžařského a snowboardového vybavení a také lyžařská škola. Po lyžování se můžete zajít odpočinout například do Aquaparku Babylon nebo se občerstvit v některé z množství restaurací v areálu. Můžete také navštívit město Liberec. Ubytování lze zajistit v hotelu Ještěd, penzionu Bucharka, penzionu Dafi či Fénix a v mnoha dalších.\nŠpičák u Tanvaldu


Do Žďáru nad Sázavou se z Německa vrátí sbírka obrazů místního umělce - iDNES.cz\nDo Žďáru nad Sázavou se z Německa vrátí sbírka obrazů místního umělce\n29. dubna 2012 7:59, aktualizováno 7:59\nUž za týden si lidé ze žďárské radnice přivezou z německého Detmoldu dlouho očekávanou sbírku obrazů malíře Josefa Kosinky, kterou městu odkázala Kosinkova dcera Jitka Bodefeldová. Díla se pak vystaví v Domě kultury.\nDo Žďáru nad Sázavou převezou z Německa sbírku obrazů malíře Josefa Kosinky. (Ilustrační snímek) | foto: Jiří Salik Sláma, MAFRA\nObrazy, které prý městu patří, o nichž se mluví a píše několik let, jež ale zatím nikdo ze Žďárských neviděl, vyrazí ze Severního Porýní-Vestfálska směrem k Vysočině příští týden ve čtvrtek.\nNa převoz děl, z nichž většina jsou zřejmě originály zdejších malířů, zvláště pak krajinářů, dohlédne osobně první místostarosta Žďáru Jaromír Brychta. "Ty obrazy jsou už od dřívějška dobře zabalené v krabicích, z nichž je zatím nikdo nevybalil. Ani my je nebudeme vybalovat v Německu, ale až u nás," uvedl Brychta.\nPrávě k této části převzetí sbírky si radnice pozve galeristku z Havlíčkova Brodu, která má pomoci se sepsáním obrazů, posouzením jejich originality a stavu a s ohodnocením celé sbírky.\nTa čítá přibližně dvě stovky obrazů nejen žďárského malíře Josefa Kosinky, který žil v letech 1908 až 1983, ale také třeba nejméně dvě práce Josefa Lady.\nOriginály, či reprodukce? To se teprve ukáže\n"Bohužel jsme se zatím s těmi díly mohli seznámit jen prostřednictvím poměrně malých fotografií v elektronické podobě. Proto se nedá zatím říct, co jsou originály a co případně reprodukce," uvedl místostarosta s tím, že ale sám předpokládá, že sbírka by měla obsahovat především originály.\n"Mezi tím, co jsem viděl na CD, byly například obrazy Oldřicha Blažíčka, Jaroslava Vodrážky, Františka Emlera, Josefa Jambora nebo žijícího žďárského výtvarníka Jindřicha Zezuly," uvedl Brychta, který je vystudovaný kunsthistorik.\n"Kromě obrazů jsou tam také plakáty ze společných výstav Kosinky s některými vysočinskými malíři," dodal.\nAž budou všechny obrazy ohodnoceny a zapsány do katalogu, chce je radnice v červenci na dva týdny vystavit v prostorách Domu kultury. "Myslím, že obyvatelé Žďáru mají právo vidět všechno, co je součástí dědictví," řekla starostka Dagmar Zvěřinová. Nastálo pak bude vystavena v některé z prostor města část sbírky, která se může časem obměnit.\nŽďárští se podle radních těší i na malby samotného Kosinky, který byl všestranným člověkem. Kromě malování provozoval autodopravu, závodil na motocyklech, cvičil v Sokole, lyžoval, pomáhal místním ochotníkům i muzeu a především byl horácký patriot. To je znát i na jeho díle.\nTémata: Detmold, Havlíčkův Brod, Německo, radnice, Severní Porýní-Vestfálsko, Vysočina, Žďár nad Sázavou, Dědické řízení, Dědictví, Sázava, Sokol, Umělec, Vysočina, Žďár nad Sázavou, Žďársko


Bykoš je uzavřená ve směru na Beroun - Berounský deník\nBykoš je uzavřená ve směru na Beroun\nBykoš – Od čtvrtka 2. května řidiči neprojedou obcí Bykoš, a to ve směru od Berouna na Hostomice a zpět.\nLidé mohou využít několik objízdných tras. Možností je objížďka přes Všeradice nebo přes Neumětely a dále po dálnici D5. Stavba si vyžádala i přemístění autobusové zastávky z centra obce k bytovým domům, které se nacházejí ve směru na Suchomasty. Současné dopravní omezení je spojené s výstavbou bykošského vodovodu a pravděpodobně potrvá až do konce měsíce května. Stavba si vyžádala již třetí uzavírku a jejich termíny jsou zatím dodržované podle předem stanoveného harmonogramu.\nSituaci budeme nadále sledovat a o případném prodloužení termínu dopravního omezení budeme řidič informovat v dalších vydáních Berounského deníku.


Jak vybrat a připravit lososa: Recept od šéfkuchaře - Žena.cz - magazín pro ženy\nSeznamte se s lososem a nechte se inspirovat našimi tipy na přípravu.\nStále častěji se objevuje na talířích českých domácností. Losos je sám o sobě velice chutný a postačí mu pouze pár ingrediencí k dochucení.\nIdeální surovina, kterou lze zapékat, grilovat a dokonce jíst syrovou. Seznamte se s touto rybou a nechte se inspirovat našimi tipy na přípravu.\nJak vybrat dobrého lososa?\nLosos obecný či losos atlantský je dravá tažná ryba z čeledi lososovitých. Vyskytuje se hlavně v moři, ale své místo má i v řekách. To, z jakých vod pochází, má vliv na jeho chuť. Správně tušíte, že losos pocházející z moře chutná lépe, což se ovšem projeví i na jeho ceně. Ve většině případů se však "levnější" losos, kterého si koupíte v potravinovém řetězci, choval v zajetí a byl krmen průmyslově připravenými granulemi. Tím se změní složení tuků v jeho mase, a tak se příliš neliší od nezdravých druhů živočišných tuků. Občasnou koupí "dražšího" čerstvého lososa z divokého výlovu tak investujete především do svého zdraví.\nKvalitní losos obsahuje nenasycené tuky, které výrazně snižují riziko infarktu. Velký obsah omega 3 a omega 6 mastných kyselin v jeho tuku má význam i v prevenci kardiovaskulárních chorob, trombózy a dokonce napomáhá zmírňovat některé příznaky lupénky.\nMáte chuť na jinou rybu, krevety nebo třeba sushi? Sledujte Gurmánské dny ZDE >>\nJak lososa připravit?\nPokud jste zvyklí na klasické steaky z lososa a hledáte inspiraci pro jiný způsob přípravy, třeba najdete něco nového v našem seznamu nejpopulárnějších způsobů jeho podávání a přípravy.\nlosos na grilu - recept zde\nlosos s koprovou omáčkou - recept zde\nlosos s těstovinami - recept zde\nzeleninový salát s lososem - recept zde\ntatarák z lososa - recept zde\nLososa lze také zapékat či marinovat, podobně jako hovězí či vepřové.\nExkluzivně: recept na zapečeného lososa z vyhlášené restaurace Arigone v Olomouci\nCo potřebujeme na přípravu:\nV hrnci necháme povolit máslo, aby bylo měkčí. Poté ho smícháme s najemno nakrájenou bazalkou, provensálským kořením a špetkou soli. Lososa touto směsí potřeme a poté pečeme 12 minut v troubě na 160 °C. Podáváme například s opečenými brambory.\nOchutnejte tento recept přímo v restauraci s 59% slevou!\nSoutěž: Vyhrajte skvělé ceny s novým Centrem Černý Most\nVstoupit do galerie | 10 Fusilli, farfalle, tagliatelle: Vyznáte se v těstovinách?


Autobus Řím → Barletta od 1189 CZK - až 7 odjezdů na stránkách GetByBus\nGetByBus 🚌 Autobus Řím - Barletta\nŘím do Barletta Barletta do Řím\nMezi zastávkami Řím a Barletta bylo vyhledáno až 7 autobusových linek, zahrnuje 3 noční autobusy. První odjezd z Řím je v 04:45 a příjezd do Barletta se očekává v 10:50. Poslední odjezd je v 23:55 s příjezdem v 06:10. Cena jednosměrné jízdenky pro dospělou osobu se pohybuje od 1189 CZK do 1370 CZK.\nPopulární odjezdy mezi zastávkami Řím a Barletta\nCesta autobusem z Řím do Barletta\nNoční autobus Řím do Barletta\nAutobusové společnosti z Řím do Barletta\nCeny jízdenky mezi zastávkami Řím a Barletta\n18:50Barletta Scalo Train Station\n21:10Barletta Scalo Train Station\n06:30Barletta Scalo Train Station\nNejkratší vzdálenost mezi zastávkami Řím (IT) a Barletta (IT) je 383 km. Cesta nejrychlejším autobusem, který odjíždí v 15:10, trvá 06:00h. Nejdelší doba trvání jízdy na této trase je 07:00h. Dodatečné informace o každé z uvedených linek najdete kliknutím na jejich zobrazení ve výsledcích vyhledávání.\nPokud chcete cestovat přes noc, máte k dispozici 3 noční autobusy z Řím do Barletta. Noční autobusy odjíždí mezi 23:30 a 23:55. Jejich příjezd se očekává mezi 06:30 a 06:10 ráno.\nTrasa mezi Řím a Barletta byla ohodnocena celkem 0krát.\nInformace o zastávkách nebo nádraží příjezdu Barletta najdete zde