Buď test, nebo stěhování. Neočkovaní studenti se nechávají kontrolovat, nebo opouštějí koleje - Echo24.cz\nBez negativních testů hrozí neočkovaným studentům, že přijdou o střechu nad hlavou. Foto: Shutterstock\nVojtěch Drbohlav 7. listopadu 2021\nProcento očkovaných studentů, kteří jsou na kolejích jednotlivých univerzit a vysokých škol, se liší instituce od instituce. Nejvyšší podíl z oslovených vysokých škol mají Masarykova univerzita, Univerzita Karlova (UK) a Vysoká škola ekonomická (VŠE). Na kolejích Masarykovy univerzity je podle tiskové mluvčí Michaely Pokorné v současnosti naočkováno dokonce 92 % všech ubytovaných, na UK je to pak 79 % všech ubytovaných a na VŠE je očkovaných 75 % studentů, kteří bydlí na kolejích.\nNejméně očkovaných studentů mají naopak podle dat, která zveřejnily oslovené vysoké školy, zemědělské univerzity. Na České zemědělské univerzitě v Praze (ČZU) doložila očkovací certifikát, případně prodělání nemoci v posledním půl roce jen polovina ubytovaných. Na Mendelově univerzitě v Brně pak mají podle tiskového mluvčího Filipa Vrány 60 % očkovaných studentů, stejný podíl hlásí i na Vysokém učení technickém v Brně (VUT).\nUniverzitní koleje jsou povinny kontrolovat odevzdávání negativních testů od těch studentů, kteří nejsou očkovaní. Jak některé z nich přiznávají, často se stává, že jim studenti testy nedokládají sami od sebe. „Je pravda, že některé z nich musíme 'uhánět', aby tuto povinnost splnili a dosud nikdo z ubytování nebyl vyloučen,“ sdělil deníku Echo24 Filip Vrána.\nK radikálnímu kroku v podobě toho, že by studenti končili bez domova proto, že nedoložili negativní testy, zatím nepřistoupily ani další oslovené univerzity. „Z celkového počtu ubytovaných doložila zhruba polovina platný očkovací certifikát, nebo potvrzení o prodělaném onemocnění. U ostatních je průběžně kontrolována aktuální platnost testu a ubytovaní jsou průběžně vyzýváni k jeho aktualizaci. K dnešnímu dni nebylo dosud nikomu ukončeno ubytování z důvodu nesplnění podmínek OTN (očkování, test, nemoc),“ uvedla tisková mluvčí ČZU Karla Mráčková.\nKvůli neochotě podstoupit očkování většinou odcházejí studenti sami od sebe z kolejí VŠE, jak potvrdila deníku Echo24 tisková mluvčí této školy Martina Mlynářová. „Studenti nahrávají testy přes webové rozhraní ubytovacího systému nebo si provádějí test pod dohledem pracovníka recepce. Těm, kteří neplní povinnost prokázání bezinfekčnosti, zasíláme upomínky, upomínáme je i osobně. Pokud bezinfekčnost ani tak nedoloží, jsme nuceni jim ukončovat ubytování. Zatím je to ale spíše tak, že studenti, kteří se nechtějí testovat nebo očkovat, ukončují ubytování sami,“ říká Mlynářová. Podobnou zkušenost mají také na VUT. „U jednoho zahraničního studenta mělo být ukončeno ubytování, ale než k tomu došlo, odstěhoval se sám,“ sdělila deníku Echo24 tisková mluvčí Radana Koudelová.\nNa Univerzitě Karlově podle mluvčího Václava Hájka naopak problémy s prokazováním testů nemají, ubytování tam navíc podle něj ukončilo jen několik málo studentů, kteří nesouhlasili s očkováním. „Ti studenti, kteří s opatřeními nesouhlasili, ukončili pobyt na kolejích ihned při jejich zavedení. Jednalo se ale jenom o jednotky studentů,“ uvedl Hájek.\nUniverzity v současné době postupují zejména tak, že studenty, kteří nedoloží negativní testy, upozorňují, aby tak učinili. Není navíc ani jasné, zda by případně studenty, kteří mají řádně podepsané nájemní smlouvy, mohly vysoké školy kvůli nedoložení bezinfekčnosti z ubytování vypovědět.\nPodle odborníka na zdravotnické právo Ondřeje Dostála (Piráti) záleží na tom, zda jde o ubytování formou hotelu, nebo zda je bydlení upraveno nájemní smlouvou. „Technicky to možné je (vypovězení studentů z kolejí – pozn. red.), podobně jako tomu bylo u regulace při vstupu do prodejen či jiných služeb. Otázka je, jestli to vůči těm studentům není diskriminační z hlediska toho, jestli představují riziko, to znamená, jestli nejsou imunní,“ řekl Dostál deníku Echo24.\nPokud však mají nájemní smlouvu, domnívá se, že o střechu nad hlavou, i v případě, že nebudou mít negativní výsledky testů, přijít nemohou. „Podle mého názoru je takřka jisté, že nemůžou vyhodit nájemníky, a to i kdyby byli nemocní nebo nakažliví. Prostě nemůžou,“ dodává Ondřej Dostál.\nPrávě na vysokých školách s nízkou proočkovaností mohou být kontroly a vymáhání negativních testů složité. Na to spoléhají i někteří ze studentů, kteří odmítají vakcinaci. „Očkovat se prostě nebudu a testy platit taky ne. Pokud je nás na kolejích polovina neočkovaných, nemají dostatek lidí na to, aby to stíhali denně kontrolovat a vymáhat,“ řekla deníku Echo24 jedna ze studentek z univerzit, které hlásí nejnižší proočkovanost. Nepřála si být jmenována, redakce však její identitu zná.\nPlatnost antigenních testů se od 1. listopadu zkrátila ze tří dnů na 24 hodin a přesnějších PCR testů ze sedmi dnů na 72 hodin. Studenti mají také možnost podstoupit rychlý antigenní test přímo na místě. Cena PCR testu je v současnosti maximálně 814 korun, za antigenní pak lidé zaplatí maximálně 201 korun.\nkoronavirus školství vysoké školy očkování\nMoskva nedovolí, aby byly do nekonečna protahovány diskuse o bezpečnostních požadavcích Ruska, prohlásil ve středu v ruském parlamentu ministr zahraničí Sergej ...\nZáviš Dobiašovský , dnes v 00:02\nOPATŘENÍ VE SVĚTĚ


Rebelka (v anglickém originále Brave) je americká animovaná pohádka z roku 2012 studia Pixar distribuovaný firmou Walt Disney Pictures. Režii snímku provedli Mark Andrews a Brenda Chapman, která byla i spoluautorkou scénáře. Hudbu složil Patrick Doyle.\nRebelka (v anglickém originále Brave) je americká animovaná pohádka z roku 2012 studia Pixar distribuovaný firmou Walt Disney Pictures. Režii snímku provedli Mark Andrews a Brenda Chapman, která byla i spoluautorkou scénáře. Hudbu složil Patrick Doyle. Snímek získal Zlatý glóbus a Oscara pro rok 2012 za nejlepší animovaný film.Děj pohádkově a mysteriózně laděného snímku pojednává o fiktivním rodinném konfliktu, který proběhne mezi pradávnou skotskou královnou-matkou Elinor a její prvorozenou dcerou princeznou Meridou. Odehrává se někdy na konci starověku ve Skotsku, v období kdy vznikaly první skotské legendy, báje a pověsti. V komediální rovině pak paroduje některé současné skotské zvyky a obyčeje.


Radek Bouzek Chlumčany IČO 69960976 kontakty (27.01.2020) | Finance.cz\nRadek Bouzek Chlumčany IČO: 69960976\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Radek Bouzek, která sídlí v obci Chlumčany a bylo jí přiděleno IČO 69960976.\nRadek Bouzek je Fyzická osoba podnikající dle živnostenského zákona nezapsaná v obchodním rejstříku se sídlem v obci Chlumčany. Podniká od roku 2000 v oboru Provádění staveb, jejich změn a odstraňování .\nZákladní údaje o Radek Bouzek IČO: 69960976\nKontakty na Radek Bouzek IČO: 69960976\nDlouhá 227, Chlumčany 334 42\nObory činností Radek Bouzek IČO: 69960976\nVedení firmy Radek Bouzek IČO: 69960976\nHodnocení Radek Bouzek\nVýpis dat pro firmu Radek Bouzek obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Radek Bouzek, 69960976 na živnostenském rejstříku\nRadek Bouzek - 68665261 - Biskupice-Pulkov 4


Ejpovičtí si snad zachránili druholigovou kůži - Rokycanský deník\nEjpovičtí si snad zachránili druholigovou kůži\nEjpovice - Národní házenkáři Sokola Ejpovice nemají ve II. lize na růžích ustláno. Ve vyrovnané tabulce jim hrozí pád do oblastního přeboru.\nŘevnice–Ejpovice 19:13. překvapení se nekonalo. Od prvních minut se nedařilo obráncům, Problémy opět dělal starý známý František Zavadil, jehož hra se nezměnila několik let. Zadáci zkoušeli různé herní variace, jak tento mozek řevnického útoku vyřadit z provozu, ale nic se nedařilo. Na Řevnice nestačili Ejpovičtí ani v prvním poločase (6:10), ani ve druhém, který skončil (7:9). Celkově z toho byla prohra o šest branek. U základu ejpovického neúspěchu byly opětovná absence Václava Klaila, kterého nedokázal nikdo brankově ani herně nahradit.\nBakov–Ejpovice 13:14. Sobotní výsledek z Řevnic byl jedním z posledních varování pro Ejpovice, aby udělaly vše pro záchranu druhé ligy. Nedělním zápasem v Bakově měl tým z Rokycanska udělat tlustou čáru za dosavadními neúspěchy a vrátit se do středu tabulky. V sestavě se objevil v sobotu absentující Václav Klail, což přineslo více klidu a jistoty do celého týmu. Od začátku utkání zářila především obrana, kterou jistil skvěle chytající Zdeněk Darda. Bakov se nedostal téměř do ničeho a nebýt podivných rozhodnutí sudího Bukovského, tak by skóroval snad jedenkrát.\nDruhý poločas měl být po poločase 5:10 jednoznačnou záležitostí a v podání Ejpovic snad je formalitou. Úder Bakova však přišel jako blesk z čistého nebe. Ejpovice vedly o sedm branek a uspány blaženým vedením pustily Bakov opět do hry. Několik ztracených míčů nekvalitním zakončením, pár technických chyb a domácí byli opět na koni. Bakov pomalu stahoval vedení Ejpovic až na konečných 13:14. V případě, že by se hrálo ještě deset minut, tak by Ejpovice odešly s výpraskem. Nakonec však Ejpovice o branku zvítězily a porazily soka, který se nebezpečně naklonil nad propastí.


Přijmeme ihned: Absolvent Police, Kraj Vysočina - Říjen 2020 - Jooble\nPráce Absolvent Police, Kraj Vysočina\n...dojíždění Příspěvek na stravování a závodní jídelna Ranní směna Místo výkonu práce: Třebíč Hrubý plat 25 000–30 000 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy. Kontakt NOVÝ START, personální agentura s.r.o. Zuzana Žatečková Napište mi Vaši odpověď do formuláře níže....\n...~ další možné benefity (Cafeterie, slevy u obchodních partnerů..) ~ poskytnutí pracovních oděvů Hrubý plat 20 300–27 300 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy. Kontakt FRAENKISCHE CZ s.r.o. Markéta Skýpalová Napište mi Vaši odpověď do formuláře níže....\n...Příspěvek na penzijko Benefity formou kafeterie Místo výkonu práce: region Třebíč Hrubý plat 22 000–39 000 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy. Jiná sdělení MÁTE ZÁJEM O VÍCE INFORMACÍ? POŠLETE MI ŽIVOTOPIS A JÁ SE S VÁMI SPOJÍM. Kontakt NOVÝ START, personální...\nMOX atelier s.r.o.\n...Výhodou znalost prostředí ARCHICAD v režimu BIM (lze zaučit)Zaměstnanecké výhody: příspěvek na penzijní připojištění Vhodné pro Absolventy SŠ Směnnost Pružná pracovní doba Pracovní období od 22.10.2020 Hrubý plat 25 000–35 000 Kč/měsíc Kontakt MOX...\nPROGRAMÁTOR DELPHI, C++, C#\n...pracovišti Příspěvek na jazykové vzdělávání Místo výkonu práce: Region Třebíč Hrubý plat 20 000–40 000 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy. Jiná sdělení ZAUJALA VÁS TATO POZICE? TAK MI POŠLETE VÁŠ ŽIVOTOPIS, AŤ SPOLU MŮŽEME PROBRAT AKTUÁLNÍ NABÍDKY! Kontakt...\n~ údržba strojního a technologického zařízení ~ odstraňování poruch a opravy strojních zařízení ~ práce vhodná i pro absolventy Požadujeme vyučení ve strojírenském oboru ~ řidičský průkaz sk. B Nabízíme měsíční mzda 23 500 Kč ~ osobní příplatek...\n...společenských událostí ~ možnost kariérního růstu ~ následné vzdělávání Hrubý plat 15 000–25 000 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy, OZP, důchodce, osoby na mateřské/rodičovské dovolené. Kontakt Ilona Markvartová ILONA MARKVARTOVA Napište mi Vaši odpověď...\n...Ovládáte CAD systémy a máte strojírenské vzdělání? Zkušenosti oceníme lepším platem, ale nebráníme se ani čerstvým absolventům! Angličtinu byste měli mít komunikativní (B1 dle ERR) a výhodou je praxe s CATIA. CO BUDETE DĚLAT? Připravovat technické podklady Tvořit...\n...popř. sanitární kurz. Vedení agendy zdravotnického zařízení a sociálních služeb. Řidičský průkaz-aktivní řidič. Vhodné pro Absolventy SŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 1.8.2020 Hrubý plat 10 000–15 000 Kč/měsíc Kontakt Agentura...\n...Místo je vhodné i pro OZZ a absolventy. První kontakt e-mailem: použijte odpovědní formulář Vhodné pro Osoby se zdravotním postižením (OZP), Azylanty, Cizince Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 1.6.2020 do 31.5.2022 Hrubý plat 14 600–20...\n...Příležitost nabízíme jak specialistům v oboru, tak i absolventům. Co Vám můžeme nabídnout: o Možnost spojit svou karieru se společností nadnárodního dosahu o HPP na dobu neurčitou o Komplexní zaučení do dané problematiky o Odpovídající finanční ohodnocení...\n...Mzda 22.000,– – 70.000,– dle schopnosti a výkonu Plný úvazek 40 hod./týden + přesčasy dle ochoty zaměstnance Místo vhodné i pro absolventy. Kontakt telefonicky, e-mailem nebo osobně dle dohody Směnnost Pružná pracovní doba Pracovní období od 1.3.2020 Hrubý...\n...se zákonem č. 563/2004 Sb., § 19. Mzda dle délky praxe. Úvaze plný nebo zkráceny – dle dohody. Místo je vhodné i pro OZP, absolventy. Vhodné pro Osoby se zdravotním postižením (OZP), Absolventy VŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 1.9.2020...\n...Místo vhodné i pro OZP a TZP. Vhodné pro Osoby se zdravotním postižením (OZP), Absolventy SŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 8.4.2020 do 31.12.2020 Hrubý plat 20 000–30 000 Kč/měsíc Kontakt DMC Brno s.r.o. Eva Hauerová Napište mi Vaši...\n...výpočetní techniky výhodou. Požadované dovednosti Řidičský průkaz – řízení osobních automobilů – skupina B Vhodné pro Absolventy SŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 23.9.2020 Hrubý plat od 20 000 Kč/měsíc Kontakt Ing. František...\nDoručovatel novin pro v lokalitě Rouchovany a okolí\n...Těšíme se na Vás Náborové oddělení První novinová společnost a.s. Hrubý plat 2 000–5 750 Kč/měsíc Vhodné pro Absolventy, OZP, důchodce, osoby na mateřské/rodičovské dovolené. Kontakt První novinová společnost a.s. Pavla Hrabánková Napište mi Vaši...\n...oboru strojírenství, nebo stavebnictví. Práce v kovovýrobě za použití CNC strojů pro zahraniční klienty. Místo vhodné i pro absolventy. Zaměstnanecké výhody: stravenky k platu 123,– Kč za každý odpracovaný den Kontakt telefonicky, e-mailem nebo osobně dle dohody...\n...Obsluha herního prostoru, práce za barem, čistý výpis z rejstříku trestů. Vhodné i pro OZZ. Vhodné pro absolventy. Vhodné pro Osoby se zdravotním postižením (OZP) Směnnost Dvousměnný provoz Pracovní období od 1.8.2020 Hrubý plat od 10 000 Kč/měsíc...\n...důchodu, životní výročí 50 let věku, dárci krve), o sociální výpomoc. První kontakt telefonicky nebo e-mailem. Vhodné pro Absolventy VŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 16.9.2020 Hrubý plat od 33 420 Kč/měsíc Kontakt Nemocnice Třebíč...\n...dohody. Úvazek dle dohody. Požadované dovednosti Řidičský průkaz – řízení osobních automobilů – skupina B Vhodné pro Absolventy SŠ Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 20.1.2020 Hrubý plat 24 000–30 000 Kč/měsíc Kontakt Agentura...\nAbsolvent Police, Kraj Vysočina\nÚstí nad Orlicí, Pardubický kraj absolvent\nŘíčany, Středočeský kraj absolvent\nzdravotní sestra absolvent Police, Kraj Vysočina\nabsolvent angličtina Police, Kraj Vysočina\nabsolvent pc Police, Kraj Vysočina\ndoprava Police, Kraj Vysočina


Trilobiti, orchideje i cikády. Botanici představují neznámé Hády | Události | online.muni.cz\nTrilobiti, orchideje i cikády. Botanici představují neznámé Hády\nPřírodně nejcennější lokalita na Hádech Růženin lom byla před necitlivou rekultivací ochráněná.\nCo do počtu rostlin patří Hády mezi nejrozmanitější v celé republice. Najdeme tu 600 druhů rostlin, z nichž čtvrtina patří na Červený seznam ohrožených druhů.\nBrněnský lom Hády. Lokalita známá především pro nepřehlédnutelný televizní vysílač, který se tyčí nad obrovskou holou skálou viditelnou ze všech koutů Brna. Kopec s výhledem na celé město si oblíbili i studenti, kteří sem chodí stejně často jako na Palackého vrch, Stránskou skálu či Kraví Horu. Jen málo návštěvníků ale ví, že Hády nabízejí mnohem více než krásný rozhled a plácky, kde se dá rozložit deka a rozjímat u dobrého pití.\nČekali byste, že na území Brna narazíte na trilobity, vzácné orchideje, cikády nebo kudlanku nábožnou? Pokud se při cestě na vrchol Hádů rozhlédnete, můžete je najít. Odborníci z Přírodovědecké fakulty MU pravidelně každé jaro provádějí zájemce po bývalých vápencových lomech, aby upozornili na unikátnost lokality.\n“Co do počtu rostlin patří Hády mezi nejrozmanitější v celé republice. Najdeme tu 600 druhů rostlin, z nichž čtvrtina patří na Červený seznam ohrožených druhů,“ začíná své vyprávění o neznámých Hádech botanik Pavel Veselý.\nKulturní step na jižních svazích Hádů byla cennou botanickou i zoologickou lokalitou už v 19. století. Pro archeology je známá jako místo fosílií v jurských a devonských vápencích. Velkou ránu zasadila oblasti intenzivní těžba kamene ve dvacátém století, kvůli které zmizela polovina botanicky cenného svahu. Dnes těžbu připomíná známá hádecká skála, která je 80 metrů široká a několik set metrů dlouhá.\nBiologové z Masarykovy univerzity se ve spolupráci s Českým svazem ochránců přírody snaží vzácnou přírodu na Hádech zachovat. Pomocí Pozemkového spolku Hády od roku 2011 pracují na přírodní revitalizaci vytěžených částí území a zajišťují ochranu lokality.\nKromě toho také provozují lamacentrum v bývalém lomu Džungle. „Jedním ze zakládajících členů tohoto spolku byl před lety Lubomír Tichý, který působí na ústavu botaniky a zoologie,“ vysvětluje vznik spolupráce Veselý.\nV Růženině lomu se dá narazit i na orchideje.\nNepřehlédnutelná je také metr vysoká rostlina s citrónovou vůní a růžovými květy. „V žádném případě se jí nedotýkejte! Je to třemdava bílá, která dokáže bolestivě popálit,“ varuje Veselý.\nTřemdava bíla, jediný druh z čeledi routovitých, který roste volně v Česku.\nDodává, že rostlina obsahuje silice citlivé na ultrafialové záření, které na kůži způsobí puchýře a jizvy. Po horkém dni může rostlina dokonce samovolně vzplanout, díky čemuž se jí přezdívá ohnivý keř.\nTěžba na Hádech definitivně skončila na sklonku roku 1997. V následujících letech začaly rekultivační práce. Některé byly v souladu s přírodou jiné ne. „Lom Džungle byl zavezený dvaceti metry stavební suti a zahrnutý hlínou a ledabyle osázený dřevinami. To je špatná rekultivace," upozorňuje Veselý. Většina výsadby totiž krátce poté uhynula, protože pro daný typ půdy nebyla vhodná.\nDno Růženina lomu bylo při rekultivaci překryté vrstvičkou zeminy a štěrku, do které se vysela semínka z okolních lesostepních lokalit. Dále se rozšířila stávající jezírka a mokřiny, kde nyní žijí vzácní živočichové jako je chřástal vodní, užovka obojková či vážky.\n„Vidíme, že chránit lom má cenu, protože se uchová biotop vzácných rostlin a živočichů. Nemělo by se proto rekultivovat zavážením,“ říká Veselý. Díky citlivé rekultivaci dnes roste v Růženině lomu třicet druhů květin z Červeného seznamu ohrožených druhů.\nExkurze s botaniky se konají na jaře, vyrazit ale můžete i sami.\nOdborníci pořádají exkurze pravidelně na jaře. „Dříve bývaly dvakrát ročně, ale podzimní termín jsme od loňska vypustili, protože návštěvníci více ocení rozkvetlou stráň než suchou step. Samozřejmě pro větší skupinu není problém exkurzi udělat zvlášť v kterémkoliv období," upřesňuje Veselý.\nProcházky Brnem: Objevte vilovou čtvrť a místo, kde spával Fidel Castro\nTentokrát se podíváme do kouzelné Masarykovy čtvrti a poklidného Wilsonova lesa.\nProcházky Brnem: Objevte židovský hřbitov a Bílou horu\nDo Židenic jste se možná ještě nikdy vypravit nemuseli. Skrývá ale minimálně dvě místa, která stojí za návštěvu.\nProcházky Brnem: Po stopách streetartového umělce Tima\nK moravské metropoli už patří stejně neodmyslitelně jako Starobrno.


Vondroušová přehrála Svitolinovou a zahraje si o olympijské zlato! - Ruik\nČeská tenisová dominance na LOH pokračuje. Markéta Vondroušová porazila v semifinále Svitolinovou 6:3 a 6:1 a čeká ji životní finále. V něm se utká se Švýcarkou Benčičovou. Češka ještě vylepšila už tak úspěšný olympijský den. Po zisku dvou medailí z mužského trapu, postupu českých deblistek a Vondroušové do finále má Česká republika opravdu co oslavovat.\nStart zápasu byl dost nervózní a obě hráčky si v úvodu navzájem sebraly svá podání. V polovině setu převzala otěže zápasu Vondroušová. Skvěle se bránila, svými kraťasy trýznila soupeřku a uhrála všechny důležité momenty.\nMomentum semifinále bylo na její straně a toho dokonale využila. Soupeřce sebrala ještě dva další servisy a úvodní set získala v poměru 6:3.\nVe druhém setu dokázala Češka svůj výkon ještě vystupňovat. Její trpělivá hra na Ukrajinku nadále platila. Vysněné finále bylo na dosah. Zbytek zápasu působilo v podání Vondroušové jako exhibice.\nOdevzdané soupeřce už nedala žádnou příležitost na comeback a za 65 minut bylo hotovo. Vondroušová po skvělém výkonu zvítězila 6:3 a 6:1 a zahraje si o zlatou medaili.\nVe finále se utká s Benčičovou. Švýcarka po velké bitvě udolala Rybakinovou.\nČeský tenis zabojuje o premiérové zlato, na které v historii nikdy nedosáhl. K naplnění tohoto snu bude mít dvě možnosti. Kromě Vondroušové budeme mít finálové zastoupení i v ženské čtyřhře. O nejcennější úspěch kariéry se popere i Barbora Krejčíková s Kateřinou Siniakovou.


předčasný puberta: ve pubertě jsem prošel ve věku 2 let - Puberta\nČtyřletý pasce uvězněný v těle dospívajícího\nVyráběno ve spolupráci s Epický časopis.\nAutor, centrum, ve věku 7 let. Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nTento příběh vznikl ve spolupráci s Epic Magazine.\nKdyž jsem měl 2 roky, dostal jsem první ochlupení.\nsprej na abs\nNemohl jsem mluvit, sotva jsem mohl chodit, ale začal jsem pěstovat keř. Nebo mi to řeknou. Nemám žádné vzpomínky na čas před pubertou, před tělesnými touhami, impulsy, hněvem, hněvem a násilím. Nebyl pro mne žádný prelapsistický věk neviny; Narodil jsem se, vzal jsem obrovské jablko, a když jsem byl o dva roky starší, byl jsem skoro připraven se zaneprázdnit Evou.\nTo samé bylo pro mého otce i pro jeho otce a pro jeho otce a pro muže v mé rodině, kteří se vraceli, pokud máme záznamy. Všichni jsme nesli stejnou dědičnou genetickou mutaci. Na chromozomu 2 v DNA všech lidských bytostí je gen nazvaný luteinizační hormon / choriogonadotropinový receptor (LHCGR). U žen v reprodukčním věku vyvolává LHCGR ovulaci; u mužů to vyvolává produkci testosteronu. Ale někde zpět ve ztracených výklencích genetické historie mé rodiny se zrodil nešťastný předek s mutantním genem LHCGR.\nMít mutantní gen LHCGR vede k tomu, co lékaři dnes nazývají familiární mužskou předčasnou pubertou, což je mimořádně vzácné onemocnění postihující pouze muže, protože musíte mít varlata, proto se také nazývá testotoxikóza. Podmínka podněcuje varlata, aby si mysleli, že tělo je připraveno projít pubertou - takže wham, záplavy se otevřou a tělo je nasyceno testosteronem. Výsledkem je předčasné všechno: růst kostí, vývoj svalů, tělesné vlasy, kompletní nabídka dramatických fyzických změn, které doprovázejí pubertu. Pouze místo 13, jste 2.\nTestotoxikóza postihuje méně než jednoho z milionu mužů a přední odborníci odhadují, že můžeme počítat pouze se stovkami. Být anomálií pro hospody, když stále kojíte, není obvykle něco, o čem se chlubí, a proto jsem stejně jako moji předkové strávil většinu svého života skrýváním, lháním, potlačováním a vyhýbáním se mu. Tento pocit šílenství, zvláštnosti a odlišnosti přetrvával až do dospělosti, takže jsem o tom odmítl mluvit s kýmkoli jiným než s blízkými přáteli a rodinou.\nTo znamená, že až před necelými čtyřmi lety, když jsme se s manželkou snažili mít své vlastní dítě, bylo to úsilí, které trvalo dva roky a nespočet epizod bezohledného sexu, než jsme se nakonec rozhodli provést oplodnění in vitro. Přišel jsem v šálku, moje žena čerpala její tělo plné hormonů, vědci oplodnili vajíčka a skončili jsme s pěti životaschopnými embryi. Všechno vypadalo skvěle. A pak jsem čelil nejtěžšímu rozhodnutí mého života.\nDozvěděli jsme se, že bychom mohli biopsie embryí zjistit, zda některý z nich nesl mutantní gen LHCGR: mutant zodpovědný za dětský život s ostudou, rozpaky a šikanováním; mutant zodpovědný za mé násilné, antisociální chování jako chlapec; mutant zodpovědný za problémové dospívání, které můj otec, dědeček, pradědeček a já všichni vydrželi, dospívání, které téměř každého z nás přivedlo do vězení nebo horšího. Pokud by jedno z našich embryí bylo pozitivně testováno na mutaci genu LHCGR, mohli bychom to eliminovat. Moje tělo by bylo konečným cílem nemoci, která definovala moji rodinu po generace.\nNebyl důvod to nedělat. Ale já jsem váhal. Ano, mé dětství bylo neobvykle náročné, ale teď mi bylo 34 let a podle většiny metrik jsem měl skvělý život. Kolik z toho života by bylo jiné, kdybych odhodil tu samou věc, která mě dělala? Mohl bych znovu sledovat, jak můj syn trpěl, protože jsem věděl, že jsem ho mohl před tímto utrpením zachránit? Nevěděl jsem. Tak jsem se vrátil. Zpátky do mého dětství. Zpátky do mého dětství. Zpátky k první malé dětské trubičce.\nVěk 2„Byl jsem v tomto věku atletickým jevem, protože jsem byl mnohem větší a silnější než všichni ostatní. Bylo to, jako bych byl na steroidech. “Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nTam to bylo, v celé své slávě - černý, hrubý, kudrnatý jako přehoz přes postel, stočený ze sametové podložky mého kojence mons pubis. Moji rodiče to předvídali, zvláště můj otec, který měl předčasnou pubertu. Stále netušili, co dělat. Můj otec nebyl podroben účinnému léčení jeho stavu; téměř nikdo na této planetě neměl. Ve skutečnosti jsem se brzy stal součástí jedné z největších terapeutických studií pro testotoxikózu. A opravdu to bylo jen aktem kismetu: Nejlepší kamarádka mé mámy četla novinový článek o nové studii v Národních ústavech zdraví v Marylandu o familiární mužské omezené předčasné pubertě. Bylo zatelefonováno ao tři týdny později jsme s mámou byli ve vlaku do Marylandu z našeho domova v New Yorku.\nSouhlas s účastí ve studii NIH znamenal, že veškerá jejich léčba ke zmírnění účinků mutace by byla volná, dokud jsem nedokončil pubertu, ale také to znamenalo, že jsem musel lékařům umožnit, aby mě donekonečna strkali, prodávali a sondovali. Při stavu s názvem testotoxicosis není překvapením, že se mi hodně z tohoto poking a prodding stalo mým varlatům. Měřily se pomocí prstenu klíčů, pouze místo klíčů existovaly dřevěné varlata různých velikostí. Moje matka a sestra mě drželi na nemocničním lůžku, zatímco lékaři mačkali šourek, aby určili můj konkrétní obvod.\nSekce varlat byla pouze jednou z baterií testů, kterým jsem byl podroben. Byl tam obávaný heparinový zámek, nitrožilní trubice zalitá v žíle mé paže, která poskytovala sestrám a lékařům rychlý přístup k mé krvi. Jak moje máma ráda říkala, doslova jsem zaplatil za léčbu krví a naplnil zkumavku za zkumavku z gumové hubice. A pak tam byly fotografie. Podivný muž, který fotografoval lékařské anomálie, nechal své studio v suterénu nemocnice. Bylo chladno, jeskynní, strašidelné. Tam jsem stál, buck nahý, obnažil můj genitálie k chlapovi, který právě vyfotografoval sloní slony nebo s nimi spojená dvojčata nebo jakoukoli jinou fyzickou deformitu. To bylo obzvláště těžké pro moji mámu, která po první nebo druhé „střelbě“ zdvořile řekla, aby šukal.\nMám záznamy o své první návštěvě NIH. Bylo mi 3, ale moje výška a váha byly sedmileté. Moje hladina testosteronu byla mezi 300 a 500 nanogramy na deciliter, v normálním rozmezí pro 13letého chlapce. (Hladina testosteronu v typickém 3letém věku je kolem 15 nanogramů na deciliter.) Měl jsem mírný knír a brzy by měl menší akné. Lékaři také poznamenali, že jsem náchylný k agresivním výbuchům; téhož roku, po hádce s matkou, jsem prorazil ruku skleněnými dveřmi a prořízl mi ulnarskou tepnu v zápěstí, téměř jsem ztratil použití mé pravé ruky.\nAbych nakreslil obrázek mého neobvyklého vzhledu v tomto věku, odložím se na živý jazyk Dr. Roberta Kinga Stonea, osobního lékaře Abrahama Lincolna a jednoho z doktorů po jeho boku v noci, kdy byl zastřelen. Desetiletí před atentátem na Lincolna v roce 1854 vydání dlouho zaniklé publikace zvané Eklektický lékařský deník, Stone napsal jednu z prvních lékařských zpráv o chlapci s familiární mužskou předčasnou pubertou. Popisuje svůj šok, když zjistil, že chlapec má jen 4 roky:\nOkamžitě jsem prohlásil svou neuvěřitelnost, protože jeho výška a robustní vývoj vypadal jako u dítěte nejméně o šest let starší, než věk, který zmínil… Pokud je tvář dítěte skrytá, vyšetřovatel by prohlásil, že je to postava miniaturního muže, dokonale vyvinuté a nejméně dvacet jedna let ... mohu pozorovat, že otec představoval extrémní předčasnost, když zažil svou první sexuální shovívavost ve věku osmi let ... pochoutka zakazuje mou podrobnost o jeho zdatnosti v tomto raném věku.\nKámen cítil malou potřebu zakrýt svou titraci při objevování tohoto sexuálně zralého čtyřletého dítěte. Jeho postoj odráží stejnou sexualizaci, s jakou jsem se často setkal jako mladý chlapec. 'Nikdy nezapomenu na pohled tváře pediatra, když poprvé uviděl ochlupení na dvouletém chlapci,' řekla mi nedávno moje máma. Byl to pohled, který jsme často viděli v ordinaci, šatnách, veřejných toaletách a bazénech. Odpor. Nevíra. Šokující fascinace.\nTé první návštěvy jsem strávil jako hospitalizovaný v NIH a vrátil jsem se každých šest měsíců, dokud mi nebylo 12. Pediatric Ward 9-West se pro mě stal jakýmsi druhým domovem: herna s špinavým růžovým kobercem posetým rozbitými hračkami a antikvariátem knihy, maminky utěšující v obýváku, kouř z cigaret prosakujících do chodby, Vévodové z Hazzardu v televizi obložené dřevem nad mou postelí. Líbilo se mi to tam. A protože testotoxikóza je tak vzácná, lékaři se ke mně chovali jako k lékařské osobnosti; nemohli čekat, až mě pozorují a zkoumají a měří. Naučil jsem se těšit z pozornosti. Cítil jsem se zvláštní. Ve skutečnosti jsem byl ve srovnání s pediatrickými pacienty - dětmi s rakovinou, dětmi s nádory mozku, dětmi s těžkým zdravotním postižením - docela normální.\nNa konci druhé návštěvy mě poslali domů s kufrem plným drogy zvané spironolakton, který měl blokovat účinky testosteronu na mé tělo. Od té chvíle se užívání léků stalo ústřední součástí mého života. Občas jsem polykal tucet tablet denně; jindy jsem dostal injekci do nohy každou noc. Možná jsem nebyl nemocný v nemocnici, ale režim pilulek a výstřelů zajistil, že zůstanu doma. Sleepovery byly nejhorší - nepříjemná vysvětlení novým přátelům, nezvyklým rodičům, rozpaky z toho, že máma ukázala, že mi udeří jehlu do mé nohy.\nCílem drog bylo zpomalit nebo dokonce zastavit můj pubertální vývoj, abych měl normální dětství a dosáhl své „cílové výšky“. Pro všechny jejich zrychlený růst jako děti, muži s předčasnou pubertou obvykle nedostanou mnohem vyšší než pět stop. Jako sprinter, který vyjde ze svých bloků příliš rychle a vyhoří, než může dokončit závod, muži s testotoxikózou v prvních několika letech rychle vystřelí, ale jejich kosti se předčasně roztaví a nedosáhnou svých plných výšek.\nLéky sotva fungovaly. Jsem šest stop vysoký, což je podle předčasných pubertálních standardů chrlič. Přesto můj táta dosáhl pět stop-11 bez léčby, což je ještě pozoruhodnější. Poprvé se ukázal na NIH, doktoři se shromáždili a divili se mu, jako by byl Yao Ming. Teorie práce je taková, že naše rodina má vysoké geny, které působí proti kaskadujícím účinkům naší mutace, ale možná jsem byl okraden až o pět centimetrů výšky. Můj bratr, který mutaci nezdědil, je šest šest. Dalším cílem drog, zpomalit moji pubertu na normální rychlost, bylo také něco selhání. Protokol o drogách byl nový a experimentální; v důsledku toho uběhly roky, než byl vytvořen správný farmaceutický koktejl - do té doby slovo normální už se dávno přestal týkat mého dětství.\nVěk 3.Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nJedna z mých nejstarších vzpomínek je v ženské šatně v YMCA se svou mámou před třídou plavání. Starší žena si všimla mého svalnatého a pubertálního těla a byla vyděšená: Jak se opovažuje přivést mladého muže do dámské šatny? Máma vysvětlila, že mi bylo jen 4. Žena jí odmítla uvěřit. Obviňovala moji mámu z lhaní, z toho, že je bláznivá, tolerantní rodiče New Age. Máma stála na zemi, ale oba jsme byli v slzách. Nebyl to izolovaný incident; zatímco tato setkání byla pro mě bolestivá, byla možná ještě bolestivější pro moji mámu, která musela opakovaně sledovat, jak její dítě bylo poníženo a ostudeno. 'Vždycky jsem si s sebou nechávala krabici Kleenexu,' řekla, 'protože jsem pořád plakala.'\nMoje máma byla obvykle rodičem, který měl za úkol vysvětlit skličující mezeru mezi mým vzhledem a mým chováním; ona zůstala se mnou v NIH, ta spravovala moje záběry každou noc, ta se omlouvala učitelům a poradcům a trenérům za moje hormonální výbuchy. Předtím, než jsem se narodila, byla herečkou se slibnou kariérou, a ačkoli to popírá, mám podezření, že veškerá náročná práce rodičovství mě přispěla k jejímu rozhodnutí přestat jednat. Byla to krásná, odcházející mladá žena, taková, která lidi uklidňuje. Díky těmto vlastnostem se z ní stal magnetický umělec, ale také můj největší spojenec: Lidé mi dali pauzu, protože se jim líbila moje máma. Jak špatné, jak se věci dostaly, byly by nesrovnatelně horší, kdyby nebyla na mé straně.\nPřesto, navzdory nejlepšímu úsilí mámy, se ostuda - a hanba - v mém životě stala konstantou. Hodně z toho pocházelo z mého zájmu o sex. Začal jsem zažívat sexuální podněty v tak raném věku, na který si nevzpomínám, než jsem pro ně musel najít odbytiště. 'Ukážu ti můj, pokud mi ukážeš svůj,' se stala posedlostí. To, co byla nevinná hra objevu pro ostatní čtyřleté děti, se pro mě stalo díky mému sexuálně schopnému tělu rozhodně méně nevinným.\nZejména jsem měl jednoho přítele; Zavolám jí Abigail (jména se měnila všude). Ona a já jsme byli neoddělitelní. Naše nejoblíbenější varianta „Ukážu vám můj, pokud mi ukážete svůj“, proběhla v koupelně. Hra byla jednoduchá: snažil jsem se čůrat Abigail nohama, zatímco se koukala na záchod. To bylo nemožné, protože jsem nevyhnutelně měl obrovskou erekci. Bylo mi 5. Nerozuměl jsem své touze po sexu. Prostě jsem to cítil a byl jsem nucen jednat podle toho, ale nebyl jsem dost starý, abych mohl jednat jakýmkoli identifikovatelným sexuálním způsobem. Ani jsem nevěděl, co je to sex. Právě jsem cítil naléhavou, nevyvratitelnou potřebu udělat něco, cokoli, s mými zapletenými genitáliemi. Až do dospělosti mě tyto vzpomínky trápily. Byl jsem nějakým predátorem v předškolním věku? Nevěděl jsem.\nVěk 6„Každý mě chtěl ve svém týmu. O několik let později se všichni dohnali a uvědomili si, že jsem ve skutečnosti velmi průměrný sportovec. “Foto: Se svolením Patricka Burleigha\nV mojí rodině, zahanbuje se jako studená kašna přetékající do sklenice za sklem, dokud se nerozlije všude a nedělá velký kurevský nepořádek. Hanba je následkem represí a represí je převládajícím mechanismem mé rodiny, jak se vypořádat s obtížemi předčasné puberty. Táta se narodil v padesátých letech, desetiletí, které vydělalo umění z represí, az toho, co jsem shromáždil od své matky - a ve vzácných okamžicích otevřenosti, od mého otce - aby přežil jak ve škole, tak doma, rychle naučil se plnit nepořádek procházející pubertou, když mu bylo 3. Můj dědeček, Bob, který také měl mutaci, nechtěl, aby můj táta snášel společenské stigma, že je ve srovnání se svými vrstevníky šíleně velký a chlupatý, takže brzy se rozhodl, že můj táta by měl ve škole vynechat dvě třídy a jednoduše lhát o svém věku všem. Jeho nejlepší přátelé se nedozvěděli, že je mladší, dokud není dobře po střední škole.\nAčkoli se později dostal na Kalifornskou univerzitu - Berkeley, můj otec akademicky bojoval a nechtěl, abych udělal totéž. Moji rodiče mě dali do tříd s dětmi v mém věku, aby mi dali „normální“ dětství, které je zpětně smíchem naivní. Jejich rozhodnutí mi možná pomohla držet krok se svou školní prací, ale také mě to zavedlo do třídy šílence, což nebyla role, kterou jsem přijímal s milostí. Hormonální horská dráha, na které jsem byl, vedl k nezkrotným záchvatům vzteku. Ricochetoval jsem z jednoho emocionálního extrému do druhého. Byl jsem to všechno, co lidé mají, když je jim 14 nebo 15 let, ale bylo mi 6. Když jsem se škádlil, šikanoval nebo vynechal, zbláznil jsem se. Byl jsem velký a byl jsem silný a dokázal jsem tvrdší ránu než většina 6letých na této planetě.\nTak jsem to udělal. Vyrazil jsem. Lidé chtěli vyprovokovat velké dítě a já jsem byl snadno vyprovokován. Problém byl v tom, že když na scénu dorazili učitelé, trenéři nebo rodiče, optika nebyla v můj prospěch - šelma chlapce, která mlátila mnohem menší dítě, které bylo často v slzách. Nikdo nechtěl uvěřit, že jsem byl šikanován a navnaděn do bojů. Také mi nepomohlo, že v době, kdy mi bylo 7 let, jsem byl označen za Bad Kid. Byla to značka, kterou jsem se netřásl až do konce střední školy, značka, která shořela tak hluboce, že i teď si na sebe tak často myslím.\nVzpomínám si, když jsem to poprvé slyšel. Ve druhé třídě paní Brightové to byl den otevřených dveří. Bylo mi 7 let. V polovině školního roku jsme se přestěhovali do LA z New Yorku, aby můj otec, který byl herec, mohl najít práci v televizi, což mě nutilo integrovat se se skupinou dětí, které se navzájem znaly od mateřské školy. Abychom vyzdobili stěny učebny pro otevřený dům, každý z nás vytvořil obrázek sebe nebo sebe z čističů trubek, stavebního papíru a příze. Když jsem své rodiče vedl k mému stvoření, na které jsem byl nesmírně hrdý, stál tam se svými rodiči můj spolužák ve druhé třídě Joey. Ukázal na můj obrázek a zašeptal: 'To je špatné dítě.' Nereagoval jsem, ale rozdrtilo mě to. Joey byla tiché, šťastné dítě. Nikdy jsme neměli hovězí maso. Navíc nevěděl, že tam stojím; Neřekl to, aby mě posmíval. Byl k dispozici pouze jeden závěr: Joey to řekl, protože to byla pravda.\neddie Borgo taška\nProblém s Bad Kid je v tom, že je v pohodě. Získáváte pozornost, lidé vědí, kdo jste, rozvíjíte se jako mystika. Všechny negativní kontroly se nakonec promění v posílení. Takže po letech mých hormonů a freakish fyzického vzhledu, které podkopávají veškeré mé úsilí, abych se vešel, jsem se nakonec vzdal: Chtějí Bad Kid? Pokuta. Dám jim špatné dítě.\nMůj mladší bratr Nicholas se narodil před tím, než jsme se přestěhovali do L.A., moji rodiče čekali déle než pět let, než ho budou mít po sisyfském boji o rodičovství. Nick skončil tak poslušným dítětem, jak jsem byl na cestě. Bylo to štěstí, protože na konci základní školy jsem začal kouřit cigarety, v noci se plížit a psát graffiti.\nMůj otec přistoupil k mému chování represivním způsobem a moje matka ho následovala. Táta nikdy nebyl fyzický, ale byl přísný a tradiční. Pokaždé, když mě chytil, kouřil mě dva týdny; často mě chytil a základy se hromadily do měsíců a měsíců. Jeho přístup neznamenal víc, než mě přiměl k větším činům vzpoury a sofistikovanějším metodám klamání. Myslíte si, že protože on měl také nemoc, jeho schopnost rozumět a odpouštět by byla větší než kdokoli jiný. Opak byl pravdou.\nNevěděl, jak osamělé to bylo? Nevěděl, že můj mozek není schopen zvládnout hormony napadající mé tělo? Nevěděl, že chování, za které mě neustále trestá, bylo mimo mou kontrolu? Samozřejmě, že ano. Prožil to sám. Ale vypořádal se s předčasnou pubertou tím, že o tom lhal, skrýval ji a ignoroval ji, a tak chtěl, abych se s tím vypořádal - jako by neexistoval, jako by příčinou mého chování bylo prostě moje vlastní nezralost, špatné rozhodování a nedostatek sebekázně, vše, co bych mohl ovládat, kdybych nebyl tak slabý. Testotoxikóza, tato zasraná mutace, kterou jsem zdědil po něm, od všech lidí, nebyla nikdy projednána. Možná proto, že kdyby to tak bylo, musel by převzít odpovědnost za to, že mi to dal on.\nVěk 8.Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nPokud se objevil západka na té hrudi s hrůzou hrůzy jsem se však dozvěděla, že být špatným klukem má bohatou tradici mezi muži v mé rodině. Jako nějaký druh symfonie Sherlocka Holmese jsem se později společně shromáždil z náznaků a anekdot, že můj otec začal pít s přáteli ve 12 nebo 13 letech se svými mnohem staršími přáteli a křižovat v Thunderbirdu na backstreets v Stocktonu v Kalifornii. Stockton v šedesátých letech byl drsným místem, kde vyrostl, zvláště když byl váš otec opilý a opustil vás, vaši matku a vaše dvě mladší sestry a přestěhoval se do domu s další ženou o šest bloků dál. Když jste šel kolem, když sekal trávník nebo načítal poštu, předstíral, že neexistujete.\nNeustálý vztek, který jsem cítil, když jsem byl nepochopen a nespravedlivě zaměřen, musel být pro mého tátu nesrovnatelně větší, přesto však pokračoval, absolvoval střední školu v 15 letech a chodil do továrny na podporu své mámy a sester. Prorazil juniorskou vysokou školu a nakonec dostal z Stocktonu peklo a slíbil, že se svým synem nebude zacházet tak, jak se k němu choval jeho otec. To se mu podařilo. Možná byl citově postižen vlastním traumatickým dětstvím, ale nikdy jsem nepochyboval o jeho lásce ke mně.\nPochopitelně nikdy svému starému muži opravdu neodpustil, takže jsem se s dědečkem Bobem setkal až do doby, kdy jsem byl téměř dospělý, a krátce nato zemřel. Můj táta o něm nechce mluvit, ale já ho silně vyzbrojil, aby mi řekl, že vyrostl syn prodavače autodílů, jehož manželka ho opustila, když byl dědeček Bob batole. Dědeček Bob neměl sourozence, takže než byl dost starý na to, aby chodil do školy, cestoval z města do města s mým pradědečkem Budem na prodejní hovory, zůstával v penzionech a motelech. Nemohu si pomoci, ale představit si, jak stojí bok po boku na prahu, na sobě odpovídající šedé obleky, mého čtyřletého dědečka s vlastní miniaturní aktovkou plnou katalogů nábojnic a vzorků zapalovacích svíček.\nBrzy poté, co byl děda Bob ve školním věku, ho otec s některými příbuznými odhodil na farmu v Nebrasce a pokračoval ve svém putujícím životě sám. Tito příbuzní se nemohli dostat pod bizarní vzhled mého dědečka az toho, co shromažďuji, jeho předčasné sexuální touhy. Od začátku ho považovali za šílence a zacházeli s ním jako s jedním.\nVe věku 10 nebo 11 let můj dědeček začal utíkat z farmy a přesouvat vlaky na vzdálená místa. Jezdil tisíce kilometrů, dokud nenašel vhodné místo pro nový život - ne jako dítě, ale jako dospělý. Když mu bylo 11, na plantáži na jihu si vybral bavlnu. Naskočil na kanadskou hranici a ve dvanácti letech se připojil k pohraniční hlídce. Pokaždé, když dědeček Bob zmizel, musel by dědeček Bud vystopovat svého syna a vytáhni zadek domů.\nMůj otec mi řekl, že děda Bob opovrhoval Budem, který byl zjevně stejně zlý a urážlivý syn feny, jak se později stane dědeček Bob. Je tedy ironické, že děda Bob šel tak těsně po stopách svého otce tím, že utekl z domova a použil svou precocity k zahájení nového života, protože můj pradědeček byl zdaleka nejznámějším příkladem naší rodiny.\nV roce 1917, když mu bylo 11, utekl pradědeček Raymond „Bud“ Burleigh z domova v Omahě v Nebrasce, aby se připojil k armádě a bojoval proti Němcům. Tvrdil, že mu bylo 20 let. Náboráři armády mu věřili, ale jeho matka objevila, kam odešel, a spěchal dolů s důkazem, že mu bylo pouhých 11. Bud byl nezasažen. Nakonec unikl své matce a tvrdil náborářům, že je dvacetiletý Fred De Reaux - jméno, které vymyslel poté, co viděl na cestě do náborové kanceláře auto s názvem De Reaux. Byl téměř šest stop vysoký a měl plnovous a svalstvo mladého muže.\nAčkoli on byl ještě roky od věku zákonného řízení, armáda přidělila Buda šoférovým generálům a plukovníkům na frontových liniích ve francouzském Château-Thierry. Trajekt z mosazi nahoru a dolů z fronty však brzy začal být nudný, a tak odešel do AWOL do Paříže, kde navštěvoval městské bordely a vydal se na týdenní ohýbačku, až ho armáda dohonila a hodila ho do vězení. Po jeho propuštění byl Bud přidělen k praporu v Argonském pralese, kde unesl letadlo vybavené kulomety a vydal se za to, že jednou rukou zabije německé vojáky, kteří se loudili v zemi nikoho. Bud byl později citován v novinách jako: „Řekli mi, když jsem se vrátil, že jsem smyčku opakoval třikrát, ale pokud ano, nevěděl jsem o tom nic.“ Když letadlo přistál, byl znovu zatčen. Tentokrát byl poslán k boji v zákopech jako trest, kde sloužil šest měsíců, než utrpěl otravu hořčičným plynem a byl hospitalizován. Teprve poté úřady objevily jeho skutečný věk.\nPoslali ho domů, kde se stal menší celebritou poté, co si noviny vzaly jeho příběh a dabovaly mu „Nejmladšího Yank“, protože byl skutečně nejmladším americkým vojákem v první světové válce. Jeden z těchto zpravodajských příběhů ho popisuje jako „šest stop úzce pletené kosti a šlachy, tvář plnou 21 let a oko ostré a stabilní.“ Bylo mu stěží 14.\nNevědomky - ale nadšeně - vytrhl obušek z mých předků a běžel s ním. Stejně jako oni, v době, kdy mi bylo 10 nebo 11 let, jsem pochopil výhody lhaní o mém věku, z nichž nejuspokojivější bylo, že mi nikdo nedal divný pohled, když jsem jim řekl, jak jsem starý, takže jsem nemusel vysvětlit mé podivné mutace komukoli. Lži mi také umožnilo žít život, o kterém si moji kolegové mohli jen snít - napojení se staršími dívkami, nákup cigaret, řízení aut, povzbuzení se staršími dětmi, dokonce i nákup alkoholu.\nVe 12 letech jsem kouřil pot pravidelně a experimentoval s téměř každým sexuálním jednáním kromě samotného skutku (což by se stalo ve 13). Pořád jsem psal graffiti, natahoval jsem příliš apt LOST přes stěny koupelny, okna autobusů a značení ulic po celé Santa Monice a Benátkách. Šokoval jsem, vykopával školu, bojoval jsem a artikuloval nějakou verzi „Go fuck you“ pro každou postavu autority v mém životě. Přesto se mi to podařilo akademicky dobře, částečně proto, že jsem chodil do nedostatečně financovaných veřejných škol, které nevyžadovaly, a částečně proto, že lékaři z NIH přidali lék zvaný testolakton do mého farmaceutického koktejlu, když mi bylo 8, a konečně to pomohlo. Ano, byl jsem vzpurný, ale drogy krátce potlačily testosteron natolik, že jsem neměl v úmyslu nastartovat vlaky nebo utéct, abych se připojil k armádě. Nebyl jsem tak odlišný od ostatních adolescentů, kteří vyrůstali rychle ve velkém městě.\nA pak mě vzali z drog.\nV polovině sedmého ročníku jsem strávil své roční dva týdny v NIH testováním a sledováním Sám doma v nemocničním salonku, trapně se stýkající se skutečnými nemocnými dětmi na mém oddělení. Potom, v můj poslední den, do mého pokoje přišel celý tým lékařů. Říkali, že můj kostní věk byl nyní dost blízko mému skutečnému věku, aby mě mohli vzít z léků. Byl jsem nadšený.\nProblém byl v tom, že mě pomalu neodstavili od mých léků. Šel jsem studená krůta. Najednou byly mé hormony bezva. Cítil jsem se rozzlobenější a více rozepjatý než kdykoli předtím, více odcizený od rodiny, přátel a učitelů. Téměř každý den jsem začal přeskakovat školu, dělat drogy, bojovat. Moje máma si vzpomíná na paniku pokaždé, když mě opustila ve škole a obávala se hovoru od ředitele, který často přišel jen o několik hodin později.\nA pak, jeden jasný jarní den v mém sedmém ročníku, přišlo jiné volání. Tentokrát z policie. Šel jsem do školy vysoko na LSD, přinesl jsem si s sebou další kartu a spolu s dalšími 12letými kamarády jsem se rozhodl, že by bylo zábavné vklouznout další kartu do sodovky nevědomého přítele Tania. , který se vyděsil a dostal se do nemocnice. Policie mě zatkla a v poutech mě poslala k jejich komanditnímu autu právě tak, jak to škola nechávala, takže každý mohl hledět na Bad Kid, který dosáhl skutečně nebývalé úrovně špatnosti.\nJak se dostane 12letý chlapec na LSD? Předstírám, že je o pět let starší, aby se mohl spojit se sedmnáctiletou dívkou, která se zhroutila na gauči drogového dealera a který ve školní noci přivezl dvanáctiletému chlapci tři karty LSD, z nichž dvě bere si sám poté, co jeho rodiče šli spát, což vedlo k nejdrsnější noci života mladého chlapce. Stejně jako moji předkové jsem použil svou předčasnost k tomu, abych udělal něco, na co jsem nebyl připraven. Stejně jako oni překročili práh, za který nebylo možné vrátit se k něčemu podobnému normální adolescenci.\nByl jsem vyloučen z celé školní čtvrti. Rodiče mých přátel jim zakázali, aby mě viděli. Moji rodiče mě poslali na vojenskou akademii ve venkovských Indianě. Trval jsem sotva šest měsíců, než mě také vyloučili. Moje chování mě občas šokovalo stejně jako ostatní lidé. Nebyl jsem bez lítosti nad tím, co jsem udělal Tánii nebo mým rodičům nebo komukoli, kdo se ocitl na konci mého hněvu a impulzivity. Naopak - byl jsem mučen vinou. Neměl jsem kontrolu a nenáviděl jsem se za to.\nVěk 14„Z mé krátké kariéry modelování. Druhý model byl v jeho polovině 20. let. Moji rodiče nebyli rádi, když mě viděli kouřit cigaretu ve 14 letech v hlavním módním časopise. “Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nMezitím Byl jsem přijat zpět do školní čtvrti, bylo mi 14 let, ale vypadal skoro stejně jako teď: šest stop vysoký, plnovous, štíhlý, chlupatý. Ale dělo se něco zázračného; mí kolegové mě doháněli. Další děti v mé třídě začaly holit, rozvíjet svaly a přemýšlet o sexu stejně posadnutě jako od 4 let. Navíc jsem chodil na veřejnou střední školu v Los Angeles s 3 000 studenty. Najednou jsem byl jen další hubený bílý kluk, který kouřil příliš mnoho hrnce. Přestal jsem trčet.\nA co je nejdůležitější, po více než deseti letech byla puberta konečně hotová se mnou. Hormonální horská dráha se vyrovnala. Uklidnil jsem se. Viděl jsem to za okamžik. Opravdu, poprvé jsem viděl svou budoucnost a vyděsilo mě to hovno. Moje minulost byla potřísněna vyhnáním, zatčením a porušováním. Vysoká škola vypadala mimo otázku.\nPrávě tato vize osobní apokalypsy mě přiměla k akci. Odtáhl jsem se od svých přátel, z nichž mnozí se dostávali do tvrdých drog a brzy skončili v rehabilitaci nebo vězení. Přestal jsem kouřit cigarety a začal hrát sport. Čtu. Vzal jsem si vyznamenání. Měl jsem dlouhodobý vztah s dívkou, která byla inteligentní, laskavá a ambiciózní. Vstoupil jsem do Dartmouthu a získal jsem stipendium na postgraduální školu v Irsku. Cestou jsem potkal Meredith, ženu, kterou bych si vzal, která se stala porodníkem / gynekologem a poté specialistkou na neplodnost. Dokud bohové mají smysl pro humor, medicína neplodnosti je subspecialty endokrinologie - pole, které také studuje familiární mužskou omezenou předčasnou pubertu.\nStejně jako můj otec jsem cítil, že musím pochovat své abnormální dětství, abych měl normální dospělost. Stal jsem se dalším čistě řezaným bílým dítětem s titulem Ivy League. A to se mi líbilo. Líbilo se mi nudit. Když jsem se občas dostal k lidem dost blízko, abych jim řekl o mém dětství, odpověděli nevěřícně. Tento dobře mluvený, vyrovnaný mladý muž vyrostl v dětských hospodách a upustil kyselinu do 12leté coly?\nAle jak jsem řekl více lidem, z nichž většina odpověděla soucitem, cítil jsem, jak se ponížení rozpouští. Začal jsem tušit, že rozpaky, které jsem cítil, byly podle mého vlastního vymýšlení, že jsem možná zdědil nejen genetickou mutaci svých předků, ale také jejich hanbu.\nNakonec jsem se zeptal Abigail (zůstává přítelem), co si pamatovala o našich koupelnových setkáních. Napůl jsem očekával, že řekne něco jako „Traumatizovali mě tak hluboce, že jsem si nedokázal udržet zdravý vztah, a pokud se # MeToo vztahuje na předškoláky, budeš zničen.“ Místo toho řekla pravý opak: „Bylo to úplně normální. Všichni jsme byli v tom věku zvědaví. Nebyl jsi to jediný, kdo to dělá. “ Byl jsem šokován. Deviace, přestoupení, byly všechny v mé hlavě.\nVěk 28„Já a moje žena, Meredith.“ Foto: S laskavým svolením Patricka Burleigha\nStále, před čtyřmi lety, když čelili vyhlídce na syna s předčasnou pubertou, výběr proti genetické mutaci vypadal jako zřejmá volba. Pokud mi to způsobilo tolik traumatu, pokud jsem strávil většinu svého dospělého života skrýváním, proč ne jen udělat test a vyhodit embrya, která nesla mutaci? Přesto jsem nemohl otřesit pocit, že eliminace mutantního genu by eliminovala samotnou věc, která mě pro lepší či horší definovala.\nJednoho odpoledne, když jsem se tlačil na příjezdovou cestu, zavolal táta.\nNáš vztah se od dnů děrování děr ve zdi a křičení na veřejných místech značně zlepšil. Přesto jsme nikdy nemluvili o předčasné pubertě nebo o těžkých letech, kdy jsme byli ve válce. Existovaly jako redakce v důvěrném dokumentu, silné černé čáry blotovaly bolestivé vzpomínky. Řekl mi, že se od mámy dozvěděl, že uvažujeme o biopsii embryí pro mutaci LHCGR.\n'Proč bys to dělal?' zeptal se.\nByl jsem ohromen. Nebyl přítomen pro mé dětství? Nebo jeho vlastní, na to přijde? Ale než jsem mohl říct něco, čeho bych litoval, přerušil mě. 'Podívej, nevím, jaké dětství bys měl bez předčasné puberty - možná by to bylo jednodušší, možná bys byl šťastnější, kdo ví.' Co vím, je to, že z vás udělala člověka, kterým jste dnes. A to je člověk, kterého velmi miluji a obdivuji ho. Udělejte také test nebo neudělejte test, ale prostě víte, že pokud máte syna a ten syn má předčasnou pubertu, bude v pořádku. Do pekla, s tebou jako otcem bude lepší než v pohodě. Bude se mu dařit. “\nNemohl jsem mluvit. Když vzlyk mi odkašlal, poprvé jsme s otcem otevřeně hovořili o předčasném pubertě. Uznali jsme, že naše problémy s dětstvím nás zřejmě staly silnějšími dospělými, že když jsme vyrůstali jako outsidéři, zatímco jsme se v té době utahovali, pravděpodobně nám pomohli najít naše povolání umělců a že nepříjemný pocit „jinakosti“, anathema, která se hodí jako dítě, mohlo by se proměnit v pocit „zvláštnosti“, pokud by bylo správně kultivováno v dospělosti. Poprvé jsem viděl naši genetickou mutaci ne jako plesnivost, ale jako něco, co nás jedinečně spojuje s našimi předky. Až do dnešního odpoledne mě nenapadlo, že jsem ten odkaz nemusel předávat. Poprvé jsem viděl, že toto podivné dědictví nemusí nutit klín mezi mnou a mým budoucím synem. Mohlo by nás to dokonce přiblížit.\nPo hodině jsme s tátou řekli, že jsme se milovali a pověsili jsme. Vešel jsem do domu a řekl Meredith, že nechci mutaci odstranit. Pokud náš syn zdědil předčasnou pubertu, cítil jsem se jistý, že to zvládneme. Zaváhala. Jako reprodukční endokrinologka věděla lépe než kdokoli jiný, jak náročné by bylo vychovat chlapce s nemocí. Několik dní jsme o tom mluvili, zkoumali jsme ošetření, diskutovali jsme o tom s přáteli a kolegy, zvážili jsme výhody a nevýhody na dlouhých procházkách s naším psem. Nakonec jsme skončili na stejné stránce. Nebyli bychom biopsie embrya.\nV červenci 2014 jsme si implantovali naše nejlepší embryo a připravili jsme se na náš nejhorší výsledek. Spojil jsem se s jedním z mých starých lékařů v NIH, Ellen Leschek, který stále praktikuje a který nás informoval o nejnovějších léčebných protokolech. Konzultovali jsme dětského endokrinologa v Los Angeles a umístili jsme ho, aby se stal lékařem našeho syna, pokud by zdědil nemoc. Kontaktovali jsme jednu laboratoř v zemi, která mohla detekovat mutaci z krevního testu, a zařídili, aby byl vzorek odebrán z pupeční šňůry dítěte při narození. Rozhodli jsme se, že se dítě dítěte nenaučíme, protože jsme si nechtěli dělat starosti, kdybychom věděli, že máme chlapce.\n12. března 2015 kolem 2:00 se Meredith vydal do práce. Pracovala 17 hodin, než lékaři museli provést pohotovostní C-sekci. Když jsem se konečně podíval na operační oponu, spatřil jsem na bojišti krve a vnitřností malého člověka. Malý člověk s penisem. 'Je to kluk!' Plakal jsem, stejně jako ve filmech.\nPojmenovali jsme ho Neda podle jejího milovaného dědečka. Přivedli jsme ho domů, ležel kolem domu a zírali na něj dva týdny, zatímco přátelé a rodina nám přinesli jídlo. A pak jsme dostali výsledky testů.\nByli negativní. Ned tuto mutaci nezdědil. Moji přátelé a rodina reagovali přiměřeně - s úlevou, s gratulací, se štěstím. Sotva jsem reagoval. Přestal jsem se bát.\nV srpnu 2017 se narodila naše dcera Claire. Netestovali jsme její krev z pupeční šňůry, protože bez varlat by se její stav neobjevil v jejím těle.\nŽeny však stále mohou tuto mutaci nést a mohou ji předat svým dětem. Nevíme, zda je gen LHCGR na chromozomu 2 Claireovy DNA mutantem, a pravděpodobně nebudeme vědět, dokud nebude mít svého vlastního syna, který, jako jeho dědeček a jeho pradědeček a jeho velký -velký dědeček a jeho pradědeček-pradědeček vyrostou na jeho mons pubis hrubé, kudrnaté vlasy, když je ještě v plenkách. A pokud ano, vím, že bude v pořádku.\n* Tento článek se objevuje v 7. ledna 2019, vydáníNew York Časopis. Přihlásit se nyní!\nTělo ruského influencera Ekaterina Karaglanova objeveno v kufru\nNadměrné kabáty jsou nejbláznivějším trendem pádu\nPodívejte se: Majestátní video Lily Allen pro „Hard Out Here“\nTato módní přehlídka přesunula Céline Diona na Slzy\nSeznamte se s Tomem Bachikem, tatínkem pro celebrity\nKim Kardashian West otevírá svaté „strašidelné“ hospitalizace pro pneumonii


Jonas Kaufmann v hlavní roli světoznámé opery v nastudování londýnské Královské opery Covent Garden (2014). V inscenaci Jonathana Kenta dále účinkují: K. Opolais, Ch. Maltman, B. Hulett, M. Muraro a další. Orchestr a sbor proslulého operního domu řídí Antonio Pappano. Televizní režie Jonathan Haswell (V italském znění s titulky). Manon Lescaut z roku 1893 je první skutečně významnou operou italského veristického skladatele Giacoma Pucciniho. Postava Manon (K. Opolais) je jistým archetypem, který vypovídá především o lidské slabosti a vášni. Její příběh je stále aktuální a není tudíž svázán s určitou historickou epochou, stejně jako Romeo a Julie. Tento výklad režiséra Jonathana Kenta inscenovaný v londýnské Královské opeře Covent Garden je přenesen do současnosti. Hudebně toto lyrické drama o čtyřech dějstvích na libreto D. Olivy a L. Illiky nastudoval umělecký šéf tohoto operního domu Antonio Pappano.\nLiterární látka Manon, pro nás známá především z oblíbeného Nezvalova zpracování, pochází z francouzského milostného románu Příběh rytíře des Grieux (J. Kaufmann) a Manon Lescaut, který vyšel v roce 1731 v Paříži. Jeho autorem byl francouzský abbé Antoine-François Prévost d´Exiles. Přídomek „exil“ není v jeho jméně připomínán náhodně: utekl totiž z benediktýnského kláštera a skrýval se v Anglii a Holandsku. Prý ovládal dýku stejně dokonale jako breviář, takže mnohdy popisoval konflikty, jichž se osobně účastnil. Proto je jeho umělecká výpověď tak přesvědčivá.\nVysílání: 02.11., 20.20 hod., ČT art\n29.10.2020 14:10:55 Redakce | rubrika - Z éteru\nCD boxy (1), Festivaly (5), Rozhovory (1), Z éteru (7), Zprávy (4), Zveme ... (2)\nPřímý přenos z chrámu sv. Petra a Pavla na Vyšehradě je věnován organizaci celý článek\nJ. Hanzlík se v roli Václava Karase loučí. Vnučka Liduška bude pokra celý článek\nGVUO v Ostravě láká na kulturní zážitky online


Atraktivní projekty: Nepředvídané možnosti 3D tiskáren | MM Průmyslové spektrum\nPrognostici se zase jednou mýlili. Při předvídání budoucnosti brali do úvahy ledacos, ale na zcela unikátní možnosti tiskáren pozapomněli. Nyní se třírozměrné tiskárny dostaly do centra pozornosti. Jak techniků, tak obchodníků. A také politiků.\nBěžnou inkoustovou tiskárnu každý zná. Zcela unikátní možnosti však nabízí 3D tiskárna. Ta má ovšem s tou klasickou společné jen jméno. Během několika hodin totiž umí vyrobit trojrozměrný objekt, a to z různých materiálů: z plastu, gumy, plechu nebo čokolády. Tryska totiž místo inkoustu nanáší zvolený materiál tenkou vrstvu za vrstvou, až vznikne předmět podle libosti.\nNa počátku nové revoluce\nUž v devadesátých letech byly nasazeny první 3D tiskárny, samozřejmě jako prototypy v některých průmyslových aplikacích. Kvůli vysokým nákladům na takovou výrobu se tyto stroje nedostaly na běžný trh a zůstaly skryty v laboratořích. Ovšem to platilo jen do doby, než ceny tiskáren klesly pod tisíc dolarů. A nová průmyslová revoluce mohla začít.\nReplicator 2X 3D, tiskárna firmy MakerBot, se těšila velkému zájmu návštěvníků veletrhu spotřební elektroniky v Las Vegas. Stojí jen asi 2 000 dolarů. Nanáší vrstvy tenké 0,1 milimetru. Objekt vysoký 10 cm se tedy skládá z 1 000 vrstev. Jako materiál používá speciální bioplastická hmota, jež se vyrábí z pšenice nebo kukuřice. Za pět dolarů si člověk může nechat naskenovat hlavu a tiskárna mu vytiskne trojrozměrnou bustu.\nV současné době se do centra pozornosti dostává rychlovýroba prototypů, známá také jako „rapid prototyping“. Tiskárny začínají být nasazovány do reálné výroby především v letecké dopravě, v automobilovém průmyslu, ve zdravotnictví a také ve spotřebním zboží. V tomto ohledu hovoří někteří analytici trhu dokonce o vzniku paralelního světa. Mají na zřeteli především fakt, že si každý bude moci vyrobit podle svého návrhu, co bude chtít. Každý bude moci být designérem svých bytových doplňků nebo kuchyňských spotřebičů, ať už se bude jednat o vázu nebo hračky. Stačí vložit do tiskárny příslušný návrh a vybraný materiál – a stisknout tlačítko. To by samozřejmě znamenalo zásadní převrat v průmyslové výrobě. Dalším aspektem by bylo snížení cen a zvýšení rychlosti inovací. V takovém individuálním světě by se stíraly hranice mezi virtuálním světem a tím reálným.\nAmerický koncern General Electric už šetří díky tisku 3D asi osmdesát procent drahých kovů, které by jinak při obrábění odpadly jako třísky. Automobilka BMW také používá 3D tiskárnu při výrobě některých součástek a šetří tak až šedesát procent nákladů a devadesát procent výrobního času. Také v medicíně se nabízejí nové možnosti. Začínají se totiž touto novou technologií vyrábět protézy. Například na Cornellově univerzitě v městě Ithaca v americkém státě New York se podařilo vytisknout lidské ucho ze silikonu. V budoucnu by se tak zřejmě tímto způsobem mohly tisknout orgány k implantaci. Zubní technika si slibuje dokonce průmyslovou výrobu zubních korunek a můstků.\nNa veletrhu se líbily i vytištěné boty. A letošní jarní módní veletrhy v Evropě vsadily na šaty z tiskáren.\nLetecký průmysl už také začal s touto tiskárenskou technologií. Koncern EADS chce tímto způsobem vyrobit v roce 2050 první letadlo. Stěny kabiny pro cestující by asi mohly být z průhledných plastů. K tomu by ovšem bylo zapotřebí obrovských tiskáren, velikostí odpovídajících hangáru. Dnešní tiskárny nejsou větší než psací stůl.\nInovativní podnikatelé bedlivě sledují rozvoj 3D technologií. Trh s nimi zaznamenal nárůst o 26,4 procenta. V roce 2011 se už vyrobilo okolo 6 500 průmyslových 3D tiskáren. Analytici odhadují, že by do roku 2015 mohl objem trhu těchto zařízení a služeb činit 3,7 miliardy dolarů a do roku 2019 by mohl vzrůst na 6,5 miliardy dolarů.\nNení bez zajímavosti, že na burzách zatím chybí výrobci trojrozměrných tiskáren. Dali by se spočítat na prstech jedné ruky. Je to možná tím, že tito producenti dosud patří ke středně velkým firmám a v současné době dochází k jejich konsolidaci.\nVedoucí postavení tak náleží například americkému koncernu 3D systems. Není divu, protože právě jeho zakladatel Charles Hull vynalezl v roce 1984 stereolitografii, tedy technologii, jež umožňuje tisk trojrozměrných objektů z digitálních dat. Přitom tento miliardový koncern nevyrábí tiskárny pouze pro průmysl, ale i pro jednotlivce. Svou on-line platformou Cubify změnil kromě jiného nákupní zvyklosti mnoha lidí. Například si mohou sami vytisknout model malého 3D robota za dvacet nebo třicet dolarů podle svého přání: mohou mu nasadit klobouk nebo čepici, měnit polohy rukou a nohou a samozřejmě si vybrat i barvu.\nKam směřuje vývoj?\nTrend směřuje jednak k velkým průmyslovým tiskárnám a jednak k domácím tiskárničkám, v nichž si člověk za pár tisíc dolarů může vyrobit basketbalový míč nebo boty. V této souvislosti se otevírá široké pole působnosti producentům softwarů. Právě oni budou zásobovat 3D tiskárny programy pro výrobu žádaných objektů.\nTento vývoj je už nastartován. Všem otevřená organizace RepRap vyvinula první 3D tiskárny, které jsou složeny z mnoha součástek vyrobených na 3D tiskárně a mohou být tedy považovány za sebereplikující zařízení. Takové tiskárny budou moci vlastně tisknout samy sebe. Jistě není bez zajímavosti, že v komunitě lidí, kteří se této myšlence věnují, hraje důležitou roli mladý Čech Josef Průša. Sám o sobě na své webové stránce říká: „Jsem jedním z hlavních vývojářů projektu RepRap, kde navrhuji Open Source 3D tiskárny. To znamená, že si tiskárnu můžete zdarma stáhnout a sestavit. Svým způsobem oživuji tradici českého kutilství. Můj design je aktuálně preferovaný celosvětovou komunitou a je po světě v tisících exemplářů. Všeobecně se snažím dělat osvětu ohledně Open Hardware a 3D tisku.”\nVšeobecné nadšení z rozvoje 3D tiskáren však všichni nesdílejí. Veřejnost si totiž začíná uvědomovat i možná rizika. Jedním z nejvážnějších je fakt, že se takto jednoduše, levně a kdykoliv a kdekoliv dají vyrobit střelné zbraně. První prototypy se už objevily. Nejsou zatím dokonalé, ale jejich zlepšení je jen otázkou času. Někteří politici už začínají hledat způsoby, jak toto nebezpečí zažehnat.\nHodně se očekává od mezinárodní konference a výstavy, jež budou věnovány 3D tiskárnám 22. a 23. dubna v New Yorku.\nDům vytištěný z písku\nHolandský architekt Janjaap Ruijssenaars z architektonického studia Universe Architecture oznámil, že chce postavit dům z 3D tiskárny.\nPro výstavbu si vybral Irsko a objekt by měl stát na pobřeží. To by mělo jednak výhodu v tom, že by stavební materiál byl k dispozici na místě, a jednak by neobvyklá stavba dobře zapadala do okolního přírodního prostředí. Stavělo by se z písku, jemného štěrku a použity by byly přírodní spojovací látky. Dům prý nebude mít začátek ani konec. „Bude vypadat jako Möbiuova páska a krajina bude ,protékat pod domem a skrze něho,“ řekl architekt novinářům.\nV Irsku má být postaven první dům z 3D tiskárny.\nDům vytiskne tiskárna firmy D-Shape o velikosti 6 x 9 metrů. Tuto významnou britskou firmu vlastní italský investor Enrico Dini a podle listu Los Angeles Times právě on stojí za celým projektem. Tiskárna se skládá z rámu, který je zabudován na místě stavby. Tisková hlava s 300 vstřikovacími tryskami se pohybuje všemi směry. Vrstvy mohou být tlusté až 10 milimetrů a k vytvoření vrstvy 30 čtverečních metrů potřebuje necelé dvě minuty. Jeden den je nutný k vytvrzení materiálu a je pak pevný jako mramor. Spojovací materiál je dražší než cement, ale díky novému postupu odpadá ruční práce, takže výsledek je o padesát procent výhodnější než normální stavba.\nDetail ukazuje futuristické řešení.\nPodle informací BBC si stavba vyžádá náklady ve výši 5 až 6 milionů dolarů a má být dokončena v příštím roce.\nMöbiova páska (také Möbiův pás, Möbiův pásek nebo Möbiův list) je plocha, která má jen jednu stranu a jednu hranu. V roce 1858 ji nezávisle na sobě objevili (resp. „vynalezli“) matematici August Ferdinand Möbius a Johann Benedikt Listing. Protože orientace plochy Möbiovy pásky není možná, patří mezi neorientovatelné plochy. K vytvoření stačí vzít pruh papíru, jehož jeden konec se jednou příčně přetočí (jedna půlotáčka) a slepí se s druhým koncem. Nevznikne tak běžný prstenec se dvěma stranami, ale kupodivu objekt, který je sice trojrozměrný, má však jen jednu jedinou stranu (rub a líc na sebe navzájem navazují, jedno přechází v druhé). Má tedy ve skutečnosti jen líc (nebo jen rub). Pásku podobných vlastností též získáme, pokud počet příčných přetočení jednoho konce pásky vůči druhému bude lichý.\nVšeobecné strojírenstvíZajímavosti ve vědě a techniceVýzkum/ vývojNekonvenční technologie\nKód článku: 130325\n3D tiskárny mění svět\nVe vídeňském architektonicky velmi působivém divadle Odeon, původně Plodinové burze, se koncem března uskutečnila odborná konference věnovaná 3D tiskárnám, nazvaná Print3Dfuture. Přilákala více než 400 mladých posluchačů, kteří s velkým zaujetím sledovali přednášky o budoucích možnostech i úskalích této progresivní technologie. Organizátorům se totiž podařilo získat atraktivní přednášející z Evropy a USA. A na výstavě v předsálí byly tiskárny doslova v obležení zvídavých zájemců.\nVídeň je nejen v evropském, ale dnes se dá říci, že už i ve světovém kontextu na jednom z předních míst pomyslného žebříčku nejlépe se rozvíjejících velkoměst. Její architektura a urbanismus si za posledních třicet let vydobyly právem uznání odborné i laické veřejnosti.


Orální sex? Dobrý základ vztahu! - Kukatko.cz\nDomů Sex a Vztahy Orální sex? Dobrý základ vztahu!\nV Kamasutře je popsáno 57 základních sexuálních poloh. Každá poloha však má ještě několik možností, proto bychom se asi nikdy nedopočítali. Mezi nejoblíbenější mezi muži patří poloha 69, neboli orální sex. Co muže na laskání ústy vzrušuje a jak se k tomu staví ženy?\nVětšina dotázaných mužů nechce orální sex jako předehru. Chce ho až do konce s pořádným vyvrcholením do úst partnerky. Ženy naopak tvrdí, že nejen, že si tím muže připraví, ale muž pořádně naladí je. Tím pádem je po problému s vlhkostí, a postupné vsunutí penisu je už jen třešnička na dortu.\nIntimita orálního sexu\nVe vztahu potvrzuje důvěru a intimitu na plné čáře. Pokud partnera či partnerku přijímáme ústy, přijímáme ho se vším všudy. Muži orální sex milují, ale i oni mají zábrany prožít ho pouze na jednu noc. Pro ženu je to naopak vyvrcholením vztahu a maximální dávka odevzdání se.\nHygiena orálního sexu\nJe nesmírně důležitá. Ve všech bodech a úplně bez debat.\nNedělejte nic co nechcete\nZákladem kvalitního orálního sexu je nenechat se nutit do ničeho, co se Vám příčí. Nechcete polykat semeno? Nemusíte. Je plno jiných možností, kam může muž vyvrcholit. Deep throat neboli hluboký orál nedělá ženám moc dobře a vyvolává dávivé pocity. Ač muže vzrušuje nejvíce, nemá cenu se do ničeho nutit. vše má svůj čas a buď to to žena zvládne, nebo ne.\nRozchod kvůli orálnímu sexu\nJsou ženy, které prostě orální sex nesnesou. Dokážou zajít dokonce tak daleko, že když to muž po nich vyžaduje, radši se ním rozejdou. Znám dokonce muže, který se se svou přítelkyní rozešel, protože ho nechtěla orálně uspokojovat.\nNelze to brát nijak globálně, ale kvalitní orální sex je dobrý základ pro vztah. Čím více partnera poznáváte, tím více se noříte do intimity vašeho vztahu. A tím pádem roste důvěra v toho druhého.\nPředchozí článekNejlepší tituly na DVD a Blu-Ray v prosinci\nNásledující článekRecenze: Velká kniha o kávě\nKrajky, latex, nebo spoďáry po babičce?


Nový Ford Ranger ohromil v testu Euro NCAP! | praktické informace,rady a zajímavosti …\nZa celkovou úroveň bezpečnosti získal Ranger od komisařů Euro NCAP skóre 89 %. To je nejvyšší hodnota mezi všemi dosud testovanými pick-upy a jedna z nejvyšších napříč všemi kategoriemi automobilů. A co víc, Ranger si připsal také historicky nejvyšší hodnocení za ochranu chodců – 81 %.\n„Bezpečnost našich vozů patří k základním hodnotám Ford Motor Company a výsledky těchto nezávislých testů potvrzují, že Ranger je nejenom nejvýše hodnoceným modelem ve své třídě, ale také jedním z nejlépe hodnocených vozů, jež Euro NCAP kdy posuzovala,“ řekl Stephen Odell, předseda představenstva a generální ředitel Ford of Europe. „Nikdo se netouží stát účastníkem nehody, avšak když dojde na nejhorší, nový Ranger prokazatelně poskytuje vynikající ochranu cestujícím jakéhokoli věku, stejně jako chodcům.“\nOrganizace Euro NCAP byla založena v roce 1997 za podpory několika vlád, spotřebitelských a motoristických sdružení a pojišťovacích ústavů. V oblasti bariérových testů představuje největší a nejuznávanější nezávislou autoritu v Evropě.\nKomisaři označili výsledky Rangeru za „pozoruhodné“ s „působivým" skóre ve všech hodnocených oblastech.\nMichiel van Ratingen, generální sekretář Euro NCAP, řekl: „Tak dobrou ochranou chodců Ford Ranger bezpochyby zvyšuje laťku bezpečnosti v kategorii užitkových pick-upů, které dosud nepatřily k nejbezpečnějším.“\nVyspělé ochranné systémy\nZákladem pro vysokou úroveň ochrany posádky v novém Rangeru je pevná bezpečnostní buňka okolo prostoru pro cestující, tvořená z velké části vysokopevnostní ocelí. Energie střetu je rozváděna pryč od lidí ve voze několika předdefinovanými cestami. Celá deformační struktura i nový žebřinový rám podvozku byly optimalizovány tak, aby účinně pohlcovaly energii nárazu v nejrůznějších scénářích dopravních nehod. Předtím, než poslali proti překážce první ze 110 prototypů Rangeru, vykonali vývojáři Fordu více než 9 000 virtuálních bariérových testů za pomoci nejmodernějších počítačových technologií.\n„Při vývoji nového Rangeru jsme provedli více simulovaných kolizí než kdykoli předtím, abychom si byli jisti, že všechny součásti vozidla související s bezpečností budou mít optimální vlastnosti,“ řekl Adam Frost, šéfkonstruktér organizační složky Digital Innovation, Ford Asia Pacific and Africa. „Na to navazoval vyčerpávající program reálných bariérových zkoušek. Na výsledek jsme velmi pyšní.“\nVšechny karosářské varianty nového Rangeru pro evropský trh jsou sériově vybaveny novými okenními airbagy, které jsou uloženy ve stropní výplni a pomáhají ochránit hlavy cestujících při bočním nárazu. Tento bezpečnostní vak sahá od A-sloupku až k C-sloupku, což znamená, že poskytuje účinnou ochranu cestujícím na obou řadách sedadel v modelech Double Cab a Super Cab.\nK dispozici jsou rovněž boční airbagy pro přední sedadla, které se rozvíjejí z boční části opěradel a chrání zejména hrudník. Do sériové bezpečnostní výbavy všech modelových variant nového Rangeru dále patří čelní airbagy vpředu a dokonce i kolenní airbag řidiče.\nDokonalejší ochrana chodců\nPři vývoji nového Rangeru dbal Ford vedle bezpečnosti samotné posádky také na bezpečnost chodců. Je to vůbec poprvé, kdy se do modelu typu pick-up dostávají technická řešení vzešlá z globálního výzkumného projektu Fordu, zaměřeného na vývoj automobilů šetrných k chodcům. Patří sem „plástvová“ struktura kapoty, omezující riziko poranění hlavy, nebo přední nárazník s materiály pohlcujícími energii.\nInovativní systémy aktivní bezpečnosti\nRanger disponuje také mnoha asistenčními systémy a technologiemi aktivní bezpečnosti, které pomáhají nehodám předcházet. Klíčovým prvkem je zde elektronický stabilizační program ESP, jenž v sobě zahrnuje řadu specializovaných elektronických systémů.\nNapříklad systém dynamické stabilizace přívěsu v případě počínajícího rozkývání přívěsu selektivně vyvine brzdný účinek na některá kola tak, aby jízdní soupravu plynule zpomalil a stabilizoval. Zatímco systém dynamické adaptace na aktuální zatížení pomáhá zachovat stabilitu a ovladatelnost bez ohledu na hmotnost a rozložení nákladu – obojí je totiž schopen rozpoznat a přizpůsobit tomu intervence asistenční elektroniky.\nDále je zde systém samočinné regulace rychlosti při sjíždění prudkého klesání a naopak asistent pro rozjezd ve svahu, který zabrání nežádoucímu couvnutí vozu.\nV České republice se nový Ford Ranger začne prodávat v prvním čtvrtletí roku 2012


Také ve vás hlodá nějaké bezpráví | Poradte.cz\nVložit novou otázkuOdpovědět Také ve vás hlodá nějaké bezprávíOd: mecik® Datum: 30.11.16 05:59 odpovědí: 15 změna: 01.12.16 14:30\nDobrý den.Také se vám přihodilo něco, co třeba i po létech nemůžete překousnout? Mám v sobě tři nespravedlnosti.1. Na internátu , stará budova s kamínky. Kluci hloupnou, na rozpálená kamna dávají zoubky z hřebenu, ten zajiskří a hlavně strašně čoudí. Do místnosti vtrhne vychovatel a kluci, že já. Bez nejmenší snahy něco vyšetřit dostávám důtku, poznámku domů. Špatný jsem s toho měsíce.2.Jedu po silnici od Tábora a nad Pískem v serpentýnách leží v největší zatáčce barel uprostřed vozovky. Zajedu na kraj abych ho uklidil, aby do něj někdo nenaboural. Když ho táhnu stranou , přijíždí patrně majitel. To co jsem si vyslechl do zlodějů, hajzlů, mi zvoní v uších ještě dneska.3.Jdu trhat jablka na zahrádku. Začnu se dusit. Slezu ze štaflí a plný dvůr kouře. musím domů, nedá se dýchat. Po půl hodině chci pokračovat, další dávka nedýchatelného ovzduší.Soused jde za plotem, ptám se co to topí. Odpoví, zatápím, topím dřevem a kotel mám v pořádku. Vynadá mi, že ničím sousedské vztahy, že jsem to já, kdo pořád něco vymýšlí na jeho osobu a odejde. Musím také domů, abych se neudusil.Také si potřebujete ulevit. Jen do toho, přeci je člověku lépe, když to v sobě nedrží.\nOd: babajaga®Datum: 30.11.16 06:35odpovědětJe to už spousta let, bylo mi asi 12 roků. Na kopci za vesnicí se ten večer pálily čarodějnice. Byla tam snad celá vesnice, od nás, kromě mě i rodiče s 6 letou sestrou. Já se hned přidala ke kamarádkám i kamarádům, honili jsme se kolem hranice, pak jsme si sedli do takové užlabiny, povídali si a chechtali se. Byla už tma. Rodiče s malou sestrou se chystali domů. Otec přišel blíž k tomu našemu hnízdu a volal, že jdou domů, ať jdu s nimi taky. Z party se ozvalo pisklavým hláskem: Tůdle, jdi si sám! Táta se otočil a zřejmě odešli. Asi za hodinu jsme se s kamarádkou Danou rozhodly také k odchodu. Šly jsme, do vsi to bylo tak 500 m, celou cestu jsme nahlas zpívaly. Dodnes si pamatuji, kterou písničku. Bylo nám fajn. Doma se svítilo, rodiče čekali a táta mi bez řečí a bez varování hned jednu takovou natáhl, že se mi spustila z nosu krev. S pláčem jsem se hájila, že já jsem nic neřekla, že to byl někdo jiný. Potmě to nebylo vidět a hlas byl záměrně zkreslený. Mamka mi uvěřila, táta se asi trochu styděl, že se unáhlil.I když byl jinak prima táta, tuhle nezaslouženou facku mu nemohu odpustit. I když asi za 7 let po této příhodě zemřel. Bylo mu pouhých 49 let. Jaga.Ohodnoceno: 0x Od: adetouk®Datum: 30.11.16 18:26odpovědětŽe by ho Pánbíček za tu facku tak přísně potrestal?Dost kruté...Ohodnoceno: 0x Od: babkazov®Datum: 30.11.16 07:11odpovědětByla jsem s malým bratrem u stařenky na prázdninách. Lítali jsme s ostatními děcky po návsi a já z dálky zahlédla tátu. Začala jsem vřískat: Tátínek tatínek a hnala se k němu. Seřval mě, proč nejsem potichu, že chtěl bráchu překvapit. Jiné věci mě netrápí, stejně je to všecko už dáááávno pryč. Ale toto ve mně nějak podivně trčí. A to už nějakých 20 let, co táta tady není. Zítra by mu bylo 96 let.Ohodnoceno: 0x Od: maky®Datum: 30.11.16 13:21odpovědětbabkazov, to si umím představit, jak tě to tenkrát zasáhlo, podivně to v tobě trčí, protože jsi mu to ještě neodpustila, já vím, něco jde moc těžko...odpustit, rozpustit a vypustit´...Ohodnoceno: 0x Od: tylerhall®Datum: 30.11.16 08:37odpovědětOhodnoceno: 0x Od: bambula®Datum: 30.11.16 09:58odpovědětJe moderní doba, čecháčkové se mají hodně dobře, jsou také částečně nespokojeni se šlechtou a rozděleni na dva tábory. Až sem po probuzení Angelky, pustí Turecký paša pár milionů migrantů, tak poté možná budou k sobě mírnější.Ohodnoceno: 0x Od: magdon®Datum: 30.11.16 12:48odpovědět Proboha, člověče, co to sem zase taháte za bláboly?Ohodnoceno: 0x Od: minda®Datum: 30.11.16 11:40odpovědětmusím se přiznat, že ve mně nic nehlodá - i když jsem se potkala s lecčíms, co mě hodně mrzelo a trápilo, naučila jsem se takové věci zapomenout... Ohodnoceno: 0x Od: dajka®Datum: 30.11.16 12:09odpovědětVe mně taky kdysi spousta věcí hlodala, ale "pustila" jsem je, protože jak člověk pořád přemýšlí nad nějakými nespravedlnostmi, tak si přitahuje do života další. Prostě stalo se, tomu, kdo nám něco udělal, odpustit a očekávat skvělé zítřky. Jak jsem četla ty zážitky, tak to úplně připomínalo mě, hned jsem chtěla napsat nějakou příhodu, ale to bych psala do večera. Možná jen v souvislosti s naším postiženým synem - už jsem sem psala, že máme sousedy nanic a když před lety baba závistivá na mě poprvé pořvávala, že náš kluk je kripl, kterého mají odstřelit a mě zavřít pro příživnictví, když se válím celá léta doma, tak to jsem fakt čuměla. Tolik zloby ... No, asi to nemám ještě zpracované, když to teď píšu, tak je mi jaksi divně, ačkoliv baba už je pod drnem.Ohodnoceno: 0x Od: dakon®Datum: 30.11.16 12:17odpovědětMyslím, že toto je jediné správné řešení. Hodně lidí se trápí s něčím, co ten, co to způsobyl už dávno zapoměl. To jsem si ověřil třeba s mým tátou. Ja tyto věci neřeším a ani řešit nejdou. Rýpaní se ve věcech minulých je cesta akorát tak k nemocem. Otrávíte si mysl a ta to potom bude projektovat to vašeho těla.Ohodnoceno: 0x Od: magdon®Datum: 30.11.16 13:05odpovědětVěci nespravedlivé se stávaly, stávají a stávat se budou. Často se s tím nedá nic dělat a tak nezbývá, než zapomenout. Kolikrát už mi v životě někdo někdy nespravedlivě vynadal, bych asi nespočítal a je mi to celkem fuk, to neřeším. Přesto si vzpomínám na jednu křivdu, z dob už poměrně dávno minulých.Pracoval jsem jako elektromontér u jisté firmy, v malé montážní skupině, zabývající se spíš drobnými montážemi v energetice. Jednou se na poslední chvíli zjistilo, že jiná, značně větší firma, při montáži měřícího zařízení jedné nové severočeské rozvodny zapojila totálně špatně řadu přístrojů a hrozilo, že by při zprovoznění rozvodny mohlo dojít ke značným škodám. Času na opravu bylo málo, tak na to poslali naší 3 člennou skupinu. Pracovali jsme dlouho do nocí a přes víkend, opravu jsme stihli včas. Rozvodna mohla být spuštěna v termínu. Celé oddělení (včetně sekretářky) za to dostalo mimořádné odměny. Tedy mimo nás, 3 montérů. Jako důvod nám ředitel uvedl, že jsme si vydělali dost na přesčasech...Ohodnoceno: 0x Od: naufrago®Datum: 30.11.16 17:16odpovědětTak tohle by mě žralo hodně dlouho. Nepodal jste hned nato výpověď?Mně leží v žaludku tato věc. Jednou jsem, ještě zaměstnaná na ZŠ, byla v jídelně na obědě, po kterém jsem dala do sebe talíře (polévkový na polévkový), jenže k druhému byla nějaká kaše a vrchní talíř se tak zašpinil od toho spodního. Nebrala jsem na to moc ohled, věděla jsem, že v kuchyni myjí myčkou. U okénka, kam jsem talíře podávala, mně paní kuchařka za to vynadala, a zakončila to větou "Paní učitelko, to se přeci nedělá!". Za mnou řada dětí. Řeším to fakt dodnes - já bych si kuchařku před dětmi sprdnout nedovolila (já bych si ji nedovolila vynadat vůbec, já bych jí řekla "paní Nováková, mohla byste příště prosím...?"), ale jí to problém nedělalo Ohodnoceno: 0x Od: mecik®Datum: 30.11.16 17:48odpovědětJeště jeden pracovní. Povodně 2002. V Písku bylo 9m nad normál. Vše pod vodou včetně skladu , kde jsem tenkrát pracoval. Co to bylo za otročinu, nejdřív všechno vyvozit, vynosit na vozy k likvidaci a potom vše vystříkávat, zbavovat všude přítomného bahna. Na úklid jsme zůstali na oddělení dva a věděli jsme , že jedna ulička v zakladačích nám bude trvat čtyři hodiny. Rychle se naobědvat, než budeme zase špinaví. Jídelna otvírala za pět minut. Proto, že jsme tam snad minutku čekali, jsme dostali výstrahu, ještě jednou a budete propuštěni. Na oddělení bylo tenkrát 32 lidí, tato práce zbyla jenom na nás a k tomu ještě takovéto poděkování.\nOd: yourlady®Datum: 30.11.16 18:01odpovědět3x ztráta zaměstnání bez odstupného,ačkoliv jsem na něj měla nárok...Skončila jsem opravdu skoro na ulici.Bylo to v divokých 90.letech,firmy vznikaly,zanikaly,na soudy nebyly peníze a odvaha.Pak po letech náš spor se stavební firmou,která nám zfušovala stavbu,takže statisíce stála oprava,a měla ještě tu drzost dát nás k soudu,že nechceme platit údajné údajně ústně domluvené vícepráce.Paní soudkyně rozhodla v náš neprospěch,ačkoliv neexistovala o údajných vícepracích žádná smlouva.Soudkyně vyšla z toho,že svědčil bratr majitele stavební firmyk,který řekl,že u té dohody byl.Toho pána jsem viděla poprvé v životě . Soudkyně byla,to vím až dnes,zarytá překábatěná komunistka.Dnes dělá ve státníé správě velkou kariéru.Stálo to celé několik milionů korun,dluhy za to jsou dodnes,ale horší je pocit křivdy...Odvolání měl řešit právník,který honoráíř shrábl a vykašlal se na to,stížnost na Č.advok.komoře byla k ničemu,zapřel to.Jestli je peklo,doufám,že se tihle lidé budou smažit v pekle .Odpustila jsem mnoha lidem,ale jsou věci,které se odpustit nedají.Třeba zdr.sestře,která špinavou jehlou napíchla babičce žloutenku a ta umřela.Nedá se odpustit také politikům,kteří tuto zemi a svět vedou ke kolapsu-a dělají to vědomě.AhojOhodnoceno: 0x Od: framDatum: 01.12.16 14:30odpovědětPracovní klišé: Mladý nadějný = perspektivní = vyšší plat. A přitom je to b.. . Skočit na otázku


Roadstar HRA-1200/W/N | CZC.cz\nÚvodní stránka TV a elektronika Audio Rádia Radiopřijímače Roadstar Roadstar HRA-1200/W/N\nRoadstar HRA-1200/W/N https://iczc.cz/424uofg6fag25bst7l2dnt7eeb_1/obrazek 119105 HRA-1200/W/N Roadstar\nRoadstar HRA-1200/W/N HRA-1200/W/N\n77 % ze 3 hodnocení Náš kód: 119105 *119105*\nStylové monofonní rádio s analogovým FM/MW tunerem, výkon 1.2W RMS, pochromované voliče, modře podsvícená stupnice, napájení 230V nebo baterie. Další informace\nRádio Roadstar HRA-1200/W/N zaujme svým designem, který podtrhují pochromované voliče a modře podsvícená stupnice ladění. Je opravdu elegantním doplňkem domácnosti a díky dvojí možnosti napájení, z elektrické zásuvky nebo bateriemi, si jej můžete vzít i na cesty.\nRoadstar HRA-1200/W/N je monofonní rádio s jedním širokopásmovým reproduktorem o reálném výkonu 1.2 W RMS. Je vybaveno jednoduchým analogovým FM/MW tunerem s manuálním ovládáním pomocí otočného voliče. K jeho napájení slouží klasická elektrická zásuvka 230 V, nebo 4x baterie UM3.\nRozměry rádia jsou 228 x 130 x 160 mm a hmotnost 1.53 kg.\nKód výrobce: HRA-1200/W/N\nm.Jirkal 28. 12. 2013\nRadio vzhledově dobré, reproduktor dobře hraje i při plném zatížení. Jinak jsem nemusel použít vysunutí telesk.antény a to ani v paneláku, ba ani v beton… více