Casa Med Ultra | vozík INVALIDNÍ.cz\nCasa Med Ultra - vozík invalidní.cz\nCasa Med Ultra je polohovací lůžko. Tato zdravotní postel pro dlouhodobě ležící osoby, invalidy a seniory. Elektrický ovladač usnadní ležícímu požadované nastavení roštu. Pro zdvihnutí zádové i nožní části roštu stačí jednoduché stisknutí tlačítka ovladače.\nTato elektrická zdravotní polohovací postel s hrazdou má vysokou nosnost, čtyřdílný rošt a lamely s nastavitelnou tuhostí. Samozřejmostí pro zdravotní postel s polohovacím roštem jsou pojezdová kolečka včetně brzd a výškově nastavitelné bočnice. Nastavitelnou výšku má také ložná plocha polohovací postele. Díky tomu si starší osoby a lidé s pohybovými obtížemi mohou nastavit takovou výšku lůžka, která jim usnadní vstávání z postele.\nRozměry (délka / šířka): 215 cm / 105 cm\nNejvyšší zatížení 185 kg\nNastavení výšky postele 40 – 80 cm


Snažilka z Plzně - Diskuse - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Diskuse » Stejné místo » Snažilka z Plzně\nSnažilka z Plzně\nNováček 6 příspěvků 29.12.16 18:12\nhledám nějakou parťačku, bude mi 25 a nemám kolem sebe moc kamarádek se stejnými zájmy a tak bych tady ráda našla nějakou novou Rok se snažíme o mimi, ale přestala jsem to nějak extra hrotit, koupili jsme byt a přítel mě požádal o ruku tak plánuju svatbu. Mám dvouapůl letou fenku křížence z útulku.\nRáda bych našla nějakou slečnu přibližně v mém věku a podobné situaci, s pejskem na společné venčení, snažilku, které se třeba nedaří a ráda by zašla na procházku a přišla na jiné myšlenky. Ale nebráním se ani mamince, děti miluju a moje fenka taky Ideálně z Vinic, ale dojedeme po Plzni kamkoliv\nAhoj. jsem ve stejnem veku, tedy nesnazilka a zrovna jsem na vinicich v praci.\nPovídálka 20 příspěvků 29.12.16 21:39\nAhojky já jsem z dobřan ale do plzně hodně jezdíme taky nemám moc kamarádek, no spíš jen jednu z dětství sice mimi už mám doma, 4 týdenní ale pokud budeš mít zájem tak se klidně ozvi, budu ráda\nMáš pěkného prcka\nPovídálka 20 příspěvků 30.12.16 09:32\n@blabla123 moc děkuji taky byl dělaný s láskou\nSnažilky Plzeň - květen 2012\nSnažilky Plzeň jaro 2014\nZoufalé snažilky Plzeň\nSnažilky a budoucí maminky Plzeň a okolí :)\nNajde se nějaká maminka na procházky....Bohunice\nRáda bych si našla kamarádku z Frýdku-Místku\nNěkdo na procházky a výlety Brno Bystrc a okolí?\nKamarádka, maminka - Plzeň, Skvrňany\nHledám kamarádku - Přezletice


Nabídka destinací Francie\nFoto: Paříž, Francie\nZemě vína, historie i domov diplomacie. Vydejte se do této krásné země skýtající ojedinělé zážitky, ochutnejte místní prvotřídní kuchyni a užijte si dovolenou na krásných plážích jižní Francie.\nKuchyně, jídlo a stolování jsou jednou ze základních součástí francouzské kultury. Pokud jde o druhy jídel, spíše než o kuchyni francouzské je namístě mluvit o kuchyni jednotlivých regionů či dokonce departementů. Některé rysy však mají společné: pestrost jídel, bohatství zeleniny a ovoce, co nejčerstvější suroviny a šetrné způsoby jejich úpravy, vynikající sýry a víno. Velmi často se používají vejce, ať již přímo, nebo v moučnících. Ve Francii se vyrábí na čtyři stovky druhů sýrů, a to z kravského, ovčího a kozího mléka. Sýry jsou završením oběda či večeře a servírují se zpravidla v několika druzích. Kromě sýrů je vždy součástí stolu bílý francouzský chléb, nadýchaný jako vata a s křupavou kůrkou, takže jej nelze krájet a k jídlu se láme. Zelenina je součástí menu v každé době, syrová jako salát, sterilovaná nebo zapečená. Nejčastěji to jsou artyčoky, chřest, špenát, baklažány a čekanka, karotka, květák, zelený hrášek nebo fazolové lusky. Běžnou součástí jídel jsou též omáčky a polévky, připravované v překvapivě mnoha druzích, které se jedí především k večeři. V přímořských regionech se těší velké oblibě ryby a mořské plody („fruits de mer“), od nejrůznějších mušlí a ústřic, mořských ježků a hvězdic až po humry a langusty.\nMěsto evropského významu na řece Rhôně asi 40 km severovýchodně od Nîmes s mnoha památkami z doby svého největšího rozkvětu ve 14. a 15. století. Nejvýznamnější stavbou je papežský palác, užívaný papeži a vzdoropapeži od r. 1309 do r. 1417 jako jejich sídlo a zároveň pozoruhodná pevnost, stavebně členěný do dvou částí, Starého a Nového paláce. V jeho těsné blízkosti stojí chrám Notre-Dame-des-Doms ze 12. stol. Proslulé jsou též most přes Rhônu, muzea Musée Calvet (archeologické sbírky, obrazy, umělecké zámečnictví), Musée lapidaire (místní plastiky od římské doby do novověku) a Musée du Petit Palais s výtvarnými sbírkami.\nMěsto asi 40 km od ústí Rhôny, založené Řeky v 6. stol. př.n.l., jedno z nejvýznamnějších měst Francie počtem starověkých stavebních památek a muzejních sbírek. Římané je spojili s mořem umělým kanálem, císař Konstantin zde roku 308 zřídil svou rezidenci. Ve středověku bylo dějištěm řady církevních koncilů. Je spojeno se jmény mnoha umělců (Bizet, Daudet, Gounod, Mistral, Vincent van Gogh). K nejzajímavějším stavebním památkám patří amfiteátr (Arenes), za Arabů proměněný v pevnost, pozůstatky antického divadla, Konstantinův palác, pohřebiště Les Alyscamps, podzemní chodby z římské doby a další stavby. Řada muzeí uchovává exponáty lidového umění z krajiny Camarque. K zajímavostem okolí patří zejména ruiny Les Baux de Provence, archeologická lokalita Le Antiques a přírodní park Camargue\nDruhé největší město Francie a zároveň největší obchodní přístav Francie a celého Středozemního moře, bylo založeno jako řecká osada v 6. stol. př.n.l. Zajímavé jsou zejména starý přístav a celá řada muzeí, ze stavebních památek románský chrám St-Laurent, opevněná bazilika St-Victor a poutní chrám Notre-Dame-de-la-Garde.\nMěsto (100 tis. obyv.) na středním toku Loiry, známé historickou postavou Jany z Arku, které je zde mj. věnováno samostatné muzeum Centre Jeanne d´Arc a jejíž památku připomínají každoroční slavnosti začátkem května. Město silně utrpělo za 2. světové války, ze zachovalých či renovovaných památek je významná katedrála St-Croix a cihlový kostel St-Pierre-du-Martroi ze 16. století.\nSatelitní město hlavního města. Z Paříže dobře dostupné metrem nebo vlakem si zachovalo charakter z doby svého vzniku v 18. století. Navazuje na ně nejznámější francouzský zámek, vybudovaný v letech 1661 – 1710, který byl po dobu jednoho století sídlem krále a jeho dvora. Zde byl po vpádu Prusů v roce 1871 korunován pruský král Vilém na německého krále, v roce 1919 byl v témže sále uzavřen mír mezi poraženým Německem a vítěznými státy Dohody. Rozlehlý zámek je doplněn rozsáhlým komplexem volně přístupných zahrad s důmyslným systémem vodních kanálů, nádrží, fontán a dalších atrakcí, s mnoha sochami a rozptýlenými drobnými stavbami. Zahrady plynule přecházejí do anglického parku. Doplňky ke královskému zámku tvoří v zahradách položené zámky Velký Trianon (zde byla v roce 1920 podepsána Trianonská smlouva) a Malý Trianon, které sloužily královnám a dvorním dámám.\nFrancouzská společnost má bohaté demokratické tradice a příliš si nepotrpí na používání titulů. Obvykle vystačíte s oslovením Monsieur, Madame a Mademoiselle (pane, paní, slečno), ale raději bez příjmení. Vůči cizinci, který na zdvořilost zapomíná, se chovají chladně. Naopak můžete být překvapeni, když vás v menším obchodě či kavárně pozdraví ostatní hosté. Při představování se každý představuje sám za sebe, a to nejen příjmením, ale též křestním jménem. Obvyklé je dlouhé potřásání rukou, a to jak při setkání, tak i při rozloučení. Francouzi a zvláště Francouzky přikládají tradičně velký význam oblékání a vnějšímu vzhledu. Cení si nevtíravou a nedbalou eleganci. Při oblékání nejsou velké rozdíly mezi lidmi v jednotlivých oborech ani ve společenské hierarchii. Francouzi si vysoce cení schopnosti komunikace, která se pěstuje již od základní školy. Květnatější jazyk je považován za projev zdvořilosti. Toleruje se skákat druhému do řeči a mluvit jeden přes druhého. Pokud jde o témata, je nutné být opatrný na politické či sociální poměry hostitelské země a totéž platí o náboženství.\nSvětoznámá francouzská riviéra je jednou z nejoblíbenějších rekreačních oblastí na pobřeží Středozemního moře. Vydejte se na pláže, které pravidelně lákají k návštěvě nejznámější celebrity.\nVyhlášená destinace, známá z literatury i mnoha filmů, která již po generace přitahuje všechny - vybranou klientelu z celého světa, filmové hvězdy, známé umělce, celebrity i špičkové sportovce. A není divu, azurově modré moře, zlaté pláže, ale především exkluzivní hotely, výstavné vily v zeleni, zahrady s pěstěnou flórou, pobřežní promenády plné luxusních vozů a v neposlední řadě množství restaurací, kaváren a butiků vytváří jedinečnou atmosféru, která okouzluje stále nové příchozí. Kde jinde lépe prožít francouzské „savoir vire“? K tomu zvou světoznámá letoviska stejně jako průzračná voda pláží či poklidných zátok, přístaviště luxusních jachet i široká nabídka vodních a podvodních sportů. A nesmíme zapomenout ani na vynikající středomořskou gastronomii doplněnou víny skvělé kvality.\nJuan les Pins/Golfe Juan Středisko ležící na západ od Antibes při zálivu Golfe Juan na poloostrově Cap d’Antibes známé svoji stálou, velmi bohatou klientelou. Juan Les Pins nabízí klasickou pobřežní promenádu s obchůdky, restauracemi a velmi rušným večerním životem. Většina pláží je placená s kabinami a možností pronájmu slunečníků, veřejné pláže se nachá- zejí na okraji placených pláží. Zajímavým zpestřením pobytu jsou výlety na Cap d’Antibes lodí s proskleným dnem, odkud je možno pozorovat podmořský svět. Vzdálenost z Prahy je 1 260 km, doba jízdy z Prahy cca 17 hodin.\nV jednom z nejkrásnějších zálivů Ligurského moře na březích Francouzské riviéry, v překrásné přírodě a mimořádně dobrých klimatických podmínkách leží město filmových snů - Cannes. Starobylé uličky kontrastují s mondénními bulváry, osázenými palmami a květinami, dlouhé a široké písčité pláže s tichými zahradami soukromých vil. Město mnoha heren a festivalů, které sem přitahují desetitisíce milovníků a znalců filmového umění, patří mezi nejprestižnější rek reační centra Evropy, a to především díky atraktivní poloze, příjemnému klimatu a průzrač- nému moři.\nPoloostrov Giens se nachází na nejjižnějším cípu Francouzské riviéry. Jedná se o 6 km dlouhý poloostrov, spojený s pevninou dvěma dlouhými pobřežními šíjemi, což je světový unikát. Jde o ideální místo pro vyznavače potápění a vůbec milovníky přírody a aktivní dovolené, skvělé podmínky zejména pro cykloturistiku. Slunečné počasí, čisté nebe a rozmanitost pobřeží, krása blízkých ostrovů a hor, to je bohatství, které činí z této oblasti vysněné místo pobytu pro všechny, kdo hledají klid pro svoji dovolenou. Pouhých 20 minut plavby od pevniny se rozkládá ostrov Porquerolles, 7 km dlouhý a 2,5 km široký, který je snad nejpůvabnějším ostrovem riviéry. Zážitkem je návštěva zdejší pevnosti. Další z ostrovů, Port-Cros, s rezervací flóry a fauny, byl vyhlášen za národní park již v roce 1963 a je oblíbeným cílem potápěčů. Ostrov Lévant je nejstarší nudistickou kolonií ve Francii. Asi 30 km od poloostrova Giens leží městečko Six Fours les Plages, zde můžete prozkoumat 28 km pobřeží s místními plážemi, lesy i horami. Nachází se zde oceánografické muzeum, místní trh i nepřeberné množství nabízených sportovních i odpočinkových aktivit.\nNice je bezesporu nezpochybnitelnou metropolí Azurového pobřeží. Jeho členité pobřeží s převážně oblázkovými plážemi je poseto hotely, rezidencemi a přístavy jachet. Kdysi to bylo městečko v chráněné poloze u ústí říčky Paillon do moře, nyní se rozprostírá po celém zálivu. Nábřeží zdobí promenáda des Anglais, osázená palmami, na které lze pří- jemně trávit večery. Nice nabízí nejen jedinečně upravené pláže, ale i krásné staré centrum, ruiny římských staveb, muzea a vzácné kulturní památky.\nKdo by si nevzpomněl na zbrklého četníka, který toto provensálské středisko proslavil? Podle legendy je pojmenováno po Sv. Tropezovi, kterému byla sťata hlava a loďka s jeho neporušeným tělem přistála právě zde. Středisko se nachází v jednom ze zálivů Azurového pobřeží, v němž se setkává půvab malého přístavu, typických domů a ulic malé jižní obce s překrásnými plážemi a sluncem ozářeného moře. Mírné středomořské klima doplňuje vše potřebné ke krásné dovolené, ale ještě něco navíc: výtečné služby, předkládané s výtečným francouzským šarmem. Středisko je situováno na úzkém poloostrově. Přímo na okraji St. Tropez je městská pláž. Středověké romantické městečko Gassin leží nad St. Tropez. Svou klidnou atmosférou láká k posezení v některé z útulných restaurací, procházce úzkými uličkami nebo k návštěvě galerie. Bezesporu největší pýchou je kouzelný výhled na celý poloostrov.\nNejvětší lyžařská oblast světa je rájem pro všechny milovníky zimních sportů. Využijte téměř 600km sjezdových tratí různé obtížnosti a užijte si možnosti celoročního lyžování.\nTři údolí jsou největší lyžařskou oblastí světa. Díky vysoké nadmořské výšce se může tato lyžařská oblast pyšnit vysokou kvalitou sněhu až do léta. Celý areál nabízípřes 600 km sjezdových tratí na 328 sjezdovkách všech obtížností a ohromí svými rozměry každého lyžaře.\nStředisko Courchevel patří k nejluxusnější a nejstarší části celé oblasti Trois Vallées. Samotné středisko je rozděleno do čtyř výškových úrovní - Courchevel 1300, Courchevel 1550, Courchevel 1650 a Courchevel 1850 navzájem propojených nejen lanovkami, ale i skvěle fungující sítí skibusů. Jsou zde výborné sněhové podmínky, upravené sjezdové tratě různých stupňů obtížnosti, hustá síť lanovek a vleků a moderní systém vysněžování. Pro náročnější lyžaře jsou k dispozici nejdelší sjezdovka La Saulire s délkou 7 km a převýšením 1438 m a nejtěžší sjezdová trať Couloir Emile Allais s převýšením 300 m. Courchevel má i bohatý "aprés ski program", v jehož rámci můžete vyzkoušet jízdu na sněžných skútrech, sáňkařskou dráhu, procházky na sněžnicích, jízdy se psím spřežením nebo vyhlídkové lety letadlem, horkovzdušným balónem, helikoptérou z místního letiště, či využít sportovních, zábavných a relaxačních center


Co se stalo, když náš zákazník začal věnovat pozornost nastavení systému řízení ve své firmě.\nSpolečnost CZ PLAST byla založena v roce 1997 jako soukromá společnost s ryze českým kapitálem. Zajišťuje komplexní dodávky plastových výrobků dle potřeb zákazníka. Oborem činnosti společnosti je rotační tváření plastů. Vyrábí palivové nádrže, plastové jímky, vodoměrné šachty, kanalizační šachty a další výrobky. Jejich nádrže používají některé vozy na Rallye Dakar. Jejich výrobky používá na své zahradě nejeden zahrádkář či majitel rodinného domu.\nSpolečnost používá 1CLICK od roku 2011. Řeší pomocí 1CLICK vnitrofiremní komunikaci, zpětnou vazbu pro vedení, řízení procesů a automatizované objednávání zboží do skladu.\nJaké byly Vaše požadavky na systém?\n„Tak to bylo naprosto v oblacích. Po tvém manažerském kurzu jsem přišel na to, že je potřeba nastavit firemní procesy. Do té doby jsem necítil potřebu. Dále jsem potřeboval aktuální informace, ne tehdy, když byly k dispozici od zaměstnanců, ale v okamžiku, kdy jsem je potřeboval já.“\nJaký byl důvod, proč jsi se rozhodl pro nákup?\n„Mám rád, když i složité věci se dají dělat jednoduše.“\nJak dlouho trvala implementace?\n„Spustili jsme systém, provedli základní nastavení a začalo to fungovat. Bylo to díky jednoduchosti a uživatelské přívětivosti.“\nByly nebo jsou nějaké nepříjemné dopady na společnost?\n„Negativem je, že když někdo nechce, tak s tím nic neuděláš, pak je možný jedině rozchod. To ovšem platí obecně u všeho. Na druhou stranu, všem výkonným lidem 1CLICK pomáhá\na rádi ho používají.“\nCo Vám přineslo nasazení systému?\nUsnadnění komunikace a schopnost nalézt hluchá místa nebo místa, kde toho bylo moc a ty pak řešit.\nKompletní přehled o tom, co se děje ve firmě i když tam nejsem, s tím, že je snadné se na vzniklý problém nahlédnout z vyšší perspektivy a pak aktivovat nápravný proces.\nKdyž jsme zavedli objednávání materiálu, to bylo špičkové, a od té doby mohl přijít kdokoli a začít dělat tuto práci bez zdlouhavého zaškolení. Tak to bylo jednoduché.\nSplnil 1CLICK Tvé očekávání?\nKdyž jsem nahlédl hlouběji do toho, jak je 1CLICK vymyšlený, tak to, jak je snadné vyřešit řadu problémů.\nJak moc zavedení systému ovlivnilo firmu?\nPo roce používání se nám uvnitř firmy uvolnili ruce, abychom se mohli rychleji rozvíjet. Pak jsme rostli 2 až 3 roky ročně o 20%.\nOdpadli porady, které před 1CLICKem byly každý den. Dnes už děláme porady spíše motivační. Vše ostatní řešíme přes systém.\nMůžeš zhodnotit situaci před a po?\n„Byli jsme malí, ale stejně byli informace roztříštěné. 1CLICK nám umožnil informace předávat, a to jen tomu, kdo je potřebuje. Posunulo nás to hladce o dva rozhodující, zlomové okamžiky, které potkají každou firmu, která roste. Když rosteš, tak narazíš na různé problémy jako je kapacita a podobně a 1CLICK nám je umožnil projít bez problému.“\nJaké jsou plány rozšíření?\n„Nevyužíváme jako firma vše, co 1CLICK nabízí, ale to, co využíváme nám pomáhá. Budeme pokračovat v individuálních úpravách.“\nCo bys doporučil firmám v podobné situaci?\n„Neváhat a nebát se to zkusit.“


Univerzální síťový adaptér HN Power HNP40-Uni, 12 - 24 VDC,40 W | Conrad.cz\nDomů » Energie » Síťové zdroje a měniče » Síťové napájecí zdroje, USB nabíječky » Stolní síťové zdroje » Univerzální síťový adaptér HN Power HNP40-Uni, 12 - 24 VDC,40 W\nPři koupi 5 ks zaplatíte jen 805,- Kč za kus a při koupi 10 a více ks zaplatíte 791,- Kč za kus.\nPro spotřebiče do max. 1.9 A\nTechnické dotazy a diskuze k výrobku "Univerzální síťový adaptér HN Power HNP40-Uni, 12 - 24 VDC,40 W"\nHodnocení výrobku "Univerzální síťový adaptér HN Power HNP40-Uni, 12 - 24 VDC,40 W"\nSkladem Skladem Orientační naskladnění 29.8.2017 Orientační naskladnění 29.8.2017\nCena produktu Univerzální síťový adaptér HN Power HNP40-Uni, 12 - 24 VDC,40 W je aktuálně 909,- Kč. Pohlídejte si pokles ceny produktu zadáním své e-mailové adresy a ceny. Jakmile cena produktu klesne pod Vámi stanovenou hranici, pošleme Vám e-mail.


Švestkový koláč s makovým mascarpone | Apetitonline.cz\nPrůměr: 3 (24)\nEnergie 2932 kcal\nSladké šťavnaté švestky, jemné krémové mascarpone a křupavý mák - dokonalá podzimní kombinace!\n1 Obě poloviny těsta rozválejte mezi dvě- ma archy pečicího papíru na 2 kruhové pláty o síle asi 4mm. Nezapomeňte těsto před válením z obou stran lehce poprášit moukou, aby se nelepilo k papírům.\n2 Z jednoho plátu vyřízněte kruh o 1–2cm větší než horní průměr koláčové formy, kterou budete používat (forma by měla mít rozměry 18–20 cm). Pak použijte kulaté vykrajovátko o průměru 2 cm na vykrájení puntíkového vzoru. Mezi puntíky nechte zhruba 1cm odstup. Vykrájené puntíky používat nebudete, pouze dírkovanou pokličku. Tu i s papírem položte na tác či plech na pečení a uložte do lednice.\n3 Druhým plátem těsta vyložte koláčo- vou formu. Těsto urovnejte, přitlačte do všech prohlubní a přesahy odkrojte. Dno propíchejte vidličkou. Uložte na asi 30 minut do lednice.\n4 Troubu předehřejte na 180°C. Mascarpone promíchejte se žloutkem, moučkovým cukrem, mákem a vanilkou. Švestky vypeckujte a nakrájejte na tenčí plátky (minimálně na osminy). Ve větší míse je opatrně smíchejte s cukrem, kořením a škrobem. Vyndejte koláčový korpus z lednice a na dno rozetřete mascarpone. Potom koláč naplňte připraveným ovocem. Okraj těsta potřete vejcem a pak na vršek koláče opatrně položte vychlazenou vykrájenou pokličku z těsta. Stlačte okraje těsta k sobě a případný přesah odkrojte.\n5 Povrch koláče potřete vejcem a posypte cukrem. Formu s koláčem položte na plech, vložte do trouby a pečte zhruba hodinu, nebo dokud není těsto krásně zlaté. Před podáváním nechte minimálně 30 minut chladnout.


Klepy, drby a pomluvy vládnou ženským i mužským světem! Kde by bez nich lidstvo bylo?! | GLEID magazín pro ženy\nHodnocení života jiných lidí pomáhá člověku začlenit se do sociální skupiny, najít v ní své místo a osobně růst. Díky tomu se vyvíjí celá společnost a klevety se tak stávají důležitým hybatelem.\nTy, kdož jsi nikdy nepomlouval, hoď kamenem!\nKlepy tvoří 80 % všech našich rozhovorů. Citlivě vnímáme jejich ladění a máme rádi lidi, kteří klevetí ve stejném duchu jako my. Ti, kteří to přehánějí nebo naopak ti, kteří pomlouvají jen výjimečně, dostávají nálepku ,podezřelý´a podvědomě je vystrkáváme na okraj skupiny. Obvykle se domníváme, že drby jsou čistě ženskou záležitostí, ale opak je pravdou. Muži si v tomto směru nemají s námi co vyčítat. Jeden rozdíl ale mezi oběma pohlavími můžeme najít. TÉMA KLEVET!\nKdyž se sejdou alespoň dvě ženy, rozhodně proberou životy jiných žen. Začnou těmi, které obě znají a bez problémů zvládnou okomentovat i ty méně známé. Když se nasytí tohoto tématu, vrhnou se na vztahy. Kdo, s kým, kde, jak a proč. Ve zbývající době si stačí ještě sdělit informace o příteli, milenci nebo manželovi.\nKdyž se sejdou alespoň dva muži, začnou posledními příběhy svých opilých přátel. Volně potom přejdou na ostatní mužské kamarády a jejich zážitky. Konec hovoru je veden o nejatraktivnějších dívkách a ženách v jejich okolí (ne o přítelkyni!).\nCelkově muži zažívají při povídání intenzívní pocit, že jsou "součástí gangu". Čím větší, tím jsou spokojenější. Povídáním ho posilují a neradi ho mění. U žen je dokonce vědecky dokázáno, že pomlouvání zvyšuje jejich hladinu progesteronu, hormonu, který (mimo jiné) působí proti úzkosti a stresu. Dívky a dámy také rády vytvářejí prostřednictvím řečí skupinky, ale nedělá jim problém z jedné přestoupit do jiné. Právě díky klevetění se mnohá seskupení rozpadají, anebo nemají dlouhého trvání.\nVíte, že lidské sdílení příběhů o ostatních je vlastně stěžejní biologická událost pro člověka a existuje z dobrých evolučních důvodů?\nAbychom pochopili důležitost pomluv, musíme se vrátit hluboko do našich dějin. Do doby, kdy první Homo sapiens začali využívat daru řeči. V té době lidé žili v malých seskupeních, jak to i v současnosti vidíme u ostatních lidoopů. Aby skupina několika jedinců mohla dobře spolupracovat a držet pohromadě, bylo nutné zařídit nějaký kontakt. Primáti, kam zařazujeme i člověka, to řeší hlavně dotykem a péčí o druhé. To je výborná strategie, ale jen pro omezené množství členů tlupy.\nV průběhu evoluce se člověk musel vyrovnávat se stále novými výzvami a potřeboval k tomu zvětšit i svou skupinu. Pouze fyzický kontakt byl limitující jen na menší počet členů komunity. Bylo nutné objevit nový mechanismus pro více lidí a podpořit týmovou spolupráci včetně sdílení osobních informací. A v této chvíli dostává hlavní slovo řeč. Na svět přichází fenomén klepů a drbů v jejich ryzí pozitivní podobě. Ve formě příběhů.\nTento trend můžeme dobře pozorovat v současné době u domorodých kmenů. Přes den mluví jen o praktických věcech. Večer u ohňů vyprávějí své osobní příběhy. Co zažili, s kým se setkali, koho viděli, jak se jiní lidé chovali a co a jak udělali. Své zážitky předkládají celému kmeni a umožňují ostatním i sobě, aby věděli, jaké je jejich postavení ve skupině, kdo je v čem výborný, kdo naopak selhává, jak se lidé kolem nich chovají a na koho si dát pozor. Stěžejní se ukazují informace o okolních kmenech, které jim umožňují volit důležité strategie přežití. Bez mluvení by se poznatky o světě získávaly jen osobní zkušeností, a to by bylo nejenom pomalé, ale také nebezpečné.\nTakže drby jsou to, co nás činí lidským. Pomluvy se stávají informačním lepidlem rychle se rozvíjející společnosti. Nutno říci, že dlouhou dobu jenom prospěšným. Ale to by ani nebyl člověk, aby dobře fungující věc nezneužil.\nProblém nastává, když se vyprávění příběhů a hodnocení ujme osoba zlomyslná, pomstychtivá nebo bez sebevědomí. Ta, když se jí nelíbí vlastní život, není spokojena sama se sebou a je neschopná dosáhnout svých cílů vlastním úsilím, začne intrikovat. Hledá způsob, jak zlikvidovat konkurenci nebo potvrdit si svou důležitost. Pomluva se v jejím provedení mění v důmyslný nástroj, jak člověku ublížit. Dostává naprosto destruktivní náboj a v současném veřejném kybersvětě i neomezené možnosti šíření. Nic na tom nemění ani fakt, že je pomluva součástí trestného zákoníku ČR a za její vyřčení či její šíření může být člověk potrestán odnětím svobody až na dobu 2 let.\nTaky ve vás slovo pomluva vyvolává špatný pocit? Nejste zdaleka samy!\nLibé pocity či emoce spokojenosti, když si dva lidé přizvukují při pomlouvání, je zákonitě nutí znovu to zopakovat. Některé ženy klevetění přímo milují a vyplňují jím veškerý svůj volný čas. Někdy je ale začne pronásledovat pocit provinění. Že to není správné. Mluvit o lidech za jejich zády se může jevit jako nepříjemná aktivita, kterou je třeba ve společnosti zarazit. Ano, ale pouze tu negativní. Ostatní bychom měli přijmout jako důležitou součást lidského života, která nám umožňuje nejenom další vývoj, ale také nám pomáhá žít déle. Právě díky sdíleným informacím, které bychom samostatně museli získávat mnohem delší čas.\nByť jsou teplé dny v nedohledu, neznamená to, že skončila salátová…\nTrendy svatebních kytic\nSvatební květiny vždy zvýrazňují osobitý styl nevěsty, letos budou nanejvýš romantické, půvabné a zároveň luxusní. Bude se nosit jemnost a…\nŠárka Kocurková muž a žena evoluce lidského druhu vývoj lidské společnosti drby a pomluvy magazín Gleid magazín pro ženy


http://www.24zpravy.com/svet/milacku-pry-se-rozchazime-bavi-se-mila-kunisova-s-ashtonem-kutcherem/334752-zpravy června 24, 2019 7\nAshtona Kutchera a Milu Kunisovou upřímně pobavila žhavá informace magazínu In Touch o jejich rozchodu. Tito dva oblíbení herci si své „ano“ řekli v roce 2015, v době, kdy na světě už byla jejich dcerka Wyatt Isabelle (4). A rok po svatbě navíc do jejich rodiny přibyl další přírůstek, syn Dimitri (3). Vzhledem k tomu, že jejich manželství působí takřka idylicky, není divu, že se zahraniční média předhánějí v co nejdivočejších spekulacích o tom, jak to mezi nimi ve skutečnosti skřípe.\nNa zprávu o rozpadu jejich manželství se rozhodli herci reagovat prostřednictvím legračního videa, ve kterém si Ashton s Milou vyříkávají, jak na tom vlastně jsou. „Miláčku, co se děje?“ ptá se Ashton Mily, která si pročítá novinky na internetu. „Je mezi námi konec,“ opáčí Mila a její hlas přetéká sarkasmem. Jako důkaz svému choti ukazuje přední stránku magazínu In Touch. „Cítila jsem, že se s tebou dusím. Jo a beru si děti,“ pokračuje, zatímco si Ashton zoufá, že se už nebude moct vídat se svımi potomky. „Měl jsi nějaké temné tajemství,“ dodává Mila s tím, že o jaké tajemství by se mělo jednat, to už onen plátek nevěděl.\nHvězda sitcomu Dva a půl chlapa se svou krásnou paní, která v minulosti randila například s hercem Macaulayem Culkinem (38), už mají s vymyšlenımi zprávami ze svého soukromí zkušenosti z dřívějška. „Možná příští tıden zjistíme, že moje manželka čeká dvojčata. Už potřetí,“ vtipkoval Ashton. Ještě než přišla Kunisová poprvé do jiného stavu, všechna média se totiž předháněla v uvěřejňování zaručeně pravdivıch informací o tom, kolik dětí už nosí pod srdcem…\nAshton Kutcher and Mila Kunis set the record straight on their split rumors. https://t.co/jobDyDSJNC pic.twitter.com/drc29mV42x


V období přechodu roku požáry vznikají častěji než v období vánoc. Silvestrovské veselí je již tradičně spojeno s používáním zábavní pyrotechniky, tedy nejrůznějších světlic, dělobuchů, petard, rachejtlí či pokročilejších povyražení, jako raket, bengálských ohňů a podobně.\nBohužel každý rok nechtěné následky této zábavní pyrotechniky zaměstnávají hasiče a záchrannou službu, zejména ve městech. Počet požárů způsobených zábavní pyrotechnikou v posledních dvou letech opět výrazně narostl a způsobené škody se pohybují v řádech milionů korun.\nNejčastěji hoří travní porosty, kontejnery s odpady, okrasné keře nebo věci na balkonech. V poslední době dochází i k zapálení odstavených aut, každoročně se objevují případy vyhořelých bytů, do kterých vletěly zapálené světlice atd. Naštěstí se většinou jedná o menší, lokalizované požáry, které se v minulých letech obešly bez vážnějších zranění.\nDůkazem zvýšení počtu požárů spojených s oslavami nového roku jsou statistiky hasičů, které jasně dokazují nárůst požárů především v prvních šesti hodinách nového roku. Dlouhodobý průměr je 56 požárů denně, v úvodu Nového roku jich například 1. ledna 2013 bylo 95.\nKupujte výhradně zábavní pyrotechniku uvedenou legálně do oběhu. Tedy opatřenou návodem výrobce v českém jazyce, který informuje, jak tyto výrobky správně skladovat (například ne blízko hořlavin) a používat. Co je nejdůležitější, tento návod by měl pak každý při odpalování pyrotechniky ve vlastním zájmu striktně dodržovat.\nVe stáncích lze dle vyhlášky prodávat jen zábavní pyrotechniku 1. třídy, tedy tu nejméně nebezpečnou. Prodej petard a dalších předmětů upravuje vyhláška Českého báňského úřadu č. 174 z roku 1992. Ta stanovuje, komu a jak lze zábavnou pyrotechniku prodávat:\nnapříklad ve stánkovém prodeji lze nabízet jen lehkou pyrotechniku, zařazenou do první, nejlehčí třídy nebezpečnosti,\npředměty II. třídy lze prodávat jen osobám starším 18 let a předměty III. třídy pouze lidem s kvalifikací odpalovače ohňostrojů,\n1. Dbejte na to, abyste při používání zábavní pyrotechniky neohrozili zdraví ani majetek svůj či někoho dalšího. Pamatujte, že podle zákona č. 133/1985 Sb., o požární ochraně si musí každý počínat tak, aby nezpůsobil požár. Jinak mu může být ze strany hasičů udělena pokuta až do výše 25 000 Kč.\n2. S pyrotechnikou je nutné manipulovat zásadně na volném prostranství, daleko od obydlí tak, aby nemohlo dojít například k vniknutí světlice do oken či zapálení střechy, nebo zapálení aut a keřů. Obzvláště rizikové jsou pak prostory blízko zdravotnických či školských zařízení. Zábavní pyrotechnikou se samozřejmě nesmí mířit do oken či dokonce na lidi.\n3. Se zábavní pyrotechnikou nesmí manipulovat nezletilé děti bez dozoru dospělých. I její skladování před použitím musí být mimo dosah dětí.\n4. Rozhodně neodpalujte pyrotechniku, pokud jste požili alkohol.\n5. Pozor si dejte také na zvukové efekty nejrůznějších petard. I když nejsou nebezpečné z požárního hlediska, mnohdy jsou doprovázeny značnými zvukovými efekty. Ty mohou v případě nevhodného odpálení poškodit sluch.\n6. Pokud si chcete udělat radost něčím větším, například ohňostrojem, mějte prosím na paměti, že tak může učinit jen odborně způsobilá osoba. Svěřte tedy jejich realizaci radši odborníkům či si zajděte na ohňostroj pořádaný vaší obcí.\nŠtítky pyrotechnika, nový rok, Silvestr, oslavy, hasiči


Slokov Variant SL22A Kotel na tuhá paliva | TOPENILEVNE.CZ\nSlokov Variant SL22A\nTopenilevne»Kotle»Kotle na tuhá paliva»Slokov Variant SL22A Kotel na tuhá paliva\nSlokov Variant SL22A Kotel na tuhá paliva\nDoporučená cena výrobcem s DPH 77 522 Kč\nUšetříte 10 853 Kč 14 %\nVaše cena s DPH 66 669 Kč\nVaše cena bez DPH 55 098,48 Kč\nAutomatický kotel Slokov Variant SL22A\nOcelový teplovodní kotel VARIANT SL22A je zdrojem tepla vhodným pro vytápění bytů, rodinných domků, provozoven a obdobných objektů. Otopný systém musí být opatřen tlakovou expanzní nádobou a nuceným oběhem otopné vody, s maximálním přetlakem 200 kPa. Předepsané palivo pro kotle VARIANT SL22A jsou dřevní pelety průměru 6-10 mm . Pro správnou funkci hořáku je nutné palivo skladovat v suchých prostorech (min. pod přístřeškem). Dobrá funkce kotle je podmíněna kromě odborné instalace také potřebným komínovým tahem a správnou obsluhou.\nhmotnost kotle kg 290


Hora marné snahy | | A2 – neklid na kulturní frontě\nText Výstup na Mont Ventoux, v němž Francesco Petrarca popsal zdolání nejvyšší hory v okolí jeho bydliště, dokazuje, že byl prvním novověkým turistou. Zápisky z cesty, pohybující se na hranici mezi podivuhodností a banalitou, však nabízejí mnohem více než jen pouhý cestopisný záznam.\nNakladatelství Vyšehrad loni v šestnáctém svazku edice Krystal nabídlo čtenářům nový český překlad slavného popisu výstupu na Mont Ventoux z pera Franceska Petrarky. Italský humanista si díky tomuto textu kromě mnoha jiných vavřínů (první moderní lyrik, první moderní subjekt, první moderní člověk vůbec) zasloužil i pověst průkopníka turismu bez přívlastků. Prý byl prvním Evropanem po pádu Římské říše, který vyšplhal do výšky jen proto, aby se pokochal pohledem dolů.\nMálokoho překvapí, že čtenář v tomto tvrzení odhalí novinářské klišé, jakmile se prokouše Petrarkovým textem. Mnoho práce to nedá: i v kolibřím vydání zabírá vlastní Výstup na Mont Ventoux devětadvacet tiskových stran (včetně poznámek). Příběh, jenž se zde nabízí, je přitom mnohem zajímavější nežli obvyklá psaní z výletu.\nSnadno viditelný cíl\nPetrarca stoupá na krajinnou dominantu Provence, leccos při tom zažívá a při sestupu zážitky tráví. Večer usedá k lampě, aby napsal svému příteli a učiteli, augustiniánovi Dionigimu da Borgo Sansepolcro: „Dnes jsem vystoupil na nejvyšší horu zdejšího kraje, kterou po zásluze nazývají Větrnou, což jsem učinil veden pouze touhou spatřit tuto slavnou výšinu. Ta hora je tu široko daleko a ze všech stran v dohledu, máš ji skoro pořád na očích.“ Podivný turista Petrarca tedy 26. dubna 1336 nevyrazil za exotikou, nešel hledat neustále unikající hrad Svatého grálu ani nesestoupil do jeskyní, ze kterých kousek od jeho sídla ve Vaucluse vyvěrá řeka Sorgue. Místo toho experimentálně ověřil, že Větrná hora (Mons ventosus – Mont Ventoux), na kterou všichni odevšad vidí, nosí své jméno právem.\nJe až komické, s jakou pečlivostí autor popisuje přípravy na tento prostý podnik. Nejprve sbírá odvahu četbou klasiků, pak rozvažuje o případných společnících, neboť „obtížné vlastnosti, jež lze snášet doma, se na cestě stávají těžkým břemenem“. Hustým sítem nakonec projde jedině jeho mladší bratr Gherardo, sourozenec a přítel zároveň. Když dva cestovatelé (v doprovodu skupinky šerpů) konečně vyrážejí na cestu, nejasnou hranici mezi podivuhodností a banalitou neopouštějí. V údolí, na samém začátku výstupu, totiž potkávají věkovitého pastýře, zvláštní postavu, jež má v sobě kus antického moralisty, kus faráře, který se stará o blaho svěřených duší, a snad i něco málo z hrůzných pastýřů rytířských románů. Muž poutníky varuje, sám totiž kdysi na vrchol hory vystoupil, ale přinesl si odtamtud jen šrámy a zklamání. Navíc: před svým výstupem ani po něm neslyšel o nikom, kdo by se odvážil podobného činu. Jedná se tedy o unikátní podnik? Z pastýřových slov spíše vyplývá, že výstup nestojí za námahu ani za řeč.\nProti bratřím Petrarkům nestojí nástrahy dosud neprozkoumané cesty, ale marnost úsilí bez konečné odměny. Když pastýř pozná, že bratry od jejich úmyslu neodradí, ukáže jim alespoň prstem snadnou cestu na vrchol, aby zbytečně vynaložených sil bylo co nejméně. Z dalšího vyprávění vyplývá, že i tento pokus vyzněl naprázdno. Zatímco Gherardo stoupá jistým krokem stále vzhůru (patrně přesně podle pastýřovy rady), Francesco se snaží hledat méně náročnou cestu po vrstevnici. Klesá, stoupá a potí se.\nKniha na vrcholu\nVlastní výstup Petrarca popisuje jako cestu rozsedlinami, kde se podle obvyklé topologie křesťanského středověku nachází peklo. Slavní středověcí návštěvníci podsvětí, irský rytíř Tnudgal nebo Jiřík v příslovečném staročeském Vidění, sestoupili do hmotného očistce. Náš vypravěč namísto toho putuje roklinami své vlastní hlavy a sám sebe dílem mučí, dílem povzbuzuje vzpomínkami na životní prohry sebe i jiných, dokud jej mrazivé pomyšlení na stín smrti nekatapultuje na vrchol.\nOd domnělého vynálezce turismu bychom na tomto místě čekali, že se bude kochat. Rozhodně k tomu má ty nejlepší podmínky: neprší, nesněží, tváře horolezců dokonce chladí příjemný větřík. Petrarca pozoruje mraky pod sebou a jako správný humanista vzpomíná na Athos a Olymp, na místa, o kterých (podobně jako o věčných mukách zatracenců) slýchal a čítal. Nebyl tam, ale jako by se stalo. I svěží závan od jihovýchodu jej odvádí z přítomného místa a času jinam: ke vzpomínkám na Itálii a k touze znovu spatřit milovaného adresáta dopisu. Skutečnost tu plně slouží textu: literám v hlavě, názvům na mapě i slovům na papíře. Touha na sebe bere podobu písmen. Jako taková je odsouzena ve jménu vznešenějšího, antického psaní. „Horšil jsem se na sebe pro pocity nehodné muže…“ píše Petrarca, jehož maskulinitu formovali Aristotelés a Cicero. Jiní velikáni starověku jej však vzápětí ospravedlňují: „jakkoli by pro ně [tj. pro ony pocity] nechyběla omluva opírající se o vysoké svědky“.\nVýjimečný zážitek atmosférické inverze v autorovi spouští hru rozporuplných pocitů a přivádí jej k velkému tématu všech jeho dopisů: ke konverzi. A k největšímu hrdinovi středověkých vyprávění o obratu k Bohu, ke svatému Augustinovi. Jeho Vyznání v kapesním vydání, dar od učitele Dionigia, nosí Petrarca stále s sebou. Má je i nyní a rozhoduje se, zda utéct od zneklidňujících vjemů mezi desky knihy. Zanoří prst, otočí na náhodnou stránku. Čte: „Lidé jdou, aby se podivovali výšinám hor, a o sebe nedbají.“\nAntiklimax a analogie\nNa vrcholu Mont Ventoux tedy bratry Petrarky očekávalo totéž, co potkalo bezejmenného pastýře. Marnost. Francesco, spiritus agens výletu, odvrací oči. Gherardo by si rád poslechl nějaké poučení z četby, jež pohltila jeho staršího sourozence, ten však zklamává nejen jako turista, ale i jako duchovní vůdce: „Bratra, který dychtil něco uslyšet, jsem požádal, aby mi dal pokoj, a sklapl jsem knihu.“ Sestup z hory proběhne bez příhod, pero a papír v hostinci čekají. Jako by šlo celou dobu jenom o ně.\nJe třeba dodat, že Petrarca dopis Dionigimu definitivně rediguje (a možná celý píše) až někdy v padesátých letech 14. století. Tehdy již byl Gherardo členem řeholnické komunity a pisatel sám měl za sebou římskou korunovaci na prvního novověkého poetu laureáta, po které se ponořil do hlubin vášní světa hlouběji než kdy předtím. Bylo mu tedy jasné, že mlčenlivá sebekritika nad mořem mlh nikam nevedla, stejně jako mnoho dalších, o kterých básník čtenářům vypráví ve svých dopisech – pro základní orientaci lze doporučit výbor Listy velkým i malým tohoto světa v překladu Antonína Rausche (Odeon 1974), kde vyšel i Výstup.\nStanul vůbec autor na vrcholku Mont Ventoux, anebo se jedná jen o imaginární, v hrubém slova smyslu alegorickou cestu? Jiří Špička a Tomáš Nejezchleba v úvodu a doslovu svazku ukazují každý po svém, že tyto dvě kategorie nemusejí být v protikladu. Výstup představuje analogii přístupu ke světu, obojí jde ruku v ruce. Petrarca není žádný turista, vzpomínky na četbu jsou pro něj důležitější nežli panoramata, namísto obrázků z cest servíruje záznam duševních událostí a svědectví o nedostatečnosti člověka, jemuž dá zabrat i tak banální úkol, jako je výstup na nejvyšší kopec v kraji. „Stěží jeden loket se zdála měřit výška vrcholu ve srovnání s lidským usebráním, kdyby je sám člověk neponořil do bahna pozemské ošklivosti.“ Jenomže člověk se noří, a horám tak zůstává jejich výška, reálná i alegorická.\nObě strany skutečnosti jsou nadále ve hře, u Petrarky i u jeho analogicky alpinistického kolegy René Daumala (viz recenzi Daumalovy Hory analogie v A2 č. 14/2014). Zřejmě je to dobře, neboť v reálné výšce se aspoň lépe usebírá a miniaturní knížka o Petrarkově turistickém selhání se snadno vejde do kapsy. Podobně jako Augustinova Vyznání od otce Dionigiho.\nFrancesco Petrarca: Výstup na Mont Ventoux. Přeložil Jan Janoušek. Vyšehrad, Praha 2014, 141 stran.


Hotelový koberec Arc Edition Mozart 149 tmavě hnědý Suite Symphony\nSuite Symphony Mozart 149 >\nHotelový koberec Mozart 149 z kolekce Suite Symphony nabízí klasický hotelový vzor na tmavě hnědém podkladu. Jedná se o všívaný zátěžový koberec se střiženým vlasem o hmotnosti vlákna 900 g/m2 (kvalita Promenade) na objednávku. Koberec splňuje atesty na zátěžovou třídu 23/32 a hořlavost Bfl-s1, tudíž ho lze umisťovat bez problémů do naprosté většiny prostor v hotelech či penzionech vč. pokojů a chodeb. Nezávislý německý institut TÜV potvrzuje atestem, že koberec je vhodný i pro alergiky. Na naší prodejně Koberce Strnad v Lišově u Českých Budějovic si můžete prohlédnout veliké vzorky na speciálním stojanu hotelových koberců. Jsme přímý dovozce a velkoobchodní prodejce Arc Edition Balta ITC.\nKlasický hotelový koberec Cambini 49 z kolekce Suite Symphony nabízíme do hotelů, penzionů či stylových restaurací. Jedná se o všívaný zátěžový...\nSuite Symphony Mozart 197\nHotelový koberec Mozart 197 z kolekce Suite Symphony nabízí klasický hotelový vzor na černém podkladu. Jedná se o všívaný zátěžový koberec se...


Neprůstřelný: Video: Projectial.com v čase minulého půlroku\nVideo: Projectial.com v čase minulého půlroku\nPřes půl roku pracujeme na projektu (nevím zda aplikace, kde je odpracováno více než 1500 hodin, se dá ještě považovat za start-up) Projectial, systému pro správu firemních prostředků a řízení lidských zdrojů.\nBěhem šesti - sedmi měsíců se tak postupně vyvíjí i uživatelské prostředí aplikace. Kromě samotné funkcionality a myšlení je právě UI aplikace to nejdůležitější. Pokud totiž uživatel hned pochopí kam má kliknout a co následně aplikace udělá, je vyhráno!\nNa krátké video s postupným vývojem prostředí Projectialu se podívejte zde:


Papež je 10. nejodpudivějším mužem světa - co vy na to? | Odpovědi.cz\nPapež je 10. nejodpudivějším mužem světa - co vy na to?\nJaký máte názor na to, že současný papež Benedikt je 10. nejodpudivějším mužem světa?\nZajímavá 1Pro koho je otázka zajímavá? magicm18 před 4302 dny Sledovat Nahlásit\nVis kamarade ,to je zivot.Treba muzes byt v Hitler-jugen a a pak se osvitis.Muzes pak i z vulle bozi papezem.Ated k tomu vzhledu.JA jsem clovek ktery podle vizaze nehodnoti lidi.A ver mi ze blbce poznam.Apokud chces muj nazor na Benikta TAK JE TO PEKNY ..........ahoj MIRA\n4Kdo udělil odpovědi palec? Nuk nuk, Wareg, qwertz před 4302 dny\nAž 10.? Já bych ho zařadila klidně i před Woodse, jako TOP. Je fakt škaredej a odpudivej.\n1Kdo udělil odpovědi palec? Wareg, oskar před 4302 dny\nInu, krasavec to není, ale kdo je v jeho věku přitažlivý. Je to starý pán a těžko ho lze srovnávat se sportovci a hvězdami v jejich najaktivnějším věku. V jeho funkci ostatně není vzhled až tak podstatný.\nMusím však trochu souhlasit s kolegou. Co je na Benediktovi odpudivé, je přinejmenším jeho minulost.\n1Kdo udělil odpovědi palec? magicm18 před 4302 dny\nJeho ať soudí jiní.\n1Kdo udělil odpovědi palec? ten který je před 4302 dny\nje důležité co je v srdci,třeba Klaus byl nejpohlednější muž mezi politiky evropy.já bych se mu štítil podat ruku a nejen pro to ,že byl dlouholetým členem KGB,ale dostal nás do toho svrabu


Kolony na Pražském okruhu: Nehoda uzavřela Komořanský tunel ve směru na D5, žena se zranila | Blesk.cz\n26. července 2018 ● 08:46\nPolicie dostala informaci o nehodě krátce před 07:30. „Je tam jedno zranění,“ řekl policejní mluvčí Jan Rybanský. Komořanský tunel byl po nehodě uzavřen zhruba půlhodinu, krátce po 08:00 v něm byl provoz obnoven. Kolem místa nehody mohla v té době auta nadále projíždět jen jedním ze tří pruhů.\nPražští záchranáři u nehody ošetřili jednatřicetiletou ženu, která měla úraz hlavy, řekla mluvčí pražské záchranné služby Jana Poštová. Zraněná byla při vědomí, záchranáři ji odvezli na jednotku intenzivní péče do nemocnice v Motole, dodala.\nnehoda, tunel, komořanský tunel, radotín, pražský okruh, doprava v Praze, kolony, Praha\nZavřený Komořanský a Lochkovský tunel: Ve směru na letiště havarova...\nKolony na Pražském okruhu: Omezení u Slivence brzdí dopravu, u Čern...


sex se spolužačkou – BEZKALHOTEK.COM\n18.5.2015 18.5.2015 autor: BEZKALHOTEK\nAhoj, tady je zase Honza. Jedinej rozdíl oproti minule je, že už nejsem panic. Ale to vy vlastně víte 🙂 Budu vám vyprávět takové volné pokračování mého předchozího příběhu. To jsme takhle byli s naší třídou v sedmičce na lyžáku. Jeli jsme tam téměř všichni, takže samozřejmě i Zuzka. Ohromně jsme se na to samozřejmě těšili, všichni. Hlavně ale my dva. Od toho zážitku, co jsem popisoval minule, jsme spolu nešukali, takže jsem tak trochu doufal, že bych snad během tohoto týdne mohl zase zasunout. Skončil jsem na pokoji s Martinem, Kristiánem a Dominikem. Byla s nima sranda, celý odpoledne jsme blbli na svahu a před večeří hráli pravidelný karty. Ačkoliv jsem si to s nima dost užíval, radši bych si to užíval s ní. Můj příběh se ale začal vyvíjet trošku jinak.\nAčkoliv se může zdát, že toto do mého příběhu příliž nezapadá, tak se mýlíte. Musím vám říci i o tomto, protože i když je mi nepříjemný to vykládat, je to jednoduše důležitý pro některý další věci. První den večer jsem šel do sprchy s Kristiánem. Sprchy byly na oné chatě dvoje dvoje v jedné místnosti a nebyl mezi nimi ani závěs, prostě nic. To mi už od začátku nebylo zrovna příjemný, protože já jsem prostě už takovej stydlivej typ. Začali jsme se vysvlékat, abychom se mohli jít osprochovat a já, aniž bych se na to nějak soustředil, jsem zaregistroval jednu věc, která mě trošku rozhodila – boule, kterou má na svých boxerkách Kristián je zřetelně větší než ta, kterou mám na svých uplých trenýrkách já. Nikdy jsem o tom tak nepřemýšlel, ale napadlo mě, že se mi možná bude smát… A taky mě čím dál víc zajímal obsah jeho rozkroku.\nKristián si, zády ke mě, své červené boxerky vysvlékl a odešel za plentu, která oddělovala místo na odložení oblečení od sprch samotných. Já, abych nijak nezaostával, jsem se taky dovysvlékal a vyšel za ním. Už se sprchoval, zády ke mě. Vidět jsem tedy mohl tak maximálně jeho zadek. Krisťa nebyl zrovna hubený, ale zase ani tlustý; prostě byl takové trošičku širší postavy, o pár centimetrů nižší než já – takže cca 150 cm; a měl hnědý, trošku delší vlasy. Kapky mu stékaly po těle a já dělal, co jsem mohl, abych byl k němu neustále otočen zády, aby náhodou nespatřil mého šulínka. Ten se mi krčil mezi nohama a díky zimě, která tu na horách byla, měl tak sotva 5 cm. K tomu ještě ty dvě maličký mramorový koule a troška chloupků – no prostě vypadal děsně pitomě. Já jsem se ještě koupal, ale Kristián již skončil, vzal si ručník a odešel zase za onu plentu. Jeho ptáka jsem tedy neviděl, takže jsem se dokoupal (jako na potvoru se tou teplou vodou potom můj čurák probral a povyskočil na mých klasických 7 cm) a vrátil se spolu s ním k nám na pokoj.\nVečer jsem ležel na posteli a přemýšlel jsem o uplynulém dni. Po chvíli uvažování o cestě autobusem a prvním dnu na svahu se mé myšlenky začaly ubírat i k onu zážitku ve sprchách. Před očima se mi promítala celá situace a já začal uvažovat, jak dlouhýho ho vlastně Kristián asi má. Všiml jsem si, že se mi z toho penis postavil. Pokud možno nenápadně jsem se podíval po postelích mých spolubydlících na pokoji – všichni spali. Uchopil jsem tedy svého pinďoura do pravé ruky a začal jsem onanovat. Bylo to poprvé, co jsem si to nedělal u porna a nemyslel jsem přitom na ty nádherný kozy holky na videu nebo na kundu nějaký kurvičky v Playboyi. Myslel jsem na Kristiána v boxerkách. Jak stojí a hladí si rozkrok. Jak pomalu zachytává své spodní prádlo z obou stran a stahuje si ho ke kolenům. Než jsem ale stačil zahlédnou jeho pytel, stála už před ním Zuzka, taky nahá, klekla si před něj a začala mu jeho nástroj kouřit. Neviděl jsem žádné detaily, pouze nahého Kristiána, kterému nahá Zuzka, holka, kterou jsem sám osobně vyšukal, kouřila šulína. Zakoukal jsem se na ni. Její prdelka byla prostě k sežrání! Nádhera. Fakt nádhera. Ani nevím jak, ale zničehonic už byla Zuzanka opřená o zeď a Kristián to do ní rval zezadu. Prcal ji o sto šest, její malý kozy se houpaly zepředu dozadu. Začínal mě ten kluk srát. Jak si to může dovolit, přetahovat holku, kterou jsem chtěl znovu přefiknout já? Chtěl jsem mu něco říct, dát mu přes hubu a narvat jí ho tam, když v tom jsem se probudil. Musel jsem během honění usnout, proto se mi zdály takový věci. Byl jsem úplně spocenej a kraťasy na spaní jsem měl úplně mokrý. Boží. Zase jsem se udělal. Pustil jsem ptáka, vyndal jsem ruku z kalhot, shrábnul jsem si vlasy z očí a do pár minut jsem zase usnul.\nDalší den byl zase super – dopoledne jsme trénovali na svahu a odpoledne jsme šli na běžky. Celý den jsme po sobě se Zuzkou pokukovali, ale nikdo se neodhodlal. Až večer. Zůstal jsem s ní v jídelně sám. Přišla ke mě: “Honzo, pamatuješ na to, co se mezi náma stalo?” “Jasně, na to se nedá zapomenout,” opáčil jsem. “Víš, mě se to tehdá moc líbilo, a klidně bych si to zopákla.” “Vážně? Já totiž taky,” řekl jsem a začal jsem ji líbat. Všiml jsem si, že ona má přitom ruku na mém rozkroku; cítil jsem její prsty na mém pinďourovi. Já jsem si tedy taky dovolil menší expanzi a položil jsem jí ruku na zadek. Měla ho fakticky boží. Najednou jsme zaslechli kroky na chodbě. Přestali jsme se líbat a otočili jsme se ke dveřím. Do místnosti vrazil Martin. “Ahoj, neruším?” Uvědomil jsem si, že mám svou ruku pořád na Zuzčině zadku. Rychle jsem ji dal dolů a od Zuzky trošku odstoupil. “Ne, copak potřebuješ?” “Chystáme karty, nezahraješ si s náma?” Podíval jsem se Zuzce do očí. Ona na mě mrkla a zašeptala: “Klidně běž, dokončíme to jindy. Času bude ještě dost.” “Oukej,” odpověděl jsem jí a vyrazil jsem za Martinem.\nPo super partičce karet, kterou jsem mimochodem vyhrál, se čas opět nachýlyl k tomu, abych se šel umýt. Kristián se nabídl, že půjde se mnou. Nervózně jsem si tedy vzal svoje věci a vyrazili jsme směr sprchy. Zrovna z nich vylézala Zuzka a spolu s ní i její kamarádka Terka. Se Zuzkou jsme na sebe mrkli a všiml jsem si, že Kristián se kouká po Terce. Viděl jsem, jak sleduje její zadek upřeným pohledem. Pousmál jsem se. “Pojď,” probudil jsem ho ze snění a zalezli jsme do sprchy. Vysvlékli jsme se a začali se sprchovat. Byl jsem opět otočen spíše zády, aby neviděl mého ptáčka a snažil jsem se umýt co nejrychleji, abych se takto trapně nemusel cítit moc dlouho. Možná jsem měl jít spíš s Martinem, ten ho snad nemá moc velkýho, takže by se mi nemusel smát… Zatímco jsem uvažoval nad tím, jestli se koupu s tím správným člověkem, zaslechl jsem za sebou zvláštní čvachtavé zvuky. Nechápal jsem, o co jde, takže jsem se otočil. To, co jsem spatřil, bych nečekal. Kristián byl opřen o stěnu koupelny, měl mírně zakloněnou hlavu dozadu, zavřené oči a masturboval. Proháněl si svého ptáka, kterého jsem si teď mohl dobře prohlédnout. Byl rozhodně macatější než ten můj, tak 13 cm v pozoru, pod ním se do rytmu houpaly dvě velký koule a nad ním byly chlupy. Fakticky chlupy. Ne ještě úplně hustý, ale rozhodně jich tam měl víc než já. Očividně si sebeukájení moc užíval; přetahoval si předkožku a tiše vzdychal. V jednu chvíli otevřel oči a podíval se po mě. Najednou jsem si uvědomil, jak blbě na něj čumím, a otočil jsem se. “Nevadí?” zeptal se mě. “Ne, neva,” okamžitě jsem odvětil. “Víš, já když jsem viděl Terku a tu její prdel… Wow. Ta by fakt stála za hřích… A říkal jsem si, že tobě nebude vadit, když si ho vyhoním. Slyšel jsem tě honit včera, takže…” Celý jsem zrudnul a zakoktal jsem: “Slyšel…? Včera…?” “Jo, mlátil sis s ním jako o závod, div sis neprorval trenky…” Bylo mi trapně. “Ale mě to neva, je to normální. Vždyť koukni na mě, taky si musím šulína trochu promastit,” usmál se na mě a pokračoval v honění. Nemohl jsem se na něho jen tak koukat; penis už mi stejně téměř stál, tak jsem ho vzal a začal jsem onanovat taky. “A tobě se líbí Terka?” vzdychal jsem směrem k němu, “Jo, je pěkná…” “Mě se zase líbí Zuzka. Už jsem s ní i jednou šukal, a myslím, že si to jeden den zase zopakuju,” “Vážně?” překvapil se Kristián, “Ony spolu holky docela kamarádí, že? Nemyslíš, že by mi mohla třebas Terku dohodit?” Už jsme asi nehonili, už jsme si spolu jenom povídali. “No to já nevím, ale můžu se zeptat,” “No to by bylo super! Vždyť si to představ, že bychom si zašoustali společně…” “Ou,” vydechl jsem a začal jsem si ho zase zpracovávat; “to by… bylo…božíííí!!!” vzdychal jsem. Dvě holky na jedný posteli, my dva…. já a Kristián! Uvědomil jsem si, že to je asi přesně to, co bych chtěl na tomto lyžáku udělat! “No ty vole…!” vzdychl Krisťa, “Já už asi budu, vole!” “Já taky…” dodal jsem a zrychloval jsem frekvenci masturbace. No a zrovna když jsem myslel na Zuzčinu kundičku a její dlouhý nohy, který bych jí roztáhl a mezi ně se vystříkal, jsem se udělal a Kristián mě následoval hned vzápětí. Stáli jsme tam, opření o stěnu a hlasitě jsme oddechovali. Ptáci nám pomalu vadli, ale já jsem věděl, že toto byla zřejmě má osudová masturbace. Zařídil jsem si další sex… a dokonce i s kamarádem! Ještě aby s tím souhlasila Zuzka… Spláchli jsme sperma pryč, aby tu nepřekvapilo někoho dalšího, a odešli jsme vystříkaní zpátky na pokoj.\nDalší den už jsem se nemohl dočkat, až Zuzce ten nápad oznámím. Byl jsem fakt zvědavej, co mi na to řekne. Celý den k tomu ale nebyla příležitost, zase až po večeři. Místnost se vylidnila a zase jsme zde zůstali jen my dva. Vstal jsem a přišel jsem k Zuzce. “Víš, Zuzko…” Nestihl jsem to doříct, protože mi položila ukazováček a prostředníček pravé ruky na rty. “Pšššt.” zašeptala, “Jinde!” řekla, vzala mě za ruku a vedla mě k sobě na pokoj. Nikdo tam nebyl. Zuzka za sebou zavřela dveře a pro jistotu zamkla. Potom se otočila ke mě. “Víš, já bych… no… rád bych….” koktal jsem nervózně. “Nic neříkej, Honzo,” řekla ale Zuzka, přišla ke mě a začala mě líbat. Ne že by se mi to nelíbilo, ale měl jsem chuť udělat něco jiného… neprotestoval jsem ale a líbání jsem jí opětoval. Zuzka uchopila mou pravačku a položila ji na své prso. No a to víte, že se mi to líbilo… Obepínal jsem jí ho, hladil jej a to způsobilo, že jí začaly tvrdnout bradavky. Úplně jsem to i přes její bledě modrou halenku. Začala si rozepínat svou bledě modrou halenku, aby se mi mohla ukázat jen v bílé podprsence. To mě samozřejmě nenechalo chladným a spící ptáček se začínal stavět. Zuzka si toho očividně všimla, protože se otočila a zhasla světlo. V místnosti zavládla černočerná tma. Nic jsem neviděl. “Zuzko?” promluvil jsem do prázdna. “Ticho. Přece nechceš, aby nás tu někdo načapal,” odvětila Zuzka která očividně stála hodně blízko mě. Někdo mě chytil za tepláky a stáhul mi je ke kotníkům. Ani trenky na mě nezůstaly dlouho a ptáček mi brzy vystřelil do volného prostoru. Jemný vánek směrem od okna jsem cítil na koulích a v mém drobném chmýří nad pinďourem. Ucítil jsem na svém klacku ruku, a moje to nebyla. Byla to Zuzka, která mi začala přetahovat předkožku a já ucítil vánek i na žaludu. “Ooooh,” vydechl jsem, když mi jej Zuzka olízla. Ale tím nekončila, šulína pevně uchopila a vzala jej do pusy. Nacpala si ho tam celého (což se při mých deseti centimetrech není čemu divit) a potom začala pomaličku kouřit.\nCítil jsem, jak mi jazykem dráždí uzdičku a dost mě to vzrušovalo. Začal jsem se vzpírat a dokonce jsem jí i ptákem přirážel. Ona spolupracovala a to mělo za důsledek, že to na mě celkem rychle přišlo. “Už budu! Polkneš?” vydechl jsem, ale Zuzka mi ho pustila a vyndala jej z pusy. “Ses zbláznil? To je nechutný!!!” řvala na mě. “No ale já jsem viděl v pár filmech, že to holky mají celkem rády…” bránil jsem se. “No já teda rozhodně ne,” odvědila Zuzanka a hodila po mě papírové kapesníky. “Dodělej se, já se zatím vysvleču.” řekla a já jí zklamaně vyhověl. Stačilo pár přetažení a celou dávku jsem vystříkal na kapesník. Vyhodil jsem ho, vysvlékl jsem si tričko a vrátil jsem se k Zuzce. Přistoupil jsem k ní zezadu. “Sorry, já nevěděl,” zašeptal jsem jí do ouška. Zuzka se mi svýma překrásnýma očima podívala do mých a s mírným úsměvem řekla: “Nevadí. Ale já toto fakt dělat nebudu…” “Rozumím.” odvětil jsem a políbil jsem jí. Moje ruka padla na její už trochu vlkou kundičku. Prohrábl jsem jí. “Áááách!” povzdechla a já se pousmál. Klekl jsem si před ní a začal jí jazykem dráždit. Zuzanka skučela, vzdychala a vzpírala se, ale všechno vzrušením. “U-u-u-uuuž!!” zaječela v jednu chvíli blahem. Stoupnul jsem si a políbil jsem ji. “V jaký to chceš poloze?” zeptal jsem se. “Nevím, mě je to jedno…. to co minule? Nemám ráda experimenty… “ “Dobře, takže misionáře…” zamachroval jsem svými znalostmi nabytými na pornografických stránkách. Ještě jednou jsem ji políbil a pomohl jsem jí položit se na postel. V pokoji byly dvě dvoupatrové, ale my si vybrali tu jednu samostatnou palandu. Zuzanka ležela na zádech a roztáhla nožky. Byla tam sice tma, ale já už se stačil rozkoukat a viděl jsem tu její rozkošnou roztáhnou pičku. Šulín mi stál jako svíčka, deset centimetrů tvrdého masíčka trčelo do volného prostoru. Zašel jsem si ještě ke svým teplákům a šáhnul do kapsy – přece jenom pro jistotu jsem měl v zadní kapse schovanej jeden kondom. Vyndal jsem ho z obalu a nasadil si ho na čuráka. Pak jsem se vrátil k posteli a natáhl se na Zuzanku. Ještě jsem jí chvíli líbal na kozách, abych jí dostal do té správné nálady. Dráždil jsem jí na bradavce a podle toho, jak se svíjela, se jí to docela dost líbilo. Políbíl jsem jí na rty a naznačil, že jdu na to. Proniknul jsem se svým ptákem do její kundičky. Zuzanka zaječela. “Pšššt” zašeptal jsem, “nezapomínej, že tady nejsme sami!” Zuzka zakývala hlavou na znamení souhlasu, takže jsem jí začal šoustat. Vjížděl jsem jí se svým brkem do té její kundičky a užíval jsem si ty slastný pocity, který mi to přinášelo.\nPostel pod námi začala tiše vrzat do rytmu mého přirážení. Díky tomu, že jsem se už jednou udělal, jsem měl myslím relativní výdrž. To ale nezabránilo tomu, že po pár desítkách přírazů to v mém šuldovi zacukalo a vypustil jsem do kondomu dávku svého spermatu. Vytáhl jsem svý péro ze Zuzanky a vyčerpáním ulehl na postel vedle ní. Šprcku jsem z ptáka sundal a hodil ji do koše, načež jsem se otočil bokem k Zuzance. Vadnoucí penis jsem uložil na její stehno. “Úúúú, ten je teplej!” pronesla do ticha Zuzka. Zasmál jsem se a políbil jsem jí. Vzpomněl jsem si, co jsem to s ní chtěl vlastně probrat. “Hele zlato, uvažovala jsi někdy o trojce? Nebo rovnou o čtverce?” “Jako že by nás ‘to’ dělalo víc?” “No,” potvrdil jsem jí její domněnku. “Šla by jsi do toho?” “A víš že asi jo? S kým?” “S Kristiánem a Terkou,” “Hmm, není špatný,” usmála se na mě Zuzka. “A je to s nima domluvený?” “S Krisťou jo, ale Terka o tom ještě neví.” Zuzka se na mě šibalsky usmála a pronesla: “Tak já to s ní proberu.” Začali jsme se vášnivě líbat. Překulil jsem se na ní a můj šesticentimetrový svěšený ptáček ležel na její broskvičce. Usmáli jsme se na sebe. Zrovna když jsem jí chtěl navrhnout, že bychom si mohli dát ještě jedno kolo, jsme na chodbě uslyšeli hlasy. “A kurva,” řekl jsem a honem rychle jsem se začal oblékat. Rychle jsem zdrhnul přes balkony, aby mě nikdo u Zuzky neviděl. Stihl jsem to a u nás na pokoji taky nikdo nebyl, takže se to neměl kdo dozvědět. Byl jsem spokojenej. Zaprcal jsem si, šukačku jsem si domluvil a nikdo mě neviděl. Blaho. Ale na to, jak ta naše čtverka dopadla, si budete muset počkat…\nRubriky UncategorizedŠtítky onanie, Orální sex, sex se spolužačkou\nNevěra sex Párty sex za prachy šukání sperma lízání Orální sex Prstění znásilnění holčičky Fisting bondage submise Piss masturbace honění pouta spanking onanie teenky Anál fetish Otrokyně Masturbace erotické pomůcky trojka sestry Grupáč Zralé ženy kalhotky sex se spolužačkou velký zadek Lesbičky


Petradi 1873 - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě KalarItai\nKalarItai a zdejší nabídka všech 3 ubytování.\nKalarites, Kalarítai, KalarItai, Řecko, 44001 - Zobrazit na mapě\nČtyřlůžkový pokoj s krbem (Quadruple Room with Fireplace)\nPetradi 1873 – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě KalarItai,je hotel Petradi 1873 skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě KalarItai. Hotel poskytuje nonstop recepce, úschovna zavazadel, rodinný pokoj, okružní jízdy, bar s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. V hotelu je k dispozici kompletní seznam rekreačních zařízení, včetně vodní sporty (nemotorizované). Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Petradi 1873 je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě KalarItai.\nVšichni cestovatelé (6) Páry (4) Rodiny s malými dětmi (1) Skupiny (2)\nKalarItai Ubytovacích zařízení


Školství.cz a Spolužáci - Katolické gymnázium Třebíč\nZkrácený název školy: Katolické gymnázium\nAdresa: Otmarova 30/22, 67401, Třebíč - Jejkov\nDOD: 15. 10. 2020 a 27. 1. 2021, návštěva možná kdykoli po telefonické domluvě. Katolické gymnázium Třebíč je moderní všeobecné gymnázium poskytující komplexní přípravu na všechny typy VŠ s důrazem na osobnostní rozvoj a výuku jazyků (rodilí mluvčí, jazykové kurzy a výměnné pobyty). Velký výběr volitelných předmětů, bohatá nabídka mimoškolních aktivit v rámci školního klubu, střediska volného času a Studentského klub Halahoj, z. s., firemní a sociální stáže, příjemné prostředí a rodinná atmosféra. Možnost stravování v Centrální školní jídelně Třebíč.\n561 207 113, 605 525 218\nAngličtina, Italština, Latina, Němčina, Ruština, Španělština\nGymnázium79-41-K/41 Maturitní zkouška4 roky 30 86/30 Český jazyk\nGymnázium79-41-K/81 Maturitní zkouška8 let 30 118/30 Český jazyk\nOtmarova 30/22, Třebíč - Jejkov\nŠkolství.cz si prohlíží 1412 uživatelů


Mirai si z IoT zařízení zkusil udělat těžební nástroje pro Bitcoiny | Svět hardware\nMirai si z IoT zařízení zkusil udělat těžební nástroje pro Bitcoiny\n12.4.2017 , Jan Vítek, aktualita\nNechvalně známý botnet Mirai, který má za sebou mimo jiné také masové útoky v Německu či Libérii, se nyní zaměřil na chytrá zařízení v síti IoT. Z nich si tvoří celou armádu pomocníků, kteří by teoreticky mohli těžit Bitcoiny.\nKvůli botnetu Mirai tak mohou naše zařízení spadající do kategorie IoT (Internet of Things) sloužit někomu jinému k obohacení, aniž bychom o tom nějak věděli. Nicméně my za to zaplatíme především zvýšenou spotřebou i provozem na síti, ale především je pak zřejmé, že naše domácí síť podlehla útoku zvenčí a vyvstávají další otázky ohledně bezpečnosti.\nTěžba Bitcoinů se postupem času prudce rozvíjela a měnila. Před nějakými sedmi lety se prováděla prostě pomocí procesorů, ale pak lidé objevili sílu grafických čipů, a to především AMD Radeon série HD 5000. GPU ale byla populární i dlouho poté v době generace Radeon R9, kteréžto karty bývaly pro těžbu hojně využívané, což na několik měsíců přineslo jejich nedostatek na trhu a zvyšující se ceny. Ovšem i tato doba už je za námi, neboť nastoupily specializované ASIC, jejichž výkonu a efektivitě nemohou víceúčelová GPU konkurovat. Nějnověji je tu tak Mirai, který těžbu Bitcoinů ale přenesl už přímo do kyberzločinné sféry.\nTuto událost zachytila iniciativa IBM X-Force, která ukázala náhlý vzrůst aktivity specifické varianty Mirai, jež slouží pro těžbu Bitcoinů a zaměřuje se na linuxová zařízení, na nichž běží BusyBox. Ten má spuštěný Telnet a právě na ten se zaměří útok malwaru Mirai s využitím hrubé síly, a to konkrétně slovníkovým zkoušením hesel. Právě Telnet pak poslouží jako brána pro útočníky, kteří napadnou dané IoT zařízení, takže to může být třeba i router, VoIP telefon, televizor a jiná.\nDle X-Force tak mohlo jít o pokus o zapřáhnutí i desítek tisíc napadnutých zařízení za účelem vydělávání peněz pomocí těžby Bitcoinů, což v principu může fungovat, ale v praxi prý moc ne. Vysvětlení je zřejmé. Výkon výpočetní techniky v ledničce, chytrém zámku u dvěří či žárovce není zrovna závratný a pro dané účely se prostě nehodí. Nikdo ale neříká, že měl Mirai skutečně posloužit k takovému účelu a spíše si někdo jen chtěl vyzkoušet, zda by to bylo možné, čemuž napovídá i náhlý pokles aktivity po 25. březnu.


ŽENA-IN - Jak pečovat o oční okolí? S kruhy, váčky i vráskami se dá bojovat!\nŘíká se, že oko je oknem do duše. Proto bychom se měli starat nejen o oči samotné, ale i o jejich okolí, které bývá velmi citlivé.A hlavně na těchto partiích se pozná věk! A tak nejen v případě problému, ale dokonce už od 25tého roku života je péče o oční okolí nutností. V dnešní uspěchané době bojujeme s únavou, mimickými vráskami nebo kruhy a váčky pod očima, a to ať už z nedostatku spánku nebo protože je to náš dědičný problém. Každý problém má řešení, ovšem jako vždy, pravidelné ošetřování je nutností.\nO tom, jak je potřeba v případě unavených očí spánek a pitný psát nebudeme. Jedna věc je teorie, druhá praxe, někdy to zkrátka jinak nejde a čas na odpočinek nezbývá. Pokud cítíte, že oči jsou unavené a pálí, vyzkoušejte dobře vstřebatelný Oční gel RYOR s obsahem extraktů z aloe vera, ze světlíku lékařského a zeleného čaje. Aplikuje se pouze jemným vklepáním při pocitu unavených očí vyliv během dne.\nOční gel RYOR, tuba 30ml, 83 Kč\nU někoho se kruhy pod očima objeví už v mládí, u jiných je tento problémzáležitostí času, kdy kolagenová a elastinová vlákna povolují. Váčky vznikají hromaděním lymfy v oblasti očí, kdy je potřeba lymfatický systém aktivovat. Ideálně pomocí profesionální lymfatické masáže očního okolí, pitím čaje Lymfodren a v neposlední řadě je třeba oční okolí ošetřovat přípravkem Kaviderm – krémem na redukci kruhů a váčků pod očima, který obsahuje extrakt z kaviáru Beluga, zpevňující proteiny z rýže, soji a kvasnic, jojobový a avokádový olej, které pokožku zpevňují, ale také zlepšují lymfatický oběh v problémových partiích.\nSpeciální želatinové kapsle, které obsahují komplex aktivních látek pro regeneraci partií kolem očí. Kapsle zpevňují a účinně bojují s vráskami kolem očí i rtů, neobsahují žádný parfém ani konzervační látku a tudíž jsou vhodné i pro velmi citlivou pleť. Aplikují se pravidelně každý večer jako dvouměsíční kúra.\nPokud potřebujete poradit ohledně péče o pleť, navštivte naši bezplatnou kosmetickou poradnu na www.mujryor.cz\npouzivam obklady z hermanku nebo pytliky od caje primo na nicka oci\nMě už asi nepomůže nikdo jiný než plastický chirurg, ale důchod je malý.\nTinula — #14 To je moje řeč, hurá na zahradu až do zimy. Ale bez toho PC si to aspoň prokládám v době odpočinku mezi sekačkou a rejčem\nUrčitě jsou lepší, než čistý vitamín A 0,15%.\narminka — #26\ndenkas — #20 tak co sem leze,když ani neumí zabučet... hi hi už vidím chlapa,kterej se šlechtí, to zas někdo chce být zajímavej\nnepotřebuji, žádné pytle pod očima nemám\na určitě se musí pořídit všechny tři přípravky...\nkobližka — #19 denkas — #20 Je to dáma, nebaví se s náma , s nikym\nkobližka — #21 No mě to teda rve žíly\ndenkas — #20 Mě je to teda upřímně fuk.\nkobližka — #19 ekleinovka — #18 Nebaví se snáma\nekleinovka — #18 Máš to marný,máš to marný,máš to marný.....tenhle tajemný Fantomas neodpovídá....\nhardman — #9 Takže jsi rodu ženského\nBez očního krému ani ránu\nTrefa:i kdyz jsem stara,tak tech vrasku tolik nemam.a pak nosim cele dni bryle.tak zadne stiny a nic podobneho.\nStačilo by nečučet tolik do monitoru a možná by to bylo lepší . Už aby se dalo dělat na zahradě, tam zase trochu splasknu\nvrásky mají své kouzlo\nna komentář reaguje violik — #29\nrennina — #5 souhlasím\nzatim zadne pripravky nepouzivam,bylo by dobre kdyby ty pripravky opravdu pomahaly.za mlada s tim nemate zadne problemy,ale ve stari je prece jenom ta kuze uz jina.\nUž jste byli letos na horách, nebo čekáte na sníh? Také milujete vykutálené Fidorky jako my? Fidorka Hořká s citronovou příchutí se skvěle hodí do kapsy od bundy, třeba když míříte lanovkou na kopec. 112


Témata - Petr Sirotka\nZemské digitální vysílání (DVB-T) / Multiplex 4 - nejde\nZemské digitální vysílání (DVB-T) / Multiplex 4 nemá letní čas?\n« kdy: 03. 10. 2010, 17:33:13 »\nAž dnes (donedávna mi EPG v MUXu 4 nešlo) jsem si všiml, že je čas o hodinu pozadu. Nemá snad Telefonica letní čas, nebo je pozadu i za normálního času? Chybu v nastavení přijímače jsem vyloučil, protože je to u všech a pouze u 4. multiplexu.\nAnalogové vysílání / Prima z Ještědu


Kočárek pro dvojčata Smoby s autosedačkou\nSet kočárek pro dvě panenky Maxi Cosi & Quinny Smoby (rukojeť 65,5 cm) a autosedačka\nVýrobce: Smoby Kód: SM521590-3\nSmoby set hraček Maxi Cosi & Quinny tvoří kočárek pro panenky dvojčata a praktická autosedačka pro panenku. Hračky Maxi Cosi & Quinny tvoří spolu krásnou a praktickou soupravu hraček pro všechny malé holčičky, které se s láskou starají o své panenky. Set je proveden v krásné kombinaci tmavě růžové barvy s šedou a modrými detaily. Dítě si tak může užít dvojnásobnou radost z každé procházky, kde si může vzít rovnou dvě panenky nebo medvídky a při jízdě autem má pro panenku i bezpečnou autosedačku. Kočárek pro panenku i autosedačka jsou vhodné pro panenky s výškou 42 cm. Dopřejte radost z těchto kvalitních hraček i vaší princezničky.\nKočárek pro panenky dvojčata Maxi Cosi & Quinny Twin od renomovaného francouzského výrobce hraček Smoby je proveden v krásné kombinaci tmavě růžové barvy s šedou a s modrými detaily. Kočárek pro panenky je určen pro každou panenku s výškou 42 cm. Kolečka kočárku jsou gumové. Přední kola jsou od sebe vzdáleny a tak dítě snadno manévruje s kočárkem do stran, a s lehkostí překonává i překážky na cestě. Přední kola se otáčejí o 360 stupňů, jsou velmi tiché. Kočárek má pevnou kovovou konstrukci v kombinaci s plastem, je lehký a zároveň stabilní. Panenka má bezpečnostní pás, aby nevypadla. Výška ručky od země je 65,5 cm. Má realistický vzhled jako opravdový kočárek pro děti.\nDětský kočárek pro panenku Smoby Maxi Cosi & Quinny je pohodlný, a plastové sedadla jsou potaženy speciálním textilem. Kočárek mě dvě polohy, sedadlo můžete otáčet tak, že panenky sedí buď tváří k holčičce, nebo zády, tedy ve směru jízdy. Krásný moderní sportovní kočárek, velmi pěkná verze kočárků jaké používají maminky. Pro holčičky, které rádi vozí své panenky, se s tímto kočárkem vyhrají dlouhá léta. K čištění tkaniny používejte pouze houbičku lehce navlhčenou ve vodě. Kočárek pro dětskou panenku je kvalitní francouzský výrobek, vyrobený s citem pro francouzský design, s pevnou kovovou konstrukcí, v kombinaci s odolnými plasty. Plastový materiál je kvalitní a sametový na dotek. Je to realistická replika opravdového sportovního dětského kočáru a autosedačky.\nAutosedačka pro panenku Maxi Cosi & Quinny Smoby růžovo-modrá\nDětská autosedačka Smoby Maxi Cosi&Quinny je unikátní hračka, která dodá hře s panenkou realistický rozměr. Dětská autosedačka se běžně používá během cestování, aby panenka byla v bezpečí a snadno se přenášela. Děti rádi přenášejí svou panenku autem, v praktické autosedačce pro panenku, aby si ji mohli vzít všude s sebou. Autosedačka pro panenku je potažená kvalitním odnímatelným textilem, mě polohovatelnou rukojeť, a ze zadní strany je malý úložný prostor s bleděmodrými dvířky na odkládání hraček a jiných drobností. Perfektní produkt, pokud chce dítě dělat věci jako máma. Panenka má bezpečnostní pás, světle modré barvy, aby nevypadla. Má ergonomicky tvarovanou ručku, ideální pro děti od 3 let.\nDěti milují hru s panenkou, rádi ji koupi, převlékají, krmí, uspávají nebo kočárku. Kočárek i autosedačka pro panenku je skvělý doplněk, pro každou malou princeznu, která chce svou panenku vzít na procházku, či přenést kamkoli. Produkty Smoby mají vysokou kvalitu, a jsou držitelem evropských certifikátů kvality. Hra s dětskou panenkou je pro děti důležitá i při rozvíjení komunikačních a jazykových dovedností. Smoby je renomovaná francouzská značka, která se zabývá výrobou kvalitních hraček ze zdravotně nezávadných materiálů. Tento úžasný set hraček Maxi Cosi & Quinny pro panenku přichází v cenově výhodné nabídce, proto neváhejte a pořiďte ho svým ratolestem. Skvělou soupravou hraček potěšíte každou malou princezničku.\nRozměry produktu 39*52*66 cm, 31*47*35 cm


Hmongové v Laosu a Vietnamu\nÚvod > Hmongové, život mezi mlýnskými kameny\nHmongové, život mezi mlýnskými kameny\nPřestože Hmongové nepatří k největším minoritám ve Vietnamu, jistě patří k nejvýraznějším. Překrásné oděvy žen, které nosí i při práci na poli, zaujmou každého turistu. Ve Vietnamu je přes 50 různých menšin které žijí s vlastní kulturou, mají vlastní jazyk, některé i vlastní písmo. Ve Vietnamu se s menšinami nejvíce setkáte na severu Vietnamu, ale menší komunity jsou i ve středním a jižním Vietnamu.\nHmongové jsou známí ale nejenom překrásnými oděvy žen, ale také svojí historií, která byla více než turbulentní. Byli nuceni k neustálé migraci, nasazovali životy ve válkách a po jejich skončení si ještě museli vypít hořký pohár do dna. Často s totiž přidali na „blbou stranu“.\nHmongové neměli nikdy lehký život. Po staletí žili i autonomně v odlehlých oblastech Číny s jedinečnou kulturou. Na přelomu 18 a 19 století se začali dostávat do konfliktů s Číňany což vedlo k velkým povstáním Miao (1795–1806) a povstání Taiping (1850-64). Následoval exodus do hornatých oblastí jihovýchodní Asie. Laosu, Vietnamu, Thajska a Barmy.\nNevíce Hmongů odešlo do Laosu ale ani tam nenašli spokojený domov. Francouzi nebyli populární jako dobří kolonizátoři a první co dělali, že zatěžovali obyvatele velkými daněni a nejinak tomu bylo s Hmongy.\nBěhem Druhé světové války bojovali v Laosu i Vietnamu s Japonci dvě frakce. Francouzi a s nimi souznějící místní obyvatelé a tvořící se komunistické hnutí. Mezi Hmongy tato doba byla spíše známá jako Japonská válka. V Laosu většina Hmongů zůstala loajální k Francouzům, ve Vietnamu tento poměr takový nebyl. V Laosu se několik hmongských vůdců dostalo od vlády a ve válce se dokonce hmongské síly významně podílely na osvobození krále v Luang Prabangu, zadržovaném japonskými silami.\nNa konci Druhé světové války se Francouzi ve Vietnamu i Laosu pokusili znovu získat kontrolu nad svými bývalými koloniemi v jihovýchodní Asii a byli ostře vymezeni proti komunistickým osvobozeneckým silám bojujícími za nezávislost podporovanými Číňany ve. Mnoho Hmongů bylo zataženo do nové války, která zachvátila celý region. Během známé bitvy v Dien Bien Phu ve Vietnamu v roce 1954 bylo z Laosu odesláno asi 500 hmongských vojáků na pomoc Francouzům. Jak známo, ve Vietnamu po tomto dni komunistická vláda zcela ovládla sever s následným rozdělení země na 17 rovnoběžce a Hmongové byli již zcela mimo hru. Jinak tomu bylo ale v Laosu, kde se Hmongové stali ještě aktivnější ve vládě, který si i po této bitvě ve Vietnamu udržel královskou moc. Byli přesvědčeni, že tak dosáhnou větší autonomie na rozdíl od soužití s komunisty.\nV Laosu ale sílící levicové hnutí Pathet Lao, podporované Vietnamem ke stabilitě vlády nepřidalo. Došlo k několika státním převratům. Snaha o uchopení moci nově vzniklou komunistickou stranou byla extrémní a tak začali Američané na svých základnách v Thajsku cvičit vojáky z hmongských komunit, kteří lépe znali terén a uměli se pohybovat v džungli. Navíc na rozdíl od Američanu Hmongové byli hůře rozeznatelní jako nepřátelé. Velitelem Hmongů se stal pověstný hmongský generál Vang Pao.\nAmeričané pomohli sestavit skutečnou hmongskou armádu. Jak známo tato válka byla vleklá, na jedné straně USA, na druhé straně Čína a SSSR a tudíž nemohla mít vítěze. Výsledkem byli mrtví a zase mrtví. Pouze ve dvou nejhorších letech války ve Vietnamu a Laosu bylo zabito 18.000 hmongských vojáků. Do roku 1969 se ale hmongská armáda rozšířila až na 40.000 mužů, stále byli rekrutováni noví a noví, nahrazujíc padlé. Ke konci války 30% nových vojáků tvořili chlapci mladší 16 let. Zbylí byli naopak starší 45 let. Kde byli ti mezi nimi? Mrtví.\nPo tom, co se v roce 1973 pod tlakem veřejného mínění se Američané rozhodli odejít z této války bez konce, byl Laos rozdělen podobně jako Vietnam na dvě části, ale stejně jako ve Vietnamu komunisté postupně dobyli celý Laos.\nJenomže podobně jako my známe z poválečného pohraničí, Sudet, pro ty, co byli na straně Francouzů a Američanů, začaly krušné chvíle to především v Laosu. Po svržení laoské monarchie zahájil Pathet Lao agresivní kampaň za zajetí nebo zabití vojáků a rodin Hmongů, kteří se postavili na stranu USA (CIA). Tisíce Hmongů byli evakuováni nebo sami uprchli do Thajska. Ale tisíce se nevzdali, uprchli hluboko do džungle, kde vytvořili hnutí bojovníků za svobodu Chao Fa a Neo Hom. Mnoho mužů se znovu chopilo zbraní aby chránili své rodiny. Více jak 120.000 Hmongů se stalo uprchlíky ve svojí domovině. Do převýchovných táborů bylo v sedmdesátých letech internováno až 30 tisíc lidí.\nNásledně byl Hmongům poskytován v mnoha zemích politický azyl a dnes se setkáváme s hmongskými komunitami v USA, Francii, Kanadě, na Novém Zélandu a také ve Francouzské Guyaně.\nV Thajsku také našel první útočiště i generál Van Pao se zbytkem armády, především důstojníky a jejich rodinami.\nSmutné také je že na základně dohody mezi Thajskem a Laosem začalo Thajsko Hmongy vracet tam, kam nechtěli a kde je nečekalo nic dobrého.\nSčítání lidu z roku 2010 zaznamenalo ve Spojených státech více než 260 000 Hmongů. Více než 66 000 z tohoto počtu žilo v Minnesotě, většina z nich v Twin Cities nebo v jejich blízkosti – největší městská populace Hmongů v Americe.\nGenerál Vang Pao zemřel v roce 1969 v Kalifornii jako farmář, jako mnoho tamních Hmongů\nAle ani to není konec. Hmongové, zvyklí na drsný život v divočině, se neuměli přizpůsobit komerčnímu životu v USA. Začaly tam vznikat bandy, gangy, které začaly terorizovat ostatní včetně svých soukmenovců. Velmi dobře je toto zobrazeno ve vynikajícím filmu Grand Torino s fenomenálním hercem Clintem Easwoodem.\nV současné době je situace téměř stabilizovaná, Vietnam má programy na podporu menšin. Paradoxně je ale dnes těžší získat informace o současných vztazích na rozdíl těch historických.\nPřestože Hmongové nepatří k největším minoritám ve Vietnamu, jistě patří k nejvýraznějším. Překrásné oděvy žen, jazyk a některé i písmo. Ve Vietnamu se s menšinami nejvíce setkáte na severu Vietnamu, ale menší komunity jsou i ve středním a jižním Vietnamu.\nHmongové jsou známí nejenom překrásnými oděvy žen, ale také svou velice turbulentní historií. Byli nuceni k neustálé migraci, nasazovali životy ve válkách a po jejich skončení si ještě museli vypít hořký pohár do dna. Často se totiž přidali na „nesprávnou stranu“. Tento článek nepopisuje Hmongy jako etnikum (květinkoví, bílí, červení...), ale zaměří se na nedávnou historii.\nHmongové neměli nikdy lehký život. Po staletí žili autonomně v odlehlých oblastech Číny s jedinečnou kulturou. Na přelomu 18. a 19. století se začali dostávat do konfliktů s Číňany, což vedlo k velkým povstáním Miao (1795–1806) a povstání Taiping (1850-64). Následoval exodus do hornatých oblastí jihovýchodní Asie - Laosu, Vietnamu, Thajska a Barmy.\nNevíce Hmongů odešlo do Laosu ale ani tam nenašli spokojený domov. Nepopulární francouzská koloniální vláda zatěžovala obyvatele velkými daněni a nejinak tomu bylo s Hmongy.\nBěhem Druhé světové války bojovali v Laosu i Vietnamu proti Japoncům dvě frakce. Vedle Francouzů a s nimi sympatizujících místních obyvatel to bylo také formující se komunistické hnutí. Mezi Hmongy je toto období známé spíše jako Japonská válka. Většina laoských Hmongů zůstala loajální k Francouzům, ve Vietnamu byl poměr jiný. Hmongské síly v Laosu se významně podílely na osvobození krále v Luang Prabangu, zadržovaného japonskými silami, a několik hmongských vůdců se stalo členy vlády.\nNa konci Druhé světové války se Francouzi ve Vietnamu i Laosu pokusili znovu získat kontrolu nad svými bývalými koloniemi v jihovýchodní Asii a ostře se vymezovali proti levicovým osvobozeneckým silám bojujícím za nezávislost, které podporovala Číňa. Mnoho Hmongů bylo zataženo do nové války, která zachvátila celý region. Během známé bitvy v Dien Bien Phu ve Vietnamu v roce 1954 bylo z Laosu odesláno asi 500 hmongských vojáků na pomoc Francouzům. Jak známo, ve Vietnamu po tomto dni komunistická vláda zcela ovládla sever s následným rozdělení země na 17 rovnoběžce. Hmongové se tak ocitli zcela mimo hru.\nJinak tomu bylo ale v Laosu, který si i po bitvě ve Vietnamu udržel královskou moc a kde se Hmongové stali ještě aktivnějšími součástí vlády. Byli přesvědčeni, že tak dosáhnou větší autonomie než za pomoci komunistů.\nAvšak sílící levicové hnutí Pathet Lao podporované Vietnamem ke stabilitě vlády nepřidalo. Došlo k několika státním převratům. Snaha o uchopení moci nově vzniklou komunistickou stranou byla extrémní a tak\nzačali Američané na svých základnách v Thajsku cvičit vojáky z hmongských komunit, kteří lépe znali terén a uměli se pohybovat v džungli. Navíc na rozdíl od Američanů Hmongové byli hůře rozeznatelní jako nepřátelé. Velitelem Hmongů se stal pověstný hmongský generál Vang Pao.\nAmeričané pomohli sestavit skutečnou hmongskou armádu. Jak známo, nastala vleklá válka s USA na jedné straně a na druhé straně s Čínou a SSSR, která nemohla mít vítěze. Výsledkem byli mrtví a zase mrtví. Ve dvou nejhorších letech války ve Vietnamu a Laosu bylo zabito 18 000 hmongských vojáků. Do roku 1969 se ale hmongská armáda rozšířila až na 40 000 mužů, stále byli rekrutováni noví a noví, nahrazujíc padlé. Ke konci války 30% nových vojáků tvořili chlapci mladší 16 let. Zbylí byli naopak starší 45 let. Kde byli ti mezi nimi? Mrtví.\nPo tom, co se v roce 1973 pod tlakem veřejného mínění Američané rozhodli z této války bez konce odejít, byl Laos rozdělen podobně jako Vietnam na dvě části, ale stejně jako ve Vietnamu komunisté postupně celou zemi dobyli.\nJenomže jako to známe z poválečného pohraničí, Sudet, pro ty, co byli na straně Francouzů a Američanů, začaly krušné chvíle a to především v Laosu. Po svržení laoské monarchie zahájil Pathet Lao agresivní kampaň za zajetí nebo zabití vojáků a rodin Hmongů, kteří se postavili na stranu USA (CIA). Tisíce Hmongů bylo evakuováno nebo sami uprchli do Thajska. Další tisíce se odmítly vzdát - uprchli hluboko do džungle, kde vytvořili hnutí bojovníků za svobodu Chao Fa a Neo Hom. Mnoho mužů se znovu chopilo zbraní, aby chránili své rodiny. Více jak 120 000 Hmongů se stalo uprchlíky ve svojí domovině. Až 30 tisíc lidí bylo v 70. letech internováno do převýchovných táborů. Tvrdé potírání Hmongů bylo tako zdůvodňováno jejich aktivní účasti v produkci opia.\nNásledně byl Hmongům poskytován v mnoha zemích politický azyl a dnes se setkáváme s hmongskými komunitami v USA, Francii, Kanadě, na Novém Zélandu a také ve Francouzské Guyaně. Na obrázku scházející se hmongští veteráni v USA.\nV Thajsku (později se přesunul do USA) také našel útočiště i generál Van Pao se zbytkem armády, především důstojníky a jejich rodinami.\nSmutné také je, že na základně dohody mezi Thajskem a Laosem začalo Thajsko Hmongy vracet tam, kam nechtěli a kde je nečekalo nic dobrého.\nSčítání lidu z roku 2010 zaznamenalo ve Spojených státech více než 260 000 Hmongů: přes 66 000 z tohoto počtu žilo v Minnesotě, většina z nich v Twin Cities nebo v jejich blízkosti, kde je největší městská populace Hmongů v Americe.\nGenerál Vang Pao zemřel v roce 2011 v Kalifornii jako farmář, stejně jako mnoho tamních Hmongů\nAle ne všichni Hmongové si žijí svůj americký sen. Někteří z nich, zvyklí na drsný život v divočině, se neuměli přizpůsobit komerčnímu životu v USA. Začaly tam vznikat bandy, gangy, které terorizovaly ostatní včetně svých soukmenovců. Velmi dobře je toto zobrazeno ve vynikajícím filmu Gran Torino s fenomenálním hercem Clintem Easwoodem.\nV současné době je situace téměř stabilizovaná a Vietnam má programy na podporu menšin. Paradoxně se však dnes informace o vzájemných vztazích shánějí hůře než ty historické.\nJeden z hlavních zdrojů https://www.mnhs.org/hmong/hmong-timeline\nPokud vás to zaujalo klikněte na like, potěšíte, že jsem to nestudoval jenom pro sebe.\nVíce o Hmon gách a jejich kultuře


Kratší pracovní doba v Česku nemusí lidem přinést úlevu, varují ekonomové - Aktuálně.cz\nStudie Raiffeisenbank reaguje na kampaň za kratší pracovní dobu, kterou na jaře spustily odbory.\nPraha - Průměrná týdenní pracovní doba v ČR mírně klesá, loni se snížila na 41,1 hodiny proti 42 hodinám v roce 2003. Zatímco zaměstnanci odpracovali v průměru 39,3 hodiny týdně, podnikatelé 44,1 hodiny. Vyplývá to ze studie Raiffeisenbank, podle které úřední snížení pracovní doby není nástrojem pro snížení nezaměstnanosti, ale naopak může přispět k poklesu ekonomiky.\nZ historických příkladů podle analytičky banky Heleny Horské vesměs vyplývá, že zkrácení pracovní doby nemusí nutně snížit nezaměstnanost. Například Francie se v roce 2000 na vrcholu svého ekonomického cyklu rozhodla zavést 35hodinový pracovní týden, o kterém se tam polemizovalo přes dvě desetiletí.\n"Nová legislativa bohužel přinesla mnoho možností na právní kličky a společnosti tak místo nabírání nových lidí znovu raději platily svým zaměstnancům přesčasy, i navzdory vyšším mzdovým nákladům," podotkla Horská.\n"Stát by sice neměl bránit lidem nabírat si další úvazky navíc. Ale pokud v reálném světě legislativně upravené snížení pracovní doby doopravdy nevede k tomu, že lidé pracují méně, pak se pozitivní teoretické dopady na životní pohodu, produktivitu práce, stárnutí populace, emancipaci žen, příjmovou nerovnost, životní prostředí a nehodovost míjí účinkem," dodala Horská.\nV ekonomicky vyspělých zemích se pracuje v průměru šest až osm hodin denně. Například v Nizozemsku to je 30 hodin týdně, v Řecku a Izraeli 41 hodin. V souvislosti s masivní automatizací a robotizací se hovoří o výrazném zkrácení pracovní doby a splývání pracovní doby s volným časem.\nekonomika Aktuálně.cz pracovní doba finance práce zaměstnání


Dovolená v Chorvatsku autem, lze ušetřit na benzínu správným tankováním? - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Cestování autem na dovolenou a do zahraničí > cesta autem > Dovolená v Chorvatsku autem, lze ušetřit na benzínu správným tankováním?\nMá smysl plánovat dovolenou podle toho, kolik a kde stojí litr pohonných hmot? Určitě, pokud je rozpočet jedním z vašich rozhodovacích aspektů nebo máte-li automobil s velkou spotřebou. Pokud bychom se podívali na to, kam jet, čistě jen optikou ceny paliva, tak pokud máte benzínový motor a tankujete Natural, měli byste, s nadsázkou řečeno, vyrazit do Bulharska.\nPrávě cesta přes Maďarsko a Rumunsko, a posléze Bulharsko, vychází v přepočtu na litr benzínu nejlevněji. Pokud vezmeme za výchozí bod průměrnou cenu Naturalu v ČR, tedy 30,35 Kč, tak v Maďarsku je o chlup levnější a to 30,09 Kč, v Rumunsku pak zaplatíte za litr Naturalu 27,2 Kč a v Bulharsku 27,13 Kč. Teoreticky, pokud natankujete v Čechách plnou, abyste přejeli dražší Slovensko (v průměru o cca 3 Kč na litru), tak pak vás cesta autem k moři vyjde relativně levně, tedy levněji než kdybyste jeli kamkoli jinam v Evropě.\nU nafty je situace o to lepší, že diesel je na sousedním Slovensku levnější než u nás, je to 29,04 Kč vůči tuzemským 29,44 Kč, takže opět – do Bulharska pojedete Octavií 2.0 TDI levněji než em-trojkou do Itálie či Švédska. Je tam jak dražší nafta, tak benzín, Itálie u obou typů paliva přijde nejdráže. Absolutním vrcholem u Naturalu je Nizozemsko s 40,52 Kč za litr, v Itálii je to rovných 40 Kč za litr, u nafty je nejdražší zmiňované Švédsko s 36,46 Kč, Itálie je na druhém místě s 36,09 Kč.\nPopulární Chorvatsko? Záleží kudy pojedete a jakým autem. Natural i nafta jsou v Rakousku levnější než v ČR, takže tam stále můžete tankovat bez ostychu, ve Slovinsku je pak nafta dražší o padesátník na litr než u nás, v Chorvatsku pak už o cca 1,5 Kč. U benzínu je pak rozdíl ještě markantnější, Slovinsko je dražší asi o o 2,50 Kč, v Chorvatsku za litr Naturalu zaplatíte o více než 3 Kč na litr v porovnání s ČR.\nObecně dražší jsou naši západní sousedé, o pětikorunu a více na litru Naturalu zaplatíme ve Francii, Německu, či Portugalsku, podobně to je i u nafty, tam rozdíl ale není tak velký, mluvíme o diferenci spíše v hodnotě cca 3 Kč na jeden litr dieselu. Zamyšlení pak lze uzavřít doplněním, že kromě Bulharska se pak „vyplatí“ cestovat na dovolenou do Pobaltí, Litva a Lotyšsko na tom jsou s cenou paliva lépe než ČR, naopak západ Evropy a sever, konkrétně Skandinávie, se pak cestovatelsky nevyplatí.\nVíce o tématu: automobilBulharskoČeskocesta autemchorvatskodieselitáliemaďarskomotorová naftanaftarady o autechŠkodaŠkoda Rapid


Prodej vilyPlzeň - Severní Předměstí, Boženy Němcové\nCena: 46.000.000,- Kč\nProdej rodinného domuPlzeň - Severní Předměstí, Boženy Němcové\nProdej ostatníPlzeň - Východní Předměstí\nExklusivně Vám nabízíme areál situovaný v centru Plzně v ul. Železniční. Areál stojí na pozemcích o celkové ploše 6048m2 a má celkovou užitnou plochu cca 2900m2 (z toho prodejna cca 300m2, část o ploše 2000m2 je skladovací, z nichž největší má 1000m2, 300m2 je plocha kanceláří v patře). Hlavním objektem je víceúčelová stavba do tvaru písmena „L“, jejíž většinu plochy zaujímají skladovací plochy s\nCena: 45.000.000,- Kč\nProdej stavební parcely, 58369m2Plzeň, Návětrná\nProdej pozemku k bydlení, 58369 m?, Plzeň\nCena: 40.858.300 Kč (700,- Kč za metr)\nProdej komer. účelyPlzeň - Černice\nCena: 32.837.200 Kč (2.200,- Kč za metr)\nProdej činžovního domuPlzeň - Vnitřní Město\nCena: 31.500.000,- Kč\nProdej činžovního domu, 940m2Plzeň - Jižní Předměstí, U Trati\nCena: 26.990.000,- Kč\nProdej hotelu, penzionuPlzeň\nCena: 22.999.000,- Kč\nProdej činžovního domu, 167m2Plzeň - Východní Předměstí, Buková\nProdej činžovního domu, 420 m2, Plzeň, Slovany\nCena: 22.000.000,- Kč\nProdej stavební parcelyPlzeň - Červený Hrádek, Rybízová\nNabízíme v jedné z nejlepších lokalit města Plzně - Červený hrádek dva pozemky o celkové ploše 14548 m2, na katastru vedených jako orná půda. Uzemní plán ale počítá se zástavbou rodinnými domky. S majiteli prostředního kusu jsem hovořil, jsou ochotni spolupracovat při zájmu někoho, kdo by tuhle lokalitu uchopil jako příležitost k zajímavé realizaci developerského projektu. Pro případné další bližš\nCena: 21.822.000 Kč (1.500,- Kč za metr)\nProdej restauracePlzeň - Jižní Předměstí, U Borského parku\nProdej restaurace a nebytových prostor 684 m2, Plzeň – Bory.\nProdej obchoduPlzeň, Zborovská\nProdej obchodního objektu, 1127 m?, Plzeň, ul. Zborovská\nCena: 17.200.000,- Kč\nProdej činžovního domu, 821m2Plzeň - Východní Předměstí, Guldenerova\nČinžovní dům v Plzni na Slovanech\nCena: 16.900.000,- Kč\nProdej ostatníPlzeň - Východní Předměstí, Guldenerova\nProdej ostatníPlzeň - Jižní Předměstí, Cukrovarská\nPředstavujeme k prodeji 2 stavebně propojené a průchozí domy na adrese Cukrovarská 8 a Plovární 4 v Plzni. Podívejte se na videoprohlídku a samostatnou stránku domů: cukrovarska-plovarni.cz Domy stojí v širším centru Plzně, asi 1,3 km od náměstí a v bezprostřední blízkosti zimního stadionu, v zástavbě ostatních domů. Výstavba proběhla přibližně před 100 lety. Domy jsou cihlové, mají opravenou\nCena: 16.500.000,- Kč\nProdej činžovního domu, 282m2Plzeň - Jižní Předměstí, Tylova\nReality 11 Vám zprostředkují prodej bílého činžovního domu v Plzni, ulice Tylova . Zastavěná plocha: 282 m2, zahrada: 202 m2, možný příjezd přes Korandovu ulici, první odbočkou vlevo přes chodník, jsou tam garáže a vrata se vstupem do zahrady, záměr: mělo se zde postavit 12 plechových garáží. Přízemí: 2x krámkek - nyní prostory nevyužité- uzavřeny, byty: 3x po 100m2\nProdej činžovního domu, 427m2Plzeň - Východní Předměstí, Božkovská\nProdej domu v Plzni, ulice Božkovská\nCena: 15.500.000,- Kč\nProdej výrobního objektuPlzeň - Severní Předměstí, Bělohorská\nZprostředkujeme Vám prodej víceúčelové nemovitosti s ubytovnou, podkrovním bytem, kancelářskými prostory a dílenským (či skladový) prostorem, s možností vlastního parkování. Součet celkově využitelných podlahových ploch budovy je 663 m2. Pozemek, který je aktuálně celý zastavěn, je veliký 440 m2, a mohl by být v budoucnu použit též jako stavební pozemek pro bytový dům o zastavěné ploše 440 m2 a čt\nProdej stavební parcely, 28042m2Plzeň\nProdej pozemku k bydlení, 28042 m?, Plzeň\nCena: 12.618.900 Kč (450,- Kč za metr)\nProdej zemědělské půdy, 33459m2Plzeň\nProdej pole, 33459 m?, Plzeň\nCena: 11.206.880 Kč (335,- Kč za metr)


SUITSUIT Caretta Soft S Hot Pink palubní cestovní kufr na 4 kolečkách 55 cm | Bagis.cz\nNacházíte se zde:Bagis.czKufryCestovní kufrySUITSUIT Caretta Soft S Hot Pink palubní cestovní kufr na 4 kolečkách 55 cm\nSUITSUIT Caretta Soft S Hot Pink palubní cestovní kufr na 4 kolečkách 55 cm značky SuitSuit. K zakoupení v obchodě Zarro.cz již za 1 274 Kč skladem - dodání do 3 dnů. Růžová barva produktu.\nKufry z kolekce Caretta se hodí do každé horní skříňky ve všech letadlech. Kufr je uzavíratelný zipem. Oba jezdce zipu mají očko pro pohodlné nasazení kódového nebo klíčového zámku. V přední části jsou dvě kapsy uzavíratelné zipem. Horní madlo je polstrované v barvě kufru. Kufr má lehký výsuvný systém s nastavitelnou výškou ve více polohách. Celý pojízdný systém je umístěn uvnitř kufru pod textilní podšívkou, aby nedošlo k poškození systému při přepravě, a je opatřen čtyřmi kolečky otočnými o 360°. Na vnitřní straně víka je kapsa na zip velikosti víka kufru. Tato velikost kufru je většinou leteckých společností akceptována jako kabinové zavazadlo. Cena je uvedena za 1 ks zobrazené velikosti S. Vlastnosti: - velikost S (small) - kabinové zavazadlo - materiál: 600D polyester - vnitřní rozměr: 47 x 35 x 19 cm - vnější rozměr: 55 x 36 x 21 cm = rozměry kufru včetně koleček a horního madla - objem: 31 l - hmotnost: 2,2 kg - doporučená nosnost 10 kg - výsuvný systém s nastavitelnou výškou ve více polohách - SUITSUIT ® značkový interiér, těsnící pásky a vnitřní kapsa - 4 kola pro velký komfort při užívání otočná o 360° Pokračovat ve čtení


Největší zábavou současnosti je vzpomínání na minulost – A2larm\nNejvětší zábavou současnosti je vzpomínání na minulost\nFanoušky Trainspottingu 2 jsou hlavně jeho tvůrci. Samotné pokračování známého flmu by kult nevytvořilo a ani se o to nesnaží.\nVojtěch OndráčekPavel Šplíchal 27.02.17\nVybíhat z obchodů s kradeným zbožím, abyste měli na fet, není nic pro muže ve středním věku. Místo po ulicích běhají na pásu v posilovně jako Mark Renton, nejslavnější filmová smažka všech dob, v první scéně druhého Trainspottingu. Nejlepší, co muž v letech může dělat, je vzpomínat na mládí. A to, i když vlastně není na co. Fanoušci a tvůrci Trainspottingu ale vzpomínat chtějí. Ikonický film podle románu Irvina Welshe v sobě moc mladistvého ani jakéhokoli jiného optimismu neměl. Postthatcherovská Británie, a konkrétně epidemie heroinu a AIDS ve Skotsku jako důsledek úpadku dělnické třídy, moc prostoru k optimismu nedávaly. Na mizérii, která Trainspotting zrodila a která nikdy úplně nezmizela, ale nikdo vzpomínat nechce. Na devadesátky se vzpomíná jako na pařbu a na Trainspotting jako na film z „dob, kdy jsme byli mladí“. Trainspotting 2 se tomu přizpůsobil a z nostalgie udělal svého hlavního dramaturga.\nDalší dávka kultu\nScénárista John Hodge a režisér Danny Boyle dokázali už v prvním díle vytáhnout z předlohy Irvina Welshe cool pasáže a přetavit epizodické historky z knížky do klipovitě vyprávěného, ale soudružného filmu. Hlášky jako „To je pěkně k hovnu bejt Skot, zasraná chátra zasraný země“ jsou přitom jen útržky delších úvah filosofujícího feťáka Rentona a při čtení by se daly klidně přehlédnout. Boyle v jedničce na plátno úspěšně převedl a rozvinul i Welshův humor a sarkastickou kritiku pozdního kapitalismu. Výrazný třídní rozměr Welshovy knihy se však ve filmu projevil jen obrazy vybydlených bytů a zdevastovaného sídliště. Na sídlištní mizérii hrdinové reagují jediným dostupným způsobem: herákem, rezignací a opovržením vůči všemu, co jim společnost může nabídnout.\nNa devadesátky se vzpomíná jako na pařbu a na Trainspotting jako na film z „dob, kdy jsme byli mladí“. Trainspotting 2 se tomu přizpůsobil a z nostalgie udělal svého hlavního dramaturga.\nKlipovitost, cit pro cool jazyk ani smysl pro humor neztratili tvůrci ani u druhého dílu. Je to opět jízda od první minuty. Hlášky, hudba a reminiscence na první díl udržují diváky v nábožném sledování kultu. Ale postavy už v dialozích nemají čas zabývat se ničím jiným než svými zpackanými životy. Periferie, na niž jsou odsunutí, už není tématem. Konverzace, ze kterých by bylo poznat, kdy a kde se příběh vůbec odehrává, nahradilo řešení vzájemných vztahů. Když Renton promlouvá do heroinem prosáklé Spudovy duše, vypadne z něj možná pointa toho, proč film vůbec vznikl. Problém není zbavit se závislosti, ale nahradit drogu něčím jiným. Původní Trainspotting vytvořil závislost a bylo potřeba dát si další dávku.\nScénárista Hodge se v případě dvojky inspiroval ve Welshově pokračovaní Trainspottingu, románu Porno, mnohem méně než v případě prvního dílu. Především změnil historii hlavního hrdiny Rentona. Zatímco v předloze je Mark relativně úspěšným majitelem hudebního klubu v Amsterdamu, ve filmu se jako absolvent kurzu účetnictví stal směšným pěšákem kapitalismu, navíc po drobné srdeční příhodě. Kvůli tomu na tom může být ve filmu úplně stejně špatně jako zkrachovalý provozovatel hospody Sick Boy a jen o trochu lépe než feťák Spud. Postavy jsou tak ve stejné situaci jako na konci prvního dílu, jen jsou o dvacet let starší. Jako by všichni byli celou dobu spolu s Begbiem ve vězení. Vynechání dvaceti let života pak usnadňuje zaměřit děj na vzpomínání, které je povýšeno přímo na součást děje. Spud začne shromažďovat staré fotky a sepisuje historky, z nichž zasvěcení poznají přímo původní Welshův Trainspotting. Spudovými historkami dojatý Begbie si pak staré dobré násilí z jedničky nadšeně přehrává. Celá scéna tak vypadá jako herecká příprava na natáčení předchozího dílu, jen se zestárlým hercem.\n„No future“ po dvaceti letech\nNic jiného než nostalgii ale po dvojce možná ani nikdo nechtěl. Už trailer ukázal, že dvojka je hlavně pro fanoušky. A těch je po světě dost. Pokračování filmu o lidech, kteří už tenkrát žili podle hesla „No future“ se odehrává ve vakuu, do kterého nemá skutečných dvacet let přístup. A tak nezbývá než recyklovat retro. Nevzpomíná se jenom na děj prvního filmu, ale v obrazech i na dětství hrdinů, čímž se nostalgické ladění celého filmu ještě posiluje. I mrtvý Tommy ve vzpomínkách dostane na plátně skoro tolik minut, jako jich měl zaživa v jedničce. A jestli dokáže bývalé smažky něco rozpálit stejně jako před lety, je to vzpomínka na George Besta, fotbalovou ikonu sedmdesátých let. Dnešek film charakterizuje snad jen neustálým běháním: Mark Renton běží na začátku na pásu a během filmu si stihne zdravotně zaběhat se Spudem, utíkat před Begbiem a nahý se probíhat se Sick Boyem.\nV klubu pak hrdinové paří na songy, které byly staré už v devadesátkách. Bavící se Renton, který v podobném klubu kdysi zvěstoval příchod nové generace, nových drog a nové hudby, popře sám sebe a spokojeně si užívá nostalgickou párty. Největší zábavou současnosti je totiž vzpomínání na minulost. Kdyby si na to chtěl náhodou duchovní otec celého Trainspottingu postěžovat, film ho umlčí rovnou dvakrát. Zase dostal roli a jeho alter ego prošlo očividným socioekonomickým vzestupem. Navíc je ve filmu v podobě spisovatele Spuda předobraz Welshe samotného.\nVe své snaze jít proti proudu času je film natolik poctivý, že vypráví důsledně pouze z pozice bílého muže. Ze sebejisté středoškolačky Diane, která před dvaceti lety dokázala při kouření haše s nadhledem zkritizovat Rentonovu generaci jako zahleděnou do minulosti, tvůrci udělali nudnou právničku, která se Rentonovi vlezle podbízí. Jediná ženská hrdinka Veronika tak má sice poslední slovo, ale končí ve zpustlém bulharském zapadákově. Po prvním filmu zůstal v divácích Rentonův úsměv a chuť někam vypadnout. Dvojka končí tím, že Renta zapadne zpět do svého dětského pokoje a pustí si hudbu svého mládí. Jako by se chtěl vrátit zpátky.\nAutoři jsou fanoušci Trainspottingu.\nIveta dokládá, že se české seriály zlepšily, Voyo je ale důsledně mainstreamové