Jeden řidič, desítka porušení | Pardubice ŽIVĚ\nSvitavsko – V pátek 10. června 2022 se svitavští dopravní policisté rozhodli zastavit a zkontrolovat řidiče, který jel vozidlem zn. Škoda Pick-up s připojeným nákladním přívěsem zn. Agados v Březové nad Svitavou v místní části Zářecí. Řidič však na jejich výzvy nereagoval a v jízdě pokračoval dál. Nakonec ho zradil bahnitý povrch, kde s vozidlem uvízl.\nPři kontrole policisté zjistili hned několik prohřešků. Orientační test na návykové látky byl u řidiče pozitivní na amfetamin/metamfetamin a lékařské vyšetření spojené s odběrem biologického materiálu odmítl. Dále policisté lustrací zjistili, že muž není vlastníkem žádné skupiny řidičského oprávnění a navíc má aktuálně zákaz řízení motorových vozidel, který je platný až do srpna 2022. Nepředložil řidičský průkaz, osvědčení o registraci vozidla ani doklad o pojištění odpovědnosti celé soupravy.\n← Vyřazené postele z krajských nemocnic budou sloužit na Ukrajině\nOcenění Pardubického kraje získali paralympionik, vědec, hudebník, psycholožka a bunkrolog →


STROJMONT, s.r.o. - Skuteč - ABC Českého Hospodářství\nProvádění konvenčního a CNC obrábění, kovoobrábění, řezání laserem a frézování. Nabídka zámečnických a strojírenských prací. Provoz obráběcího centra.\nCNC obrábění, kovoobrábění, řezání laserem\tProvádění konvenčního a CNC obrábění, kovoobrábění, řezání laserem a frézování. Nabídka zámečnických a strojírenských prací. Provoz obráběcího centra.\nE-mail: info@strojmont.netWWW: www.strojmont.net\tKontaktní osoba\nMilan Hanus - Jednatel\nMobil: +420 774 259 945\tVladislav Novotný - Jednatel\nMobil: +420 774 259 946\tZařazení v katalogu


ARFA: Že by? Wu-han bylo první město na světě, plně pokryté sítí 5G. “Pandemie koronaviru a 5G může mít souvislost,” říkají vědci – a mimo jiné i herec Woody Harrelson. V Británii zapalují 5G věže – CZ 24 News\nSVĚT: Více než deset věží, vysílající signál 5G, bylo v posledních dnech zapáleno ve Velké Británii. Za útoky stojí občané, podle kterých 5G způsobuje šíření koronaviru. Toto podezření posiluje i fakt, že signálem 5G plně pokryté první město světa byl čínský Wu-han, považovaný za ohnisko pandemie.\nPodívejte se video z přednášky profesora Dr. Thomase Cowana (video jsme opatřili českými titulky).\n“5 G je zlo!” Dr. Thomas Cowan je viceprezidentem Asociace lékařů pro antroposofickou medicínu, zakládající člen správní rady nadace Weston A. Price Foundation. Přednáší po celých Spojených státech.\nProfesor Cowan upozorňuje, že když byly uvedeny do provozu radary, vypukla španělská chřipka (100 milionlů obětí). Uvádí více takových případů.\nDesítky útoků na věže 5G\nÚtoky na věže 5G začaly v Británii minulý týden v Liverpoolu a Birminghamu. Videa z útoků jsou každý den sdílena na sociálních sítích. Občané jsou přesvědčeni, že se virus, nebo něco jemu podobné, šíří signálem 5G.\nPřímý záznam útoku na věž 5G (30 vteřina)\nVideo, na kterém žena brání zaměstnancům telekomunikační společnosti při instalaci 5G zařízení sdílelo takřka 2,5 milionů uživatelů.\nRevoluce nese smrt?\nNová převratná síť 5G je v těchto měsících masivně zaváděna všude na světě, do vesmíru satelity jsou vypouštěny na šíření signálu.\nPodnikatel Elon Musk (SpaceX, PayPal, Tesla) dostal uprostřed karantény povolení od americké Federální komunikační komise (FCC) vypustit do vesmíru 12 tisíc satelitů na vysílání signálu 5G.\nStart Muskova 5G satelitu do vesmíru. Už již tam má přes 10 tisíc\nDo boje proti se 5G zapojují i celebrity. Herec Woody Harrelson (Larry Flint, Takoví normální zabijáci…) říká, že technologie 5G může mít vliv na epidemii koronaviru.\nNa Instagramu sdílel Harrelson studii Washington State University s názvem „Význam 5G v epidemii Koronaviru ve městě Wu-han v Číně“.\n5G vyvolává ten virus?\nObjevují se i úvahy, že došlo k záměrné záměně za virus, a látku, kterou vylučují lidské buňky bránící se záření. Velkým zastáncem této teorie ja například spisovatel David Icke, profesor Thomas Cowan mnoho dalších.\nSíť 5G je 10 x silnější než nynější 4G\nVazba mezi 5G a koronavirem není opřena o žádné důkazy. Právě tak ale nebyly provedeny patřičné výzkumy vlivu záření 5G na lidský organismus.\nTelekomunikační společnosti tvrdí, že je záření 5G bezpečné, společnosti facebook, twitter a youtube blokují zmínky a články o vazbě 5G a koronaviru. Mainstreamová média je označují za konspirační teorie.\nSíť 5G byla podle oficálních zdrojů úspěšně testována v jižní Koreji během zimních olympijských her. Tato země má přitom v boji proti epidemii koronaviru uspokojivé výsledky.\nJaký byl záměr pro rozšíření Koronaviru do celého světa – 4. část


Management incidentů - Rolken\nTady je to jednoduché – nejvhodnější využití managementu incidentů je v momentě, kdy detekujete, že se něco neobvyklého děje a získáte podezření, že jde o incident.\nLze postupovat dvěma způsoby. Pokud máte vlastní bezpečnostní operační centrum, můžeme poskytnout pouze doplnění kompetence, například na aplikační bezpečnost, ICS/SCADA a/nebo specifický protokol. Pokud vlastní bezpečnostní operační centrum nemáte, můžeme poskytnout pomoc při řešení incidentu od začátku až do konce.\nNa začátku určíme incident leadera a následně zjistíme, jestli se jedná o incident, jak je vážný a dohodneme další postup. Zjistíme, jestli došlo k napadení dalších aplikací a systémů nebo k úniku dat, a poskytneme technickou podporu vašim právníkům.\nIncident neodčiníme, ale minimalizujeme škody a neutralizujeme dopady.


GALERIE – Mrazivá příroda | Loupak.cz\nGALERIE – Mrazivá příroda\npostylka7 16. ledna 2021\nStát na hraně nebylo nikdy pravdivější. Neuvěřitelné, k čemu všemu se člověk v životě odhodlá. Mít odvahu, to nemá kde kdo. Nechte se inspirovat následujícími fotografiemi z mrazivé přírody. Nádherná příroda, odvaha a jiný pohled na svět, to vše vám nabízíme zde.\nPřed 4204 dny\nGALERIE - Příroda je krutá a děsivá #1


Přidej se, jestli máš TP také květen-červen 2011. - str. 583\nHolky, ještě dodatečně všem těm našim broučkům všechno nejlepší k narozeninám, zítra už předáme vládu červňátkům 🙂\n@germaine Také se přidávám s přáníčkem, ať nám dělají jen a jen samou radost 🙂 🙂 Mimochodem, to to zase uteklo 😞 , nedávno jsme slavili rok a za chvíli pofrčí do školky 😎 😎\nHolky jak to máte se sladkostma?Já si říkám že jsem poslední dobou dost povolila,proti tomu jaké jsem měla zásady.zvlášť teď když jsou všude DD a tam dostává bombon za bombonem.Ale doma u nás vedou více méně lentilky a nějaký gumový medvídci a to nám taky vydrží na dlouho protože ji nedám celý balík na posezení.Čokolády občas nějakou kinder a to jen proto že ji dostane.Ale včera mě dostala tchýně která ji ke DD donesla nutelu a dvě lízátka.dvouletýmu dítěti sklenice nuteli mi příjde dost.neříkam občas ji to máznout na rohlík k snídani,ale ona by jí to asi dala na posezení.Nakonec to dopadá tak že já se dřu při cvičení abych něco zhubla a pak se musím obětovat ve prospěch zdraví svého dítěte a sežrat to já 😃\n@badik Já taky povolila. Teď jsme dokonce pomocí gumi méďů a lentilek odplenkovali... A kdykoliv spí u našich, tak jí táta dělá ráno palačinky s marmoškou. Za bobka u nich dostává kinder vejce. A ani nechci vědět, kolik mi toho ještě nepřiznají... A švagrová jí teď na jedné oslavě zkrmila špekáčkem, zatímco jsem jí šla pro normální jídlo...\nJinak tu Nutellu, já teď dostala před 14i dny kilovku k narozkám... ehm... už není :-N :-x Jsem prase no.\nHolky, tak to Toník měl první čokoládu a víte kdo mu ji dal? naše paní doktorka 😃 😃 Jinak dostane občs knder mléčný řez. Bonbonky vůbec,mám strach aby mu to nezaskočilo a čokoládu dostal asi 3x. Jinak malej má stále plínu,pořád před nočníkem utíká 😞\njo tak co se týče plen tak se musím pochlubit.po obědě už spíme bez plíny 😎 ale i tak se během dne občas stane nehoda,zvlášť kakání nám dělá problém.ale bojím se že v noci bude spát s plínou navždy :-| přes den,hrozně málo pije a před spaním vypije flašku mlíka,takže většina čůrání nám výjde na noc 😞\nAgi je taky bez plenek přes den včetně spaní, auta, jesliček, prostě komplet, sice jen 2 týdny, ale bez nehod x-) Ale kakání jí taky ze začátku dělalo problémy. A ráno se budí se suchou plínou, akorát v noci se mi občas vzbudí na nočník, neboť před spaním ještě taky vycucne hrnek UM. A když k ní přijdu, že se má vyčůrat do plíny, tak odmítne... Počkám na pěkné počasí a zkusím bez plenky i na noc.\nTak u nás teda sladkosti NEEEE, na to já jsem ras 😃 😃 . Od malička dětem nic nedávám a když musí sladký i ty starší, tak peču zdravý buchty. Nějak mě k tomu donutily Adamovo alergie. Dost jsem to studovala a zjistila, že vše se vpodstatě odvíjí od těch Éček, bílé mouky , bílých cukrů a barviv, takže jak jen můžu peču zdravé pečivo a buchty . Amálka v puse ještě bonbon ani čokoládu neměla, tak doufám, že to ještě nějakou dobu vydrží. Od babiček nic nehrozí, páč ty zájem o vnoučata nemají, nekrmí je ani jim nic nepodstrkujou , takže v tomhle směru jsem kklidná 😃 . Jinak si nemyslete, že jsem nějaká bláznivá ženská, která seká dětem ruce, když sní něco nevhodnýho 😃 to ne, jen je mám naučený, co kdy mají jíst. Verča závodně sportuje, tak ta to studuje ještě víc. Jinak to vašim dětem faakkt přeju 🙂 🙂 🙂 . Je mi jasný, že i ty naše si občas dají, když jdou ze školy 🙂 . S nočníkem dost bojujeme. Amálka je prostě živel a nemá na nočník prostě čas. Snad to nějak přes léto vypilujeme. 😉 . Jinak jsem přestala právě kojit a tím jsme s mlíkem prostě skončili, nepije žádný, ani kdybych jí ho dávala snad v nanuku 😃 , tak jsem nasadila ještě jeden jogurt přes den a večer má kaši. Dle doktorky to stačí, tak doufejme, že jí časem nějaké zachutná 🙂\n@dostyna klid, nejsi v tom (ne)nočníkování sama, moje dítě je největší ostuda ze všech, 100% plínkař, co se dělá na nočníku a na WC, ví sice skvěle, ale jen teoreticky (všem nám to oznámí, co tam kdo šel dělat), sám se nevyčural! jinam než do plíny už snad půl roku :-| Takže já spoléhám na léto (jestli teda nějaké letos bude:-p), tchýně ho bude mít týden na chalupě až já budu v práci na výpomoc, sebere mu plenky a uvidí se, snad mu to docvakne, až ho přichytí přímo při činu a navede ho kam se to má dělat.\nAhoj holky, tak sladkosti u nás občas má...povolila jsem takový ty čokopiškoty, občas kousek čoko, semtam súšu, tak 4x měl Brumík, bonbony nee z těch mám taky strach...ale stále jedem na kukuřičnejch křupkách, ty mu jedou pořád.\nJinak moje máma mu semtam něco málo šoupne, ale většinou se ptá, jestli smí a tchyně se taky moc neangažuje, takže ji vidí málo...\nA z plenama taky ví, na co nočník je, když ho svlíknu a řeknu aby se vyčural, většinou to udělá, ale sám si neřekne nikdy a kadit? Pouze a jenom do plíny...ale nehrotim, taky čekam na léto, navíc je teď pořád nachcípanej, tak jak ho má člověk svlíknout a nechat nahatýho...\n@jana974 To jsi dobrá... upřímně závidím. Já si plánovala, jak tak do 3 let vydržím, ale podlehla jsem tlaku okolí. Já jí teda sladké nedávám, maximálně jednou za čas ochutná nějaký domácí koláč. A pak teda už 14 dní má haribo méďu nebo lentilku za nočník :-N Ale rodině už nemám sílu to zakazovat apořád dokola vysvětlovat. Přede mnou jí obvykle nic nedají, ale je mi jasné, že když tam nejsem, tak se nekrotí.\n@jana974 přidávám se k závistivcům že sis děti dokázala v tomhle vycvičit.já si taky plánovala být důslednější.zvlášť i pro to že s malou bojujeme co se týče jídla tak jsem ji nechtěla učit na blbosti,to by mi pak nejedla vůbec.\njá se bála že co se sladkostí týká jsem nepřející matka a nakonec jsem asi nejbenevolentnější =-) ovšem co se týče rodiny mého manžela tak tam pochopení v zákazu nenajdu,tam jsem za fůrii která malé nic nedopřeje.tchýně ji pořád i přes mé zákazy něco dává a ještě takovým způsobem že už nic nemůžu dělat 😞 někdy už z ní mám pocit že mi dělá naschvály.říkám si že je to jen má zaujatost,ale když pak určité situace popisuju nezaujatým taky říkají že jsou to naschvály.tak nevím jestli se ji spíš nesnažím omlouvat ]-( takže shrnutě když mi pro dvouleté dítě příjde nutela a chupa chups lízátko přehnané nejsem divná jo? s mojí mámou se sice na stylu výchovy taky moc neshodneme,ale co se týče stravy tak jo.naši raděj donesou ovoce než bombony.vůbec nevím co je to za móda nosit dětem sladkosti :-p\nještě dotaz.taky vám děti při večerním usínání už vymýšlejí?10x čurat,pomazlit,100x přikrýt......\n@badik Divná nejsi 😃 Jinak s těma ofukama u usínání jsem o tom zrovna psala do jedné diskuze 😃 Agi dneska několikrát čůrat, kakat, smrkat... pak že žízeň, tak jsem jí donesla zbytek mlíka, ona si dala jeden loček, nechala mě odejít... a jen jsem dosedla na gauč, tak začla volat, že jí mám utřít pusu, že je od mlíka!!!\n@aajda takže v tom nejsme sami :-p nejlepší je že se umí přikrýt sama,ale bude volat dokud to neudělám.když ji řeknu že už čurat nebude že teď čurala sundá si kalhoty i s plínou, což přes den nezvládá, a řekne že BUDE čurat.a když ji řeknu že mě to její vymýšlení nebaví takže pokud se nevyčůrá dostane na zadek (nebojte neudělám to 😉 ) tak ze sebe pokaždé aspoň trochu vyždímá,ale přes den když nechce čurat tak z ní nic nedostanu.prostě s náma ty děti pěkně cvičí.ale co by jsme pro ně neudělali že 😎\n@badik Mně ty ofuky začla Agáta dělat právě s odplenkováváním, myslím, že proto, že ví, že jí čůrání těžko odmítnu, když nevím, jestli fakt chce nebo ne. A ona je teda důsledná a říká si jen o věci, které sama neumí - z nějakého důvodu prostě sama z postele nevylézá, za což jsem ráda, že mi tu po nocích necamrá. Ale zas to znamená, že pro ní musím chodit a vodit jí k nočníku...\nJo a když se nevyčůrá, tak mi řekne - Mami promiň, jsem to spletla no. Nechci vlastně čůrat. :-p\nNavíc moc dobře ví, že nechci, aby budila Lukáše. Takže jí nenechám rozeřvat a rozvztekat.\nNo jsou to malé chytrolínky a pěkně si nás cvičí...\n@aajda a co Lukášek?je spavé miminko nebo dává zabrat?\n@badik Lukášek je zlatíčko, je trpělivý, Agi ho pořád mucká a on jí to trpí a ještě se na ní usmívá, skoro nepláče, krásně spí, v noci se jednou nakojí a okamžitě usne. Z jejich společného spaní jsem měla trochu obavy, ale jde jim to krásně, Agátka spí snad líp, než bez něj. Akorát se bojím, jak kolem třetího měsíce začínají být citliví na hluk, tak to ještě uvidíme, jak to půjde.\nJá můžu druhé dítko vřele doporučit. Dokonce mám pocit, že mám víc času, než jen s Agi 😃\n@aajda oni spí spolu v pokojíčku?tak to zní jak z pohádky co popisuješ 😃 já se hrozně bojím že druhý dítko bude uplakaný.Dorinka byla spavý miminko tak si říkám že nemůžu mít 2x stejný štěstí.zato teď je to divoška :-p ale aspoň víme že jí máme a že je zdravá 😎\n@badik To mi všichni taky říkali, že Agi byla hodná a tichá a krásně spala, tak že druhé mi to vynahradí 😃 A zatím je to Agi přes kopírák. Tak čekám, že mi to i vynahradí později, jako Agátka. Tiché milé miminko a pak pořádný šotoušek 😃\nA spí spolu od začátku a jeto super. Ani jednou nevzbudil jeden druhého...\nholky tady je nějak mrtvo 😞 napište nějaký nový drby.kdo je zase v tom a tak 😃\nAhojky, zrovna včera jsem nakukovala a nikde nikdo 🙂\nNo já chtěla druhý, ale asi to neklapne. Manžel nechce a navíc do toho teď onemocněl,bohužel je to chronické onemocnění ledvin,takže naprd 😞\nJinak náš malej je potvora. Huba mu jede neskutečně,ale před nočníkem utíká ikdyž dostane odměnu 😞 takže nás čekají plíny asi ještě nějaou dobu.\nAhoj holky, tak se dobrovolně přiznávám...čekáme potomka č. 2, zatím jsem na začátku a jsem totál KO...\n@germaine my taky x-) Ale já to snáším dobře, byla jsem na zač. trochu víc unavená...ale jinak dobrý.\n@elana Tak taky gratuluju, já jsem momentálně hodně unavená, jinak mi naštěstí nic není...\n@germaine tak jestli jsi hooodně na začátku, tak to může ještě přijít...nebo taky ne. Já těhotenství zvládám výborně, nikdy mi nic nebylo, ani nejmenší navalení atd. Prý se to hodně dědí-moje mamka byla taky pokaždé naprosto fit.\n@germaine @elana Holky gratuluju moc x-) A pro mě tedy bylo druhé těhotenství náročnější, vůbec jsem nechápala, jak jsem mohla to první v pohodě pracovat - blila jsem naprosto stejně a únava taky stejně šílená. Tak ať miminka rostou, vám ať je dobře a děti ať se těší na sourozence.\n@elana tak to gratuluji a tu pohodu závidím,snad až dojde na naše druhátko budu to mít taky takovej veget.s Dorkou jsem se vzpamatovala až tak v 6. měsíci,do té doby nic moc :-p\n@germaine tvrdíš že je to naposledy tak si to užívej se vším všudy 😃 ať je na co vzpomínat 😉\n@elana holciny moc gratuluju at vam je dobre! u nas tehu nehrozi v blizke dobe... musim najit praci a az potom budem resit, ani na to ted nemam myslenky, izulka je ted naprosto samostatna v plinach jidle i spani takze sem stastna a konecne si to zacinam uzivat.... doufam ze pak nebudu zhyckana a nebude se mi do dalsiho jit....\n@germaine @elana holky tak to gratuluji, ať jste zdravé a mimča rostou 🙂 no my to máme taktéž už potvrzené.... takže se vlastně taky přiznávám : D


Polovinu rulet a automatů v Česku provozuje desítka firem - Deník.cz\nPolovinu rulet a automatů v Česku provozuje desítka firem\nPraha - Více než polovinu rulet a hracích automatů v Česku provozuje desítka největších firem v oboru. Vyplývá to z přehledu povolených herních zařízení, který na svém webu zveřejnilo ministerstvo financí. Třicet procent trhu ovládají tři největší provozovatelé, SLOT Group, SYNOT TIP a BONVER WIN. Naopak sedm z celkem 65 firem v přehledu provozuje méně než deset přístrojů.\nMinisterstvo financí na webu uvedlo, že přehled zveřejnilo v reakci na meziroční několikanásobný nárůst počtu žádostí o informace vztahující se k počtům a umístění herních zařízení. Ministerský odbor Státního dozoru nad sázkovými hrami a loteriemi uvedl, že ke konci dubna bylo v Česku provozováno 61.512 technických herních zařízení včetně sázkových her v kasinu.\nNejvětším provozovatelem herních zařízení v Česku je karlovarská společnost SLOT Group s 6929 přístroji. Jejím majoritním akcionářem je podle výroční zprávy za předloňský rok Milutin Perič, který vlastní 80 procent akcií firmy.\nV pořadí největších provozovatelů následuje Synot Tip s 6431 herními zařízeními a Bonver Win s 5077 přístroji. Uherskohradišťský Synot Tip založil podnikatel Ivo Valenta, firmu nyní přes další společnosti ovládá firma registrovaná na Kypru. Předsedou představenstva ostravské společnosti Bonver Win je podnikatel Pavel Kulajta.\nČeši předloni prosázeli 126,8 miliardy korun\nÚstavní soud na začátku dubna svým krokem umožnil obcím lépe regulovat hazard na svém území, samosprávy budou moci videoloterijní terminály rušit dříve, než jim dosud zákon umožňoval. Ministerstvo financí následně oznámilo, že v návaznosti na ústavní nález zruší až 6000 videoloterijních terminálů, které tvoří většinu povolených herních zařízení. Počátkem letošního roku jich v Česku bylo 45.306, ministerstvo financí přitom videoloterijní terminály rušilo kvůli novele z roku 2011 ve velkém už loni.\nDvacet největších provozovatelů herních zařízení v ČR\nProvozovatel - počet herních zařízení k 30. dubnu 2013\nSLOT Group - 6929\nSYNOT TIP - 6431\nBONVER WIN - 5077\nmultigate - 3406\nAUTO GAMES - 3265\nNET and GAMES - 2855\nADMIRAL GLOBAL BETTING - 2755\nHELVET GROUP - 2597\nForbes Game - 2335\nVIKTORIAPLAY - 1998\nENDL+K - 1855\nCAMPA-NET - 1847\nGAPA GROUP - 1759\nTIPGAMES - 1421\nPlay games - 1406\nMASOX - 1287\nPetr Masojídek, a. s. - 1244\nMERKUR CASINO - 1132\nLucky Money - 1080\nKIMEX CASINO - 929\nČísla zahrnují technická herní zařízení včetně sázkových her v kasinu evidovaných bez rozdělení na technická a netechnická zařízení.\n8.5.2013 VSTUP DO DISKUSE 2


SilverStone CW01-WDR: skříň s oknem pro Raptora – Živě.cz\nAdam Vágner 20. listopadu 2006\nJe to už nějaký čas, co společnost Western Digital uvedla na trh speciální edici „prosklených“ disků Raptor X. S uvedením nových disků mělo přijít i několik „Raptor X certifikovaných“ skříní od výrobců jako C3Case, CoolerMaster, Lian Li či Silverstone. A proč certifikovaných? K čemu by byl disk s okýnkem zakutaný někde v kleci mezi ostatními, že? Skříň, ve které bude Raptor X vidět, musí dovolit namontovat disk horní plochou ke stěně, skrz kterou bude vidět. Většinou tak Raptor při montáži skončí na své boční stěně.\nNejinak je tomu i u novinky CW01-WDR (R=čtečka paměťových karet) společnosti SilverStone Technologies. Jde určitě o odvážný počin, Raptor X totiž asi nepatří k nejprodávanějším diskům. Když k tomu připočtete, jaký je poměr prodaných desktopů ve formátu HTPC ve srovnání s klasickými towery nejrůznějších velikostí, a kolik majitelů Raptorů X je touží osadit zrovna do domácího kina, možná vás napadne, že to někdo u SilverStonu nemá v hlavě v pořádku a podobné skříně se nemůže prodat víc než pár kusů.\nNa druhou stranu, kombinace disku Raptor X a skříně HTPC je natolik bláznivá a originální, že je velmi pravděpodobné, že bude mít jejich majitel unikátní počítač široko daleko.\nKonstrukčně vychází skříň ze starší LC18 (to je hliníková sympaťanda se sedmipalcovým dotykovým LCD za bezmála dvacet tisíc, kterou jste mohli vidět v naší invexové reportáži). Přední panel je vyrobený z hliníku, konstrukce skříně je z 1,5mm hliníkových plechů. Do skříně lze osadit až šest 3,5" disků v interních pozicích, dále má jednu externí 3,5" pozici a dvě šachty pro 5,25" mechaniky.\nMontáž Raptora X na místo, kde se u LC18 nacházel displej, je docela náročná, pokud chcete pod disky osadit ventilátory, můžete se nachystat, že budete muset odšroubovat celkem tři klece, ostatně - celý postup instalace najdete v pdf dokumentu Installation Guide na stránkách výrobce.\nDvojice 80mm ventilátorů ve dnu skříně u čela může ofukovat disky zespoda, teplý vzduch ze skříně odvádí dva 80mm větráky vzadu a ventilátor ve zdroji.\nPřední konektory jsou pozlacené. Ve skříni je zabudovaná čtečka dvaapadesáti formátů paměťových karet.\nSkříň má být u nás k dostání v průběhu listopadu za bezmála devět tisíc korun s daní.\nmaterial přední panel hliník, tělo 1,5mm hliník\nformát základní desky Standard ATX, Micro ATX\npozice pro mechaniky Externí 5,25" × 2\n3,5" × 1\nVnitřní 3,5" × 6\nsystém chlazení spodek 2 × 80mm nasávací ventilátor, 2050rpm, 21dBA\nzadní 2 × 80mm vyfukovací ventilátor, 2050rpm, 21dBA\notvory pro ventilátor na chladiči procesoru a zdroji\npřední I/O porty USB2.0 × 2\n1/ 4" audio jack × 1\n1/ 4" MIC jack × 1\nzdroj Optional standard PS2 (ATX)\nrozměry [mm] 425 (W) × 170 (H) × 443 (D)\nDalší listopadovou novinkou SilverStone je taktéž HTPC skříň GD01. Vyrábí se ve čtyřech variantách, s displejem nebo bez v černém i stříbrném provedení.\nZákladní konstrukce je z 0,8mm SECC ocelového plechu, hliníkový je pouze přední panel. Díky tomu je skříň o něco levnější, ale i tak se cena drží standardů SilverStone – téměř čtyři tisíce za verzi bez displeje a šest a půl tisíce za variantu s LCD a dálkovým ovládáním (model GD01MX) je pro našince stále ještě příliš vysoká, byť za slušnou skříň.\nOtvor v bočnici slouží stejně jako v prvním případě pro nasávání vzduchu pro chladič procesoru, na druhé straně pak pro nasávání vzduchu do zdroje v případě, že jej umístíte ventilátorem ke boční stěně.\nStejně jako v případě předcházející skříně je vybavena čtečkou paměťových karet, šesti interními pozicemi pro 3,5" mechaniky, (box na disky je navíc vystlaný materiálem pro snížení přenosu vibrací z disků na skříň), dvěma pozicemi pro 5,25" mechaniky a jednou 3,5" pozicí přístupnou zvenčí.\nmateriál Aluminum front panel, 0,8mm SECC body\nsystém chlazení přední 2 × pozice pro 92mm nebo 80mm ventilátor\nzadní 2 × 80mm ventilátor , 1800ot./m, 19dBA\nboční 1 × pozice pro 80mm ventilátor\npřední I/O Port USB2.0 × 2\nrozměry [mm] 430 (W) × 170 (H) × 430 (D)\nDiskuze (10) › Další článek: Ke stažení: nové verze WinDVD a Windows Media Player\nTémata článku: Hudba, filmy, seriály, Silverstone, Základní konstrukce, HTPC, Přední strana, Raptor, Pozice, Material, Černá varianta, Stříbrné tělo, Skříň


Ocenění excelence lidských zdrojů ve výzkumu (HR Excellence in Research Award - HRS4R) | Fyzikální ústav Akademie věd ČR\nOcenění excelence lidských zdrojů ve výzkumu (HR Excellence in Research Award - HRS4R)\nFyzikální ústav Akademie věd s potěšením oznamuje, že se uchází o udělení ocenění Evropské komise HR Excellence in Research Award (Ocenění excelence lidských zdrojů ve výzkumu). Ocenění HR Excellence in Research Award je prostředkem veřejného uznání pro výzkumné instituce, které vykázaly významný pokrok ve sladění postupů, které uplatňují v oblasti lidských zdrojů (HR), s principy stanovenými v Evropské chartě pro výzkumné pracovníky a kodexu chování pro přijímání výzkumných pracovníků.\nStrategie řízení lidských zdrojů v oblasti výzkumu (HRS4R) spustila Evropská komise, aby podpořila výzkumné instituce a investiční organizace při implementaci Charty a Kodexu do jejich zásad a postupů. Zásady Charty a Kodexu upřesňují role, odpovědnosti a práva výzkumných pracovníků a jejich zaměstnavatelů. Ústředním cílem je vytvořit pro výzkumníky atraktivní, otevřený a dlouhodobě udržitelný pracovní trh, který jednotlivým výzkumným pracovníkům zajistí stejná práva a povinnosti, kdekoli v Evropské unii pracují. Ve Fyzikálním ústavu Akademie věd by přidaná hodnota a výsledky implementace strategie měly být přínosem především pro výzkumné pracovníky. Implementace strategie přispěje k tomu, že ústav bude neustále usilovat o zlepšení zásad, postupů, výzkumného prostředí a podpory pro výzkumné pracovníky.\nAby ústav ocenění HR Excellence in Research Award získal, musí splnit následující kroky procesu HRS4R:\nInstituce provede vnitřní GAP analýzu, aby mohla porovnat své postupy se zásadami Charty a Kodexu.\nNa základě výsledků analýzy připraví akční plán, který povede k nápravě nedostatků v poskytování podpory a kariérního rozvoje pro výzkumné pracovníky.\nAnalýzu a akční plán předloží Evropské komisi, kde ji posoudí externí mezinárodní hodnotitelé. Jakmile jsou materiály vyhodnoceny jako vyhovující, může instituce používat logo HR Excellence in Research.\nAlespoň jednou za dva roky provede instituce sebehodnocení, aby posoudila pokrok a aktualizovala akční plán.\nMinimálně každé čtyři roky proběhne externí hodnocení. Externí hodnotitelé navrhují opatření, která musí instituce provést, aby ocenění udržela.\nVe Fyzikálním stavu Akademie věd byl proces implementace HRS4R spuštěn oficiálním schválením 40 principů Charty a Kodexu ředitelem ústavu 9. listopadu 2017. Proces HRS4R realizuje HR tým a Pracovní skupina pro HRS4R v rámci projektu„HR AWARD FZU – Zkvalitnění strategického řízení Fyzikálního ústavu AV ČR “. a podrobný popis naleznete níže (viz Dokumentace). Fyzikální ústav ustavil také Řídicí výbor, ve kterém je řada zainteresovaných osob a výzkumných pracovníků z celého Fyzikálního ústavu a který dohlíží na proces implementace. Seznam všech členů Řídicího výboru a Pracovní skupiny pro HRS4R je uveden níže.\nV uplynulém roce HR tým, Pracovní skupina pro HRS4R a Řídicí výbor dosáhly hmatatelných a měřitelných výsledků ve formě analýzy stávající situace a návrhu aktivních kroků, které povedou ke sladění postupů v oblasti lidských zdrojů uplatňovaných ve Fyzikálním ústavu s principy Charty a Kodexu. Proces začal podrobným průzkumem mezi zaměstnanci a GAP analýzou, na jejichž základě byl připraven na míru šitý Akční plán na následující dva roky. Akční plán, metodika a výsledky průzkumu jsou k dispozici níže v oddílu Dokumentace. Implementační fáze Akčního plánu započala ve 4. čtvrtletí roku 2018 s využitím již ustavených orgánů (Řídicí komise a Pracovní skupiny pro HRS4R) a Implementačních týmů. Implementační týmy odpovídají za implementaci čtyř oblastí témat z Akčního plánu, která se týkají záležitostí HR, interní komunikace, pracovních podmínek a PR (vztahů s veřejností). Členové Implementačních týmů a jejich úlohy jsou popsány níže v oddílu Dokumentace.\nGAP analýza a Akční plán byly Evropské komisi předloženy 5. října 2018. Ve vyjádření (EC Consensus Report) z 11. prosince 2018 Evropská komise ocenila péči, kterou jsme věnovali sladění postupů v oblasti lidských zdrojů uplatňovaných ve Fyzikálním ústavu se zásadami Charty a Kodexu. Hodnotitelé uvedli, že žádost splňuje většinu kritérií, a doporučili nám, abychom provedli několik menších úprav a do dvou měsíců žádost předložili znovu. Upravená žádost s aktualizovaným Akčním plánem byla Evropské komisi předložena 8. února 2019. Dne 26.4.2019 jsme obdrželi od Evropské komise ocenění HR Excellence in Research Award.\nVypsali jsme novou nabídku vzdělávání. Více informací na https://www.fzu.cz/kurzy-a-skoleni\nDne 26.4.2019 jsme získali ocenění HR Excellence in Research Award!\nMáte nějaký nápad, návrh nebo komentář k tématům projektu?\nZde můžete prostřednictvím anonymního dotazníku kontaktovat zástupce HR Award týmu s vašimi nápady, návrhy nebo komentáři.\nSurvey Methodology and Outcomes\nŘídící výbor, pracovní skupina HRS4R, implementační týmy\nSeznam členů Řídícího výboru:\nJméno Pozice Kategorie zaměstnanců\nRNDr. Michael Prouza, Ph.D. Ředitel FZÚ Vedoucí vědecký\npracovník – R4\nIng. Iva Babčanová Vedoucí\npersonálního a mzdového oddělení Administrativa\nIng. Jaroslav Bezděk Vedoucí sekce\nTechnicko-hospodářská správa Administrativa\nRNDr. Martina Boháčová, Ph.D. Zástupkyně vedoucího oddělení Vědecká pracovnice – R3\nIng. Jiří Červenka, Ph.D. Vědecký tajemník, VS Vedoucí vědecký\nRNDr. Antonín Fejfar, CSc. Zástupce ředitele, VO Vedoucí vědecký\ndoc. RNDr. Petr Kužel Ph.D. Vedoucí vědecký pracovník Vedoucí vědecký\nIng. Štěpán Potocký, Ph.D. Vědecký pracovník Vědecký pracovník – R3\nIng. Zdeňka Příhodová Vedoucí oddělení Administrativa\nLadislav Půst, Ph.D. Zástupce vedoucího sekce Administrativa\nVědecký pracovník - R3\nRNDr. Jiří J. Mareš, CSc. Zástupce ředitele\npro pracoviště Cukrovarnická, VS a VO Vedoucí vědecký\nIng. Roman Hvězda Zástupce ředitele pro projekty\nELI Beamlines a HiLASE, VS a VO Administrativa\nSeznam členů pracovní skupiny HRS4R:\nJméno Pozice v projektu Kategorie zaměstnanců\nIng. Lenka Černá HR koordinátorka Administrativa\nMgr. Dominika Jírová\t HR koordinátorka Administrativa\nBc. Olga Lakomá HR koordinátorka Administrativa\nMgr. Klára Daňková Koordinátorka vzdělávání\na mentoringu Administrativa\nMgr. Ilona Gottwaldová BPhil Isl Manažerka grantové kanceláře Administrativa\nBc. Milada Moudrá PR Manažerka Administrativa\nIng. Lucie Beránková\t HR koordinátorka Administrativa\nMgr. Pavla Novotná Projektová administrátorka Administrativa\nMgr. Ivo Svejkovský, MBA, Ph.D. Manažer pro mezinárodní spolupráci Administrativa\nMgr. Monika Hochmanová Koordinátorka vzdělávání\nMgr. Simona Dačeva HR koordinátorka Administrativa\nIng. Markéta Pávková HR koordinátorka Administrativa\nImplementační tým - Human resources:\n(témata: jednotný náborový a výběrový proces, kariérní rozvoj, hodnocení a vzdělávání zaměstnanců)\nLenka Černá Administrativní\nJiří Chudoba Vedoucí vědecký pracovník R4\nJiří Vackář Vědecký pracovník R3\nAlexander Kromka Vedoucí vědecký pracovník R4\nPetra Kšírová Vědecký pracovník R3\nOlga Lakomá Administrativní\nDominika Jírová Administrativní\nLucie Beránková Administrativní\nPetra Kratochvílová Administrativní\nIva Babčanová Administrativní\nMonika Hochmanová Administrativní\nChristelle Kadlec Vědecký pracovník R3\nKlára Daňková Administrativní\nSimona Dačeva Administrativní\nIng. Markéta Pávková Administrativní\nAnna Artemenko Vědecký pracovník R3\nImplementační tým - Pracovní podmínky:\n(témata: revitalizace pracovního prostředí, „měkké“ pracovní podmínky, gender balance)\nIgnacy Wolak-Sawicki Vedoucí vědecký pracovník R4\nOleg Heczko Vedoucí vědecký pracovník R4\nPetra Tomášková Odborný pracovník výzkumu a vývoje R1\nPetra Boháčková Administrativní\nPetr Kužel Vedoucí vědecký pracovník R4\nEva Mihóková Vedoucí vědecký pracovník R4\nMiloslav Klinger Doktorand R1\nMartina Toufarová Postdoktorand R2\nIvo Svejkovský Administrativní\nZora Ebermannová Administrativní\nOndřej Daneš Administrativní\nMartina Boháčová Vědecký pracovník R3\nAnna Lynnyková Postdoktorand R2\nMarijke Anna Spanjer Technický\nNatalia Podoliak Postdoktorand R2\nFilip Kadlec Vědecký pracovník R3\nAlice Hospodková Vedoucí vědecký pracovník R4\nImplementační tým - Public relations:\n(hlavní téma: rozvoj popularizačních aktivit)\nPavla Novotná Administrativní\nMichal Marčišovský Postdoktorand R2\nJaromír Kopeček Vědecký pracovník R3\nMartin Ledinský Vědecký pracovník R3\nOleg Lunov Vedoucí vědecký pracovník R4\nKateřina Brejchová Technický\nMilada Moudrá Administrativní\nRadek Kříček Administrativní\nMichael Vích Administrativní\nTeťana Ostapčuk Vědecký pracovník R3\nAndrew Taylor Technický\nIvana Víšová Doktorand R1\nAlena Bakalová Doktorand R1\nZdeňka Hájková Postdoktorand R2\nImplementační tým - Interní komunikace:\n(témata: etické aspekty práce vědců, atestační řízení, postupy při odvolání a stížnostech, zajištění dvojjazyčné komunikace ve FZÚ, účinná komunikace)\nJaroslav Cvach Vedoucí vědecký pracovník R4\nSilvia Sedláková Odborný pracovník výzkumu a vývoje R1\nJiří Oswald Vedoucí vědecký pracovník R4\nIrena Kratochvílová Vedoucí vědecký pracovník R4\nJosef Krása Vedoucí vědecký pracovník R4\nHana Waňková Administrativní\nJarmila Barešová Administrativní\nLadislav Půst Administrativní/Vědecký pracovník R3\nVyberte si své klíčové téma a přidejte se k implementačnímu týmu, velmi to uvítáme! Bližší informace: Ivo Svejkovský, svejkovsky fzu [dot] cz\nV souladu s Akčním plánem vydal FZÚ Etický kodex. Pro jeho úplně znění a podrobné informace o Etické komisi použijte odkaz Etická komise a Etický kodex.


Židovské muzeum má díla, jež ukradli nacisté. Bude je vracet? | Týden.cz\nŽidovské muzeum má díla, jež ukradli nacisté. Bude je vracet?\nŽidovské muzeum ve Vídni má ve své sbírce zřejmě stovky uměleckých děl, která ukradli nacisté. Napsal to list Der Standard, podle něhož by nejasného původu mohlo být až 500 děl a až 900 knih. List se odvolává na výsledky rozsáhlé kontroly sbírek, která začala v roce 2007. Ostatní rakouská muzea si sbírky prověřila už dříve.\nList zmiňuje například malby Jehuda Epsteina, který v roce 1935 emigroval do Jihoafrické republiky. O rok později svěřil 172 uměleckých děl do úschovy k průmyslníkovi Bernhardu Altmannovi. Ten Rakousko opustil v roce 1938, kdy zemi obsadilo nacistické Německo.\nVdova po Epsteinovi se po roce 1947 snažila po obrazech pátrat, ale marně. Některé se přitom podle listu později v Rakousku běžně objevovaly na aukcích.\nNěkterá Epsteinova umělecká díla jsou teď ve sbírce Židovského muzea, píše list. Odvolává se přitom na informace, které po mnoha urgencích získal právě od představitelů muzea.\n"Všechno, co bylo získáno nezákonně, by mělo být vráceno. Otálet s tím určitě nebudeme," potvrdila ředitelka muzea Danielle Speraová, která instituci vede od roku 2010. Speraová uvedla, že i když má muzeum napjatý rozpočet, v prosinci 2011 si poprvé najalo na částečný úvazek experta, aby u všech uměleckých děl zjistil původ.\nPředstavitelé rakouské židovské komunity, která své sbírky městskému muzeu trvale zapůjčila, podle novin v říjnu schválili, aby se Epsteinův obraz Italienische Landschaft (Italská krajina) a jedno další umělecké dílo v jiném muzeu vrátily malířovým dědicům, kteří teď žijí ve Velké Británii. Převoz uměleckých děl se může odehrát už tento měsíc.


Panelová filozofie « Pražská Češka\nbře11 by Mirka\nJsem nekonfliktní typ, to je jasný. Už jen proto, že konflikt komplikuje život a komplikace, to není nic pro mě, zjednodušovatelku všeho. Zjednodušovatelku tělem i duší.\nPřesto jsem se dvakrát během dvou víkendů ocitla v konfliktu. O víkendech mívám „na starost“ pět i šest dětiček někdy. A je to pro mě radost ohromná trávit s těmi moudrými bytostmi, od kterých se učím neustále, čas. Zvláště pak tenhle čas předjarní.\nDva prakticky identické parkové konflikty vznikly díky tomu, že dětičky vylézaly na skluzavku, tedy směrem vzhůru a to se nesmí. Všechno přeci má svůj řád a ze skluzavky se má klouzat, ne po ní vylézat směrem vzhůru.\nNikdy bych netušila, jak takové tatíky s fotoaparáty na vydutých pupcích dokáže takový čin vyvést z míry.\n„Všechno má svůj systém!“ rozkřikl se na mě muž, když viděl, jak se jeho rozčilovaní pobaveně usmívám. „Vy snad chodíte do krámu po střeše?“\nManželka přitakávala. Seděli tam vedle sebe, dva, pár. Pak vzali svého chlapečka, který i on se, tajně a chabě bez úspěchu, pokusil vylézt skluzavkou vzhůru a odešli směrem k domovu z panelů, po vyšlapané cestičce.\n← Divná nálada. Docela zajímavá, ale divná…\nJak na mravence? →\n25 comments on “Panelová filozofie”\njo jo hristove konflikty… ale ja jsem treba taky dite z panelaku…\nNo jo, generalizovat se nesmí.\nMy geniové, – Vojta, já a pár dalších, zásadně lezeme skluzavkou v protisměru. Ne že by se nám to líbilo, ale cosi nás nutí.\nSkromně musím podotknouti – jistou zásluhu na Tvém správném směru, MLV, připisuji i svojí maličkosti.\nPokud jde o mne, tak jsem možná tak ‚génius sebe-trýzně‘\nVšak proti skluzavce vždy!\nKu pramenům žízně….\nStrašlivé, když se jeden k pramenu doškrábe, aby zjistil…že vyschnul.\nTam kde pramení dobrá žízeň,\nTam také pramení dobrá duše,\nKterá – jakž známo aj psáno –\nDala bych si sklenku na Slunci…jenže zbyla mi dneska jen ta dobrá duše.\nZkusím tedy něco vymyslit…\nVčera u mě byla Madame L.\nTak mi taky trochu vyschnul….\nTen pramen mých minimalistických\n……………………… ‚finančních toků’….\n(Smajlíky – jak o mě známo aji mnou psáno – nesmajluju!)\n‚Mně‘, ‚Mně‘, ‚Mně‘ – do čerta s tím šestým pádem….\nJsem já to ale trubka skopovo-dubová, dubovo-skopová…\nS Vlastou Burianem bych se proto – z toho všeho pádování –\n‚Zmačkal a zahodil!‘\na proč by se nesmělo? pravda – lézt vzhůru, pokud se jiný pouští opačným směrem není suprčupr nápad – ale chybama se člověk učí. btw: vylézt obráceně je docela makačka..\nNo jistě – zásada číslo jedna – NIKOMU NEPŘEKÁŽET v jízdě dolů.\nděti na místních odložištích (a že jich tedy je – placů i dětí) soutěží kdo koho podjede; starší přešly o levl výš – kdo koho sundá.. třeba pán záviděl, že on už se nevlezá?\nMyslím že tihle týpci, pozoruju je v těch parcích, jsou celoživotně, dědičně snad nějak, zakomplexovaný a všechny svoje mindráky si léčí omamnou mocí, kterou jim dává postavení hlavy rodiny.\nA nad vším tím musí kralovat jasný ŘÁD. Je třeba se něčeho pevně držet! Nejlépe slepě, tak je to nejpohodlnější.\npravda – něco ten prázdný prostor mezi ušima zaplnit musí\nten kdo vylézá obrácene, dostane na budku nohama seshora se spouštějícího. první životní zkušenosti dětiček. tyhle hřišťové „konflikty“ jsou zajímavé. Některé děti se dohodnou, jiné si šlapou po hlavě. Když do toho vstoupí rodič tak veškeré učení rozbije.\nTo samé dělají i někteří páníčkové pejsků, jak jsem si všimla. Nevhodně zasahují do přirozených her a matou a ponižují tím svoje miláčky.\nJinak moje zkušenost – děti se dohodnou téměř vždycky. I ten nebohý, nevědomým otcem ponižovaný chlapeček, toužil tu skluzavku vylézt. Jenže kromě strachu z rodičovské reakce, chovaný v nevhodných peřinkách, neměl sílu ani v ručičkách a ani v nožičkách.\nKdyž jsem začala chodit s holkama na pískoviště a hřiště, pochopila jsem, že tam začíná boj dětí a někdy i matek. Pokud jde o banality, v poho..Ale..pokud máš dítě , kterému se vštěpuje, že nesmí na děti sypat písek a nijak ubližovat, a pak ho má na hlavě a v očích, zatímco jeho maminka se velmi baví, tím, jaký je to bojovník a vítěz, pak jsem mlčet nemohla..\nNěkdy je zasáhnout prostě třeba. Já zatím samé pozitivní zkušenosti…tedy až na ty ochránce systémů a řádů.\nA to mě překvapuje… já žila v domnění, že děti skluzavku běžně vylézají v protisměru 🙂 Alespoň u nás na hřišti to nikdy nikoho nepohoršovalo, až jsem se divila. Má první reakce totiž byla – „to ne, to se nedělá“ 🙂 Jako aby po ni dcerunka nedupala botama a tak. Jsem si myslívala, že na to existuje nějaké pravidlo a la jak nezničit skluzavku. Chyba lávky. Nic takového neexistuje a my už také v pohodě jezdíme, jak nás napadne :-))\nHm, už dvě vnoučata ze tří, a nebyla zdaleka osamocena v těchto jízdách, skončila v pískovišti pod sluzavkou. Kvůli klukovi se dcera netvářila moc nadšeně.ale jen chvíli, než zjistila, že pozdě bycha honiti :). Že byl odřený, to je běžný, taky sleduji, kolik stojí kopačky a jak rychle ty nohy rostou, hraje od školičkového fotbalu, od 4 let.Tedy skoro 3 roky a je dobrej. Ale když ho tam dali, nějak jsem nebyla nadšená,,\nAle měl z písku tak oteklý obličej,vypadal poněkud jinak. Že jsem se ho tehdy třiletého bála mámě ukázat. Měla na krajíčku a já teda bulela..Hojil se 14 dní, ale na hřiště jsem s ním směla:)\nCo vím zkouší to většina dětí a proč ne, když chtějí a vidí to u jiných.\nAkorát je potřeba si dát bacha, jestli nahoře nejede protijezdec a pak je přece jen brzdit radši dole..jednou to jede a nejede, a jindy sviští.\nMáš pravdu, jak se asi ten kluk může cítit, když si to taky nemůže zkusit..\nJá jsem nikdy nebyla „parková maminka“ ba dlouho ani parková babička ne, ale teď u nás pod lesem je přímo parkový ráj.\nAle hlavně taky – se šesti dětičkami odjet na chalupu není jen tak…potřebovali bychom autobusek.\nJá včera byla s Jardelem na fotbálku poprvé – to by bylo na celý článek….trenér křičel „Žórdy“ na čáru a Jardelek poletoval po hřišti jak noční motýlek a vůbec netušil která bije.\nJá taky netoužila být parková maminka, někam ven jsem musela. Na Klamovce jsme si postupně udělali takovou partičku, i s otci a bylo to fajn. Děti se na sebe těšily, my na sebe taky. A došlo i na jiné akce. Na Klamovce někdy i na to vínko, nebo chlapi pívo v zahradní restauraci, děti limonádičku. Starší děti vozily pod dohledem řvoucí mimča.\nMirko, ten můj malej fotbalista si na trávě poprvé tančil, tak musel oběhnout párkrát hřiště a myslel si, že to má za odměnu 🙂 Taky nevěděl, která bije.


Divadelní Londýn tradičně i netradičně: Shunt Vaults | Radio Wave\nShunt Vaults|foto:Press kit\nLondýn, město, které nikdy nespí. Ve dne i v noci proudí jeho ulicemi miliony lidí za prací i zábavou. Na kamenném nádvoří Covent Garden se setkávají zpěváci, performeři, artisté i hudebníci, kteří soutěží o pozornost diváků více či méně zajímavou podívanou. Legendární Drury Lane nepřekvapí tradičním programem komerčně úspěšných muzikálů typu Chicago nebo Billy Elliot. Oproti tomu tajemná sklepení starého londýnského podzemí nabízejí program vzdalující se jakékoli umělecké tradici a kýči.\nNedaleko London Bridge, ve stovky let starém sklepení se nachází multikulturní prostor Shunt, česky „odbočení“ nebo „výhybka“. Název centra v sobě nese vysvětlení pro umělecké i společenské dění, kterého se návštěvníci mohou každý víkend účastnit. Shunt je sdružení více jak dvanácti umělců. Ti chtějí v prostoru nazvaném Shunt Vaults prezentovat nejrůznější projevy současného alternativního umění, které zásadně vybočuje z tradičně vnímaného uměleckého proudu. Mezi chladnými cihlovými zdmi, v temných zákoutích a pod mohutnými obloukovými volutami našli své útočiště novocirkusoví artisté, herci, zpěváci, výtvarníci, filmaři i lightdesignéři.\nDivadelní Londýn tradičně i netradičně:\nV centru pracuje jako produkční manažerka i polská divadelní publicistka Ania Obolewicz, která vystudovala divadelní vědu na univerzitě v Krakově. Londýn vnímá jako významnou kulturní metropoli, kde jí Shunt umožnil intenzivní kontakt především s britským alternativním uměním. O své práci v centru říká: „Práci v Shunt jsem našla na internetových stránkách Arts Council Jobs. Vstupní pohovor byl úplně v pohodě a velmi neformální. Povídali jsme si o mé předchozí praxi, ale přišlo mi to spíš, jako bych se bavila s přáteli u skleničky v baru. Po interview mi Naum, náš hlavní manažer, ukázal prostor v Shunt a já si to místo úplně zamilovala. Od té chvíle mi bylo jasné, že tady chci pracovat. V Shunt se starám hlavně o marketing. Připravuju podklady pro propagaci centra a jeho programu. Komunikuju s ostatními institucemi podobného i jiného typu. Částečně jsem zodpovědná i za program. Oslovuju umělce a hodnotím nabídky, které nám různé soubory posílají. Někdy vybírám i filmy a návrhy instalací.“\nShunt Vaults|foto: Press kit\nNa Shunt je performativní už samotný prostor. Jeho podoba se pohybuje někde mezi troskami kostela a chrámovou kryptou. Jeho místnosti jsou obrovské a každá poskytuje jiné možnosti využití. Hlediště a jeviště jako dva oddělené prostory neexistují. Herci i hudebníci se proplétají mezi diváky a zapojují je do hry. Důležitá je komunikace i zpětná vazba, opojení neobvyklým a přímý kontakt se vznikajícím uměleckým dílem.\n„Každý týden se v Shunt konají skvělá představení. Líbí se mi, že pokaždé přinesou nové nápady. Jedná se o profesionály, jejichž tvorba je na velmi vysoké úrovni, a ve většině případů se jedná o alternativní umění, na které zřídka narazíte někde jinde. V Polsku nemáme umělecké prostory, jako je tento, ale máme zase spoustu průmyslových budov, které se využívají pro umělecké účely. Například jeden z nich je ve Varšavě a jmenuje se Praga,“ dodává Ania.\nShunt si během tří let získal výraznou popularitu u mladých lidí. Cílem produkčního týmu není komerčně propagovat program centra, ale hledat jiné cesty, jak si získat publikum nadšené pro umění, které vybočuje ze zaběhnutých kolejí.


25. června 2002 13:17\nPodívejte se na videoreportáž iDNES.tv. celý článek\nParlament, Pražský hrad, Bohuslav Sobotka, Cyril Svoboda, Daně, Hana Marvanová, Jan Kasal, Karel Kühnl, kurzové zajištění, Miroslav Grégr, ODS, Přídavky na děti, Příjem, Registrační pokladna, Václav Klaus, Vladimír Špidla, Zdeněk Škromach\nPane prezidente Vaše PRAVDA A LÁSKA skutečně nezvítězila. Zvítězil hněv, zloba a závist. Blahopřeji Vám a přeji mnoho...\nPodívejte se na sebe. Za totality volilo 99,90 procent lidí komunisty a pak ihned převlékli kabáty. Nyní vyčítáte panu...\ntak veškrna zase vše pochopil? vždyť je to směšná bačkora na hradě! Zaprodal se největšímu svinstvu: dělal krvavé madle...\nV diskusi je 177 příspěvků, poslední příspěvek 1. 7. 2002, 23:36


Holiday World: Svět jako na dlani a soutěž o zájezdy za milion korun | EUROEXPO.CZ\nHoliday World: Svět jako na dlani a soutěž o zájezdy za milion korun\nPublikováno: 27.1.2014 00:00\nNa jednom jediném místě můžete procestovat téměř celý svět. Na trojlístku veletrhů se představí více než 800 vystavovatelů z 50 zemí. Pořadatelská Incheba Praha očekává 35 tisíc návštěvníků. Ani letos nebude chybět oblíbený cestovatelský festival WorldFilm či Expediční kamera. V rámci jedné zakoupené vstupenky na Holiday World můžete navštívit souběžné veletrhy Top Gastro & Hotel a Golf Show a již zmíněnou přehlídku filmů z produkce WorldFilmu a Expediční kamery.\nOrganizátoři opět ve spolupráci s cestovními kancelářemi přichystali pro návštěvníky unikátní soutěž. Mnozí z Vás tak mohou přímo na místě vyhrát dovolenou snů. Každý den budeme losovat před zraky návštěvníků slevové kupony v celkové hodnotě 1 milion korun! Žádnou podobnou akci nebude možné nalézt na internetu, slevové kupony na zájezdy bude možné vyhrát pouze osobně na veletrhu Holiday World 2014. Podrobnosti na www.zajezdyzamilion.cz.\nFestival pný dobordružství a zážitků! V rámci veletrhu cestovního ruchu proběhne o víkendu v Křižíkově pavilonu E tradiční cestovatelský festival WorldFilm, který bude i letos nabitý besedami s cestovateli, unikátními projekcemi a výstavami. A na co se letos můžete těšit? Tak třeba na šelmy před objektivem, indiánský kmen vytrvalců, nejchladnější obydlená místa na severní polokouli či na ukázky z filmu o nevšedním životě Miroslava Zikmunda a mnoho dalšího.\nFilmový festival Expediční kamera přinese špičkové dokumenty o cestování a sportech v přírodě. Budete moci zhlédnout film Honnold 3.0 o jednom z nejznámějších lezců, dále film o outdoorových zimních aktivitách Tatry bez limitov či například příběh bláznivého spojení jednokolky a speleologie Cave unicycling.\nPartnerskou zemí veletrhu tentokrát Maroko\nMarocké království se stává pro rok 2014 partnerskou zemí veletrhu Holiday World. Maroko se bude prezentovat na ploše 150 m2 originálním stánkem a zajímavým programem. Stánek bude možné vidět v exkluzivní střední hale Průmyslového paláce a bude zde patřit k jasné dominantě, kde návštěvnící zažijí nejen hudební, ale i drobné kulinářské nebo kaligrafické představení této severoafrické země. Maroko mimo jiné využije prezentace na Holiday Worldu k představení nové letecké linky spojující obě naše země.\nNávštěvníci veletrhu budou moci prostřednictvím expozic téměř všech krajů České republiky procestovat celou naši zemi a získat zajímavé tipy na svoji příští dovolenou nebo výlety a možnosti trávení volného času. Mezi největší vystavovatele se řadí Jihočeská centrála cestovního ruchu, Ústecký a Liberecký kraj. Vystavovatelé připravují na svých stáncích taneční přehlídky, ochutnávky místních specialit, ukázky historických stylů v oblékání atd. Například hned na úvod veletrhu dne 20. února proběhne na hlavním pódiu od 10:30 veřejná tisková konference pohádkových regionů ČR.\nHoliday World bude také přehlídkou a inspirací pro zahraniční cesty nejen do blízkých zemí, ale i velmi vzdálených. Kromě našich sousedů a blízkých evropských zemí včetně Středomoří mohou návštěvníci načerpat informace o exotických zemích jako Thajsko, Dominikánská republika, Kuba, Tchaj-wan, Jamajka, Keňa aj. Svoji veletržní premiéru si užije Jihoafrická republika. K největším zahraničním vystavovatelům patří opět Slovensko a Turecko, velmi atraktivní expozici bude mít rozhodně Sasko, které bude propagovat cestování po železnici zajímavým exponátem na svém stánku.\nSpolečná prezentace lázní pod patronací Svazu léčebných lázní ČR\nNa veletrhu Holiday World 2014 se poprvé představí ucelený blok „lázeňských“ vystavovatelů pod patronací Svazu léčebných lázní ČR. Návštěvníkům nabídne kompletní přehled lázeňských služeb a možnosti lázeňských domů. Jednotliví vystavovatelé se rovněž zapojí do návštěvnické soutěže Zájezdy za milion a nabídnou slevové kupony na svoje služby v průběhu roku 2014.\nAnketa o ceny „Kraj mého srdce“\nVe spolupráci s redakcí KAM po Česku spustili organizátoři z Incheby Praha internetovou hlasovací anketu o ceny „Kraj mého srdce“. Anketa je vyhlášena v sedmi kategoriích a hlasující svým kliknutím vyberou nejlepší české regiony pro trávení např. letní nebo zimní dovolené, stanoví nejzajímavější cykloturistický kraj naší vlasti nebo kraj nejvhodnější pro pěší turistiku. Anketa „Kraj mého srdce“ stejně jako veletrh Holiday World probíhá pod záštitou Ministerstva pro místní rozvoj a Asociací krajů ČR. Hlasování odstartovalo 21. září 2013 a končí 31. ledna 2014. Výsledky ve všech kategoriích budou vyhlášeny právě na veletrhu cestovního ruchu Holiday World včetně předání ocenění zástupcům vítězných regionů ČR. Hlasující rovněž nepřijdou zkrátka, protože i pro ně jsou na veletrhu připraveny zajímavé ceny. Více podrobností najdete na portálu www.kampocesku.cz anketa.\nPodrobné informace o veletrhu najdete na


Zamilované srdce - Medailonek kulatý\nOzdobte svůj výstřih originálním šperkem, který si můžete navrhnout přesně podle svých představ. Vložte pohádkový motiv pro vaši malou princeznu, nebo design, který udělá z tohoto šperku opravdový skvost. Zapojte fantazii a ukažte okolí skutečný originál. Váš dekolt může zdobit fotka vaší milované osoby, motiv ke kterému máte skutečný vtzah, ale i textura, která z medailonku vytvoří skvělý doplněk k vašemu oblíbenému outfitu.\nPřívěšek na krk o průměru 25 mm z nerezového materiálu. Součástí medailonku je také klasický řetízek. Dodáván s dárkovým pytlíčkem. Kvalitní potisk odolný proti poškrábání nehtem. Nedoporučujeme neumisťovat na medailonek text - nebyl by dobře čitelný.


Fero Fenič mi nejdříve ukázal své studio v Růžové ulici. Bylo zřejmé, že je na něj hrdý. Vlastně to nijak neskrýval, jako většinou neskrývá žádný svůj cit. Mluví rychle: máte dojem, že má obavu, abyste opravdu pochopil to, co se vám snaží vysvětlit. Než jsme usedli ke stolu, dozvěděl jsem se o přípravě dalšího ročníku Febio festu. Vzpomněl jsem si, jak se mi před rokem svěřil, jak mu zavolali z Telecomu, že by rádi celý filmový festival sponzorovali. Neuvěřitelné... Asi dělá bohulibou činnost, napadlo mě tenkrát. Když při promítání cyklu Hity totality kombinoval MAJORA ZEMANA s ŽENOU ZA PULTEM, publikum se chechtalo i na schodech, ale někteří důchodci dojetím plakali: "rukopis" jedné ze stránek naší současnosti... Fero Fenič ji umí podat nejen ve svých filmech.\nPane Feniči, vy děláte znělky ke všem dokumentům, které Febio vyrábí. Znamená to, že každé dílko považujete tak trochu za své dítě?\nKaždý cyklus považuji za své dítě. Já jsem autorem nápadu GENU, GENUSU, VIP a vůbec všech cyklů mého studia. Vypracuji první dramaturgickou koncepci a většinou připravím i první náměty. Například v cyklu JAK SE ŽIJE jsem dodal dvě stě námětů a Českou televizi pak přesvědčuji o jejich životaschopnosti. Ve výsledku jsem autorem mnoha námětů odvysílaných pořadů Febia, i když je to vždy připsáno režisérovi, protože ne každý z režisérů přichází s vlastním nápadem: často ke mně tvůrci chodí s tím, jestli pro ně nemám něco nového. Protože u nás dělají především renomovaní tvůci, dramaturgie u nás spočívá hlavně ve správném vytipování tvůrce pro dané téma.\nŘekl bych, že víc než výroba znělek vás vytěžují organizační práce. Jak znělky děláte?\nTrochu študáckým způsobem. Například GEN jsme dělali na prostěradle, na které jsme nasypali pár kilo písku a z toho jsme s kameramanem Jaroslavem Brabcem vytvořili měsíční krajinu. Odražená noha na ní je má noha, protože ostatní přítomní měli nohy ploché; takže do svých pořadů vstupuju daleko víc, než se to na první pohled zdá. (úsměv)\nPane Feniči, několikrát jsme rozhovor museli odsunout. Příčinou byla vaše nemoc, či zaneprázdnění, v lepším případě dovolená. Nemohu se nezeptat: Jak se dnes cítíte?\nMám stádia, kdy se mi chce a kdy ne. Někdy jsem půl dne v euforii a půl dne v depresi. Nebo naopak. Ale vy snad máte každé ráno chuť vstát?\nJá většinou nemusím...\nAno, vy máte výhodu, že v posteli můžete zůstat ležet. Já jsem takto žil čtyřicet let, ale vznikem Febia se mé soukromí razantně změnilo. Představa, co mě v ten den čeká, je pro mě někdy strašná... Téměř každý den mám schůzku. A ty nemohu ovlivnit, jsou dohodnuté dva týdny dopředu. Jak lidem vysvětlovat, že jsem nemocný, nebo že se mi nechce...? Nejen, že je to neseriózní, ale já je nemohu zklamat, přestože vím, že padesát procent těchto schůzek je nesmyslných. Často se scházím s lidmi, kteří svůj problém mohou vyřešit s někým jiným, ale oni mají pocit, že pokud jej vyřeší se mnou, bude to mít větší váhu. Lidé si ještě nezvykli, že si svůj osud drží ve svých rukou · stále si myslí, že zodpovědnost za sebe, za své myšlenky, nápady, ideály a ambice přenesou na někoho jiného. A často to jsou lidé, kteří mi · při vší své neskromnosti · nesahají ani po pás.\nNejste z toho všeho už unavený či dokonce vyčerpaný?\nJsou situace, kdy mě to strašně pohlcuje · vydávám přes den příliš energie, z níž večer nemám vždy pocit, že jsem ji vypustil smysluplně. Ale to je trvalý stav, ne momentální.\nKdy jste naposledy prožíval eufórii z práce?\n(smích) Přiznám se, že už nebyla dlouho.\nSlyšel jsem od vás, jak byste rád Febio předal do jiných rukou, ale nikoho takového neznáte. Je dnes nedostatek zodpovědných inteligentních lidí, nebo máte Febio už příliš pod kůží?\nVznik Febia provázel můj egoismus: nevstupoval jsem do toho, abych něco táhl, ale abych si vytvořil pro sebe prostor, který mi nikdo jiný v té době nevytvářel. Od začátku jsem Febio koncipoval jako malé studio a spíše pro sebe. Když se ukázalo, že k tomu budu potřebovat místnost, počítač, telefon, spolupracovníky, zcela pragmaticky jsem vymyslel GEN. Pak tahle myšlenka nabobtnala a najednou dostala jiný charakter.\nDneska by mi bylo líto tuto práci s mávnutím ruky opustit. Jsem tu už pět let a má zodpovědnost stále narůstá. Mnozí autoři jsou na Febiu už závislí. Vytvořil jsem určitou platformu, kterou bych už neuměl znovu postavit, kdybych ji opustil. Přestal by pro mě existovat prostor, o jehož potřebnosti a užitečnosti nepochybuju. Protože tu není náhradní řešení, svým odchodem bych likvidoval něco, co už dnes není lehké zlikvidovat: mám jakousi morální zodpovědnost vůči ostatním lidem. V tom je můj problém.\nZa ta léta spolupráce s filmovými tvůrci jste se stal dobrým psychologem. Změnil se váš pohled na filmaře nebo na lidi vůbec?\nMusím se přiznat, že jsem nejednou ztratil iluze. Do té doby jsem mnoho lidi z filmu vnímal přes jejich konečný výsledek. Nikdy jsem nevěděl, na jaké charakterové a intelektuální výši se pohybují; jak se třeba dopracovávají ke konečnému výsledku. Bylo pro mě obrovské zklamání, že charakter nemusí patřit k talentu a naopak, a že mnoho výsledků vzniká nahodile, se štěstím nebo s dobrým okruhem spolupracovníků, kteří mají někdy větší ambice než sám autor · víc ho posouvají než on sám sebe. Též jsem zjistil, že v dokumentu se projevy autenticity někdy dosahují bezohlednými a drsnými způsoby. Vnitřní svět je u některých autorů často ne tak zajímavý, jak by se mohlo zdát z jejich tvorby.\nObecně se u vás změnil pohled na lidi?\nObecně nemám o této společnosti větší nebo menší iluze než o sobě. K velkému zklámání tedy nedošlo. Že je tahle společnost chamtivá, závistivá, rasistická a nepřející, to jsem vždycky věděl a mnohé z toho i nějakým způsobem na vlastní kůži pociťoval.\nŘekl jste, že když se díváte na filmy svých kolegů, dozvídáte se o nich věci, o nichž sami netuší...\nKaždý má svůj konkrétní osobní život, umělecký život, myšlenkový svět a já díky spolupráci a dennímu kontaku s tvůrci narozdíl od běžného diváka vím, jací jsou ve skutečnosti, ne jak se stylizují na veřejnosti. A co od nich nevím, to se dokážu dozvědět z jejich filmů. Tam mi to dopoví. Jsem přesvědčený, že u většiny našich tvůrců z jejich filmů vycítím například i věci velmi intimní. Je to zcela přirozené: každý čerpáme ze sebe sama, ze svých zkušeností, ze svého podvědomí. Když jako režisér hraného filmu režíruju scénu s matkou · vesnickou ženou, tak kde čerpám...? U své matky. Ve filmu neexistuje daný prototyp vesnické ženy. Když budu točit scénu v posteli, obdobně se tam musí odrážet má zkušenost, či nezkušenost, můj chlad nebo vášeň.\nMáte schopnost introspekce: pokud se díváte na své předešlé filmy, vidíte u autora třeba to, v čem byl naivní anebo o co ke své škodě už přišel?\nJá se na své staré věci nedívám. Svůj poslední film ZVLÁŠTNÍ BYTOSTI jsem si nikdy nepustil. A přesto ho mám na kazetě. Minulý týden jsem byl na festivalu v Jihlavě, kde promítali kolekci mých dokumentů a já na ně nešel. Právě se bojím, co se tam všechno na sebe dozvím. To zklamání ze sebe samého by mě mohlo natolik ranit, že se toho nechci na sobě dopustit. Pro takovou konfrontaci není objektivní důvod. Byl jsem, jaký jsem byl a mé svědomí je čisté, všechno jsem dělal s plným nasazením.\nKdyž se nedíváte na své filmy, sledujete třeba svou tvář. Ta po určitém věku o nás mnoho vypovídá?\nNe. Ničím fyzickým co se mne týká, se raději nezabývám. To je ta poloha, která mě pak dostává do depresí. Pokud zaregistruju v tisku svou tvář, většinou trpím. Mám strašný pocit. Necítím se fotogenický, cítím v tom určitou ošklivost a cítím v tom...\nNe tu kultivovanost jakou byste si představoval?\nSamozřejmě, každý si sebe sama představuje lépe, než jaký je. A tak věci, které není v mých silách a možnostech vyřešit, nechávám být. Snažím se jim vyhýbat, abych se jimi netrápil. Chci si zachovat zdravou mysl, čistou hlavu, nezahlcovat se negativní energií. V dnešním světě, ve kterém žijeme, je kolem nás v sobě dost negativní energie. Kdybych si ji připouštěl, asi bych dávno spáchal sebevraždu. Svět je přes media tak koncipován, že hrdinou prvních stránek a televizních zpráv je vrah, zloděj, sexuální maniak. Čím brutálnější tím lépe. Abych se v takovém světě neutopil, musím ho od sebe oddalovat a víc pečovat o svou duši. Do důsledku to jde až k tomu, že se nezabývám svou tváří.\nCo myslíte, byl váš dosavadní život lehký?\nŽádný život není lehký. Můj život byl a je takový, jaký jsem si zasloužil.\nJste z pěti dětí, tři sourozenci vám umřeli tragickou smrtí, někteří příbuzní se z toho pomátli a vyrůstal jste za drsných podmínek...\nVyrůstal jsem za stejných podmínek, jako vyrůstaly všechny děti v prostředí, ve kterém jsem žil. Slovo drsnost jsem nikdy nechápal. Když zpětně hodnotím své dětství, tak mám pocit, že to bylo jedno z nejpozitivnějších období mého života. Všechno, co je ve mně dobré, mi dalo dětství, všechno co je ve mně zlé, jsem nabyl později.\nMě zarazilo něco jiného. Vy jste řekl, že pro filmové zpracování je váš život kýč...\nVím, jak je těžké, najít ve filmu pro autentické věci správný umělecký výraz · docílit, aby divák měl stejný pocit jako ten, kdo ho prožíval. Já jsem se do určité doby styděl mluvit o svém životě. To trvalo až do vysoké školy. Ve chvíli, kdy jsem začal sám sobě dokazovat, že nejsem na tomhle světě zbytečný, a že dokonce můžu vědět víc než ti, které jejich sociální prostředí vybavilo lépe, poprvé jsem také našel odvahu mluvit o věcech tak, jaké byly. Dnes jsem se dostal do třetího stádia · nechci to ani zatajovat, ani o tom mluvit. Časem by to mohlo vypadat, že něco vystavuji na odiv.\nČasto vidím va vašich očích zvláštní smutek... Rezignoval jste na něco? Trápí vás, že se lidé kolem nás nechovají podle vašich představ, že je člověk něčím prokletý...?\n(úsměv) Každý jsme něčím prokletý. Už v té chvíli kdy se ocitneme na tomto světě. Od chvíle, kdy se narodíme, spějeme k zániku. Jiný cíl než smrt nemáme.\nTo je logické, ale každý to jinak intenzivně prožíváme...\nJá se snažím na to nemyslet. Proto nechodím ani k lékaři. Nebyl jsem u doktora asi deset let. A i tehdy to bylo jenom kvůli neschopence. Možná se nechci konfrontovat s tím, že mám rakovinu, AIDS nebo co. Nebo možná si nedovedu představit, jak bych se zachoval.\nTrvale, celoživotně osamělý. (úsměv) V této chvíli ne. Ale byl jsem osamělý větší část svého dosavadního života, a takový bude asi i jeho konec.\nCo podle vás lidem chybí k tomu, aby spolu srozumitelněji a přirozeněji komunikovali, aby nebyli tak sami?\nNevím, jestli tolerance nebo srdce.\nNení to projevení citu?\nUrčitě. Ale i zklamání z něho.\nSám jste mě jednou překvapil svým otevřeně projeveným smutkem a lítostí. A nebylo za co se stydět.\nNikdy jsem se nestyděl za cit. Dodneška se dokážu rozplakat v kině. Nemohu za to, co bylo prostřednictvím mých rodičů do mě vloženo, a i přes svou dnešní rafinovanost to nedokážu zbourat. Ale stejně intenzivně se dokážu rozesmát. Na FAMU mě ve druhém ročníku vyhodil ze semináře, protože jsem dostal srdečný záchvat smíchu, který jsem ani za hodinu nedokázal zastavit. Už v první třídě byl s mou spontánností problém. Bydlel jsem na návsi vedle školy. Měli jsme společnou zahradu, takže já na lavici na dvorku koukal přes otevřené okno školy do třídy a naučil se tak číst. Jako pětileté dítě jsem se nudil. Když jsem nastoupil do první třídy, nedokázali mě přinutit, abych v ní zůstal. Chvíli jsem seděl a když mě to přestalo bavit · všechno jsem už věděl · vyskočil jsem z okna a byl jsem doma na dvorku. Ve druhé třídě mně dali dokonce dvojku z chování. Chtěli rodiče přinutit, že musím v lavici sedět pětačtyřicet minut za každých okolností, přestože mně to nic nedává. Tím začalo moje "kultivování" a skončila moje svoboda...\nA od té doby jste měl ve tváři smutek...\n(smích) Když to okno zavřeli, došlo mi, co mě po zbytek života čeká.\nZkuste mi ve zkratce popsat vaše "kýčovité" dětství.\nVyrůstal jsem ve vesnici mezi školou, kostelem a hřbitovem, který na konci šedesátých letech zlikvidovali. Moji rodiče byli středně velcí zemědělci. Když se v padesátých letech zakládala JZD, byl otec považován za kulaka. Protože rodiče byli po generace srostlí se svou zemí, znamenalo to pro ně tragédii. Otec se od té doby stal alkoholikem. Měl krásnou smrt: přišel do hospody, dal si borovičku, klesnul na kolena a zemřel. V ten samý večer jsem právě odcestoval vlakem do Bratislavy a jako čerstvý student filozofické fakulty se přišel ubytovat na kolej. Čekal mě tam telegram, že se mám ihned vrátit. Tak vlastně, tam ve vrátnici, mé dětství skončilo.\nV dětství se o mě starala hlavně babička. Osmdesátiletá moudrá žena, která se však neuměla podepsat. Byl to velice osvícený člověk, měla v sobě přirozenou inteligenci, reprezentovala mnohé ctnosti · sama vychovala pět dětí, protože manžel dělal v Americe v dolech. Pokud z vedlejší vesnice přišlo dítě o rodiče, vychovávala ho ona. Celá vesnice za ní chodila pro rady. Jednou ji děda poslal z Ameriky šátek zabalený v novinách a ona s úžasem zjistila, že jsou někde krásné zděné domy s velkými francouzskými okny. A tak babička na základě obrázku postavila ve vesnici první zděný dům. Když jej stavěla, celé okolí se scházelo a nechápalo proč není hliněný a proč bude mít dům tolik dveří · okénka byla tehdy malá. Jakmile lidé zjistili, že jde o okna, považovali to za namyšlenost a rozbíjeli je... K jejímu neuvěřitelnému životu jsem zapomněl říct, že její nejstarší syn, můj strýc, vystudoval · možná jako první Slovák · práva na Pařížské Sorboně. Pochopitelně po roce 1948 dopadl v maloměstském prostředí jako představitel elity tragicky.\nVaše babička byla negramotná, a přesto byla nejmoudřejší ženou na vesnici. V čem podle vás spočívá moudrost a co dnešní "moudrosti" chybí?\nJejich moudrost vycházela z přirozeného vývoje, z odkazů předků. Jejich moudrost nebyla načtena, nebyla získaná umělým předáním z knih nebo televize, byla to moudrost prožitá a vyzkoušená generacemi. Nevím, zda by tato babiččina moudrost fungovala v jiném prostředí.\nJak vás limitovalo prostředí?\nVzpomínám si na velké lidové slavnosti, procesí, dožínky... To jsou moje nejhezčí vzpomínky. U nás na dvoře za dlouhými stoly sedělo sto ženců a obědvalo. Voněla polévka, zpívalo se... Písnička byla absolutně součástí života. Svou matku jsem viděl plakat až ve svém pozdějším věku. I když byl smutek, překonával se jinak. Když jsem se bál bouřky, říkávala mi matka: "Zpívej!" nebo "Modli se..."\nVy jste z bigotní katolistické rodiny. Vaše maminka dokonce poskytla váš dům církvi, když chtěl komunistický režim vzít vaší vesnici faráře...\nAno, od roku 1976 je v našem domě farní úřad. Vedle kostela byl klášter, ze kterého v padesátých letech mnichy vypudili. V jedné místnosti mohl pak přežívat farář. Když ale pak vesnici hrozilo, že nebude mít farní úřad, matka brala jako svou povinnost poskytnout náš dům na náměstí. A to její zeť byl ctižádostivým komunistou.\nMělo to na vás podstatný vliv, nebo jste se naopak snažil jít za svými idejemi?\nKřesťanský život určoval v naší vesnici rytmus života: Vánoce, půst, Velikonoce, posvěcování obilí, jarmark, Dušičky... každý měsíc byla nějaká slavnost. Jsem pokřtěný, do patnácti jsem ministroval · ještě na gymnáziu jsem každé ráno v šet hodin chodil před školou do kostela... Samozřejmě v jiném prostředí začal striktně dodržovaný křesťanský způsob života mé pubertální rozevlátosti a svobodomyslnosti překážet. Ale biřmován jsem byl až v osmnácti letech, než jsem odešel na vysokou školu. Ve vesnici to bylo první biřmování asi po pětadvaceti letech. Tím můj křesťanský život patrně vyvrcholil. Ovšem místní farář byl pro mě vždy symbol nejvzdělanějšího člověka.\nOn vám vlastně poskytl první kontakt s filmem...\nPo hodinách náboženství jsme ve třídě měli malé kino. Byl vášnivý kinoamatér, natáčel všechny místní lidové slavnosti a ty nám pak promítal. Pro nás, děti, to byl za zimních večerů velký zážitek. Zasáhlo mě to dost silně, ale od osmnácti let jsem ze svého prostředí pryč a člověk se dál vyvíjí... Ale vždy, když jsem měl slabou chvíli, zašel jsem do kostela. A zajdu tam i dnes, protože tam mohu meditovat. To prostředí ve mně zanechalo své zásady · nepokradeš, nezabiješ, neposkvrníš... Nikdy bych si nedovolil na své rodiče zvýšit hlas, nebo jim říct ošklivé slovo.\nDodnes mamince vykáte. Je to zvyk nebo projev úcty?\nNevím, asi zvyk. Tak jsem byl vychován.\nVykají děti rodičům z Nižné Šebastové dodnes?\nMyslím, že už velmi málo.\nMaminka vaši práci dodnes patřičně neuznala. Fyzická práce se jí zdá patrně užitečnější. Nepodléháte někdy pocitu, že má pravdu, že dnešní "zaměstnání" jsou převážně scestná, jaksi mimo podstatu a potřebu lidské duše?\nUrčitě. To je vývojem společnosti. Vytvořila povolání, která lidstvo nepoznalo a nikdy nepotřebovalo. Osobně jsem také nahlodán tím, jestli točení filmu je smysluplná práce. Proto se do něj dnes tolik nehrnu. Hodně současných českých filmů chápu jako psychoteraupetická cvičení autorů, kteří totéž mohli realizovat v dobrém sanatoriu za mnohem menších finančních prostředků. To znamená, že zpochybňuji to samé, co bylo mým snem, dokud jsem se ho nedotknul.\nPraha si vás podmanila. Považujete ji i za svou konečnou stanici. Je to tím, řečeno Mozartem: Pražané mi rozumí.\nTo, co bylo přirozené u nás, tady překvapilo. Moje prostředí mě nikdy nepochválilo, že jsem v deseti letech napsal povídku, že jsem ve třinácti letech vyhrál mezinárodní literární soutěž a že v dvaadvaceti jsem natočil svůj první film, i když jsem nikdy předtím neviděl kameru. Zatímco na Slovensku jsem marně usiloval o nějakou šanci u filmu, na Barrandově mně nabídli celovečerní autorský debut... Praha byla nejšťastnější zastávkou na mé životní cestě.\nPociťujete někdy smutek nad tím, že vaše rodina, rodáci vaši práci nedokáží ocenit?\nNe. Zní to možná neuvěřitelně, ale já jsem nikdy netoužil po úspěchu. Rodiče o to nikdy nestáli a ve vesnici to nikoho nezajímalo, netýkalo se jich to. Nebyl jsem zvyklý na chválu. To, co jsem dělal nebo dokázal dobrého, se považovalo za samozřejmé. Jako křesťan jsem byl jenom kárán. I dnes se mě ve vesnici ptají, jestli mi nebylo doma líp. Mají za mě strach z toho, čeho se sami bojí. Asi jsem více po otci, který byl bonviván. Když se vracel z hospody domů, zpíval a většinou ho doprovázeli cikáni a hudba. Vytvářel si svět lepší a krásnější, než v jakém mu bylo dopřáno žít. Já v tom pokračuji tím, že už v něm žiju.\nVaše dětství i to, co následovalo, je podle mého názoru dobrý námět na film. Cítím tam vize i atmosféru Pasoliniho, Bergmana, Vláčila... Myslíte, že toto téma už nikoho nezajímá?\nMám pocit, že žijeme v době akčních nebo lehčích nezávazných témat... A já jsem zatím nikdy svůj život z tohoto hlediska nehodnotil. Napadá to občas novináře: vytáhnou ze mě věci, na které jsem zapomněl, a přitom jim znějí neuvěřitelně. Takových fascinujích historek mám spoustu. Možná je tomu skutečně tak, že nepotřebuji hledat příběh, že už ho dávno mám. Otázkou je, jestli by to někoho jiného zajímalo, a proč za to utratit tolik peněz, kolik dnes stojí film.\nVzpomeňte si na nějakou krátkou příhodu.\n(ošívá se) Když nás přišli přesvědčovat do JZD, otec nás vzbudil, a tam už seděli nějací tři chlapi. Když jsem se ze školy vrátil, stále tam seděli, povídali a rodiče si jich nevšímali · matka vařila a otec něco dělal. Pak mi otec přinesl stoličku a řekl, abych četl. Chodil jsem tenkrát do druhé třídy. Vzal jsem knížku a četl. Otec po každé větě vážně pokýval hlavou, matka vařila a chlapi stále mluvili své naučené poučky. Četl jsem asi dvě hodiny. Pak už jsem začal brečet. Matka si klekla do kouta a modlila se. Plakaje jsem stále četl. Byl jsem vlastně první nasazená rušička agitátorů JZD. Pamatuji si též na chvíli, kdy jsem svého otce viděl jedinkrát plakat. Bylo to ve chvíli, kdy otcovi zestátnili a odváděli posledního koně · jeho kus života... Ale nedovedu si představit, jak bych tento pro mne silný vjem natočil...? Ani vám to přesně neumím popsat.\nOpravdu neplánujete něco takového natočit?\nNic neplánuju, ale nic nevylučuju. Možná jak stárnu, tak potlačené dětství ve mně kypí... V určitých chvílích života jsou vzpomínky na dětství velkou oporou a v každé těžší životní situaci se mi tlačí na povrch...\nPřesto všechno, co jste mi řekl, je váš soukromý život pro mnohé tabu. Je to tím, že si ho pečlivě chráníte, nebo vám na něj nezbývá moc času?\nPředvádět svůj soukromý život můžeme vyžadovat jedině od těch, kteří si to dobrovolně zvolili · třeba od politiků. Ti se musejí vydávat všanc, také proto si je volíme. Mě si nikdo nezvolil. Mě si zvolili pouze moji rodiče, z jejichž lásky nebo potřeby jsem se narodil, a tedy jedině jim může být něco do mého soukromého života. Myslím si, že každý člověk by si měl zachovat svou tajnou třináctou komnatu, nebo věřit, že ji má. Moji rodiče nikdy o těch nejsoukromějších věcech před námi dětmi dokonce ani v dospělosti nemluvili. Když si otec v padesáti letech našel milenku, věděla to celá vesnice, ale moje matka to za celou dobu ani jednou nekomentovala. Nikdy mu neztropila scénu, ona trpělivě a tiše vyčkala, až to pomine. A také to pominulo. Byla si vědoma své síly, své hodnoty a práva na takový "úlet", protože otec již byl těžce nemocný. A možná přesto, že jsem tak explozivní a otevřený, jsem i já v něčem uzavřený.\nMáte někdy čas se posadit do té třinácté komnaty?\nSamozřejmě. (úsměv) Jsou to mé nejkrásnější chvíle.\nNejste více veřejným majetkem?\nNejsem. Stále se chovám svobodně. Nic nedělám mimo zrak veřejnosti, ale také nic nevystavuju. Proto jsem také režisér a ne herec, producent a ne politik.\nVracíte se na Slovensko kvůli dobývání energie?\nVracím, ale už ne tak často. Jednou, dvakrát do roka.\nJe to málo, ale já už nenacházím energii ani tam. Většina mých příbuzných jsou nezaměstnaní, táta už nežije, maminka už potřebuje trvalou péči, a tak bydlí u sestry v paneláku v Košicích. Svět mého dětství a mých podnětů už neexistuje. Proto raději jezdím do světa. Nedávno jsem byl v Jižní Americe, na Velikonočních ostrovech a v Polynésii na ostrově Huku Hiva, kde je pohřbený Gauguin...\nPartnerský vztah vašich rodičů byl velmi silný. Určitě nebyli ve vaší vesnici výjimkou. Vnímáte, jak je dnes vztah mezi partnery stále víc komplikovanější a deformovanější?\nJen málokdo z přátel, které mám, vyrostl v kompletní normální rodině, v rodině, kde jsem zažil tu spolupatřičnost, věrnost, silné a vroucné rodinné vztahy... A tohle mi dnes chybí. Dnes se lidé dávají do boje víc za sebe než za někoho, víc za peníze než za ideál. Dnes jsem si v tisku přečetl, že přibývá pohřbů bez rozloučení. Když u nás někdo zemřel, byla na jeho pohřbu celá vesnice. V ten den se nešlo do práce. S tím člověkem prožili kus života, on k nim prostě patřil. Nemohl odejít z jejich života jen tak.\nJakou pozici na tomto světě přisuzujete vy svému životu?\nMůj životní pocit je pocit outsidera. Nemyslím si, že když dnes má práce někoho zajímá, že tomu bude tak vždy. A proto se nebojím, že když jsem se jako outsider narodil, že stejně tak mohu skončit.\nDnes je v mém životě jediná hodnota, o kterou nepokrytě usiluji, které se nedovedu nabažit, kvůli které se klidně zesměšním, a pro kterou bych to všechno, kvůli čemu jsem vám asi stál za rozhovor, dovedl opustit. A to je láska.


Bodamské jezero, jako stvořené pro rodinnou dovolenou | www.vycestovat.cz\nstudium v zahraničí studium angličtiny v zahraničí dovolená v USA dovolená Jižní Amerika tipy na dovolenou exotická dovolená dovolená dovolená v Rakousku netradiční cestování exotika dovolená Francie cestovaní po Evropě cestování luxusní dovolená Ubytování levná dovolená studium v Austrálii cestopisy netradiční dovolená Eurovíkendy\nCyklostezky, pláže a přívozy\nNávštěvu Bodamského jezera mohu doporučit i na základě svých zkušeností a zážitků. Strávila jsem zde minulou sezónu týdenní dovolenou a doufám, že se tam ještě někdy vrátím. Oblast je ideální především pro cyklistiku, kolem jezera vede mnoho cyklostezek. Můžete si plánovat různě dlouhé výlety podle náročnosti, a když byste byli náhodou moc unavení, nasednete na některý z přívozů a necháte se odvézt zpět. Během letních horkých dnů se můžete schladit a odpočinout si na některé z oblázkových pláží. Jelikož jsou na jezeře vlny a voda je krásně čistá, budete mít chvílemi pocit, jako byste byli u moře.\nKostnice a Lindau: města, která byste neměli minout\nMezi hlavní turistické cíle a přístavy patří město Kostnice (Konstanz), Lindau, Friedrichschafen a Bregenz. Největší z měst Kostnice leží na hranici mezi Německem a Švýcarskem. Nám je známá především díky Mistru Janu Husovi, který zde byl v roce 1415 upálen. Jako památka tu stojí Husův dům s pamětní deskou, ve kterém se nachází malé muzeum. Za návštěvu zde stojí historické centrum s katedrálou a opatství Petershausen. V Lindau se můžete těšit především na dochované historické stavby. Historické centrum se nachází na malém ostrůvku a nejhezčí je jeho hlavní náměstí s malovanými fasádami. Pokud do Lindau vyrazíte, určitě se podívejte na místní radnici, Kostel sv. Štěpána a Kostel sv. Petra. Největším symbolem města je přístav s majákem a sochou bavorského lva.\nSvětové dědictví UNESCO: Reichenau\nNesmíte zapomenout navštívit ostrov Mainau a Reichenau. Ostrov Reichenau bych doporučila projet na kole. Stejně jako na všech ostatních místních cyklostezkách, zde na kopec narazíte opravdu jen ojediněle. Cestování je tak pohodlné a nenáročné. Na ostrov se můžete dostat po cyklostezce jednoduše už z Kostnice. Hlavní dominantou ostrova je klášter Reichenau a za prohlídku stojí i další tři kostely. Díky své bohaté historii je ostrov zapsán na seznamu Světových dědictví UNESCO. Celý je posázen malými políčky a skleníky, kde se pěstují různé druhy zeleniny a květin. Asi největším překvapením pro mě při jeho návštěvě byla možnost, si místní zeleninu i květiny koupit. Stačilo si z připravených bedniček (někdy dokonce rovnou z pole) vybrat, co se vám nejvíce líbilo a do kasičky vedle vhodit podle uvážení určitou sumu peněz. Tak přemýšlím, jestli by bylo něco takového možné i u nás.\nOstrov Mainau je v soukromém vlastnictví šlechtické rodiny Bernadottů. Ostrov je rodinnou udržován a díky teplému klimatu se zde pěstují exotické květiny a dřeviny. Na ostrov má přístup i široká veřejnost. Během dne se platí vstupné, ale v pozdních odpoledních hodinách je vstup volný. Komplex zahrnuje palácové zahrady, speciální skleníky, malou zoologickou zahradu či dětské hřiště. Asi největším lákadlem je tzv. motýlárium, kde se můžete zblízka podívat na exotické motýly, kteří zde volně poletují mezi návštěvníky. Pokud však máte z motýlů a podobných zvířátek fobie, návštěvu radši vynechejte!\nPokud byste rádi vyrazili i na větší výlet, doporučuji Rýnské vodopády nebo zámek Salem. Rýnské vodopády se nacházejí ve Švýcarsku nedaleko města Schaffhausen. Jsou to největší vodopády v Evropě a jejich návštěvu si můžete užít i na lodi. V nabídce je několik projížděk podle délky trvání. Na loďce vás dovezou až pod vodu chrlící vodopády. Opravdu moc pěkný zážitek.


výletnice | Tajenkový Prokopáč • mklife.cz\n3.10.2017 in Výlety, Za přírodou, Za sportem - 3 Comments\nSvatý Václav byl u nás ve znamení výletničení. Praha byla plná slavností svatováclavských, a tak se ta periferie hezky vyprázdnila a bylo skvěle. Už celé léto s holkama plánuju výlet do Veltrus a chtěla jsem tam i teď. Když jsem ale zjistila, jak dlouho trvá busem cesta ve státní svátek, rychle jsem vyhlídla alternativu 😀 (vstávat v pět nebudu na Václava ani já 😀 ). K velké radosti jsme zjistili, že VELDO, které možná neznáte, naplánovalo výlety za nás a ještě k nim dětem připravilo hry. A ač se zdá, že dnešní inspirace bude zas jen pro ty pražáky 😀 , tak nebude. Račte dál a třeba zjistíte, že jednu z tajenkových tras máte za barákem.\nVELDO je zkratka slovního spojení Velká dobrodružství. Už tady na blogu mám jednu návštěvu, kdy jsme s holkama proběhli jejich pohádkový les. Velká dobrodružství krom akcí pro děti, které putují po republice, naplánovali fůru výletů, které si můžete projít a jsou hezky rozmístěné po celé republice. My si vybraly nejbližší tratě, tedy ty pražské a dnes vás vemu s sebou do Prokopského údolí. Tady jsme si dali celý jeden „babě letní“ den 🙂 .\nNa webovce www.veldo.cz jsem si našla mapu s výlety a tam vybrala trasu Z pravěkých hradišť Prokopského údolí až na Děvín. Celý výlet je volně ke stažení a je rozplánovaný s veškerým infem. Od možnosti hrát si, najíst se, přes terén a sjízdnost kočárky a koly až po obtížnost, doporučení a jednotlivé úkoly.\ntip.: Námi vybraný výlet je sjízdný na odrážedlech, ale v jednom úseku je nutné dětem kola vzít. S kočárkem by tohle bylo horší, takže doporučím pěšo nebo odrážedla, kola. Délka trasy je 8 km, terén je středně fajnový. Julinku (2,5 r) to dosti zmohlo, dala to ale, a dnes tvrdí, že to byla pohoda 😀 .\nDoma jsem večer před startem vytiskla všechny instrukce, holkám přehlednou a dokonale vystajlovanou mapu, kterou náš „navigátor Nela“ studoval už v tramvaji, a doufala v hezké počasí. Vyšlo 🙂 .\nhledej a počítej\nAutobusem jsme podle instrukcí dojeli až na startovní čáru. Trasa začíná pod viaduktem v pražských Hlubočepích, kam nás pohodlně dopravilo MHD. Odsud už jsme putovalo podle instrukcí, tedy po turistické zelené až pod viadukt, kde bude čekat první úkol. Nezapomeňte se pak pořádně rozhlížet a počítat.\ntip.: Na autobusové zastávce je krámek, který doporučuju využít zejména vám, kteří máte stejně rozežrané děti jako my a ani krosna jídla na zádech není jistota. Jo, svačili jsme ještě před startem 😀 .\nNa každém zastavení, které máte vyznačené v mapě, si s dětmi podle instrukcí splníte úkol. Slovo, které je výsledkem úkolu či hádanky pak zapíšete do křížovky, která je součástí veškerých podkladů k výletu. Po projití celé trasy se tak dovíte, co je vaší tajenkou k výletu 🙂\njedno z mnoha, ale retro\nAč jsme holky připravovaly na cyklo-výlet, u každého hřiště vždy zahodily kola do křoví a hriskovisko musely ozkoušet. Nebojte se, je jich po cestě dostatek, takže netřeba nutně skončit hned na tom prvním. Je zas ale dost stylové, takže tohle retro zaujme určitě 😀 .\nPrvní polovina trasy je pro kola úplně skvělá. Terén nejsou žádné kopce a jede se podél potoka po asfaltce, kde je dobře i malým dětem. Díky odrážedlům jsme poměrně rychle pokračovali, míjeli hřiště a lidi u ohniště s buřtama (Že mě tonenapadloooo!) až dojeli k lomu s jezírkem.\nzkratkou ke slonovi\nOd jezírka jsme jeli jak laňky a nenápadně prokličkovali lesem dál. Veldo nám totiž prozradilo zkratku lesem, kterou moc lidí nezná a pravda, byli jsme tam sami. Dala se na kole projet dost v pohodě, i když cesta je to lesňačka a kdo jí projel až na samotný konec, přivítal ho velký dřevěný slon a příjemná hřišťo-ZOO.\nOpět byla nutnost shodit kola na zem, osedlat slona a uznávám, že ten se moc povedl. Velký dřevěný slon je dřená konstrukce, kde „v přízemí“ pod slonem leží na plátně namalovaný obraz místa, kde se právě nacházíte. Obraz je namotaný na válec a má na sobě kliku.\nPokud začnete klikou otáčet, obraz se pod slonem dá do pohybu. Na plátno se určitě podívejte, protože tam je krásně namalované celé okolí včetně hřiště a zvířátek, kde právě s dětmi stojíte.\nAby to ale celé mělo nějaký smysl, pointa je v dítku, které leží na slonovi a dívá se otvorem v jeho zádech dolů. U slona je i návod, takže se dovíte, že dítě leží na létajícím slonovi a dívá se dolů kudy letí. 🙂 To se holkám moc líbilo.\npozn.: Na tomhle místě si plníte třetí úkol do křížovky a přesně jak Veldo varuje, úkol nejde splnit, protože ona hračka, kterou máte pojmenovat teď na místě není. Na to ale autoři výletu myslí, takže tam máte velkou nápovědu v textu a můžete pokračovat dál.\nU hřiště je krom slona, pískoviště a malých dřevěných hraček i obora s kozlem a ovcema. Kozel je teda značná domina, takže pokusit se nakrmit ovci bylo dost sci-fi a přiznám se, že se to z nás všech podařilo jen tátovi. Nám ostatním sežral všechny listy z větví rohatý sičák 😀 .\nPodél potoka pak pokračujete dál. Co se úkolů týče, jsou většinou pro děti 5-12 roků, ale některé zvládají i děti menší. My si nedělali iluze, že děti budou luštit křížovky. Pro nás byla trasa spíš takovým hnacím motrkem, protože holky jezdily „pojeď, už bude úkol“ 😀 .\nA víte vy co? Pokud na stezku půjdete a trasu si vyberete stejnou, doporučím dlět ten důchodcovský zvyk, fotit každou ceduli 😀 . My díky ní pak zpětně dohledali jeden díl křížovky, který nás posunul až k tajence samotné 🙂 .\nlehko na cvičišti…\nNež dojedete na rozcestí se žlutou, bude vás všude pronásledovat dřevěná cedule s nápisem „restaurace“. Nenechte se tím nijak vzrušovat, nedojedete k ní :-D. Nám už se blížil čas oběda a furt jsme si říkali, že jo jo to bude akorát na polívku. Dřív než bude restaurace, sjedete ze zelené značky pryč 😀 .\nUrčitě ale zastavte a vyvenčete děti na cvičáku. Tam to holky bavilo, i když tam vlastně nic extra nebylo. Až do doby než se Nela rozhodla snožmo přeskočit 30 cm vysokou tyč, má doteď uprostřed holení dvě velké modřiny 😀 , to bylo fajn.\npo žluté s dopomocí\nA pozooor, hlídejte si rozcestníky, odbočujeme od potoka směr výšiny. V tomhle momentě přichází pro navigátorku přeorientování se ze zelené a hlavně: „Mámo, táto, táhnete nám kola 😀 .\nCelá krajina a vůbec Prokopské údolí je moc fajn. Dá se do něj vlézt z x směrů a tenhle byl náš nejpovedenější. Obrovská pohoda taky byla, že to celé připravil někdo místo mě a já řešila jen nabalení krosny horou jídla 🙂 .\nA přichází onen moment, kde bych táhnout kočár nechtěla. Pokud ale máte s sebou táty (ten náš by mě ale poslal do háje 😀 ), určitě rádi pomohou. Holky si vyšláply kopec po svých a až v úplném finiši jsem Julče pomohla (táta táhne na zádech lednici (krosna 😀 ) a holkám kola).\nVzhledem k tomu, že už byla dvanáctá hodina za námi, restaurace v dálce před námi, byla Julie značně zpruzelá a my začali hledat místo na spaní. Píšu my, ale vlastně to schytal táta. Nela předstírala, že celé to snažení vyřeší a místo na spaní Julče najde v mapě od Veldo 😀 .\nhodinový hotel s edou\nKousíček od cesty, hned na vrchu, když jsme holky dotáhly skoro nahřeben, jsme ho našli. Krásné místečko, kam jsme odhodili kola, rozložili si piknikovou deku a pustili se pojídání krosny. V tomhle momentě za námi dorazil místní šamsrt Eda. Nevím jestli ho tam narafičila Lucka z Veldo, ale tah to byl skvělý.\nNa obojku měl číslo, kam Edu dopravit, když se zatoulá a já paní posílám odkaz na článek, že Eda vlastně na svém dobrodružství nic hrozného neprováděl. Když pominu fakt, že se vyspal s dvouletou Julií 😀 .\nzatímco se spalo\nZatímco Juli ještě na všech výletech po obědě spí, Nela chodí už jen doma nebo ve školce. Venku už ji nutím jen odpočívat a vlastně to dělá dost ochotně. Chvilku si něco povídáme a pak vytáhnu „něco“. To něco se pokaždé střídá a dnes to byly prvně Chytré vějíře Kvído. Jsou od Albi a strašně moc se mi hraní líbilo.\ntip.: máme s sebou vějíř pro věkovou skupinu 3 plus. Vějíř obsahuje 100 otázek / úkolů a odpovědí a nutí děti zamýšlet se, řešit a povídat si. Tak jsem se dlouho nezasmála. Úkoly jsou různé poznávačky, třídění podle barev, řazení situací jako třeba jednotlivé úkony na WC nebo třeba rozeznávání správného a špatného chování. Co z Nely padalo nemělo konkurenci 😀 A pozooor, bude soutěž 🙂 .\nA jak název další cedule napovídá, vyškrábali jsme se už vážně nahoru. Vyhlídka je to pořádná a i když jsme nedávno spali s Edou na dece, zase jsme se tady vyvalili a kochali.\nKdo by řekl, že taková velká divočina je přímo v Praze, na klasickém MHDéčku (když pominu Divokou Šárku)? Jestli to nemáte daleko a děti jsou větší alespoň jako ty naše, doporučujeme si tenhle výlet poznamenat nebo zakreslit do mapek (Leni, píšete si? 🙂 )\nPodle množství fotek to vypadá, že jsem neměla ani minutu se na tom hřebeni vyvalit s dětma a tátou, ale zas takový drama to nebylo 😀 . Veldo doporučuje na výlet nechat 4 hodiny času s tím, že pokud máte děti větší, ujdou o rychleji. My to jeli/šli od 10 do 17 hod včetně dvouhodinového šlofíka s Edou 🙂 a ještě zbyl čas na stéblovou bitku, kdo koho dřív ušimrá. Vzhledem k délce „zbraní“ je jasný, kdo vyhrál 😀 .\nNahoře na kopci už je to pro kola i kočáry zase sjízdné, takže jsme dětem odevzdali kola a mohli jsme frčet rychleji dál. O úkolech vám tady psát nebudu, to bych házela zbytečné spoilery, ale stejně o to luštění jde až v poslední řadě celého výletu, no ne? 🙂\npo hřebenu s výhledem\nDržte se žluté značky, čtěte a prohlížejte s dětmi tabule naučné stezky a hlavně se kochejte tím parádním výhledem než zase zajedete do lesů. I když bacha, ono to babí léto dává lesům takový šmrnc, že my si nestěžovali ani v nich 🙂 .\ndvouleťanda hlásí bojkot\nA že jsem psala, tady už můžeme frčet? 😀 „Jooo omyl matka, já nikam nejedu.“ Máme tady první bojkot. Ani už nevím jak se podařilo Julču rozhýbat, ale jistě to spravila pravidelná dávka z krosny 😀 .\nButovické hradiště bylo další naše zastavení a pozor, rozhodli jsme se holky decentně vzdělat a ukázali jim místní faunu a flóru. Mně jako malou to extra nevzrušovalo, i když nakonec jsem z té biologie maturovala, ale holky byly jako posluchačky vzorné.\npozn.: vidíte toho modrého motýlka na ceduli? Modrásek hnědoskvrnný, toho si rozhodně zapamatujte, protože se vsadím, že vaše děti jsou stejné jako ty mé a zaručeně „ho“ najdou :-D.\nJo, máme ho 😀 . Jaksi holky neminou cestou jediné lejno, takže jim neuniklo ani naše biologické okýnko a my „jen“ museli dojít dětem potvrdit, že fakt našli ten biologickej poklad 😀 .\nNo řeknu vám, chvilku jsem si říkala, jestli by nám nebylo líp na jarmarku nebo jiných slavnostech s burčákem v ruce 😀 . Ale byla to jen slabá chvilka. Domů jsem dorazila sice jak po půlmaratonu, ale bylo to skvělý a holky by teď nejraději nonstop výletovaly.\nHolky už začaly vnímat pojmy a je pro ně rozdíl, když řeknu jedeme na dovolenou,výlet nebo procházku, takže by nejraději hned jeli na dovču, protože ta poslední měla moře 😀 , a když nejde to, přichází v úvahu jen diskuze na téma výletů, což si zase sama přes týden úplně nedám. Tak vy, kteří mi píšete o výlety vydržte, přes víkendy stihneme vždycky nějaký 🙂 .\nBereme to zkratkou\nVyslyšeli jsme stehna malé Džuldy a frčíme si to zkratkou. Ne že by se nám to zkrátilo o hodně, ale poslední tři stanoviště si přeskočíme. Za chvíli už se začne smrákat a podle mapy to vypadá, že to problém nebude. Z desítky jsme si to zkrátili znovu na start a cesta už se změnila z náročnějšího terénu zase na asfaltku a jak uvidíte, potkáme další hřiště.\nPokud byste cestu zkracovali, obejdete moc hezký hřbitov, kde se to mé (hřbitovní) kvítí zaseklo na kaštanech a rvaly kapsy jak kdybychom neměli alej jírovců před barákem.\nPřed koncem okruhu už se blížíme k civilizaci (vtipný říct tohle v Praze 😀 ) a je tu první „restaurace“. Je to spíš putyka pro štamgasty, kde je ale retro hřiště podobné tomu na začátku. Tady jsme si dali alespoň rychlého radlera a setřeli slinu, protože k jídlu bohužel leda utopenec nebo klobásy.\nPovečeřeli jsme po celém dni (bylo na čase, krosna byla téměř prázdná) až zase na zastávce busu, naproti obchodu, kde jsme dělali první žrádelní dovýbavu. Malé bistro, kde jsme si dali vývar a holky měly v pupku alespoň něco na cestu domů. V pět hodin pak odjíždíme směr centrum…\n..a hurá domů. Padly jsme všichni. Táta byl dokonce tak přesvědčený, že už tu postel chce, že mě chvíli přesvědčoval, že děti přece můžou jít spát „na špiňócha“ 😀 (rozuměj bez koupání), ale to po celym dni neprošlo:-D .\nVýlety najdete na webu www.veldo.cz případně www.velkadobrodruzstvi.cz\nVětšina výletů je za poplatek 100 Kč, část jich najdete volně ke stažení.\nPodle mapy si můžete vyfiltrovat výlety, které vás zajímají (př.podle lokality)\nMrkněte kde všude už Veldo prošlo a naplánovalo výlety, třeba je využijete, jako my 🙂 . A kdo rád čtete knihy Deník fejsbukové matky, tak právě tahle Lucka je autorkou výletů a stojí za Veldo.cz – milé propojení 🙂 .\nLeni 3.10.2017 at 22:58\nmam poznamenano ! 😀\nAndrea S 4.10.2017 at 8:52\nJá Vám tak někdy závidím tu Prahu, jak to má pro děti vychytané!!!\nkristýna severová 5.10.2017 at 6:42\nMusím přiznat, že u fotky s motýlem (a exkrementem) a tratí (a pomníčkem) jsem myslela, že fotil (nebo alespoň motiv vybíral) spíš Tomáš. Nicméně je to jasným důkazem, že u tebe je poetické každé h***o. 🙂 Jinak díky za tip na chytrý vějíř, vypadá super. Kristee


Cestopisy: Trampoty na cestě do Chorvatska | Kempy-chaty.cz\nCestopisy: Trampoty na cestě do Chorvatska\nNevím, jestli se sem vzhledem k zimnímu počasí tohle téma hodí, ale kdo si chce naplánovat letní dovolenou včas, možná si článek s chutí přečte a třeba použije jako tip, kam se podívat. Asi po patnácti letech jsme se rozhodli, že vyrazíme na dovolenou do Chorvatska. Trochu jsem se sice děsila množství turistů, kteří budou mít tentýž nápad jako my, ale po dlouhé úvaze a včasné rezervaci, jsme se rozhodli objednat si ubytování v apartmánu Lebedina v městečku Kaštel Štafilić nedaleko Splitu. Ale o tom podrobněji až za chvíli. Celý článek >> Patálie na cestě do Chorvatska