Společnost Amulet logistic, a.s., která zaměstnává 75% zdravotně postižených, nabízí pracovní místa\nPátek, 14 Červen 2013 00:00\tRené Herzán\nSpolečnost Amulet logistic, a.s., ve které pracuje až 75% tělesně postižených lidí, hledá nové zaměstnance do nové provozovny v Polici nad Metují i do dalších provozoven na Náchodsku.\nBenediktinské opatství v Broumově seznámilo veřejnost s rozsahem obnovy klášterní zahrady\nČtvrtek, 30 Květen 2013 00:00\tRené Herzán\nBenediktinské opatství v Broumově v úterý seznámilo veřejnost s rozsahem obnovy klášterní zahrady jako součásti projektu Vzdělávací a kulturní centrum Broumov – revitalizace kláštera. Odborné vysvětlení rozsahu obnovy zahrady přednesli v Kreslírně kláštera architekti Aleš Lapka z architektonického studia ADR, s. r. o., Praha a Miloš Solař z Národního památkového ústavu Praha.\nRekonstrukce náchodské nemocnice se protáhne o rok\nÚterý, 28 Květen 2013 07:50\tRené Herzán\nRekonstrukce Oblastní nemocnice v Náchodě se protáhne o jeden rok. I přes dohady kolem placení korekcí z Regionálního operačního programu (ROP) NUTS II Severovýchod však bude letost zahájena. Pracovat se bude po etapách, předpokládaný konec by měl být v roce 2016.\nNa silnici přes Pasa se pracuje i o víkendech. Zdržení stavby se neočekává\nPondělí, 27 Květen 2013 13:02\tRené Herzán\nNa rekonstrukci silnice II/303 v úseku přes Pasa mezi Broumovem a Policí nad Metují se podle plánu pracuje i o víkendech. Podle slov vedoucí přípravy a realizace staveb Správy a údržby silnic v Náchodě Ireny Vaněčkové se zdržení stavby nepředpokládá.\nByl zastaven tendr na modernizaci náchodské nemocnice. Na podzim se má přesto začít pracovat\nPátek, 24 Květen 2013 00:00\tRené Herzán\nKrálovéhradečtí radní včera zrušili dvoukolové výběrové řízení na stavební práce v náchodské nemocnici kvůli ztrátě jistoty financování ze zdrojů Evropské unie. Krajská radní odpovědná za oblast zdravotnictví Jana Třešňáková, však ujišťuje, že na podzim se stavět začne.\nObjížďka začala. Za tři měsíce řidiči využijí dva stoupací pruhy\nPondělí, 15 Duben 2013 08:09\tRené Herzán\nPo dvojnásobném týdením odkládání uzavření silnice II/303 v úseku přes Pasa mezi Broumovem a Policí nad Metují kvůli zbytkům sněhu na objízdné trase v lachovském kopci, byla dnes silnice uzavřena. Řádově za tři měsíce by v tomto úseku řidiči měli mít k dispozici dva stoupací pruhy.\nNárodní památkový ústav pořádal v Broumově metodický den na téma Termosanace dřevěných konstrukcí\nStředa, 03 Duben 2013 07:11\tJakub Děd\nNárodní památkový ústav, územní odborné pracoviště v Josefově uspořádal minulou středu ve spolupráci s římskokatolickou farností, děkanstvím Broumov, odborně metodický den na téma Termosanace dřevěných konstrukcí. Akce se konala v Kreslírně bývalého klášterního gymnázia v Broumově v rámci mediálního tématu NPÚ pro rok 2013 Dřevo v památkové péči – podoby, hodnoty a jejich ochrana a projektu Pro život kostelů Broumovska.\nKraj se v Hradci pustil do stavby unikátního planetária\nSobota, 30 Březen 2013 07:25\tRené Herzán\nKoncem března se v Hradci Králové rozběhla výstavba digitálního planetária. Vznik nové hvězdárny s unikátním projekčním systémem a kapacitou kolem stovky sedadel vyjde na necelých 40 milionů korun a první návštěvníky bude moci přivítat nejdříve koncem příštího roku. Stavba začala výkopovými pracemi v blízkosti budovy stávající hradecké hvězdárny.\nPokračuje rekonstrukce silnice přes Pasa. 2. dubna se na tři měsíce uzavře\nSobota, 23 Březen 2013 02:06\tRené Herzán\nDo druhé, závěrečné etapy vstoupí naplno 2. dubna rekonstrukce silnice mezi Broumovem a Policí nad Metují v úseku přes Pasa. Díky modernizaci se rozšíří a vzniknou zde stoupací pruhy. Rekonstrukce silnice bude stát zhruba 87 milionů korun. Většinu nákladů pokryje dotace z Evropské unie.\nWhat's up, its pleasant paragraph about media prin...


Nejlepší nabídky: Hampton Inn - Cedar Rapids – Cedar Rapids | Hotels.com\nHotel levnějšího standardu ve městě Cedar Rapids nabízí krytý bazén\nVýstavní centrum Hawkeye Downs Speedway – 19 min. pěšky\nStadion Cedar Rapids Ice Arena – 44 min. pěšky\nAfrican American Museum of Iowa (muzeum) – 4 km\nVeterans Memorial Building – 4,4 km\nParamount Theatre (divadlo) – 4,5 km\nCedar Rapids Museum of Art (muzeum umění) – 4,9 km\nUmožňuje Hampton Inn - Cedar Rapids zrušení rezervace s vrácením celé zaplacené částky?\nAno, Hampton Inn - Cedar Rapids nabízí na našem webu pokoje s vratnými cenami v plné výši. Tyto rezervace lze zrušit až do termínu několika dnů před začátkem pobytu. Nezapomeňte si vždy prostudovat přesné storno podmínky, které si stanovilo každé ubytovací zařízení.\nJaká hygienická a úklidová opatření dodržuje Hampton Inn - Cedar Rapids?\nNabízí Hampton Inn - Cedar Rapids možnost parkování v areálu?\nMá Hampton Inn - Cedar Rapids bazén?\nUmožňuje Hampton Inn - Cedar Rapids pobyt s domácím mazlíčkem?\nKdy mohou hosté přicestovat do zařízení Hampton Inn - Cedar Rapids a odcestovat z něj?\nJsou v zařízení Hampton Inn - Cedar Rapids nebo v okolí nějaké restaurace?\nAno. Z okolních restaurací stojí za zmínku například Perkins (4 min. pěšky), Cancun Mexican Grill and Bar (6 min. pěšky) nebo Los Compadres (7 min. pěšky).\nJaké aktivity nabízí ubytovací zařízení Hampton Inn - Cedar Rapids a jeho okolí?\nHampton Inn - Cedar Rapids nabízí krytý bazén a vířivou vanu, navíc i fitness centrum.\nEmm, Obchodní cesta s 1 noclehem, 13. 04. 2021


Nevěra je prý normální - Diskuze - eMimino.cz\nAhoj všichni, předem můžu s klidným svědomím říct, že jsem svému muži nikdy nevěrná nebyla. Tuhle diskuzi zakládám po rozhovoru s mým švagrem, který tvrdí, že nevěra je prý normální a nevěrný je ve vztahu každý, a chlap co nikdy ženské nezahnul není chlap, ale podpantoflák a ženská co nebyla nevěrná tak je naivní. Jako to mě fakt dostalo, já jsem nikdy manželovi nevěrná nebyla a on mě taky ne. Přijde mi to vůči tomu druhému vyloženě nechutné a bylo by mi ze sebe samotné špatně. Co vy, byli jste někdy nevěrní, nebo jaký máte názor vy?\nMyslím si že bys neměla poslouchat co švagr zvalla evidentně té buď che ošukat a nabulikovat ti blbosti nebo sám je podvadeny a chce dukát jinde.. lidí nakecaji spoustu debilit\nJinak normální je být věrný\nPotřebuje si to nějak odůvodnit a cítit se jako king. Budiž mu to přáno. Já nevěrná bývala v mladém věku, když jsme měla hodně krátké vztahy. Manželovi jsem věrná. On mě taky. Ví, jaké to je.\nNemyslím si, že je to normální.\nAle je to běžné a spousta lidí si tím řeší/kompezuje svoje problémy.\nŠvagr je tupan. Také znám jednu takovou expertku, která si svojí promiskuitu omlouvá tím, že ti, kteří jsou nevěrní jsou v pořádku a my všichni ostatní jsme hloupí, naivní apod\nNevěra je otázka volby. Jde o to, jestli si vážíte sebe, svých morálních hodnot a zároveň partnera, který vedle vás v noci usíná. Já osobně bych ze sebe blila, kdybych se k nevěře snížila.\nMyslím si že bys neměla poslouchat co švagr zvalla evidentně té buď che ošukat a nabulikovat ti blbosti nebo sám je podvadeny a chce dukát jinde.. lidí nakecaji spoustu debilitJinak normální je být věrný\nNo dobře, nechtěla jsem to sem psát, ale v minulosti to už na mě zkoušel. Jasně jsem mu řekla, že ne. A dnes mi vykládal tohle. Využívá hodně toho, že jsme o 15 let mladší a prý jsem ještě mladá a hloupá.\nMěl jsem to stejně jako ty zakladatelko.\nMyslel jsem si, že nikdy.\nUž so to nemyslím.\nZároveň si ale nemyslím, že je to úplně normální.\nJe to poměrně časté.\nCo není normální vyprávět ségře své ženy takovéto věci.\nNo tak vidíš proč ti to rika\nUž so to nemyslím.Zároveň si ale nemyslím, že je to úplně normální.\nNo ona ho ségra zná a je už na to zvyklá, i když nechápu jak si může na tohle zvyknout\nMyslím si, že jen lehkomyslní lidi si můžou myslet, že je to normální. Běžný možná, ale normální určitě ne.\nDle takových statistik kolem, mi to opravdu přijde jako "normální "věc.. i já se do této skupiny řadím.\nAle rozhodně si o věrných lidech nemyslím nic ve stylu, že jsou naivní nebo něco horšího.\nJe to každého volba jak žije. Vím, že to není ten nejlepší způsob života, ale prozatím mi to takto vyhovuje.\nJe to vcelku běžný, takže tvrdit, že to normální není, jaksi nejde. Stejně tak je normální, že si dva jsou věrní. Ať si to každej dělá jak sám chce a uzná za vhodný. Jen taková rada do života. Nikdy bych nehodnotila věrnost mýho manžela a nedávala za něj ruku do ohně, protože nikdy prostě nevíš. A svou věrnost budu hodnotit až na smrtelný posteli. Život umí překvapit a člověk nikdy neví, co bude zítra…\nS tím naprosto souhlasím.. dědeček se vždy chvástal tím, jak neveru neuznává, nikdy by to za svůj život neudělal.. nakonec když onemocněl se přiznal, že nevěrny byl a má nemanželské dítě, které 40 let tajil.\nTakže nikdy neříkejte nikdy. Babička celou dobu žila v domnění, že si byli věrní.\nchlap co nikdy ženské nezahnul není chlap, ale podpantoflák\nA švagr je namachrovanej blbeček, ne? Já bych jeho kecy pouštěla jedním uchem dovnitř, druhým ven.\nJako nevěra je asi častější než si připouštíme, ale tenhle týpek chtěl evidentně hlavně provokovat. Kašli na něj.\nMě by zajímalo, jak si tu některé můžete být tak jisté, že vám manžel nezahnul? To jste s ním od seznámení 24/7 a máte přehled o každičkém jeho kroku?\nAsi nejste moc zkušené. Neříkám, že podvést partnerku musí každý muž, to v žádném případě, ale i slušný, vzorný otec od rodiny, do kterého by to nikdo v okolí neřekl, je v určitých ohledech jen “chlap” a je řízen svými pudy, a když se mu naskytne příležitost, nemusí odolat.


Home > Izolace > TIBREX®\nŽárovzdorné desky TIBREX® jsou vyráběny z keramických hlinitokřemičitých žárovzdorných vláken, pojených pouze anorganickým pojivem. Desky se používají pro nejrůznější účely, při nichž je požadována vysoká tepelně izolační schopnost a tvarová stálost za vyšších teplot.\nVýrobky z těchto vláken se používají k obložení vnitřních prostor různých druhů kotlů a pecí, spalovacích komor, reaktorů, jako progresivní izolační materiály v hutnictví a slévárenství. Vzhledem k tomu, že desky TIBREX®musejí vykazovat dostatečnou pevnost v žáru, používají se anorganická pojiva, která zachovávají svoji pojivovou schopnost i za vysokých teplot. Výhoda použití anorganického pojiva oproti organickému spočívá v tom, že nedochází k jeho vypálení vlivem vysokých teplot. Tím se podílí na vytvoření rovnoměrné, stejnoměrně propojené struktury a dobré pevnosti včetně soudržnosti desek za vyšší teploty až do úrovně teplotní odolnosti samotných použitých vláken.\nŽárovzdorné desky TIBREX® jsou určeny především pro tepelné izolace s tepelnou odolností do 1200 °C. Zaručují ochranu konstrukcí proti vysokým teplotám a vysoké úspory tepla tím, že zabraňují jeho úniku. Použití vysokoteplotních izolačních materiálů má dlouholetou tradici a tepelné úspory, jmenovitě u diskontinuelně pracujících pecí či tepelných agregátů činí až 30 - 40 % tepla ve srovnání se spotřebou tepla pecí konstruovaných pouze za použití klasických žárovzdorných materiálů. Desky lze použít i jako zatížitelné podložky, např. do akumulačních kamen.\nDesky jsou vyráběny na papírenském stroji z vodní suspenze, složené z keramických hlinitokřemičitých vláken, anorganického pojiva a přísad. Desky TIBREX® neobsahují organické příměsi, které by se při aplikaci uvolňovaly.\nDesky TIBREX® se používají mimo jiné v následujících aplikacích:\nizolace hořákových komor\nizolace temperov. pecí a části sklářských van\nTIBREX® (251.9KB, .PDF)


Hořely mastné usazeniny v klimatizaci - Pražský patriot\nHořely mastné usazeniny v klimatizaci\n30. ledna 2020 09:02\nVčera v 19:32 vyslalo operační středisko pražských hasičů jednotku z centrální stanice do Pernerovy ulice na prověření kouře vycházejícího ze střechy administrativní budovy. Po příjezdu na místo si velitel zásahu vyžádal ještě jednotky z Holešovic a Strašnic.\nPrůzkumem střechy a vnitřku budovy bylo zjištěno, že se jednalo o požár vzduchotechniky. Hasiči rozebrali konstrukci vzduchotechniky a termokamerou vyhledávali skrytá ohniska požáru. Před příjezdem jednotek objekt samovolně opustilo zhruba 40 osob.\nPříčinou požáru bylo vznícení mastných usazenin v klimatizaci. Škoda byla předběžně vyčíslena na 500 tisíc korun.


Hlavní výhody kalíšku\n· Pohodlí a svoboda – naprostý komfort při cestování, sportu a dalších aktivitách\n· Bezpečnost – bez rizika infekce, alergické reakce nebo syndromu toxického šoku\n· Spolehlivost – bez obav z protečení a nepříjemného zápachu\n· Úspora peněz – není potřeba dokola kupovat hygienické potřeby, počáteční investice se vrátí do 5-8 měsíců\n· Dlouhá životnost – při správném používání vydrží 5 až 15 let\n· Ekologičnost – jeden kalíšek nahradí tisíce jednorázových vložek a tampónů\nPrincip je jednoduchý – kalíšek vložíte do pochvy, kde se rozprostře a zachytává menstruační krev. Kalíšekuvnitř drží a nehýbe se, svírají ho poševní svaly a slabý podtlak. Jakmile je potřeba, kalíšek zatáhnutím za spodní část vyndáte, opláchnete a znovu zavedete.\nKalíšek vyrábíme ze zdravotnického silikonu nejvyšší kvality. Hladký povrch kalíšku je sice dražší, ale hygieničtější. Kalíšek Yuuki neobsahuje barviva ani ftaláty a je zdravotně nezávadný, což dokládáme i veřejnými certifikáty.\nZavádění a výměna kalíšku\nPoužívání kalíšku je po troše trpělivosti při prvních zaváděních pohodlné a rychlé. Nejzákladnějším pravidlem je být uvolněná, pak stačí kalíšek přeložit a v podřepu zavést. Po zavedení si najde to správné místo sám. Chce to trochu cviku a uvidíte, že to není nic složitého.\nKaždá z nás to má jinak, ale kalíšek by vám měl v pohodě vydržet od 3 do 10 hodin. Při silnějších dnech vyprazdňujte kalíšek častěji, u slabé menstruace může vydržet až 12 hodin. Při výměně kalíšek omyjte vodou a znovu zaveďte.\nMožná teď přemýšlíte, jak vyměnit kalíšek, když jste na cestách a toaleta s umyvadlem je v nedohlednu. Vezměte si s sebou láhev s vodou a kalíšek opláchněte, případně otřete toaletním papírem či vlhčeným ubrouskem. Nezapomeňte ale kalíšek umýt hned, jak to půjde.\nNež začnete kalíšek používat, mrkněte na náš podrobný návod.\nKalíšky označujeme čísly 1 (menší) a 2 (větší). Dívkám a ženám před porodem doporučujeme menší kalíšek. Ženám po porodu nebo při pravidelném sexuálním styku a ženám nad 28 let bude vyhovovat větší kalíšek.\nPřesnou velikost kalíšku nejde určit, každá jsme jiná. Pokud si nejste jistá, zvolte větší kalíšek. Když bude příliš velký, můžete si ho nechat na později a koupit menší. Pro lepší představu si porovnejte rozměry kalíšků.\nAť už zvolíte kalíšek menší, nebo větší, nemusíte mít strach, že se budete cítit nekomfortně a že vás kalíšek bude tlačit. Většina našich zákaznic je překvapená, jak je pohodlný a vůbec o něm nevědí. Nejtěžší je překonat zbytečné obavy a předsudky.\nPozor na správnou tvrdost\nA protože jsme každá opravdu jiná, nabízíme jako první na trhu kalíšky nejen ve dvou velikostech, ale i v různých variantách tvrdosti silikonu, tzv. shore. Je jen na vás, jakou si zvolíte:\n● Classic – tvrdší kalíšky s tvrdostí 60 používají sportovní ženy se zpevněným pánevním dnem. Pokud jste hodně citlivá na močový měchýř, nemusí vám vyhovovat. Na druhou stranu se s nimi snadněji manipuluje, což vám může pomoct především ze začátku.\n● Soft – měkčí kalíšky s tvrdostí 40 jsme přidali na žádost našich zákaznic. Jsou ideální pro citlivější ženy, kterým může tvrdší kalíšek vadit při vyndávání. Řada Rainbow má dokonce tvrdost jen 35.\nK čemu slouží dírky a stopka?\nNa našich kalíšcích najdete ve vrchní části čtyři šikmé dírky a zespodu dlouhou stopku. Obojí je pro pohodlné používání kalíšku důležité.\nDírky slouží k tomu, aby se kalíšek při zavedení správně otevřel a vznikl podtlak. Jestliže se kalíšek přeplní až po dírky, začne tekutina dírkami protékat. Šikmé dírky jsou u kalíšku nejlepším řešením, protože na rozdíl od kalíšku s klasickými dírkami trvá protečení o trochu déle. Tekutina totiž musí překonat delší dráhu.\nDíky stopce kalíšek snadno uchopíte a za spodní část vytáhnete. S dlouhou stopkou se oproti jiným tvarům (např. kuličkám) dobře manipuluje. Časem ji můžete zastřihnout na délku, která vám bude vyhovovat. Stopka kalíšku je dutá a dokonalé čištění může být někdy oříškem, je ale poddajnější a měkčí než stopka plná.\nDůležité je udržovat kalíšek čistý a pravidelně ho dezinfikovat. Při používání byste měla kalíšek denně mýt teplou vodou a neparfémovaným mýdlem. Dbejte také na čištění otvorů v kalíšku, nejlépe je vyčistíte úzkým kartáčkem.\nPřed začátkem každé menstruace je potřeba kalíšek 5-10 minut vyvařit. K pohodlné dezinfekci doma i na cestách použijte náš unikátní Infuser Box. Po očištění a sterilizaci kalíšek uložte do čistého látkového sáčku, nebo prodyšné krabičky.\nProč kalíšek od Yuuki?\nUnikátní vlastností kalíšku Yuuki je vnitřní kroužek, který zabraňuje rozlití krve při vyjímání a manipulaci s kalíškem. Velkou výhodou kalíšku je možnost kombinovat velikost a tvrdost za příznivou cenu.\nAby byly vaše dny veselejší, kromě průhledného kalíšku tvoříme limitované edice barevných kalíšků. Mixujeme barvy oceánu a mořských vod, duhové a národní barvy tak, že je každý kalíšek jedinečný.\nKe kalíškům přidáváme originální a praktický obal (Infuser box) – slouží zároveň jako dezinfekční krabička. K odlišení obalů kamarádek nejen na cestách máme připravené i vlastní hologramy.\nMáte pochybnosti? Chtěla byste se na něco zeptat? Možná najdete odpověď v častých dotazech, ale klidně se nám ozvěte.


Glosa: Radujme se z Fialy. A chystejme se na zklamání - Seznam Zprávy\nZprávyPodcastyDvě minutyGlosa: Radujme se z Fialy. A chystejme se na zklamání\nKlidná síla. Klasickou lidoveckou představu o politice naplnil současný předseda ODS.\n14. 12. 2021 17:00\nNadšení z nového premiéra Petra Fialy nebere konce. Voliči jsou fascinováni způsobem, jakým si podceňovaný brněnský profesor u prezidenta dokázal prosadit svou.\nZa prvé kvůli tomu, že na Miloše Zemana – tedy svého politického soupeře, který mu úspěch nepřál – šel po dobrém. Což vyžadovalo opravdu nekonečnou trpělivost a slušnost.\nJen si vzpomeňte, čeho všeho byl prezident schopen, jen aby se právě Petr Fiala nestal premiérem.\nNejprve před volbami Zeman oznámil, že volební koalice včetně Fialovy sestavy Spolu jsou podvod. Zároveň dodal, že bude volit hnutí ANO. A nakonec prohlásil, že nejmenuje premiérem vítěze voleb, ale šéfa nejsilnější strany, tedy Babiše. To vše mělo znejistit příznivce opozice, jestli má vůbec smysl jít hlasovat.\nPo volbách prezident dokonce Babišovi dvakrát nabídl premiérství, přestože šéf ANO o něj nestál, uznal prohru a oznámil odchod do opozice. Petr Fiala dokázal zůstat zdrženlivý dokonce i ve chvíli, kdy mu Miloš Zeman v županu silácky vzkazoval z nemocnice, že jednoho z ministrů vetuje a přes to „nejede vlak“.\nVysvětlení, jak se v takové situaci dokáže Fiala udržet, najdeme v jedné z jeho knih: „Ve slušnosti vidím sílu a hrdě se k tomu hlásím. A i když je v tom někdy i jistá míra pokrytectví, vždy je lepší se ovládnout a chovat se k druhým s přiměřenou úctou a zdvořilostí.“\nNový premiér potěšil i svou neústupností, s níž trval na pirátském kandidátovi na ministra zahraničí Janu Lipavském. Přesněji řečeno nebojoval za něj, ale za princip, že premiér si sestavuje vládu podle sebe a prezident mu do toho nemá co mluvit.\nKdyž prezident Zeman stupňoval tlak, Fiala suše kontroval, že podá kompetenční žalobu a že právníci v jeho týmu už ji sepisují. Zeman pokerovou partii nevydržel, a tak jako vždy předtím ve své politické kariéře se odmítl pustit do prohrané bitvy.\nLidé jsou teď nadšeni z viditelné změny politiky, což bylo nejpatrnější ve finále: Petr Fiala si nevzal dýku mezi zuby a triumfálně netancoval na zádech poraženého soka, jak jsme v politických střetech navyklí. Naopak prezidenta veřejně pochválil za státnický krok.\nMně se taková změna také líbí. Jen tady coby veterán politické žurnalistiky chci mírnit euforii a ohromná očekávání z nástupu Fialovy vlády. Jak věděl už Cimrman, fázi očekávání vždy střídá fáze zklamání. To je skoro definice politiky.\nAbychom si zklamání nemuseli prožívat, stačí jednoduchá věc: Nemít velká očekávání. Je lepší být příjemně překvapen než strašlivě zklamán. S příchodem Fialovy vlády okamžitě nezmizí ani covid, ani státní dluh. Nespadne inflace, nezlevní energie ani byty.\nNaopak budeme sledovat řadu vládních nováčků, kteří, sotva se rozkoukají na svých ministerstvech, budou nejspíš dost zaměstnaní i jinými tématy, než je řešení zmíněných problémů. Summity během předsednictví EU, pak komunální volby, pak kampaň před prezidentskými…\nNezbývá než vládě popřát, aby se Petra Fialy drželo štěstí tak jako doposud.


Jiří Vacek Polná v historických monografiích Zikmunda Wintra - PDF\nJiří Vacek Polná v historických monografiích Zikmunda Wintra\nDownload "Jiří Vacek Polná v historických monografiích Zikmunda Wintra"\n1 Jiří Vacek Polná v historických monografiích Zikmunda Wintra Před devadesáti lety, 12. června 1912, zemřel v bavorských lázních Reichenhall historický spisovatel Zikmund Winter, jemuž se za jeho profesorského působení na rakovnické reálce stal osudem tamní městský archiv, který podporoval a rozvíjel Wintrův zájem o poznávání toho, jak lidé v minulosti bydleli, jak se odívali, vzdělávali, jak cestovali, čím se živili, jak se bavili, hádali, soudili. Nejcennější fond rakovnického archivu pochází ze 16. a 17. století a to je také doba, v níž se zabydlel Winter historik a historický beletrista. Osudy drobných lidí se obíral nejen ve svých prózách, ale zkratkovitě je zaznamenával i v obsáhlých monografiích. Tyto vynikají věcnou poučeností, popisnou faktografičností a smyslem pro všednodennost dějin a působí silně archaickým stylem. Ve většině těchto monografií jsou roztroušeny i zmínky vížící se k Polné. Dvoudílná monografie Kulturní obraz českých měst (1890, 1892) si všímá nejrozmanitějších stránek městského života v Čechách mezi lety V kapitole nazvané O městském písaři a kanceláři se dočteme: Byl-li pak bakalář nebo mistr vzdělán na povolání knězovo, učitelovo: však, stav se písařem, v právech zahanbiti se nedal. Mnohý, ujav písařství, po celých Čechách sháněl a sbíral ortele právní a snášel si je ve sbírku, aby uměl pak moudře a zkušeně raditi pánům konšelům, a ovšem někdy také sobě. Sbírek takových zachovalo se koliks dosavad. V jedné, již chovají v Polné, je také důkaz, kterak písař ostříhati 1) musil svoje právní sbírky. Pod snůškou právních pravidel a ortelů, alfabeticky sepsaných, stojí totiž podepsáno: Finitum per me Vencesl. Hanzličikem Teutobrodenum, notarium reipublicae Polnensis ) Tuto zásluhu mínil mu někdo upírati a proto seškrtal zápis. Ale Hanzličík písař, shledav outok, podepsal zase: Kdo mi toto překanceloval, neschvaluji mu, leč mi je chtěl ukrásti. (Díl 1, s. 727). Písaři od starodávna hrozila pokuta hrdla ztracení, kdyby dopustil se nějaké pronevěry v knize nebo v listech. Už staré právo dí: Bude-li písař popaden s oholeným pergamenem, má s těmi listy spálen býti, a ty listy mají prořezány býti a na jeho hrdlo pověšeny. S tím na druhou stranu také souvisí, že měl trestán býti z míry přísně, kdo knihy nařekl 3) a nedokázal, že v nich faleš. Tu smělo sobě městské právo vésti nejinak, nežli činilo právo země tomu, kdo nařekl desky. O Janovi, pastorku Beneše apatykáře, praví polenská kniha bez udání času, že knihy městské nařekl a proto v pokutu hrdla ztracení upadl. (Díl 1, s. 752). V kapitole Rychtář a jeho pomocníci je řeč mj. o rychtářských pacholcích, jejichž úkolem bylo spoutávat provinilce a vodit je do městské šatlavy. K nim Winter podotýká: Divíme se tuze, čtouce 1\n2 v právní knize města Polné ku konci století XVI., že rychtářovi pacholci a jich děti k řemeslu se připouštěti mají, jen když se ctně chovají, to poctivosti řemesla že neuškodí. Tak lidských zápisů v oněch dobách nebude asi mnoho! (Díl 2, s. 18). Na závěr kapitoly O požárech a policii požárné se dovídáme o pomoci poskytované postiženým ze strany vrchnosti i samotného panovníka: R prosil sám král i za Polenské, aby vrchnosť jejich učinila jim nějakou pomoc a polevu. 4) (Díl 2, s. 250). Šlo tehdy o zhoubný požár, který vypukl na dolním předměstí a jemuž podlehlo celé město. Značnou pozornost věnuje Winter finančním poměrům měst a různým zdrojům jejich příjmů, včetně celních poplatků. Mezi jiným uvádí, co se událo v Polné roku Jindřich, řezník novoměstský, přihnav k bráně 420 volů prosil celného o milosť, aby clo vzal jen ze 400 a ostatek mu prominul. Odpověď celného se neví; ale skutek ukázal, že řezníkovi 20 volů vrchnosť městská pan Boček z Kunštátu sebral. (Díl 2, s. 481). V závěrečném oddílu monografie pojednává Winter o městském soudnictví a vypráví, jak byly vedeny spory a trestány zločiny. Uvádí, že v poddanských městech nemohli konšelé bez vrchnostenské vůle na nikom vykonat trest smrti. V Polné na příklad byl odsouzen Jiřík Škodovský, soused městský, ku ztrátě hrdla, protože sáhl na život svého švakra. Akta pak dostal do ruky pán náš, nejmilostivější Adam z Hradce, tak praví kniha polenská, a potvrdil, aby mu milostivě váženo bylo pro ožralství a mladosť, však s dodatkem, aby rukojmě postavil, že proti každému česť a kázeň zachová, (Díl 2, s. 768). Konšelé se často uchylovali k tzv. smlouvám o hlavu, čili o zabití, a aby bylo zákonu božímu učiněno zadost, týkala se část smlouvy pokání v kostele. V Polné odpustili r krejčímu Foltanovi, jenž zabil jakéhos Absolona, všecku peněžitou pokutu i outraty soudné, ale pokání mu nedarovali. Poenotentia čili pokání, jež mu z práva i smlouvou uloženo, stojí na konec za zmínku. Aby do půl léta každého dne sobotního v hodinu 24. do obecního trestání se dostavil a v něm přes noc seděti povinen byl; na ráno pak dne nedělního, jakby se na veliké kázání zvonilo, maje jedno pouto na noze v černém oděvu nebo plášti pod kazatelnicí vystál, a potom vrátě se zase do trestání, může poslu pouto s nohy sníti dáti a odejíti. (Díl 2, s. 796). Konšelé však mívali potíže i se stavbou a opravami městské šibenice. Protože ten, kdo se šibenice jakkoli dotkl, utrpěl úhonu na cti a neměl býti trpěn ve slušné společnosti, zavazovali konšelé ke stavbě příslušníky všech stavebních řemesel a leckdy i řemesel nemajících se stavitelstvím nic společného, aby nemohl jeden druhému nic vyčítat. Také snažívali se konšelé skvrnu té práce z přítomných řemeslníků smýti tím, že sami k té práci vytáhli z města, s sebou majíce 2\n3 bubeníky, pištce a některý soudeček piva. Kdo se podivnému tomu průvodu posmíval, trestán byl bez milosti... Než přes všecku ochotu konšelskou a slavnosť i pití řemeslníci městští nerádi a někdy jen s přinucením chodili na nekalé to dílo. Polenští r novou šibenici stavěti majíce a nevědouce sobě samým rady dáti, psali do Jihlavy, k vrchnímu svému právu, žalobu, že před sebe povolali trojí řemeslo, krejčí, mlynáře a tkadlce, rozkazujíc, aby šibenici udělali, jakož v tom městě od starodávna za právo jest, aby mlynáři srubili, tkadlci kopali a krejčí zdvihali; mlynáři prý to učinili, ostatní že nechtějí. (Díl 2, s. 864). V letech vyšla Wintrova dvousvazková monografie Život církevní v Čechách. Kulturně-historický obraz z XV. a XVI. století, v jejímž druhém svazku se nejednou setkáme s polenskými reáliemi, např. co se týče farního inventáře: Dohled nad svrškem farním nechával kollátor 5) kostelníkům, a ti někde učinili těch věcí hospodářem i zvoníka. Kostelníci byli povinni jednou za čas vejíti na faru a ohledati šaty ložní, vinuté 6) a nádobí; bylo-li co opraviti nebo v nově koupiti a poříditi, oni dali opraviti a kupovali z peněz zádušních. V Polné sic od starodávna odváděl děkan městu ročně 10 kop ze svého důchodu, a z toho na faráře všecko opraviti dávali konšelé. Ale ten způsob není obyčejný. (S. 542). A jaké byly kněžské příjmy v onom období? Z poslední desítky XVI. století dovídáme se, že měl nymburský děkan (r. 1592) stance 7) 53 kop; o desátku 8) nemáme zapsáno. Děkanovi v Polné dávali roku 1594 stojecího 9) ještě méně. Měltě jen 32 kop 32 grošů míšeňských. Desátek snopný musil býti náhradou. Bral ho od sousedů polenských, ze vsi Dobroutova, z Janovic, Skrejšova, Záborního a z Hrbova. Kolik nesl desátek nevíme, ale to víme, že z něho musel živiti dva učitele a německého kaplana pro kapli špitálskou. (S. 554). Roku 1594 určeno v Polné, aby děkan bral od pohřbu půl druhého groše bílého, kaplan groš, ale za kázání nad mrtvolou bylo platiti 30 grošů bílých či kopu míšeňskou. Sazba tato o něco zvětšena roku 1604 Janem Žejdlicem z Šenfelda, od pohřbu mělo děkanovi nadále placeno býti po 6 groších. Tu zároveň ustanoveno, aby odváděli 6 grošů za křest i ti, kteří neplatí desátku. Z toho jde, kdo platil desátek, byl placení prázden. (S. 566). Bohat byl mistr Martin Černovický, správce církevní v Polné. Chrudimští mu byli r dlužni 500 kop. Po jeho smrti zapisují se roku 1604 Mladoboleslavští vdově jeho Anně Marii v dluhu 1000 kop míšeňských, z nichž slibují platiti úroku 60 kop ročně. (S ). V Kutné Hoře r uvádí se kromě arciděkana devět kněží přespolních, kteří tu drželi domy. Byl to farář Chiliades v Polné, Novenarius ve Vězném, Vorel v Chejnově, Kotčovský v Konárovicích, Čechtický ve vsi Vespekovech, Jiří Nymburský v Dobrovítově, Kardus ve Žlunici, Dikast Miř- 3\n4 kovský u sv. Štěpána v Praze a Havel Phaeton u sv. Jiljí tamtéž. (S ). Následující příběh připomíná černou kroniku. Markéta Žďárská, abatyše kláštera Frantálského, 10) vybrala si k pohoršlivému živobytí klášterského úředníka Jiříka Jirku jinak Pelenlaytnera, jenž pak dítě narozené v komoře nějaké zakopal. Proto r obviněn od Matiáše Jizbického z Jizbice, úředníka špitálu konec mosta, a Jiříka Bystřického, sekretáře arcibiskupského, zřízenými plnomocníky Martina arcibiskupa, u soudu města Polné. Konšelé nalezli, aby se úředník přísahou očistil. Ale radové apelační ortel reformovali, vyřekše, aby byl úředník abatyšin dán katu na mučení, poněvadž jsou potahy o umoření děťátka, živě na svět přivedeného; což pak outrpně vyzná, půjde dále na to, co za právo jest. Abatyše byla sesazena, a opat sedlecký, jenž se vkládal v kolaturu Frantálského kláštera, obdržel r od císaře důtku, že všech výstupků v klášteře tom největší původ je sám; nám jakožto císaři nikterakž takových neřádů, zvláště osobám duchovním, poněvadž kláštery ne pro rozpustilost než pro vykonání každodenní služby boží nadány jsou, přehlídati náleží. Před tím deset let císař hněvá se, že v klášteře Frantálském dopustila se abatyše s krejčím, a káže krejčího polapiti. Chytili ho v Brodě Německém. (S ). Zmínku o Polné najdeme i v kapitole věnované literátským bratrstvům. 11) Tušíme, že co do vysokých hlasů literáti zhusta mívali úzkosti a nouzi, proto také sami konšelé vystavovali pomoc školy literátům povinnou do rozmanitých svých instrukcí školních nebo kostelních. V děkanské instrukci města Polné z roku 1594 čteme, že povinnost žáků je v neděli zpívati summu, 12) literátů maturu; 13) ale bylo-li by kdy vzkázáno do školy, aby rektor, kantor a mládenci mezi literáty přišli, hned že to vykonati mají; zase proti tomu literáti žákům na summě nápomocni býti, aby se nezpěčovali. (S. 973). Při shromažďování materiálu ke kulturnímu obrazu českých měst podařilo se Wintrovi nasbírat množství údajů o latinských školách, na jejichž základě vydal r monografii Život a učení na partikulárních 14) školách v Čechách v XV. a XVI. století. Poučíme se např., že hlídač nejmenších dětí se nazýval kustoš. Kustošství byla první služba učitelská tomu, kdo nucen byl začínati od nejníže Kustoš nemusil býti vždy a všude nejmladší člověk učitelský. V Lounech kustoš Procházka z Polné byl usedlejší muž, jehož hlavním zaměstnáním bylo varhanictví a kustošstvím se jen tak přiživoval. (S ). Při získávání učitelů záleželo na místních poměrech. stávalo se, že konšelé s farářem dobrovolně radívali se, nežli o učitele psali; ovšem jen, byl-li s ním zadobře. Někde však byli povinni raditi se, jako na př. v Polné Kteří mládenci k správě školy by měli býti po- 4\n5 voláni, to vše úřad polenský s vůlí děkana koná. Tak v instrukci vrchnostenské r (S. 185). Jak to bylo s učitelskými příjmy? V Polné žáci primáni dle instrukce z r platili ročního pretia 15) (na 4 kvartály) kopu míšeňských celou, žáci druhé třídy 40 grošů, pacholata třetí, nejnižší třídy, měla donášeti po 6 groších čtvrtročně. (S. 252). V Polné, zanechavše učitelům koledy martinské a mikulášské, konšelé nahradili koledy ostatní r kopami bakaláři a 6 kopami kantorovi, což vydá dohromady 14 kop, stejně jak udává učitel jaroměřský. (S. 269). Až na kopu vzrostl plat funerální do r v Polné. Ovšem jen při zpívaném konduktu. Od obyčejného pohřbu učitelé brali jen 8 grošů míš. a zpívali-li před domem nebo v kostele muteta, 16) směli nad to žádati 15 grošů míš. (S. 273). S úsměvem přijímáme dnes historky pojaté do kapitoly o žákovské kázni, proviněních a trestech, v níž si Winter všímá žákovských nezbedností, hospodářských šarvátek či milostných pletek. Jestliže také kaplané s žáky popíjeli, ten zlý příklad a svod poněkud lze omluviti mládím kněze, od dospělých kumpánů věkem sotva rozdílného. Ale co tropil s žáky r kaplan v Polné, to omluvy ani odpuštění nenajde, leč by snad někdo k tomu ukázal, že český bratr Kapito, jenž o tom zprávu dává, z nelásky k podobojím nanesl trochu tlustší barvy. Psaltě: V minulý masopust rota žákovská v Polné mimo jiné divně rejřila. Vůdce jejich a ředitel všeho při tom bláznovství byl kaplan jejich, kterýž v larvě 17) a šatech masopustných dal se na provaze voditi po rynku a ulicích. Farář pak navedl naň čeládku soukenickou, aby ho zkoupali. Takže oni mrští kaplanem do kašny, sem i tam ním smejkají, až ani z ní sám vylézti nemohl a potom se sám za to styděti musil. A žáci při tom v činném účastenství. (S ). Monografie Dějiny řemesel a obchodu v Čechách v XIV a XV. století, vydaná v roce 1906, se liší od předchozích Wintrových obrazů městského života dobovým rozsahem, neboť při městském řemesle bylo nutno všimnout si i doby starší, v níž svobodné řemeslo vzniklo a rozvíjelo se. O Polné je tu zmínka v souvislosti s řemeslem řeznickým. Roku 1365 vznikl cech suknářský v Žatci a téhož roku řezníci v Polné, bylo jich jen deset, tvoří již korporaci, která nabývá od vrchnosti městské, Ješka z Pirkenštejna, práva plného k deseti krámům, které si svým nákladem vystavěli; vrchnost stanoví, kolik loje mají platiti na zámek, kolik faráři a slibuje, že víc krámů nenastaví. Tedy počet řezníků obmezený, uzavřený. (S. 209). A ještě se Polná objeví v kapitole o kovodělných řemeslech, k níž připomeňme, že železo se tavilo pomocí dřevěného uhlí v hutích a upravovalo v hamrech. Kolem Přibyslavi, Ronova a Polné byli hamrníci a hutníci s dělníky šmelcíři, kováři, kolšíry (topiči) měli organisaci, nadáni jsouce svobodami r listem Viktorina Minstrberského. V Polné 5\n6 na zámku byl měrný koš, dle něhož uhlíři lesní hamrníkům měli bez šidby prodávati uhlí, (S. 468). Již posmrtně, v roce 1913, vyšla péčí J. V. Šimáka Wintrova nedokončená monografie Český průmysl a obchod v XVI. věku. Za úplnou lze považovat pouze část věnovanou řemeslnickým cechům, kde v kapitole o ceších a jejich vrchnostech se dovídáme, že ke konšelské policii živnostenské náleželo dbáti o dostatečné zásobování města především potravinami. Tou příčinou byli řemeslníci a jejich cechy držáni od konšelů pod nejtužší kontrolou Jan Žejdlic z Šenfeldu, pán v Přibyslavi a v Polné uložil svým konšelům, nebude-li na dvou nebo na třech krámech řeznických v trhu dost masa, aby řezníci zaplatili na zámek bečku soli. (S ). Z druhé části, nazvané Kniha o práci, stačil Winter napsat pouze tři kapitoly, pojednávající o uměleckých živnostech, a rovněž zde se dotkl Polné. Freska a sgraffita našich malířů byla v poslední době asi stejně oblibována jako prve. Jenže tu jsou dějiny umění zase v rozpacích; málo zachováno, málo sebráno k studiu O zbytku fresek v Polné z r zmiňuji se, poněvadž jest povědom malíř jejich, Jiřík Jirchář. Fresky jsou v kostele sv. Kateřiny nad vítězným obloukem, a jest znáti Z mrtvých vstání Páně. Pochvalují se Jirchářovy svěží barvy." (S ). Výše uvedenými citacemi nejsou sice vyčerpány veškeré zmínky o Polné ve Wintrových dílech, předkládaná mozaika však umožňuje nabýt představu o charakteru Wintrových historických prací a vydat se na poučnou výpravu do dávné minulosti našeho města. Vysvětlivky 1) střežit, ochraňovat 2) Vymezeno mnou, Věnceslavem Hanzličíkem Německobrodským, písařem obce Polenské ) obvinil 4) ulehčení 5) kdo udílí církevní obročí, patron 6) prádlo 7) stálý, pevný roční plat 8) dávka vyměřená na desetinu výtěžku, zvláště hospodářského 9) totéž co stance 10) Pohled u Německého Brodu 11) mužské pěvecké sbory organizované na způsob cechů, které pěstovaly vícehlasou českou a latinskou chrámovou hudbu 12) hrubá, velká mše 13) ranní mše 14) středověké městské školy podřízené univerzitě 15) hodnota, odměna 16) menší polyfonické skladby 17) v masce 6\n7 Jaroslava Hajnová Obchody v Polné před lety Moje vzpomínky na zásobování Polné jsou ohraničeny obdobím mezi 30. lety minulého století a rokem 1948, kdy došlo k likvidaci soukromého podnikání a vlastnictví po převzetí moci komunisty v celé naší republice. Abych dodržela jakýsi řád návštěvy města, začínám příjezdem naší Rózy, neboli Kafemlejnku jak jsme tenkrát říkali polenské lokálce. Většina z cestujících se z nádraží ubírala do města procházejíce širokou Tyršovou ulicí. Byla to první ulice města ve směru od Jihlavy a začínala celkem přívětivě to zvláště pro pány. První rohový dům byla totiž hospoda. Vedly ji rodiny Kořínkova a Karáskova. Skoro v sousedství prodávala potravinářské zboží slečna Moučková. Nedaleko, v dřevěné boudičce v rohu zahrádky, byla trafika, kde po panu Vlachovi prodávala paní Dohnalová. Po několika metrech v malém dřevěném krámku, těsně u chodníku, měla potravinářský obchod spojený se sběrnou mléka paní Svobodová, která potom převzala i trafiku po paní Dohnalové. Dnes jsou na pravém konci ulice rodinné domky, které zde vyrostly na místě starých stodol, a pod nimi u cesty k ulici Vrchlického kaplička, pod níž vede silnice kolem Zvoníkova statku. Ten byl známý svým nepřehlédnutelným holubníkem na vysokém kůlu se spoustou holubů. Za Zvoníkovým dvorem odbočuje ze silnice cesta k Višničkám a dál do Březiny, a hned zkraje nás přivádí do Gregarova zahradnictví s produkcí nejen zeleniny, ale i květin k řezu a hrnkových. Pak už má silnice prudký spád s nepřehlednou, nepříjemnou a nebezpečnou zatáčkou ústící na most, který vlastně překlenuje splav rybníka Pekla; přivádí nás na jeho hráz. I v těchto místech bývaly obchody. Asi v polovině svahu silnice se vystoupilo po několika schodech vlevo na kamenný taras, lemující chodník. Schody z kamene nás přivedly k zelinářství Holinských. Pod ním v malém domku byl obchodník Dvořák, který neměl prodejnu, ale se svým levným textilem obchodoval na poutích a jarmarcích, případně i v domácnostech. Po několika krocích jsme došli k slušně velkému obchodu smíšeným zbožím pana Roseckého a skoro naproti přes silnici měl pekařskou dílnu a prodejnu pan Skála. Asi by nikdo již nečekal v tomto koutě Polné další obchod, ale uživil se zde i malý kvelb s potravinami a tabákem, který patřil paní Činčerové a po její smrti její příbuzné Nejedlé. A taky zde byl obchod řezníka Vlacha. Tyto obchody byly u silnice vedoucí na Dolní Zápeklí. Byla zde i hospoda U Rákosníků, která zasluhuje více pozornosti nejen proto, že zde byl výčep pro Dolní Zápeklí, ale byl zde i velký sál nejen pro bály, tancovačky a třeba i šibřinky. V čele sálu bývalo totiž prostorné jeviště a 7\n8 to sloužilo nejen četným místním ochotníkům, ale pro svá představení ho využívaly i kočovné společnosti skupiny výborných herců a hereček. Přijížděly každý rok a místnímu obyvatelstvu přinášely povznášející zážitky do všedního stereotypu života. Potom se o nich dlouho vyprávělo, protože v jejich repertoáru byly hry prakticky pro všechny skupiny obyvatel. Dětem hrávaly v neděli odpoledne. Pokud se hrálo benefiční představení, ten z herců, jehož se to týkalo, osobně zval v rodinách a nabízel vstupenky; když byl pozván ke stolu, byť třeba jen na vydatnou bramboračku, nikdy neodmítnul. Tenkrát bylo pravdivé úsloví Má hlad jako herec. Pozorné a vděčné publikum se s herci loučilo nerado a netrpělivě čekalo na další kočovnou návštěvu. I když ve městě bylo několik skupin ochotníků, známý pěvecký sbor a velmi dobří muzikanti, přece jen příjezdy cizích umělců byly vítané. Je nutno ovšem připomenout, že po vypuknutí II. světové války se za protektorátu přeměnil sál U Rákosníků na jednu třídu měšťanky, kterou vyhnali Němci ze skoro nové české školy v Německém Šicendorfu. Žáci z českých rodin z Německého Šicendorfu a sousedního Dobronína pak museli nějakou dobu dojíždět do Polné vlakem, stejně jako žáci jihlavské obchodní akademie, která také doplatila na tehdejší protektorátní režim. I pro ni Polná našla umístění, byla v dívčí škole. Bohužel jen na jeden rok, pak se akademie stěhovala znovu, a to do Pelhřimova. Čechům se vzdělání stěžovalo a znesnadňovalo, ale dá se říci, že v tomto případě marně. Majitel hospody pan Rákosník byl jistý čas kapelníkem dechové hudby, kterou převzal po panu Rainovi. Rákosníkova kapela v sále nejen zkoušela, ale hrála zde i na mnoha tancovačkách. Snad stojí za zmínku, že již v 16. století byla v domě U Rákosníků zájezdní panská krčma se stájemi a možností přenocovat. Bylo to příhodné místo, neboť právě tudy procházela důležitá uherská obchodní cesta; u panské krčmy měla svou křižovatku Kleštěrem na Německý Brod, Čáslav a Kolín do Prahy a odbočkou vlevo na Jihlavu, Znojmo a Vídeň. Od Rákosníků do města vedla cesta po hrázi Pekla. V létě stinná, voňavá lipová alej se v zimě měnila na nehostinnou studenou a větrnou cestu, plnou ledu a sněhu. Kolem elektrárny jsme došli k dolní gotické bráně. Na rohu Sezimova náměstí měl dílnu a obchod pekař Kepr. Pro rohlíky na školní svačinu se zde zastavovaly některé děti ze Zápeklí. Třeba jen u okna, které se dívalo do ulice k elektrárně a pod nímž ve zdivu byl schodek, aby děti dostaly až na parapet. Tam paní Keprová taky žáčky obsloužila. Sousední drogerie pana Vítka měla dva vchody. První vedl do krámu se zbožím smíšeným a drogistickým, druhým se vstupovalo do krámu, kde se prodávaly lihoviny. Další v řadě byl obchod pana Šperlinka. Prodával běžné potraviny i koloniální zboží zároveň s porcelánovým nádobím, které míval v bednách v dřevité vatě ve skladu. Do tohoto obchodu se chodilo pro mák a 8\n9 zákazník si ho mohl hned sám semlet. Mlýnek byl posazen na zdobeném litinovém podstavci. Byly to dva ocelové válečky, které se pomocí ozubeného soukolí, ručně uváděny do pohybu, otáčely proti sobě. Tak vlastně mák rozmačkaly nad kovovou zásuvkou, do které potom padal. Daly se seřídit dle přání zákazníka. Na mletí máku jsme se jako děti rády dívaly. Tento obchod znaly moc dobře všechny polenské děti, protože začátkem prosince se na ně díval z výlohy Mikuláš ve velikosti dospělého člověka a nabízel vánoční pochutiny a cukrovinky. Ještě, než chodec vstoupil do Poděbradovy ulice, minul malou prodejnu obuvi, která patřila k Taurově továrně, kde se boty vyráběly. Po jejím zrušení převzal prodejnu pan Skočdopole, který si zde na krátký čas zřídil papírnictví. Naproti přes silnici bylo zelinářství slečny Zimové. Z toho krámku mi v paměti utkvěla vůně báječného sudového kyselého zelí, které se nabíralo do přinesených nádob masivní dřevěnou vidličkou. Také zde byly výborné okurky láčenky, kyselé rybí výrobky a na pultě přikryté skleněným šturcem (zvonem) voňavé syrečky. Další malý zelinářský obchůdek byl na rohu Třebízského ulice a Sezimova náměstí. Vedli jej Pelankovi a Mikší to byli Bulhaři. Zdrželi se krátký čas a během války se z Polné odstěhovali. Obchod byl zrušen a starý dům zakoupil na demolici dentista Šlechta. V nově postaveném domě si pak zřídil zubní ordinaci. Než se vydáme na druhou stranu Sezimova náměstí, nahlédneme ještě pod dolní bránu. Zde byl další zelinář Bockschneider a výrobce i prodejce kartáčů Varhánek, jehož domácnost i obchod vedly jeho sestry. Celá Varhánkova rodina byla v Polné velice známá členstvím i obětavou prací v polenském Sokole. Pod dolní bránou prodával pan Švihálek náhradní díly k šicím strojům a jízdním kolům, a zároveň i opravoval. Kdo se vydal Poděbradovou ulicí, prošel kolem filiálky Lidového konzumu. Prodával stejně jako jiné konzumy ve městě svým členům potraviny s tím, že na konci roku dostával družstevník bonus, podle celoroční útraty evidované v nákupní knížce. Další obchody byly nad dívčí školou. K překvapení návštěvníků Polné zde byly vedle sebe dva stejné obchody. Majitelé, oba pekaři (byli to pan Maras a pan Neubauer), prodávali kromě svých výrobků velice podobný, ba dá se říci stejný, sortiment levňoučkých mlsků, které děti rády kupovaly. Pan Maras pekárnu i obchod zrušil a stal se regenschorim a varhaníkem v děkanském chrámu. Pak se věnoval výhradně hudbě a kostelnímu pěveckému sboru. My se ale vrátíme a projdeme si Sezimovo náměstí na protější straně, tam, kde se říká Na Kopečku. Hned u silnice u dolní brány byla sběrna oprav obuvi a punčoch tenkrát se punčochy opravovaly, zvláště puštěná oka. Od silnice se po několika schodech vstoupilo na chodník. Vedl, a dodnes vede, 9\n10 kolem kostela sv. Anny, kolem domu bývalého pekaře Kuhna, jehož syn byl známý varhanní virtuos, který se výborně uplatnil ve světě hudby hlavně díky svým mimořádným schopnostem improvizačním. Pak jsme minuli Husovu knihovnu, kterou velice moderním způsobem vedl drogista pan Vítek. Na Kopečku vyráběl a prodával svíčky pan Fukátko. Skoro pod kostelem, vedle budovy děkanství, stál dům, v němž se obchodovalo s obilím a prodávaly se výrobky klempířů. To byl obchod pana Basche, židovského občana, který se svou manželkou a třemi dětmi našimi kamarády zahynul v plynové komoře koncentračního tábora. Prošli jsme se po Sezimově náměstí a nyní povede ulice Třebízského na hlavní Husovo náměstí. Hned vedle rohového domu s již zmíněným hokynářstvím bulharské rodiny, měl řeznictví a uzenářství Alfons Vítek. Jemu se říkalo Ála Vítek (v Polné byl ještě jeden řezník jménem Vítek) a obchod byl všeobecně znám jako Na Schůdkách. Ty tam jsou ostatně dodnes v nezměněné podobě. S ním sousedil obchod pana Biče. Vykupoval a ve vápně konzervoval vejce, obchodoval i s lihovinami a pro děti měl v krámě také čokoládu i bílou a růžovou a další cukrovinky. Kupovávali jsme u něj křapky, tj. vejce s naklepnutou skořápkou velmi levně. Snad mě paměť neklame, ale bylo jich snad pět za korunu. Dům vedle Bičových patřil sodovkáři Markovi, který svoje sifony a limonády vyráběl v objektu ve dvoře a prodával v prodejně v ulici. Časem se z Rakouska do Polné přistěhovala rodina Birkeových, která si prodejnu pronajala a zřídila si tu obchod zbožím smíšeným. Vydržela tu do konce války, pak se z Polné odstěhovala. Manželé Birkeovi byli poznamenaní častými styky s německými úřady a místní občané je považovali za kolaboranty, což jim dávali důrazně znát. Říkalo se ale také, že zachránili mnoho polenských lidí před gestapem, protože měli díky svým stykům časté a nové informace. Po válce dokonce probíhal s Birkeovou lidový soud v Kutné Hoře, ale několik občanů dosvědčilo, že jim od potíží s německými úřady skutečně pomohla a zabránila tak event. zatčení. Po propuštění odešla s manželem do Vídně. Jenomže, kdo dnes ví, jak to všechno vlastně bylo? Nad Markovými měl dům pekař Půža, který kromě jiného, pekl nejlepší bílý chléb, jaký jsem ve svém životě jedla, a který prodávala vždy příjemná paní Půžová. Nad tímto obchodem měl sklenářství pan Vencelides. Později zde byla trafika pana Neuwirtha, občana, který dokázal svoje životní poznatky a zkušenosti sdělovat čtenářům nebo posluchačům v řeči vázané. Rýmy mu přicházely samy, i když byly naivní a úsměvné. Malý sousední domek, jediný v ulici, zůstal bez obchodu. Zato hned vedle byl dům Třeských, kde měl majitel zavedené řeznictví a uzenářství. Byla zde taky hospoda. I když se zde za ty roky vystřídalo mnoho majitelů a provozo- 10\n11 vatelů, její jméno Parlament zůstalo dodnes zachováno. Kdo ví, kdo ji tak pojmenoval! A proč? Další dům směrem k náměstí byl Musilův železářský obchod. V paměti mi zůstaly dveře, kterými se ze soukromých prostor vstupovalo do krámu. Byly na nich světlé závěsy s naaplikovanými tmavými vlaštovkami nepravidelně rozmístěnými, které celkem nevlídné prostředí mezi železem příjemně ovláštňovaly. A já jsem celé dětství toužila po tom, abychom takové závěsy měli i doma. Marně. Později převzal železářský obchod pan Eliáš, který se sem přistěhoval. Po jeho odchodu z Polné zde byla zřízena prodejna obuvi. Ovšem pro děti byl v Třebízského ulici tenkrát nejzajímavější dům s Hazukovou cukrárnou. Pan Hazuka, vážný štíhlý muž, vyráběl se svými tovaryši a učni zákusky, které neměly široko daleko konkurenci. Sněhové indiánky polité čokoládou, na které často vzpomínal i spisovatel Bohumil Hrabal, šlehačkové vanilky, máslové dorty, ořechové bábovičky a další bohatý sortiment z cukru. A kvalita odpovídala nabídce, ořechové bylo plněno ořechy, máslové bylo z másla, zkrátka nic nebylo ošizeno, stejně jako báječná zmrzlina, kterou s ostatním zbožím prodávala stále usměvavá paní Hazuková, na rozdíl od svého subtilního manžela, žena junonské postavy. Mezi cukrárnou a Hladíkovou filiálkou bylo malé nožířství pana Neubauera, nenápadného člověka. Pamatuji se na něj z kostelní hudby. Na kůru hrával na příčnou flétnu. Hladíkova filiálka zásobovala všechny občany převážně potravinami; a také se zde stavovali, zvláště v zimě, dělníci pracující venku kočí, kteří přijeli s povozy z okolí, a taky místní metař Vincek Zelinger s manželkou Helenkou. Dávali si panáka nejlevnější kořalky pro zahřátí, jen Zelingrovi si dávali klofku. O Vinckovi se šeptalo, že on zabil Anežku Hrůzovou, ale důkazy nebyly. A pak už zbývaly do konce ulice jen dva domy. V prvním měl opravnu a prodejnu hodinář Jägr a byl zde i sklenář Havlíček. Později jeho provozovnu převzal pan Barcal, který ale za čas přesídlil do domu na severní straně Husova náměstí. Poslední dům v Třebízského ulici byl pana Halíka. Byla zde ponurá prodejna galanterního zboží, prádla a látek. Rohový dům, už vlastně na náměstí, patřil Hladíkům. To byl velký obchod smíšeným a koloniálním zbožím a železářství. Dům i jeho okolí vonělo stále praženou kávou. Pražírna byla ve dvoře a těkavý produkt se odtud rozléval do širokého okolí. Kolem tohoto roháku vedla silnice směrem k Poděbradově ulici, kde bydlel pan Němec, který v zastoupení výrobních závodů nabízel textil maloobchodníkům jako obchodní cestující dnes by se řeklo cizím slovem dealer. Přes silnici na protějším rohu byl hostinec U Culků. Ve staré, tenkrát udržované historické budově, zmiňované už v 15. století za krále Jiřího 11\n12 z Poděbrad a jeho syna Viktorina z Kunštátu, který Polnou držel a tento dům dal vystavět, byl hostinec snad od založení. V domě zůstaly zachovány klenuté stropy a po staletí byly udržovány lunety s výzdobou erbů pánů v jejichž majetku Polná bývala i s vysvětlivkami psanými na stěnách. V přízemí domu U Rytířů, jak se hostinec také nazýval, si zařídil drogerii pan Jírů, poté, co se oženil s dcerou hostinského Culky. V domě bývaly celé roky pronajímány pokoje letním hostům, bývala zde výborná, vyhlášená restaurace a dost velký sál, ve kterém se mohly pořádat i nedělní odpolední dýchánky spojené s tancem. Nyní již dům svému poslání neslouží. Ve vedlejším Bakalářském domě našel prodejnu řezník Lang. Vchod do krámu byl z průjezdu domu. Na sousední budově je dodnes umístěna pamětní deska, připomínající pobyt české spisovatelky Boženy Němcové v Polné. Před válkou a znárodněním patřil dům rodině Wollmannově. Byla zde prodejna bot, které se ve Wollmannově dílně vyráběly, často i na zakázku dle přání zákazníka. Vedlejší dům měl dvě prodejny. Obchod pana Hlaváče, kterému se říkalo správce (a paní Hlaváčové paní správcová ), byl specializován na prodej zemědělských strojů. Druhý obchod velké papírnictví pana Melouna zásoboval skoro všechna polenská školní dítka. Podél tohoto domu vedla tzv. Pivovarská ulička. Na jejím druhém nároží bývala hospoda U Koně, která měla tu koňskou hlavu vymalovanou na firemním štítě. Ve třicátých letech koupila tento dům rodina Hladíkova, v přízemí vybudovala na tehdejší dobu pěkný moderní obchod se zbožím smíšeným, koloniálním a železářským a s benzinovým čerpadlem před domem. Starý Hladíkův dům zakoupilo město a na jeho místě postavilo v roce 1933 dvoupatrovou budovu pro Městskou spořitelnu i s byty pro její zaměstnance a další polenské občany. Své sídlo zde měla také četnická stanice a nějaký čas i Berní úřad. Na Husově náměstí, v domě čp. 44, kde ještě před krátkým časem bylo zdravotní středisko, byl obchod se smíšeným zbožím pana Kracíka, který dům také vlastnil. Polenští ho znali jako Fricka. Byl to obětavý člověk, který neúnavně pracoval v kulturním dění ve městě, nadšený ochotník a sokol. Po německé okupaci byl pro svoji veřejnou činnost v roce 1942 zatčen. Hlavní provinění však bylo, že ukrýval ilegálně žijící osobu. Byl internován v Drážďanech a 9. září 1943 popraven v Praze Na Pankráci. Sousední hospoda U Hanusů byla vyhledávaná; obsluhovaly zde dvě hezké Hanusovy dcery. Ve stejném domě byl i obchod obuvi, který měla slečna Vomelová a byl zde také pan Vespalec s prodejnou a opravnou elektrospotřebičů. Ve vedlejším domě U Klusáčků byl obchod Hercíkových. Zelenina, mléčné výrobky, drobné cukrovinky. Obsluhovala zde vždy usměvavá, růžolící paní Hercíková. Chodívali jsme sem na jogurt, který byl tehdy ve skleničkách s pořádnou porcí dobrého džemu pod hliníkovým víčkem a s vynikající 12\n13 chutí. Mléko se tehdy nalévalo z konví do přinesených bandasek nebo džbánků, na tvaroh jsme si nosili také nádoby. Igelit byl ještě absolutně neznámý. To byl poslední obchod před restaurací U Slovana. Tato restaurace patřila právovárečným měšťanům, stejně jako pivovar. Měla také svoje štamgasty, hráli zde karty, u piva přetřásali politické i místní zajímavosti. Nepamatuji se, že by se tu byl tenkrát někdo opil, že by vyvolal výtržnost. Hosté byli mimořádně ukáznění. V přízemí byl lokál s klenutým stropem, v místě setkání žeber klenutí podepřený pískovcovým válcovitým sloupem zažloutlým od nikotinu, a chráněným památkáři. Byla zde restaurace s výbornou kuchyní. V prvním patře byl sál s galerií, kde se pořádaly plesy, taneční hodiny, nejrůznější besídky a akademie, schůze spolků, promítaly se tu i filmy. Byla tam také umístěna promítací kabina. Na plátno se promítalo zezadu, neklamným znamením, že bude brzy zahájeno promítání, bylo namáčení plátna mokrou houbou (v sále všichni viděli podle tahů houby a ztmavlé plochy plátna, jak práce pokračuje, ale promítače za plátnem ze sálu vidět nemohli). Někdy promítal hodinář Jägr, s jehož dcerou jsem tenkrát kamarádila, a ten nám umožnil chodit zdarma za plátno, občas i na nepřístupné filmy. Domy byly přes jeviště tenkrát propojeny. Jeviště se šatnami pro herce i depositář ochotnického majetku byly ve vedlejším Klusáčkově domě. Jeviště i šatny sloužily však nejen ochotníkům. Při plesech zde sedávali hudebníci, konaly se zde i sokolské šibřinky s náročnou výzdobou, kterou vyráběli pořadatelé zdarma. Vedle tohoto hlavního sálu byla v prvním patře ještě další místnost zvaná Beseda. Zde byla zřizována šatna pro příchozí a často připravený bufet s občerstvením. Za domem v zahradě byla ještě zahradní restaurace s krytým kuželníkem. Pod vzrostlými listnáči se tu v létě ve stínu dobře povídalo, děti se zde proháněly, muži se věnovali kuželkám. A celý ten podnik vedla paní Motyčková se svými dcerami. Později převzala starost na svá bedra jedna z jejich dcer Boženka, provdaná Pátková. Mezi popsanou restaurací a radnicí byl jediný dům, který neměl prodejnu, a to dům Losenických. Prodejnu zde zřídila polenská mlékárna teprve někdy ve čtyřicátých letech. Vedle radnice byl z jedné strany rohu dům s prodejnou masa. Majitelem byl řezník Mrňák. Ve druhém rohovém domě prodejna nebyla. Byla zde však pojišťovna Slavie. S tímto domem sousedil bezprostředně obchod Karla Vítka, řečeného Hulán. Ve stejném domě byla do přestěhování drogerie pana Jírů, o němž jsem se již zmínila v souvislosti s domem U Rytířů ( U Culků ). Blok domů na horní straně náměstí protínala silnice, ve výšce asi 1. patra uzavřená dvěma oblouky brány. Oblouky vadily při průjezdu větších nákladních aut, a tak byly počátkem šedesátých let strženy. 13\n14 Na rohu byla další hospoda, kterou vedl pan Motyčka. Sem se chodil hrát kulečník. V domě byl také obchod sedláře Filipenského, který pak celý objekt zakoupil. Na protějším rohu brány byl obchod s potravinami a koloniálem pana Kulicha. Měl velký výběr čaje a kávy. Po jeho nečekané tragické smrti se do uvolněného krámu přestěhovala se svým obchodem mléka a mléčných výrobků paní Fialová. Dosud byla v úplně malém krámku se vchodem z uzounkého chodníku vedle silnice v Horní bráně. Třetí velký pohostinský podnik na náměstí byl hotel a restaurace U Zlaté hvězdy, často nazývaný prostě Hvězda. A stejně jako U Culků byl hotel celé léto obydlen lufťáky z velkých měst, kteří byli Polné dlouhé roky věrni nejen pro Polnou, kde se jim líbila hlavně příroda a prostředí, ale také kvůli cenám. Velkou zásluhu měli i majitelé hotelů svými perfektními a levnými službami, i svým přátelským vystupováním a pozorností k potřebám hostů. U Hvězdy byl po paní Eisové hotelierem pan Koutný s pomalu narůstajícím bříškem, na němž se houpal silný zlatý řetěz od kapesních hodinek; myslím, že měl i těžké masivní prsteny. O hosty pečoval nejen prostřednictvím personálu, ale v čase potřeby obsluhoval v restauraci i osobně; nic nenechával náhodě a bez dozoru. Byl to hotelier starého ražení. K hotelu patřila také zahradní restaurace, umístěná na Vítkově zahradě ve Varhánkově ulici, tudíž až za silnicí. Zde byl vybudován parket pro tanec a občerstvení zajišťoval provizorní bufet. Do horního rohu na této straně náměstí se vešel už jen dům pana Chlebečka s obchodem smíšeným zbožím. Druhou stranu tvořil dům řezníka Procházky, říkalo se tu i V rohu. Jeho uzenářské výrobky byly stejně kvalitní a vyhlášené v širokém okolí, jako cukrářské výrobky pana Hazuky. Zvláště Procházkova šunka a párky se vozily po celá léta až do Prahy. Pan Procházka měl svoji prodejnu i v dnešním Havlíčkově Brodě. Vedle obchodu měl malou vinárničku, kde prodával místní honoraci specielní svačinky šunku, teplé párky nebo tzv. nářez zároveň s vínem na zapití. Část domu pronajímal po mnoho let polenskému poštovnímu úřadu. V sousedním domě, který patřil MUDr. Michálkovi, obchod nebyl, lékař zde měl pouze svoji ordinaci. Pátým řezníkem na rynku byl pan Kubíček. Ten byl v Polné rovněž považován za výborného výrobce masných specialit. S prodejnou bylo spojeno i pohostinství, kam se uchylovala nejširší polenská i venkovská veřejnost na gáblík, i na něco pro zahřátí. S řeznictvím sousedila lékárna U Černého orla. Byla výborně zařízena nejen nábytkem, ale i všemi ostatními předměty, takže když se později interier modernizoval, byl všechen její historický inventář včetně nábytku a lékárenských nádob přemístěn jako ucelený exponát do polenského muzea, kde je 14\n15 znalci stále obdivován. Dokumentuje a podává ucelený obraz dřívější lékárenské péče. A pak následoval znovu dům lékaře, MUDr. Tureckého. V něm byl, kromě jeho ordinace, obchod s metrovým textilem rodiny Dürheimovy, která patřila mezi polenskou židovskou komunitu, čítající v té době něco přes 80 členů. Také tato rodina, i s našimi dvěma kamarádkami, ztratila život v koncentračním táboře. Po jejich zatčení pracoval v obchodě pan Hlávka. Po skončení války zde opravoval elektrospotřebiče pan Cihlář. V sousedním Pavlíčkově domě byly dvě prodejny. Jedna se zbožím smíšeným, ve druhé se prodávala jízdní kola a hospodářské stroje. Vedli je dva bratři Pavlíčkové. Po konfiskaci prodejen a zboží komunistickým režimem po roce 1948 si jeden z Pavlíčků část svého zboží uschoval. Byl zatčen a odsouzen na 20 let těžkého žaláře za okrádání republiky. Vedlejší dům U Gilbertů měla paní Kovářová. Zabývala se prodejem prádla, pletařského zboží, lehké konfekce i metráže. Nad obchodem byl v omítce čitelný nápis s firmou Gilbert. Z domu pocházel Ing. dr. Rudolf Gilbert, profesor na grafické škole v Praze, světově uznávaný soudní znalec v oboru filatelie a velký přítel muzejníka Břetislava Rérycha. I na sousedním domě byla firma v omítce. Zde měl svoje tikavé království hodinář Gross. Snad všechny hodiny, které nabízel k prodeji, rytmicky tikaly stejně jako ty, které opravoval. Kromě všech hodin a hodinek měl ale v obchodě, hned za vchodem, velké akvárium se zlatými rybičkami, velkými závojnatkami a dalšími pestře vybarvenými rybičkami. Pohled na ně očaroval děti. Nejen ty, které byly s rodiči v obchodě, ale i nás, které jsme s nosem na skle dveří, život v akváriu tak hltavě pozorovaly. Vedlejší dům patřil Občanské záložně. Úřední místnosti tohoto pátého peněžního ústavu v Polné se nacházely v prvním patře domu. Záložnu vedl pan Mikší. V přízemí měla obchod paní Burešová. Se svými dvěma dcerami zde prodávala textil. Pak si v místnostech zařídila obchod slečna Koumarová, později provdaná Erhartová; prodávala vlnu, přízi a galanterní zboží. Následovala hlavní prodejna Lidového konzumu, kde kromě potravin se prodávalo i uhlí v malém do pytle. V prvním patře byla Lidová záložna s vedoucím panem Zacharníkem. V přízemí byl i obchod pana Doška, opět s textilem. V poměrně prostorném Dušátkově obchodě se u pultu vlevo prodávaly potraviny, u pultu vpravo cigarety, tabák a noviny. Byl zde velkoobchod, který tabákovými výrobky zásoboval menší trafiky ve městě i v okolí. Po zrušení této prodejny se zde pekly oplatky. Ještě později se zde vystřídalo železářství s textilem. Dům Dušátkův sousedil s tiskárnou pana Zapletala. V tiskařské dílně se tisklo všechno možné pozvánky, oznámení, letáky, plakáty, brožury a knížky. Kromě toho zde byla prodejna s knihami a hudebninami. Zapletalovi 15\n16 se za protektorátu odstěhovali k synovi do Vysokého Mýta a tiskárnu i s obchodem převzal pan Pometlo. Později zde byla kancelář Uhelných skladů. Další prodejnou, která voněla na dálku, bylo pekařství Nejedlých. Pan Nejedlý, jako jediný v Polné, vyráběl kromě běžného sortimentu slané, křupavé preclíky k pivu ty pro tatínky a nepřekonatelně sladké brýle sypané krystalovým cukrem ty pro děti. Paní Nejedlá mi zůstala v paměti jako šedivá, ale pohyblivá myška. Vždycky čisťounká, vlídná, usměvavá, s krajkovým límečkem a čepečkem. Dům později koupil sklenář Barcal, který zde provozoval sklenářskou živnost až do smrti. O dům dál byl malý Peřinův obchod. Prodával, kromě potravin, pro děti zajímavý sortiment. Bruscukr, sladké dřevo, svatojánský chléb, pendrek, cukrkandl (to možná jediný ve městě), měl i drobné hračky, např. práskací kuličky, čerty, které skákaly po zemi, když se jimi škrtlo o kámen, kvákací plechové žabičky, a podobné drobnosti pro radost dětem. Pan Peřina byl vážný pán, který trochu zadrhával v řeči a měl hezkou černovlasou a okatou manželku, která v obchodě občas pomáhala. Poslední v této řadě domů byl komunistický konzum se stejným sortimentem, jako ostatní potravinářské obchody. Pod ním se ulice stáčela ke hřbitovu. Hned za rohem měla hospodu starší slečna Bartáková, říkalo se zde U Mérinky. Měla prý nejlepší pivo z celé Polné, vychlazené akorát. Prý tím, že měla výborný sklep a dokonale v čistotě udržované pivní trubky. Po projití školskou bránou hned v prvním domě u silnice jsme minuli zelinářskou prodejnu Vackovu. Po odbočení ze silnice směrem k rybníku Špačáku stála hospoda U Chlubnů, kterou vedli Beranovi. Na její zahradě se konávaly různé slavnosti. Mně z té doby utkvěly v paměti pochopitelně nejvíce dětské dny, plné radostných aktivit dětí. A pak už silnice vedla jen ke hřbitovu a ven z města. Zmíním se tedy o obchodech mimo náměstí. Proti chlapecké škole byl obchod pekařství a krupařství Novákových. Pod Rabínským pláckem měl živnost a prodejnu pekař Jozl. Největší koncentrace, dá se říci minikrámků, byla v ulici Horní brány. Zde měl svoje království vetešník Balcar, švadlena Milfeitová, pan Fryšer zde prodával textil. Byl to taky jeden ze členů zdejší židovské obce, který skončil svůj život za války, jako skoro všichni polenští židé. Bylo zde i Vinklerovo vetešnictví, Kastlova prodejna všech možných kartáčů, které sám vyráběl, bylo zde i hokynářství paní Škoudlinové, které později převzala paní Pešáková. Ta později získala prodejnu zeleniny na horním konci této řady obchůdků po zelinářce Bernardové. Byla to obdivuhodná žena, které chyběla jedna ruka a ona dokázala s pahýlem po amputaci připravit a naplnit sáček svým zbožím. 16\n17 V této řadě obchůdků prodával provazník Bureš své výrobky, koňský řezník svoje párky a vuřty, byla tu i trafika. To byl tak zhruba výčet krámků na levé straně uličky. Vpravo byl obchod Kubů v domě U Filipenských s nabídkou lihovin a kávy, měl zde prodejnu sedlář Filipenský, vedle prodával řezník Toman. S ním sousedil hokynář Niederle; jeho prodejnu později převzal pan Biňovec, který kromě smíšeného zboží si zavedl i prodej nejrůznějšího nádobí a průmyslového zboží. Za malou zahrádkou, která přerušovala souvislou řadu domů, byl obchod rodiny Subertovy. Paní prodávala metrový textil a pan Subert obchodoval s osivem. Také oni i se svými třemi dětmi zahynuli v plynové komoře. Přes úzkou uličku na rohu u vjezdu na Karlovo náměstí (židovské město) měl obchod pekař Náhlík. Na protějším rohu byl obchod klempíře a instalatéra pana Koudely, který zde prodával svoje výrobky. Jeho paní obchodovala též. Dle přání zákazníků, zvláště venkovských, zprostředkovávala výbavy do domácností většině bohatých venkovských nevěst. Pak už zde byl jen obchod Bartákův, kde se kupovaly výrobky z jeho cementárny. Dál už obchody nebyly, takže unavený chodec by se mohl zastavit k občerstvení v blízkém Linhartově hostinci, odkud by oknem mohl vidět na protější straně křižovatky Fišarův obchod smíšeným zbožím a Vlachovo řeznictví. Kdo se pak vydal po levé straně ulice Palackého, minul Neuwirthovo pekařství, prošel kolem obchodu, kde své výpěstky nabízel zahradník Langmichl. Byl zde i smíšený obchod paní Hlávkové. Vpravo nad Linhartovou hospodou měl živnost a obchod pekař Vítek a následovala hospoda U Králů. Měl zde výrobnu také cukrář Šotola. A konec města byl u zájezdní hospody Na Krajzontě. Zbývá ještě vzpomenout na Varhánkovu ulici, kde měl obchod koňský řezník Sedlák a směrem ke hřbitovu bylo velké zahradnictví pana Radouše. Když už vzpomínám na tyhle staré časy, připomínám si, jak byly tenkrát obchody zajištěny proti pobertům. Ty starší měly dvoukřídlé dřevěné dveře jištěné kovovou petlicí a masivním visacím zámkem. Po otevření jsme viděli obě půlky dveří vyzdobené reklamou, a to nejen majitele obchodu, ale i dodavatelů, kteří reklamní předměty posílali zároveň se zbožím. Výkladní skříně byly dlouho proti dnešním skromňoučké, malé. Modernější obchody byly vybaveny plechovými stahovacími roletami. Ty byly na dolním konci opatřeny takovým očkem, do nějž se zasunul háček na delší dřevěné rukojeti a roleta se s velkým lomozem stáhla až k podlaze. Zamykala se asi uprostřed své výšky zámkem krytým plechovou ochranou. Ještě modernější rolety už nebyly plechové, ale bylo to masivní kovové pletivo z velkých ok, které se také rolovalo. A firemní tabule nad krámy informovaly veřejnost o předmětu obchodování i o jménu a příjmení majitele. Bylo to tak přehlednější a pro zákazníka jednodušší. 17\n18 Moje vzpomínky jsou starší než 70 let. Možná jsem nenapsala všechno přesně, i když jsem si svoje vzpomínání osvěžovala dotazy a besedami s těmi, kteří jsou ještě mezi námi a byli tenkrát taky mladí. A všichni se podivujeme nad množstvím obchodů, kterými se živilo v tak malém městě tolik rodin. Byla to jiná doba, nároky na životní pohodlí byly nepoměrně menší a lidé skromnější. A tak prosím o shovívavost, jestli jsem uvedla nějakou nepřesnost. Šlo mi o přibližný obrázek tehdejší Polné pro současnou mladou polenskou generaci. Pro naprosto přesná, historicky doložitelná fakta z této oblasti se těžko získávají doklady. Poznámka redakce Přehled obchodů v Polné z doby přibližně před 70 lety sepsaný Jaroslavou Hajnovou jsme porovnávali jednak s dobovými fotografiemi, jednak s informacemi v Lexikonu živností z roku 1925, obchodními doklady a účty a také s reklamou v dobovém tisku. Soupis je shodný a na údaje uvedené autorkou se lze spolehnout. Z hlediska vlastivědného bádání považujeme příspěvek za hodnotný. Milan Šup ******************** Polenští ševci, koželuhové a kožešníci, II. část O obuvníky, chcete-li ševce, neměla Polná, ani její blízké okolí, v minulosti nouzi. Převládala však nejvíce výroba obuvi po domácku. S určitou nadsázkou vzpomíná na toto období Rudolf Radouš, když ve svém rukopise uvádí, že v každém třetím domku v Polné bylo slyšet klepání obuvníka. Ve své podstatě přetrvávající cechovní organizace ševcovského řemesla byla i v Polné nahrazena manufakturou s určitou dělbou práce ve větších obuvnických dílnách a provozech. Průmyslovému rozvoji, kromě nedostatku kapitálu, brzdila ve městě i absence moderní energie pro pohon strojů a zařízení elektřina. První proud mohly obuvnické podniky získat až po uvedení městské elektrárny do provozu, což bylo v roce Počátkem dvacátého století, po zániku podniků Amalie Baschové, A. Gschwinda, Zikmunda Waringera a později i vídeňské filiálky firmy Mattausch a Haneschka, vznikají v Polné větší obuvnické podniky Karla Taura, Františka Špinara a Adolfa Wollmanna, a menší provozy Obuvnického družstva, Jaroslava Zacharníka, Marie Šitavancové a firmy Beránek & Minář. Ve všech těchto podnicích šlo o výrobu obuvi v malých sériích nebo přímo o zakázkovou výrobu. Hromadné výrobě obuvi, která se uplatnila zejména u průkopníka tohoto způsobu výroby Tomáše Bati ve Zlíně, spojené s budováním rozsáhlé sítě prodejen (od roku 1920 měl své prodejny v Jihlavě a Německém Brodě, od roku 1928 i v Polné), měla negativní dopad na polenské obuvníky. Tvrdě pak výrobce obuvi zasáhla hospodářská krize ve třicátých letech minulého století, kdy byli nuceni 18\n19 výrazně omezit výrobu a propustit své zaměstnance. Sedm obuvnických závodů v Polné propustilo téměř stovku obuvnických dělníků. Bez práce zůstalo v tomto, pro republiku nepříznivém, období tři sta polenských dělníků. Hospodářská krize se projevila pochopitelně i na trhu s obuví. Na botách se šetřilo, nové se nekupovaly, a když to bylo nutné, tak jen ty nejlacinější baťovky. Na vesnici se chodilo bosky a boty se při cestě do kostela obouvaly až na začátku města. Děti chodily bosé od jara do zimy. Dokladem jsou školní fotografie prvňáčků i páťáků ze třicátých let minulého století před dívčí i chlapeckou školou. Těch obutých bylo málo a měly z toho dětský mindrák. Vyprávějte to dnes vnoučatům a pravnoučatům Koncem třicátých let se ekonomická situace zlepšila, k obnovení obuvnické výroby v dřívějším rozsahu však již nedošlo. Obuvnickému řemeslu vyučených pracovníků ubylo, o ševcovské řemeslo mezi mladými lidmi nebyl zájem. Okupace zbytku Čech a Moravy nacistickým Německem v roce 1939 a druhá světová válka spojená s naprostým nedostatkem surovin pro polenské obuvníky a násilné omezení výroby v podmínkách řízeného hospodářství vedly k dalšímu odchodu pracovníků z tohoto oboru. Po krátkém oživení výroby obuvi, zejména v podniku Adolfa Wollmanna, došlo po vítězném únoru ke znárodnění i menších podniků, jejich násilnému začlenění do nově vytvářených národních podniků a družstev vzniklých mimo Polnou. Nově vzniklé organizace neměly zájem na dalším rozvoji výroby obuvi v polenských závodech, docházelo k jejímu postupnému omezování až po úplné zastavení. Nedostatek odborných pracovníků byl, do jisté míry, zástupným důvodem ke zrušení obuvnické výroby v Polné. Od poloviny padesátých let dvacátého století, zřejmě navždy, utichlo ševcovské klepání v Polné a obuvnický verpánek se stal, obrazně řečeno, muzejním exponátem a svědkem zániku řemesla, které mělo ve městě početné zastoupení a dlouholetou tradici. Pro obyvatele Polné budiž útěchou, že podle současné situace v kožedělném průmyslu, by rozvinutá obuvnická výroba nebyla pro město, jak se říká, to pravé ořechové. Ševci se podíleli i na bohatém spolkovém životě ve městě. Dovedli se i patřičně veselit. Podle vyprávění pamětníků se v dobách monarchie v obuvnických dílnách při práci často zpívalo. Ve dnech svátečních se mnozí dovedli pořádně rozšoupnout v místních hospůdkách s dobře známými následky a ševcovskými modrými pondělky, kdy verpánky zůstávaly opuštěné. Připomeňme si tuto dobu úryvkem z masopustní říkanky z Polenska: Švec po hrázi jede, ševcovka ho kleje, co se to s ním přihodilo, co se to s ním děje V dobách sociálních nepokojů a nezaměstnanosti se stávali představitelé obuvnických dělníků mluvčími nespokojených občanů. V první polovině dvacátého století byli nejpočetnější sociální skupinou inklinující ke KSČ, což 19\n20 se projevilo i ve výsledcích voleb do obecního zastupitelstva a parlamentních voleb. Každý obuvník, každý obuvnický podnik se svým způsobem zapsal do historie města. Pokusme se ze zachovalých dokumentů jejich vlastní historii, kratší či delší, popsat. Poměrně málo poznatků je dnes o činnosti podniků Amalie Baschové, A. Gschwinda a Zikmunda Waringera. Díky nálezu dvou vázaných knih z činnosti firmy Mattausch a Haneschka, Radkem Bruknerem v hromadě starého papíru, bylo možné činnost tohoto podniku podrobněji popsat. Jistou vypovídací hodnotu o minulé době mají i dokumenty z pozůstalosti obuvnické rodiny Karla Taura, písemný záznam Bohuslava Wollmanna (syn Adolfa Wollmanna) o obuvnickém podniku jeho rodiny, publikace o Polné a samozřejmě historické dokumenty. Družstvo obuvnických dělníků. Obuvničtí dělníci si počátkem dvacátého století založili vlastní družstvo. Jejich provozovna byla v místech dnešního Domu dětí a mládeže. Pokles prosperity menších obuvnických podniků počátkem dvacátých let minulého století se projevil sníženou poptávkou po výrobcích obuvnického družstva. Neutěšenou situací obuvnického dělnictva v tomto období se zabývalo i obecní zastupitelstvo města Polné. V měsíci květnu roku 1921 byla na pomoc nezaměstnaným poskytnuta záruka družstvu obuvnických dělníků pro poskytnutí půjčky na státní dodávku 800 párů bot. Z tohoto údaje si můžeme udělat určitou představu o výrobní kapacitě družstva. Na fotografii dílny obuvnického družstva z roku 1932 napočítáme šest zaměstnanců. Výroba se zde udržela až do roku 1942, kdy po zatčení a uvěznění několika členů družstva pro ilegální odbojovou činnost komunistické strany, byla výroba i opravy obuvi pozastaveny. Vedoucím družstva byl dlouhá léta Jindřich Pešák, s jehož jménem se setkáváme ve firmě Mattausch & Haneschka, později pracoval jako mistr v podniku Adolfa Wollmanna. Jindřich Pešák byl zakládajícím členem KSČ v Polné, v roce 1932 se jako člen městské rady za KSČ angažoval v akčním výboru nezaměstnaných za jejich požadavky. V době okupace nacistickým Německem bylo obuvnické družstvo jedním ze středisek odbojové činnosti komunistické strany, kde byly tištěny a odtud rozšiřovány protinacistické letáky. Za tuto činnost byl Pešák od 10. června 1941 do 30. srpna 1943 vězněn. V květnové revoluci se za KSČ znovu angažoval, stal se předsedou revolučního národního výboru a později poslancem Národního shromáždění za KSČ. Činnost obuvnického družstva nebyla již po roce 1945 obnovena; snad to bylo částečně zaviněno i tím, že 9. května před polednem při náletu sovětských letadel na německou kolonu ustupující přes Polnou spadla jedna z bomb na objekty obuvnického družstva a výbuch je částečně poškodil. V místech chátrajících dřevěných stavení bývalého družstva byl v roce 1956 přestavbou zřízen Dům pionýrů a mládeže Valentina Induse. pokračování příště 20


Tafana: Tepláčky prdeláčky - oboustranné\nTyhle tepláčky jsou do soupravy k dinosauřímu kabátku. Jsou podšité tak, že vznikly oboustranné tepláčky.\nStřih je z Ottobre 1/2012, vel. 56. Na střihu jsem neupravovala nic, jen to, že jsem z toho udělala oboustranné kaťata. Pokud nešijete oboustranné kalhoty, je postup jednodušší, ale to třeba zase příště. (Fialové linky, které jdou sem tam vidět na látce jsou sublimační fix a samy zmizí).\nTak jdeme na to. Vykopírujeme si střih a nastříháme všechny potřebné díly. Pokud budeme šít tepláčky z podšívkou, střihneme kromě patentů vše ještě jednou z podšívky.\nMezi díly kalhot všijeme klín na zadečku. Totéž opakujeme na dílech podšívky.\nSešijeme přední šev. Opět zopakujeme i na dílech podšívky.\nSešijeme vnitřní krokový šev na lícové látce i podšívce.\nSešijeme si boční švy patentů. Ty si složíme rub na rub a přichytíme obě vrstvy špendlíkem.\nPodšívku vsuneme do svrchní vrstvy tepláčků a srovnáme tak, aby vše pěkně sedělo na sobě, jak má.\nLíc na líc navlékneme patent na nohavici, tak aby se dotýkaly nesešité okraje tepláčků a patentu. Svrchní vrstvu tepláčků spolu s patentem podhrneme a podhrneme také podšívku (vlastně je to stejný postup jako při sešívání okraje rukávů u kabátku zde, jen s tím rozdílem, že tady přichytíme ještě i patent). Podhrnutí si přichytíme špendlíkem. Mezi svrchní vrstvu tepláčků a podšívku vsuneme ruku a chytíme si kraje podhrnutí. Kraj nohavice s patentem vtáhneme do nohavice a ven a porovnáme si a sešpendlíme okraj tak, jak budeme sešívat. Okraj (celkem 4 vrstvy - podšívka, 2 vrstvy patentu a svrchní vrstva tepláčků) sešijeme. Nohavici vytáhneme zpátky ven a srovnáme. Totéž opakujeme i na druhé nohavici.\nUž nám chybí pouze pas. Aby byly tepláčky opravdu oboustranné, musíme podhrnout svrchní vrstvu i podšívku do rubu. Na líce obou látek si nakreslíme cca 2 cm linku, po které látky podhrneme. Doporučuji poté sestehovat, aby nic neujelo při sešívání.\nNastavíme si velmi úzký cik-cak a obě vrstvy látky sešijeme po okraji podhrnutí k sobě. Pak prošijeme ještě jednou, cca 2 cm od kraje.\nOdměříme si gumu do pasu, prostřihneme jeden šev na "rubové" straně tepláčků, gumu navlékneme a sešijeme.\nNo a máme hotovo. Zabere vám to necelou hodinku času. Nejvíce trpělivosti potřebujete na všití patentů a sešití krajů nohavic - čím menší tepláčky jsou, tím hůře se to dělá, ale jde to, nebojte se.


Okolí základny – turistické cíle | Dům dětí a mládežeDům dětí a mládeže\nOkolí základny – turistické cíle\nHrad byl postaven ve druhé polovině 13. století z popudu českého krále Přemysla Otakara II., byl určen jako správní centrum rozsáhlého královského panství a k jeho ochraně, jakož i k ochraně významné obchodní cesty vedoucí do Mělníka okolo Bezdězu dále do Žitavy. Výstavba hradu proběhla mezi léty 1265-1278 a na její realizaci se podílela významná královská huť ovlivněna stavebním uměním, které do Čech přivezli mniši řádu cisterciáků z Burgundska a severního Německa. Stavba byla provedena s nesmírnou precizností, vzniklo zde velice působivé dílo ve stylu rané gotiky, dokonale reprezentující osobu svého zakladatele Přemysla Otakara II. Do české historie se zapsal i jako místo, kde byl uvězněn pozdější král Václav II. i se svou matkou Kunhutou. Oba sem byli přivezeni v lednu 1279 v době vpádu Braniborů do Čech a jimi zde byli střeženi. Kunhutě se v dubnu podařilo z hradu odjet do Prahy, Václav II. byl odvezen do Žitavy, kde v zajetí strávil další 4 roky.\nVíce na: www.hrad-bezdez.cz\nMáchovo jezero, též zvané Velký rybník nebo Velký Dokeský rybník, je největší rybník v Libereckém kraji a osmý největší v České republice. Je to třetí největší český rybník, který leží jinde než v Jihočeském kraji. Rozkládá se v nadmořské výšce 266 m, má rozlohu 284 ha a dosahuje hloubky 12 m. V letních měsících je oblíbeným cílem díky dobrým podmínkám pro koupání, pestrá je i sezónní nabídka nejrůznějších kulturních akcí, které se konají v jeho bezprostředním okolí.\nRenesančně přestavěný raně gotický hrad Houska leží ve východní části Kokořínských lesů, 47 km severně od Prahy, v katastrálním území Houska obce Blatce. Nechal jej vystavět Přemysl Otakar II. jako významný královský hrad, ale záhy přešel do šlechtického majetku, v němž zůstal až do roku 1924. Houska dodnes patří k nejlépe dochovaným hradům Přemysla Otakara II. a je chráněn jako kulturní památka České republiky. Hrad je běžně otevřen od dubna do října. Z oken jeho komnat je při dobré viditelnosti výhled na šestinu Čech. V letní sezóně hrad Houska pravidelně ožívá kulturními akcemi – jarmarky, šermíři, tance, řemesla, zpěváci a hudebníci a další.\nVíce na: www.hradhouska.cz


Nuke - Elektro Bastlirna Forums-viewtopic-susicka aeg lavatherm susi i bez prádla, vyřešeno, opraveno\nsusicka aeg lavatherm susi i bez prádla, vyřešeno, opraveno\nZaložen: Jul 02, 2007\nZaslal: út leden 12 2021, 20:53 Předmět: susicka aeg lavatherm susi i bez prádla, vyřešeno, opraveno\nZdravim,mam problem se susickou ze spusti suseni i bez pradla.Vzdycky si osahala mokre pradlo a az potom spustila suseni,bez pradla se po startu predtim ukoncila coz bylo v poradku.Ted dam mokre pradlo cas rychle ubiha susi tak 30minut a ukonci se cyklus ale pradlo je vlhke.Tady jsem se dozvedel ze snimace ma v lopatkach, ale i po vyndani vsech 3lopatek se po startu opet spusti suseni pritom by mela zjistit zadny odpor a ukoncit suseni,buben je ukostreny,sehnal jsem i druhou ridici jednotku ale chova se to stejne,diky za kazdou radu\nNaposledy upravil michellos dne st leden 13 2021, 20:32, celkově upraveno 1 krát.\nZaslal: út leden 12 2021, 21:27 Předmět:\nZkoušel jste uhlíky? Po jednom běží izolovaný pás umístěný na vnějším obvodu bubnu. Ten je spojen se žebry. Přístupný po sejmutí horního krytu. Myslím že je pod nádržkou na kondenzát. Druhý uhlík je na středu přístupný ze zadní strany sušičky. Mě se uhlík na izol. pásu oběhal, protože pás nelícoval a uhlík na začátku/konci pásu cvakl při každé otáčce. Nedoléhal pak a také suška fixlovala ohledně délky. Po řádném slícování konců pasu a instalaci nového uhlíku problém zmizel. Drek koupený v tehdejším "levneelektro" (2009), asi nějaká II, nebo spíše III jakost. Ale běží dodnes, včetně asi 5 oprav.\nZaslal: út leden 12 2021, 21:45 Předmět:\nuhliky jsem samozrejme kontroloval jsou dlouhe a propisknul jsem je merakem na buben, ale je mi divne kdyz odpojim ten kabel od uhliku na oddelenem pasu susicka se po startu spusti a ukonci cyklus tak jak by to melo byt bez pradla. Po zapojeni uhliku bez tech lopatek ktere jsem odmontoval spusti suseni a nepozna nic\nZaslal: út leden 12 2021, 22:40 Předmět:\nodpojis kabel od uhliku - OK\npripojis kabel - NOK\nnevzynam sa v tom , ale trocha logiky:\nproblem bude bud v ulozeni samotneho uhlika - je vodivo spojeny s tym co nema byt spojeny, alebo potom ten pas je vodivo spojeny s tym co nema byt spojeny.\npomohol som ?\nZaslal: út leden 12 2021, 22:51 Předmět:\ndik za odpovedi uhlik je vodive spojeny s oddelenym pasem a pas neni vodivy s bubnem, melo by to fungovat ale nefunguje uz nevim\nZaslal: st leden 13 2021, 7:24 Předmět:\nzačni tím nejjednodušším vem ohmetr a změř odpor na tom límci proti bubnu musí být nekonečný bez prádla s mokrým tam bude odpor. Popřípadě vytáhni z řídící jednotky konektor Humidity jsou to dva silné většinou modré dráty konektor na fastony (teď nevím co tam je za řj) pokud čelní tak ten konektor je vlevo nahoře při pohledu zepředu. Jde blbě vytáhnout. No a bez prádla tam je nekonečno s prádlem (s přišroubovanýma lopatkama) by se tam mělo objevit mezi 10-100kΩ. pokud tam nemáš lopatky není jak poznat, že je prádlo mokré a suška si myslí že je usušeno.\nZaslal: st leden 13 2021, 11:00 Předmět:\nDával jsem druhou jednotku tak jsem konektor i zkontroloval, dobře ale když teď mám vydané lopatky a žádné prádlo tudíž žádný odpor proč po startu nekončí proces a začne sušení, nemůže být pod pasem nějaká vlhkost a tak oblbnout jednotku, jdu ještě laborovat s tím ohmetrem\nZaslal: st leden 13 2021, 16:50 Předmět:\nTak jsem zkoušel dát pod pás novou izolační vrstvu namontovat lopatky pustím bez prádla a opět sušička nepozná že nemá prádlo, tak už nevím poletí z domu už nevím na co se zaměřit?\nZaslal: st leden 13 2021, 17:00 Předmět:\nproměř odpor mezi pásem a lopatkmi a musíš mít téměř nulový odpor. Prostě ty lopatky musí být vodivě spojené s tím odděleným pásem na bubnu, je to realizované přes ty připevňovací vruty , které se dotýkají kousku plechu z lopatky.\nZaslal: st leden 13 2021, 18:03 Předmět:\nMezi pasem a bubnem nemám žádný odpor bez prádla a stejně po startu naběhne sušení, když odpojím uhlík na pasu tak po startu se program ukonci jako že má ususino tak by to mělo být, ale s připojeným uhlikem se program po startu neukonci bez pradla, jednou jsem zapoměl dát prádlo dovnitř odcházím pryč a hned to ukončila ale teď ji je to jedno\nZaslal: st leden 13 2021, 19:19 Předmět:\nZaslal: st leden 13 2021, 20:23 Předmět:\nTak že vyřešeno opraveno, zase jsem chytřejší jelikož jsem nechtěl sušičku doma a dělat bordel odtahl jsem si ji do garáže kde netopim tak že vlhkost zapůsobila že se rozjela i bez prádla, druhá závada byla že lopatky jednak potažený filmem asi od aviváž a z vnitřku byly lopatky zaoxidovane všechny jsem je rozebral taky blbá práce smirkem očistí vnitřek lopatky kde doseda ten plech co vede na pás s uhlikem, suska jede jak nová ale měla namale na svěrák. Všem chci poděkovat za rady a ať se dari\nZaslal: st leden 13 2021, 20:59 Předmět:\nproto se myslim pro suseni v susicce nema lit avivaz do pracky... je to pekny sajrajt\nZaslal: st leden 13 2021, 21:36 Předmět:\nV návodu tý naší AEG sušičky je napsáno, že není nutno používat při praní aviváž.\nTo abych šel zkontrolovat tu zem taky. Máme Made in Poland\nZaslal: st leden 13 2021, 21:52 Předmět:\nNo jo no když ty ženský chtějí aby jim prádlo vonělo, mě na ty moje montérky mi stačí sušit na prádelní šňůře. Made in poland máme myčku Bosch taky pěkně kurvitko to topení v čerpadlem, zlaté starej krám kde topení je zvlášť a čerpadlo zvlast


Moravští vinaři loni vyrobili historicky nejvíce růžového vína\nBrno, 11. července 2018 – Růžové víno se v České republice těší velké oblibě, ale zdaleka tomu tak nebylo vždy. Ještě před deseti lety byla na jeho výrobu použita pouhá 2 % moravských a českých hroznů. V loňském roce už to bylo 10,9 %, což představovalo 6,66 milionu litrů růžového vína. Nikdy v historii naši vinaři nepoužili na rosé takový podíl hroznů, ani nevyrobili tolik růžového vína.\nDo roku 2008 se u nás růžové víno vyrábělo jen okrajově jako doplněk běžné produkce, která se tak zcela dominantně zaměřovala na bílá a červená vína. Celková produkce růžového vína se proto u nás do té doby ani neevidovala. Právě v roce 2009 také začal s propagací růžových vín Vinařský fond.\n„Potenciál růžových vín u nás byl veliký, ale lidé o těchto svěžích, ovocitých vínech prakticky nevěděli. Bylo tak potřeba je s růžovými seznámit a ukázat jim jejich přednosti. Teplé měsíce v roce se k tomu přímo nabízely a ze sezónní záležitosti se poměrně brzy stalo víno vhodné pro celoroční konzumaci,“ komentuje počátek marketingové podpory moravských a českých růžových vín Jaroslav Machovec, ředitel Vinařského fondu a dodává: „Nyní jsou růžová vína již samozřejmou součástí nabídky vín. K popularitě“rosé“přispěl i fenomén Svatomartinských vín, u nichž podíl růžových vín a klaretů dosahuje každoročně téměř jedné třetiny.“\nZ průzkumu, který si nechal vypracovat Vinařský fond, vyplývá, že růžová vína pijí téměř tři čtvrtiny dospělých (73 %), o něco častěji jsou to však mladší ženy. Přes 2/3 konzumentů růžových vín nezáleží na ročním období, zbylá cca 1/3 pak preferuje růžové zejména v letních měsících.\nRůžové víno se vyrábí z hroznů modrých odrůd, které se pomelou a nechají krátce naležet i se slupkami, z kterých se tak uvolní jen část červeného barviva. Mezi naše nejoblíbenější modré odrůdy patří tradičně Frankovka, Svatovavřinecké, Rulandské modré a Zweigeltrebe. Velmi dobře lze rosé párovat s lehčími úpravami pokrmů, jakými jsou saláty, těstoviny a jiné. Výraznější aromatická vína pak skvěle ladí s grilovanými masy, a to nejen bílými a rybami. Obecně platí, že čím lehčí pokrm, tím lehčí víno a naopak.\n28.02. Weingut Schmelz (Wachau)..


Předsedkyně jihlavské ČSSD Nováková zvažuje kandidaturu na lídryni místních voleb\nDomů / Politický cirkus / Předsedkyně jihlavské ČSSD Nováková zvažuje kandidaturu na lídryni místních voleb\nAutor:Miroslav Mareš kategorie: Politický cirkus 29 Led 18\nJihlavská ČSSD začne v únoru vybírat lídra nebo lídryni místních voleb. A vlastně i žhavého kandidáta pro křeslo primátora. Podle prvních informací z ČSSD mají všichni současní zastupitelé zájem kandidovat v podzimních volbách.\nNa post lídra je zatím jediný zájemce – současný náměstek primátora Vratislav Výborný. Primátor Rudolf Chloupek na počátku roku oznámil v novoročním projevu zájem o mandát řadového zastupitele, nechce už nadále pracovat na radnici jako představitel města.\nO post lídra kandidátky může být ještě tvrdý stranický boj. Podle neoficiálních informací může oznámit kandidaturu na post lídra i současná radní a předsedkyně městské organizace Jana Nováková-Hotařová.\nPředsedkyně Nováková-Hotařová spolu s dalším členem jihlavské ČSSD na sebe upozornili receptem ČSSD na oživení náměstí (více zde).\nZájem měl i zastupitel Jiří Dvořáček, ovšem podle informací Občasníku to bylo v době před zvolením místopředsedou ČSSD. Nicméně i on může být stále ve hře o post lídra.\nU sociálních demokratů vybírá volebního lídra kandidátky předsednictvo místní organizace, vybraného kandidáta pak schvaluje městská konference. Další schvalování kandidátů vyššími orgány strany je považováno za stranickou rutinu.


Za uměním do Itálie | OA, SOŠ a SOU Třeboň\nNacházíte se zde: Úvodní stránka / Studijní obory / Maturitní obory / Modelářství návrhářství oděvů / Školní rok 2016-2017\nVe dnech 3. 4. – 7. 4. 2017 studenti uměleckého oboru Návrhářství a modelářství oděvů OA, SOŠ a SOU Třeboň, strávili dny plné nezapomenutelných zážitků v Itálii.\nNavštívili jsme kolébku renesance Florencii, kde vzpomínky rodiny Medicejského rodu ožívají vedle nádhery děl předních umělců, jako je Michelangelo, Leonardo da Vinci a Botticelli. Chrám Santa Maria del Fiore se svou překrásnou kupolí od Brunelleschiho nás ohromil svou naprostou dokonalostí a až nadpozemskou krásou, před kterou jsme zůstali stát v úžasu a s úctou ke všem kteří se podíleli na jeho vybudování. Po náročné, ale nádherné prohlídce města jsme mohli spočinout v zahradách Boboli u Pallazzo Pitti, které jsou jednou z nejdůležitějších příkladů stylu italského parku (giardino all'italiana) na světě, opravdovým muzeem architektury a památek od římských dob do 20. století.\nDalším nepopsatelným zážitkem byla návštěva jednoho z nejstarších měst Evropy – Říma. Bylo třeba vybírat, protože vše to co toto věčné město nabízí, se nedá stihnout ani za několik dní. Avšak to nejznámější jsme stihli. Začali jsme v centru katolické církve Vatikánu, s chrámem sv. Petra a náročným výstupem na jeho kupoli, ze které byl výhled na široké okolí města.\nCesta do dávnějších dob, kdy neporazitelný Řím vládl světu, nás zavedla k pahorku Kapitol, pod nímž se rozkládalo někdejší politické, náboženské i obchodní centrum Forum Romanum. O kousek výše čněl Palatin, kde v přepychu své doby žili a bydleli císařové a bohatí patricijové a ještě o pár desítek metrů dále na nás čekalo očekávané Koloseum s celou svou pompézností.\nJak pokročila doba naší exkurze, přibývalo dalších zážitků, snad ještě zmíníme nejlépe zachovalou stavbu antického Říma Pantheon a mnoho dalších umělecky hodnotných památek a artefaktů\n. Náš pobyt jsme nemohli zakončit jinak, než pravou rukou přes pravé rameno vhozenou mincí do barokní fontány di Trevi, čímž jsme si zajistili to, v co všichni doufáme, že se do Říma opět vrátíme.


MOŘANA ANEB ROZLOUČENÍ SE ZIMOU\nTradiční vítání jara a setkání s folklórními soubory Slezan, Slezanek a cimbnálovou muzikou. Jako host vystoupí folklórní soubor z Polska- horalská kapela Ochodzita. Akce prořádána ve spolupráci s COK Dom Narodowy Cieszyn. Pro rodiče s dětmi budou připraveny rukodělné workshopy (zdobení perníčků, výroba velikonočních ozdob a pomlásek, výtvarné práce, patchwork, papírové ozdoy aj.) V rámci programu proběhne Velikonoční jarmáreček, který nabídne zajímavý sortiment pro každého z návštěvníků. Velikonoční zvyky : Šmiergust, Gojiček, na závěr vynášení Mořany průvodem kolem Olzy a upálení a vhození do řeky. Občerstvení pro návštěvníky zajištěno.\nAkce se koná v rámci projektu "Kaj indži inači - u nas po našymu. Lidová kultura Těšínského Slezska", číslo projektu CZ.11.2.45/0.0/0.0/15_003/0000332. Projekt je spolufinancován Evropskou unií z prostředků Evropského fondu pro regionální rozvoj - Program Interreg V-A Česká republika-Polsko 2014-2020.\nNázev MOŘANA ANEB ROZLOUČENÍ SE ZIMOU\nTermín konání 24.03.2018 14:00 - 18:00\nSraz účastníků 14:00-prodejní stánky, od 15:00 program


Na hradech a zámcích Akce na hradech, zámcích, skanzenech... - Kalendář akcí | www.atlasceska.cz\nAkce na hradech, zámcích, skanzenech... » Na hradech a zámcích\nnalezeno 115 položek, 5 stránek. 1 2 3 4 5\nZÁMECKÁ NOKTURNA, unikátní cyklus nočních vokálních koncertů , se vrací do zámku Hořovice s ojedinělým hudebně dramatickým pořadem SLAVÍK A ŽENY k 185.výročí úmrtí českého houslového virtuosa Josefa Slavíka (1806-1833) a k 85.výročí převezení jeho ostatků do …\nkde: Hořovice |\nSvatováclavské slavnosti na hradě Okoři 2018\nkde: Okoř |\nVe Zlíně se uskuteční 3. ročník rodinné zážitkové akce Žijeme středověkem! Program připomínající dávné středověké jarmarky proběhne v sobotu 22. září od 10:00 do 17:00 v parku u Zlínského zámku. Zážitkový jarmark představí někdejší řemesla – práce brníře, s…\nLampionový průvod na hradě Starý Jičín\nNenechte si ujít LAMPIONOVÝ PRŮVOD PRO SVĚTLUŠKU.Na hradě malé Světlušky září!!! Přijďte se svými dětmi podpořit v lampionovém průvodu děti nevidomé. Víme, že běhat po tmě má smysl. Přijďte pomoci rozsvítit svět nevidomých dobrovolnou částkou a nezapomeňte v…\nV rámci Dnů evropského kulturního dědictví připravilo Městské muzeum Františkovy Lázně na hradě Seeberg 28. září 2018 od 10 do 17 hodin zajímavý program spojený s volným vstupem na prohlídku expozic hradu. V pátek 28. září se otevřou návštěvníkům brána hr…\nNenechte si ujít Svatováclavské slavnosti na Zámku Svijany od 10:00 do 20:00 hod. Těšíme se na vás!\nBílá paní a strašidla - Úsov\nNávštěvníci se vydají do nejstarších dochovaných prostor hradu za Bílou paní. Součástí prohlídky bude mimořádně hradní ochoz a věže, kde Bílá paní přebývá. V tento večer je také možné setkat se i s ostatními duchy a strašidly, kteří na úsovském zámku dělají t…\nKastelánské prohlídky - Zámek Hluboká nad Vltavou\nKastelánské prohlídky zavedou návštěvníky do soukromých apartmánů posledních generací hlubocko-krumlovské větve schwarzenberského rodu (Trasa B). Výklad bude zaměřen především na období první republiky, kdy byl vládnoucím knížetem Jan Nepomuk (1860–1938), kte…\nSvatohubertská slavnost - Hrad Valdštejn\nNenechte si ujít Mysliveckou slavnost v areálu hradu Valdštejn. Tradiční myslivecká slavnost, při níž budou k vidění cvičení dravci, ukázky vábniček, přehlídka loveckých psů aj. Součástí bude Svatohubertská mše, vyhlášení vítězů dětské výtvarné soutěže a pas…\nSvatováclavské slavnosti - Zámek Stránov\nNenechte si ujít Svatováclavské slavnosti na zámku Stránov. Čeká na vás Pohádková stezka pro děti, kolo štěstí, závody v pojídání koláčů, kejklíř, fl ašinetář, staročeská střelnice, ruční kolotoč, hrací teta, bosky jako kdysi, chůze po žhavých uhlících, vesn…


Seminarky.cz > Studijní podklady > Zápisky z přednášek > > Řízení jakosti\nCharakteristika: Jakost - dva pohledy na jakost, jakostní znaky. Historie jakosti - přístup k řízení jakosti v USA, Japonsku, vyspělé Evropě. Otcové jakosti - Edwards Deming, Kaoru Ishikawa, JOseph Juran, Armand Feigenbaum, Genichi Taguchi, Anežka Žaludová. Hnutí k jakosti ve světě - vznik organizací, ceny za jakost. Ekonomika jakosti - náklady, čtyři etapy týkající se vývoje zabezpečování bezvadné produkce. ISO 9000 - sedm základních pravidel. 8 zásad managementu jakosti - zaměření na zákazníka,...Úloha vrcholového vedení - politika a cíle jakosti, odpovědnost a pravomoci, Paretovo analýza. Brainstorming - burza nápadů,\n2) Historie jakosti\n3) Otcové jakosti\n4) Hnutí k jakosti ve světě\n5) Ekonomika jakosti\n6) ISO 9000\n7) Osm zásad managementu jakosti\n8) Úloha vrcholového vedení\nIshikawův diagram – Diagram příčin a následků\nPro úspěšné vyřešení složitých problémů v oblasti jakosti je vhodnou pomůckou diagram příčin a následků – Ishikawův diagram = „diagram rybí kostry“. Diagram se tedy používá pro zjištění příčin určitého problému.\n1. Formou grafického znázornění jsou analyzovány zásadní faktory (příčiny), které způsobují řešený problém (následek). Každý zásadní faktor se dále analyzuje a hledají se dílčí příčiny. Diagram je vhodné aplikovat s využitím týmové práce, založené na volné tvorbě návrhů formou brainstormingu.\n2. Po uzavření etapy určování příčin je vhodné zhodnotit závažnost jednotlivých příčin formou bodového hodnocení. Následně lze s využitím Paretova diagramu určit prioritu jednotlivých příčin a dle toho postupovat při jejím odstraňování.\nDiagram příčin a následků slouží: - při tvůrčím řešení problémů\n- k lepšímu pochopení jakéhokoliv problému\n- k identifikaci možných příčin určitého problému\n- k porozumění vzájemných vztahů a vazeb mezi příčinami a následky\nDiagram lze využít při zjišťování možných vad výrobků, možných opatření ke zlepšení nebo možných požadavků zákazníků.\nPostup při tvorbě diagramu příčin a následků:\n1. vyberte vhodné členy týmu (kreativní zástupce zainteresovaných útvarů)\n2. na pravou stranu velkého papíru napište problém, který chcete řešit\n3. nakreslete vodorovnou páteř, na kterou připojte základní větve (kosti), na jejich konce napište názvy základních\noblastí, ve kterých budeme hledat příčiny\n4. zahajte burzu nápadů, všechny určené příčiny zapisujte k příslušným základním větvím\n5. skončete teprve až žádný z účastníků 5 minut nedá nový námět\nZašlete SMS zprávu ve tvaru: SEMmezera5213


Uzené ryby v Globusu a Tesku obsahovaly moc rtuti – Novinky.cz\nUzené ryby v Globusu a Tesku obsahovaly moc rtuti\nKontrola Státní veterinární správy (SVS) odhalila zvýšené množství rtuti v uzených rybách z Itálie, které na tuzemský trh dovezla společnost Losica. Následně je prodávaly obchodní řetězce Tesco a Globus. Informoval o tom v pátek mluvčí SVS Petr Pejchal.\npátek 14. listopadu 2014, 15:03\nMnožství rtuti ve výrobcích nepředstavuje akutní nebezpečí, neodpovídá však limitům na zdravotní nezávadnost. Řetězce byly vyzvány k okamžitému stažení zboží.\n"Státní veterinární správa provedla šetření ve skladu výše uvedené společnosti, nicméně v době kontroly již byly veškeré výrobky distribuovány do tržní sítě," uvedl Pejchal. Společnost Losica podle něj informovala oba obchodníky o nutnosti okamžitého stažení výrobku z oběhu.\nPodle veterinářů jde o výrobky uzený tuňák a uzený marlín - filety Principesca ve stogramovém balení.\n"Množství detekované rtuti v tomto případě nepředstavuje akutní nebezpečí, jedná se však o výrobek, který neodpovídá stanoveným požadavkům na zdravotní nezávadnost," řekl mluvčí. Zakoupené výrobky mohou lidé vrátit zpět prodejci.


Kojenecké rukavičky, bavlněné rukavičky, dětské rukavičky pro miminko\nVyberte si kojenecké rukavičky nebo dětské rukavičky pro miminko, které skvěle udržují teplotu ručiček. Nabízíme i krásné teplé rukavičky či bavlněné rukavice pro děti. Vyrábíme je ze 100% bavlněného atestovaného maka v mnoha krásných veselých barvách.\nJistě potřebujete i další vybavení, jako například zástěrky do školky s úžasnými dětskými motivy, kojenecké botičky a capáčky pro dívky i kluky nebo oblíbené letní i zimní dětské čepičky pro miminka.\nBavlněné rukavičky pro miminko Dětský svět bílé\nKojenecké bavlněné rukavičky pro miminko, Dětský svět, krémové\nKojenecké bavlněné rukavičky pro miminko, Dětský svět, zelené\nKojenecké bavlněné rukavičky pro miminko, Dětský svět, žluté\nKojenecké rukavičky Dětský svět Minky bílé