Ostrovní gay povídky - Valčepo 3. kapitola\nJste zde: Domů Číst povídky Valčepo 3. kapitola\nPo tomhle už Šimon nemohl spát, ani kdyby doopravdy chtěl. Ledová voda se mu okamžitě zakousla do každého milimetru kůže, se kterým se setkala, a on ze sebe vydal vysoký pištivý zvuk, o jakém by si nikdy nemyslel, že se svými hlasivkami kdy svede. Zaječel tak, jak by mu spousta holek mohla závidět, a trhnul sebou, dál už ale postel končila a on, stále z části zamotaný v peřině, dopadl na tvrdou zem.\n„Doprdele, co to kurva je?! Posraný… voda? To byla voda?! Kurva, co to…," kolečka se mu konečně začínala točit a on pochopil, že vědra s vodou se nad jeho hlavou neobjevují sama. Rychle se otočil a spatřil černovláska, o kterém si ještě pár hodin zpět myslel, že je jeho zachránce.\n„Co to doprdele děláš?!" vyjekl a otřásl se zimou. Vymotal se z mokré peřiny, která už ho spíš studila, než hřála, nedbaje na fakt, že byl vlastně do půl těla nahý. Co on s tím? Livi se tak taky mohl promenádovat, alespoň mu ukáže, že není jediný, kdo si může dovolit ukázat své tělo! I když pochyboval, že to s šedookým udělá to samé, co s ním. Kdyby měl užší pas, zaoblenější boky a hlavně prsa, dozajista by upoutal pozornost lépe.\n„Budím ťa, šak sem na ťa volál snad pětkráť a tys nestával, ani si mňa neposlúchál, tak co sem mňel dělať! Já potřebuju odjeť a ty furt spíš, tak sa tu nestřapči a nebuď sprostý v mojej chalupě!" povytáhl obočí Olivier a zadíval se na zuřícího probudivšího. Musel uznat, že i cerky z dědiny by měly problém dosáhnout takových výšek, jaké předvedl Šimon, ale teď jej zaujalo něco mnohem hezčího než soprán, který se ještě před chvílí linul z mladíkových úst.\nPohled na tělo toho kluka byl pro Oliviera, jako když žíznící poutník na poušti najde studnu. Očima se vpíjel do vyrýsovaných břišních svalů a pevné, nyní zimou vztyčené bradavky lákaly k polaskání. Z vlasů mu ještě stékaly kapky vody a razily si cestu dolů až k teplákům, kde se vsakovaly do látky. Splašená Olivierova fantazie mu opět nabídla obraz, kam by ty kapičky doputovaly, kdyby nebyly zastaveny látkou kalhot.\nNasucho polknul a rychle se otočil pro ručník, který měl pro něj připravený. Zhluboka se nadechl a pokusil se vrátit zpět svůj nekompromisní výraz, který byl pro něj jindy tak přirozený. Čím víc však trávil čas s tímhle mužem, tím častěji svou kamennou tvář ztrácel, ať už proto, že ho dokázal rozesmát, naštvat, nebo jen v něm vzbudit ochranitelský pud. Pevně upřel svůj zrak do jeho očí, přišlo mu to bezpečnější.\n„Na, osuš sa a omlúvám sa, v kuchyni máš snídaňu, já musím jít poklúdit a pak chcu jet na Pustevny, esli chceš jet se mňú, možeš, ale…," zarazil se a povzdychl si, „ale nic…"\nOlivier se s ním už nechtěl hádat, avšak nebyl si jistý, jestli s ním vůbec chtěl trávit čas… Ani ne tak proto, že dobře věděl, jaký to byl sebestředný protiva, jako spíš proto, že v něm tenhle hezoun vzbuzoval pocity, o kterých si myslel, že je nechal v Paříži a už se nikdy neobjeví.\nTak jestli na něj mluvil takhle, pomyslel si Šimon, nedivil se, že nepochopil smysl jeho slov. Co kruci znamenalo, že nemá střapčit?! Slova černovlasého zdála se být jako špatně vymyšlený vtip. Tak on mu vylije na hlavu kýbl ledové vody a Šimon nemá být sprostý? Ne, to snad jeho společník ani nemohl myslet vážně!\nOvšem jak pak Šimon zjistil, vážně to myslel. V momentě, kdy k němu brunet opět přesunul pohled, už ale šedé oči jasně říkaly, že se téma "ledová sprcha" z černovlasé hlavy volně vytratilo a nezbylo po něm ani památky. Nehledě na to, že minimálně první sekundy byl Liviho pohled poměrně okatý, Šimon ho na svém těle cítil. Nefandil si, že by to s černovlasým udělalo něco extra, věděl ale, že minimálně jako překvapení to stačilo. Alespoň něco toho ledového skřítka rozhodí, pomyslel si spokojeně. Nebyl si jist, zda se Livi styděl, na to moc nesázel, nebo mu záviděl, leč s vlastním tělem neměl moc co, ale nic jiného jako možnost neviděl a obě tyto varianty se mu celkem zamlouvaly. Jestli našel tajnou zbraň, nesmí na ni nechat sedat prach. To už si zařídí…\nDobře si uvědomoval, že by měl být naštvaný, a vlastně ještě stále byl, to, že Liviho zahnal do úzkých, mu ale dělalo škodolibou radost. Velkou.\nI když se do ručníku, který mu černovlasý podával, měl nejspíš zabalit, neudělal to. Ba naopak, začal si sušit vlasy a u toho se zvedl na nohy. Stál jen kousek od Liviho, který mu díky výšce mohl koukat přímo na hruď. Na tváři vytvořil zářivý úsměv, do kterého se vlastně nemusel moc přemáhat, celá situace ho bavila.\n„Jo, snídaně by byla fajn," poznamenal a vykráčel si to pryč z místnosti, černovláska přitom nechal stát za sebou. Nebyl si moc jist, co to právě udělal, co na tom Liviho tak zarazilo, a hlavně co na tom tak bavilo jeho. Ale překvapil svého společníka a tím mu vrátil úder. To stačilo. Ať už Livi jen záviděl, anebo ho Šimon vyděsil, splnilo to účel…\nSotva se přivřely za hnědovláskem dveře, Olivier vypustil zadržovaný vzduch z plic a přepadla ho zlost. Omluva nebyla na místě! Měl si vzít dvakrát větší nádobu, když ani džbánek ledové vody nedokázal toho sebestředného, sebejistého, nevychovaného spratka zchladit.\nPovinnosti měl za chvíli dodělány, a tak vešel zpět do chalupy. Našel tam Šimona, jak se na něj spokojeně usmívá, rozvalený, nohy hozené na židli. Nijak to nekomentoval a taky na něj hodil zářivý úsměv. Mňa srať nebudeš, holomku! pomyslel si.\n„Vypadáš jak hastroš na polu," s těmito slovy, a aniž čekal na odpověď, opět zmizel v ložnici. Chvíli hledal patřičné oblečení ve skříni.\n„Tu máš, hoť to na sebe a neškňúř sa tak, nebo pojdeš do dědiny šúrem v teplákách…," hodil před něj černé džíny a košili, co si u něj nechal otec, který byl podobné postavy jako jeho nevychovaný host. Věděl, že tímto oblečením ho rozhodně neurazí. Otci ho vybírala matka a ta měla lepší vkus než stylistka z nejlepšího pařížského módního časopisu. Oba její muži vždycky protáčeli oči a táta tvrdil, že v něm působí tady na dědině jako pěst na oko.\n„Až sa oblečeš, hybaj ztuoty! Tú cestú, cos včeraj šél, je po sedmich kilometrech chalupa, tam ti řeknú, kam dalej, do dědiny je to asi deset kilometrů, tam už ti kdosi pomože, pokaď poprosíš…," dal si ruce v bok a propíchl ho pohledem.\nV ten moment brunet moc nechápal, co se s černovlasým stalo. Najednou byl zase jako v tom lese, oblečení před něj hodil jak před nejprašivějšího psa a to, co řekl, byla kapitola sama pro sebe. Jestli včera nevěděl, o co Livimu šlo, tak teď si byl jist, že ať už to bylo cokoli, šedooký to vzdal.\n„Jsem rád, že jsi mi tak mile poradil. Slovo prosím bych bez tebe neznal, fakt že ne…," odfrkl si ironicky a protočil očima, zatímco se v rychlosti převlékl. Vůbec tomu muži nerozuměl. To byl tak nevrlý, protože ho viděl bez košile? Anebo protože měl dobrou náladu?! Pravda byla, že měl brunet chvílemi pocit, že byl černovlásek spokojený, když on byl na dně. A to ho vytáčelo.\nNic neudělal! Jen Livimu vrátil úder. Polil ho studenou vodou a to bylo v pořádku, ale on si z něj pak udělat legraci nemohl? Neudělal nic špatného, nic mu neprovedl a tohle si nezasloužil!\nV ten moment ho samotného jeho přemýšlení zarazilo. Proč uvažoval takhle? Nemělo by mu do toho nic být, byl to bača ze země Nikoho, který si z něj včera sprostě dělal legraci a kterého by Šimon měl nenávidět. A ve své hlavě na to měl i právo! Jenže taky mu ten muž pomohl, vzal ho k sobě, dal mu najíst a věnoval mu suché oblečení. A také ho nechal přespat u sebe v posteli. Věřil, že nic neukradne. To všechno byly věci, které by pro něj nikdo nezištně neudělal, věci, které Livi rozhodně neměl povinnost učinit, ale udělal je. Pomohl mu. A to mu Šimon nezapomínal. Možná by bylo lépe, kdyby to dokázal, ale jakási část jeho samého to prostě nemohla vyškrtnout.\nVůbec netušil, proč se v šedých očích zase objevil všechen ten led, doopravdy si nebyl vědom žádné chyby ze své strany. Věděl, že bude litovat, že se včera tak otevřel. Že se usmíval a nabídl Livimu přátelské tykání, věděl to! Jen netušil, že to bude tak brzy…\n„Vrať mi telefon a mé věci. Tohle ti vrátím někdy v budoucnu," řekl, ukazuje přitom na své půjčené oblečení. Nebylo to tak, že by se vědomě snažil napodobit ledový výraz Liviho, výsledek tomu ale nenasvědčoval.\n„Telefon? Já nemám tvúj telefon! Ty si myslíš, že sem ti ho ukrad?" zamračil se Olivier a odešel zpět do kuchyně, kde včera nechal položenou brašnu. Až teď si uvědomil, že uvnitř je Šimonovo sako. Nejspíš nebude rád. Vytáhl ho, mokré, pokrčené, od bahna a hned si vzpomněl na příhodné přísloví – jak krávě z řiti vytáhlé. Tak toto si na sebe rozhodně před návštěvou čistírny vzít nemohl.\n„Tu máš sako, nic dalšího tvojeho já nemám," podíval se na něj ublíženě, když mu podával kus oděvu, jenž byl kdysi luxusním sakem. Připadal si pod jeho tvrdým pohledem jako zloděj. A to on nikdy nebyl. Uráželo ho to, a hlavně mu to bylo líto.\nŠimon si převzal podávané sako, pozornost mu ale věnovat nedokázal. Ten pohled, kterým ho černovlásek obdařil… Už zase to byl někdo jiný a Šimon už nerozuměl vůbec ničemu. Ale ty oči, ta lítost a ublížení, kterou v nich viděl…\nChtěl Liviho naštvat. Ne zrovna teď, ale při jejich prvním setkání to začalo a ta touha zůstávala v jeho podvědomí, leč po jeho dobrých skutcích výrazně oslabená. Chtěl ho vytočit do běla, tak, jako to s ním udělal on. Jeho ovce mu zničila boty a on se mu pak ještě smál, chtěl ho dostat stejně! Jenže to bylo o něčem jiném, dalo by se to nazvat jakousi touhou po odplatě, jako když si děti hrají. Nebylo v tom nic zlého. Chtěl ho provokovat jako ráno s tou košilí. Hledat jeho hranice. Zvláštním způsobem ho to bavilo. Ale tohle nechtěl.\nTen pohled, kterým ho černovlasý obdařil, ho fyzicky bolel, jakási zvláštní ochranitelská stránka jeho samého chtěla v ten moment zraněnou duši před sebou utěšit a zničit nadobro příčinu všeho toho smutku. Byl to přirozený pud, i když zrovna v tomhle případě pro Šimona dost zvláštní. A proto to nemohl nechat být.\nDrobně, skoro neznatelně se usmál, snad jako by chtěl Liviho doopravdy přesvědčit, že je všechno v pořádku. Bylo to tak přirozené, jako by se v něm něco na malý moment přepnulo a on jednal tak, jak to měl celou dobu zakódované kdesi hluboko v sobě.\n„Z něčeho takového jsem tě rozhodně neobvinil," řekl pevně, snad jako by se sám sobě snažil namluvit, že to, co předváděl hodiny zpět u auta, rozhodně s podezříváním ze schopnosti krást nemělo nic společného. Ale tehdy ho neznal. Nevěděl, že je černovlasý sám schopen nechat si ho v domě a prokázat mu takovou důvěru.\n„Mobil mám v tom saku," dodal potom, aby vysvětlil, jak to předtím myslel. Do batohu, ve kterém už měl zbytek svého včerejšího oblečení, si nyní černou kouli přihodil a nasadil si tašku zpět na záda.\n„Tak… asi ahoj," řekl s pokrčením ramen. Pak už se ale otočil a vypochodoval ven, ta zvláštní atmosféra, která se kolem něj najednou utvořila, mu rozhodně nebyla příjemná, a co mu bylo příjemné ještě méně, byl pak vliv černovláska na celé jeho chování. To on by měl být ublížený za ledovou sprchu a za ten ranní vyhazov! Pamatoval si ten moment, kdy kolem něj šedooký prošel s mokrou peřinou a v bouřkových hloubkách se mu objevily nenávistné jiskřičky. To on by měl být takový, tak proč na tuhle hru zase skákal? Byl hloupý, nedokázal se tu chovat formálně ani pět minut. Ten chlap mu kazil vše, co si v Praze stihl vybudovat, a on se nechával…\nJeště když šel po cestě kolem lesa, nedokázal z hlavy vyhnat splašené myšlenky.\nTu noc se mu zdálo něco krásného. Moc si svůj sen nepamatoval, nejspíš taky proto, že z něj pak byl tak krutě vytažen, ale věděl, že v něm bylo něco pěkného. Že se mu ten sen doopravdy zamlouval. A byl si také jist, že v něm hrál svou roli černovlásek.\nKdyby jen tušil, o co vlastně šlo…\nTen muž byl zvláštní. Šimon si moc dobře pamatoval, jak ho ještě včera fascinoval. Měl krásné oči, tajemné a ledové, doopravdy moc pěkné. Jako bouře, stříbro a ocel, jako led.\nHnědovlasou hlavou se honila spousta myšlenek a představ, které by pravděpodobně ani mysl mladíka neopustily, kdyby se před ním konečně neobjevilo, co si vidět tak přál. Konečně našel chalupu, konečně našel někoho. Doopravdy nerad by skončil jako předchozí den.\nChvíli měl chuť začít jásat, maličko se cítil jako pračlověk, kterému se podařilo rozdělat oheň. Vzhledem k tomu, že kraj, ve kterém se nacházel, nebylo tak těžké považovat za artefakt z doby kamenné, zas tak daleko si se svým přirovnáním nepřipadal.\nCo když tam ale budou lidé povahově stejní jako Livi? Ta myšlenka mu přivodila mrazení po celých zádech. Ne, jen to ne! Ten chlap mu sice pomohl, ale představa, že mu otevře někdo, kdo se začne šklebit, opře se o rám dveří s pažemi překříženými na hrudi a: Tož pane dyrektore z Prahy, tu sem dyrektorem já… Fuj, naskakovala mu z toho husí kůže. Ten chlap si na něm zvedal ego!\nProsím, hlavně nikoho dalšího…\nTy myšlenky ho přinutily zašklebit se a následně zmučeně vydechnout. Nešlo říct, že by ten člověk byl zlý nebo nenáviděníhodný, stejně jako nešlo říct, že by byl milý, nebo dokonce sympatický. To, co od něj Šimon už zažil, bylo nepřípustné. A to, co zažil chvíli zpět, nespravedlivé. Jenže také si pamatoval včerejší večer, kdy si s ním šedooký povídal, udělal mu jídlo a postaral se o něj, večer, kdy ho držel za ruku a usmíval se jako andělíček. A to byla jedna z věcí, které Šimona tak štvaly. Proč se nemohl chovat stále stejně? Kdyby mu řekl, že ho nenávidí, nenáviděl by ho brunet také a bylo by vyřešeno. Kdyby řekl, že jím pohrdá nebo že už ho nechce vidět… Jenže to on neudělal. Nechával Šimona plavat v domněnkách a sebe sama trápit nekonečnými otázkami, na které beztak neexistovala odpověď.\nDošel k domku a zaklepal na pěkně vyřezávané dveře. Chvíli čekal a jen se tiše modlil, dupání, které se po chvíli ozvalo, ho ale ujistilo, že dům prázdný nebyl.\nNetrvalo dlouho a dveře se otevřely. Před ním se v ten moment objevila žena, starší než on, s dlouhými zrzavými vlasy svázanými do nedbalého drdolu. Na první pohled z ní vyzařoval optimismus a dobrá nálada.\nZorničky v ženiných očích se rozšířily a roztáhla rty do velkého přívětivého úsměvu, čímž se u Šimona automaticky zařadila jako přesný opak Liviho. Jakmile ale promluvila, začal uvažovat, jestli se s přáním kohokoli jiného, jen ne někoho jako on trochu neunáhlil. Jediné, co z pět minut trvajícího přívalu slov pochopil, bylo jméno Liduna, o kterém usoudil, že patřilo ženě, dál ale kvůli rychlosti, v jaké na něj chrlila odmala naučené nářečí, nepobral vůbec nic. Tedy, občas rozuměl jakýmsi útržkům, ale ty mu ve výsledku moc ku pomoci nebyly. Když pak zrzka naklonila hlavu mírně na stranu a on pochopil, že v tom všem nejspíš byla otázka, na niž chtěla odpověď, polilo ho horko.\n„Eh…," vydal ze sebe s vytřeštěnýma očima. Co měl říct?! „Asi jsem neslyšel?" zkusil opatrně a ona mu ochotně zopakovala otázku. Byl vyřízený. Dobře, musel na to jít chytře, nebo se o to alespoň pokusit.\n„Šimon?" zeptal se. Představila se, třeba se ptala na jméno, myslel si. Teď se ale nadmíru překvapeně zatvářila ona a brunet proto pochopil, že tohle vědět nechtěla.\n„Tak…," zamyslel se. Vzhledem k tomu, že nic dalšího konkrétního jí nerozuměl, byl vyřízený. „Autem? Na Slovensko? Pomoc?" sypal ze sebe a s každým dalším slovem se Liduna víc a víc tvářila, že by Šimona ráda odvezla do blázince. Tahle taktika nefungovala, ale jinou brunet neměl.\n„Z Prahy?" řekl potom lehce přikrčený a v oříškových očích se konečně objevilo pochopení. Na rudých rtech se opět usadil úsměv.\n„Ty mi nerozumíš, že?" zeptala se poté, v hlase stále valašský přízvuk, jinak ale naprosto srozumitelně, a Šimon na ni vytřeštil oči, jako by viděl ducha. A to ji donutilo se rozesmát. „Zlatíčko, to jsi měl říct rovnou, že nerozumíš! Vypadáš utahaně, pojď dovnitř, povíš mi, co tě k nám přivádí," řekla, chytila Šimona za ruku a vtáhla dovnitř do domku. Navzdory jejím předchozím slovům se ale brunet beztak nedostal k řeči dalších patnáct minut, než žena pochopila, že by nejspíš také mohl mít co říct.\n„Tak povídej," řekla s úsměvem. Byla doopravdy milá a Šimonovi se zalíbila hned na první pohled, často se usmívala a chtěla mu pomoci. Doopravdy pomoci. Vzhledem k tomu, s čím se zatím setkal, byla hotovým zázrakem.\nVe zkratce jí povyprávěl o cestě na Slovensko, špatné navigaci, uvíznutí a snaze dovolat se na odtah provázené neúspěchem. To, že se již s jedním místním stihl rozhádat, takticky vynechal.\n„Tam se teď stěží dovoláš, to víš, prázdniny a pouť… Většina lidí tu má traktor, pomohou ti auto vytáhnout, ale my zrovna ne… Co s tebou? Počkáš na odtah? Ne, to nejde. Ach, ráda bych tě na pár dní nechala tady, ale až se vrátí manžel z práce a dcera z města, bude dům plný, navíc čekáme návštěvu. Ne, tady zůstat nemůžeš," zamyslela se a Šimon opět posmutněl. Zůstat s touto ženou by bylo něco krásného, chovala se k němu jako matka, byla milá a usměvavá… Ale chápal její důvody.\n„Víte, někde v této části kraje prý bydlí syn známého mé matky. Říkala, že by mě k sobě určitě vzal, ale vzpomněla si jen na jméno, ne na příjmení… Totiž, prý by měl být moc milý a hodný, určitě si ho nejde splést," říkal, věděl, že splácává všechny informace dohromady, a to mu také moc nepřidávalo. Snažil se ale ze všech sil oddálit moment, kdy mu žena řekne, že nikoho takového nezná…\n„Jmenuje se Oliviere," vymáčkl se konečně a v oříškových očích se objevily jiskřičky pochopení.\n„No to je úžasný nápad! Dokonalý," pochvalovala si a i Šimona přemohl úsměv. Opravdu Oliviera zná? Je zachráněný!\n„Žije sám už nějakou dobu, takže místo mít bude, a ještě na pár dní sežene společnost! Vypadáš silný. To bude skvělé, na chvíli na všechno nebude sám… Tebe jsme tu vážně postrádali, Šimone. Uvidíš, že se ti Olivier bude líbit. Tedy, občas je to malinko morous, ale je hodný. Ty se mu budeš líbit určitě. Bude nadšený," švitořila spokojeně Liduna. „Bydlí blízko, zavedu tě za ním! A taky tě dovedu k tomu tvému autu, ať si vezmeš nějaké věci. Zrovna nedávno u mě Olivier byl," zavzpomínala, potěšena, že se řešení mladíkovy situace samo tak krásně nabídlo. Měl velké kolouší oči, a když se na něj podívala, připomínal jí ztracené dítě. A ona mu chtěla pomoci, bylo jí ho líto a byl jí sympatický. Oči nelžou, to věděla.\n„Ale teď tam za ním nemůžeme," vzpomněla si pak zrzka na její poslední rozhovor se zmiňovaným mužem. „Není doma, teď… Ale večer tam už bude. Víš co, najíš se tu, popovídáme si a navečer tě za ním zavedu, dobře?" zeptala se s úsměvem a brunet jí ho oplatil. Byl neskutečně rád, že tuto ženu našel, co by bez ní dělal? Ještěže tu byla. A ještěže měla jeho matka toho známého poblíž, o kterém mu vyprávěla, než telefon vypověděl službu. A to mu připomínalo…\n„Myslíte, že bych si tu někam mohl dát nabít mobil?" zeptal se a ona okamžitě přikývla. Nabíječku měl naštěstí s sebou v batůžku. Vytáhl ji a pak i sako, u kterého si až teď všiml, jak vypadalo. Sakra, to bylo jeho nejlepší! Co měl dělat teď?!\n„Panebože, co se ti s ním stalo?" zeptala se žena, když si všimla, na co její společník tak koukal. Ten kus oděvu byl doopravdy ve strašném stavu, a navíc byl ještě mokrý…\n„Trochu jsem zmokl a upadl," přiznal s pokrčením ramen. Bude ho pak muset zanést do čistírny. Vstrčil ruku do jedné vnitřní kapsy, to, co nahmatal, mu ale zmrazilo veškerou krev v žilách.\n„Děje se něco?" zeptala se Liduna zamračeně, když si všimla šoku v jeho tváři, to ale v ten moment brunet nevnímal. Ne, tohle nemohla být pravda! Vytáhl přístroj, nejlepší své doby, který ho stál opravdu velký balík peněz, a zatmělo se mu před očima.\n„Ne, ne, ne…," šeptal roztřeseně. Nejnovější iPhone měl přes celé sklo obrovskou pavučinu způsobenou pádem a Šimon tušil, že do něj stihla natéct voda.\n„Třeba…," zamyslela se Liduna, která se vzpamatovala jako první. Její vlastní telefon byl omlácený až běda a jí to bylo celkem jedno, pochopila ale, že už jen za nakousnuté jablko na zadní straně zaplatil mladík spoustu peněz, a jeho naprosto zoufalý výraz také leccos vypovídal. „Třeba by to šlo opravit," navrhla pak ve snaze zachovat chladnou hlavu.\n„Jenže já se do Prahy vrátím bůhví kdy a tam to budou opravovat několik týdnů! Sakra, co kdyby chtěl někdo řešit něco vážně důležitého? Nemohu svou firmu nechat na bedrech ředitelů oddělení, tohle nezvládnou," řekl zničeně. Měl pod sebou dobré lidi, výkonné, ale nemohl jim předat firmu! To prostě nešlo, nikdy to nedělali! A tenhle telefon potřeboval, měl tam hromadu kontaktů a uložených smluv, které si chytře nespároval s žádnou jinou aplikací, ze které by je mohl vytáhnout.\n„Víš co?" řekla pak žena po chvilce přemýšlení. „Manžel jezdí každý den do Vsetína. Nech mu ten telefon tady, zaveze ti ho tam, a až ho opraví, přinesu ti ho, však vím, kde budeš. Když budeš potřebovat kontrolně zavolat, můžeš si půjčit Olivierův, ne? Neboj, všechno bude v pořádku," řekla s úsměvem a mateřsky Šimona pohladila po paži. Byl pro ni jako dítě, ačkoli schovávající se za maskou váženého podnikatele.\nV životě si brunet nepřipadal tak šťastný a zachráněný. Telefon se opraví a večer ho Liduna zavede za milým, příjemným mužem, který se o něj postará, pomůže mu vytáhnout auto a všechno bude krásné. Konečně si připadal, že se věci ubírají správným směrem, byl jako trosečník, který konečně objevil cestu pryč z opuštěného ostrova.\nZbytek dne pak Šimon strávil u Liduny v domě, kde se od zrzavé ženy dočkal doopravdy dobrého oběda a také spousty informací. Jak zjistil, měla ráda společnost, ráda poslouchala a mnohem raději pak povídala. Mluvila o svém kraji a také o Olivierim, mluvila s Šimonem jako se starým známým, až se brunet nestačil divit, co vše mu řekla. Vlastně se dozvěděl i věci, které by si jeho budoucí spolubydlící nejspíš nejraději nechal pro sebe, včetně historek o malém Olivierovi, kterého Liduna vídala a občas ho jakožto starší hlídala. Než se nadál, zjistil, že neví ani příjmení svého budoucího zachránce, ale zato ví, v kolika se naposledy počural a jak moc se bál poprvé do školy.\nA žena mluvila dál, i po cestě k jeho autu, kde si vzal v podstatě vše krom špinavých lakýrek, a pak cestou k domku jeho budoucího společníka. Byla už tma a měsíc nesvítil, neviděl tedy nic moc, zdálo se ale, že zrzka po jeho boku dobře věděla, kam šla, a tak ji následoval.\n„No, a tím to končí. Což se hodí, protože jsme tady… Jé, já se tě za tu dobu vůbec nezeptala na tvůj život! Vidíš, a to mě to tak zajímalo," posteskla si Liduna. „Tak třeba příště," navrhla ještě, to už ale klepala na dveře. Kdyby Šimon nebyl ověšený taškami a svítil alespoň ten měsíc, třeba by si uvědomil, jak je mu to místo povědomé…\nPo Šimonově ujištění, že není zloděj a že to jen všechno špatně pochopil, si uklidněný, ač stále zmatený černovlásek sedl do auta a vyrazil se svou starou škodovkou směrem k Radhošti. Věděl, že musí spěchat, protože lidí chystajících se autem na pouť bude, stejně jako každý rok, mnohem více, než pojme parkoviště u Jurkovičových staveb. Kdo přijede pozdě, bude už dole na Prostřední Bečvě odkázán zaparkovat auto tam a nucen si počkat na autobus.\nI přes brzkou hodinu už úzkou klikatou cestou vedoucí prudce nahoru jela kolona aut, a tak se Olivier raději soustředil na řízení a nepřemýšlel nad podivným ránem, ze kterého měl stále jakýsi hořkokyselý pocit. Až když zaparkoval a vymotal se z parkoviště, nadechl se a v duchu si povzdychl.\nTak a su tu zas sám.\nTolik lidí kolem něj procházelo, smáli se a bavili se, všichni na pouť s někým přijeli, jen on byl zase sám. Nikdy dřív mu to nevadilo, ba naopak, měl rád svůj vlastní klid… až do jisté doby. Přesněji do chvíle, kdy potkal jednoho zatraceného Pražáka v noci na cestě a vzal si ho domů.\nTen večer si to neuvědomoval, ale když nad tím teď přemýšlel, bylo to, jako by se v domku rozsvítilo. Měl pocit, že do té doby nevěděl, že tam něco chybí, a najednou to tam bylo, ačkoliv nechápal, jak by ten sebestředný střapatý podnikatel mohl zapadnout do jeho chalupy. Když se na to podíval zdravým rozumem, právě tento mladík působil v jeho roubence jako pěst na oko. Jenže zjišťoval, že v přítomnosti onoho zelenookého muže zdravý rozum odešel na pastvu za ovcemi a zůstaly jen rozbouřené city, které rozhodně nic dobrého nepřinesou.\nRozhlédl se okolo, slunce svítilo, lidé se bavili u stánků, kdesi v dálce zněl cimbál, všechno působilo tak krásně a uvolněně, jen on se cítil opuštěný a ztracený.\nKdyby byl býval příjemnější na svého nocležníka, kdyby dokázal zkrotit svou mnohdy protivnou náturu, možná by ho přesvědčil, aby jel s ním. Netušil sice, jestli by pana podnikatele bavilo se courat po kamenitých cestách mezi davy lidí, nejspíš by ani neocenil úžasnou místní medovinu, trdelníky, frgále a delikatesní kyselicu, kterou vaří v Maměnce nebo už v nově postaveném Libušíně. Nejspíš by nebyl nadšený ani valašskou cimbálovkou a tanečními soubory v tradičních jednoduchých krojích, tak typických pro tuto oblast. Musel však uznat, že mnoho z těch copatých děvčic bylo pohledných, a na to by se Šimon chytit mohl. Jenže tady nebyl.\nAni se nenadál a s kalíškem slivovice, kterou si koupil u dřevěného stánku, stoupal k altánku Cyrilka. Za sebou nechal hodně lidí, kteří čekali na další kamarády a rodiny. Na vrcholu u kaple stejně ještě žádná zábava nezačínala, tak co by tam kdo dělal, ale Olivier paradoxně potřeboval být sám se svými myšlenkami. Spousta smějících se lidí mu jen připomínala, jak byl pošetilý. Svou možnost netrávit pouť sám si zkazil nesmyslným výbuchem vzteku, pramenícím jen z jeho hloupých niterných pocitů, které měly zůstat pohřbeny kdesi na dně duše. Ovšem mladík z Prahy je neúmyslně stále úporně vykopával z nitra jeho podvědomí.\nŠimon si nezasloužil, aby na něj byl takový. Nic mu neprovedl a Olivier vlastně mohl být rád, že se střapovlásek za tu ledovou sprchu na něj dál nezlobil.\nAno, uvědomoval si, že ani tak nebylo jisté, že by s ním jel. Chápal, že člověk jako on chtěl co nejdřív opustit místo, kde se asi necítil úplně nejlépe. Pamatoval si dobře, jak se trápil v rušných ulicích velkoměsta, když poprvé přijel za matkou do Paříže. Zvykal si skoro rok, než se tam začal cítit alespoň trochu přirozeně a dobře. Dnes by mu to bylo jedno, nejspíš by si dokázal představit žít i v Praze, kdyby nebylo zbytí, ale z Valach by odjížděl nerad.\nZarazil se, kam se svými myšlenkami došel. Proč nad tímhle vůbec přemýšlel? Proč by se měl stěhovat? Potřásl hlavou a hodil do sebe kalíšek slivovice. Ihned pocítil, jak silný alkohol projel jeho hrdlem a teď hřál na hrudi i v žaludku. I tohle pro něj bylo netradiční. Když řídil, nikdy alkohol nepil. Věděl sice, že než večer pojede domů, dávno bude úplně střízlivý, přesto ho však jeho chování přinejmenším zaráželo. Dělal všechno jinak, než byl celá léta zvyklý. Zadíval se z rozhledny dolů do údolí a přemýšlel dál.\nCo bylo na tom klukovi jiného než na všech ostatních, se kterými se za ta léta, co se vrátil domů, potkal? Vždyť je nesnesitelný!\nPro Olivierovu povahu to bylo, jako kdyby někdo píchnul do vosího hnízda. Nesnášel tyhle samozřejmé mladíky, kteří sežrali všechnu moudrost světa, o svůj majetek se nijak nezasloužili a jen se živili na tom, co jim dali rodiče. Přes to všechno, že věděl, že by ho neměl mít rád – a neměl ho rád, bylo na něm něco… Nedokázal si srovnat myšlenky a zlobil se sám na sebe, jak moc si připadal v tu chvíli zmatený.\nAno, jistě, samozřejmě, byl velmi pohledný, ale to přece nebyl důvod na něj myslet a vzdychat jako pubescent. Nedělal to ani v telecích létech, tak neviděl důvod, proč by s tím měl začínat teď. Přesto na něj stále myslel, ačkoliv se snažil odvést své myšlenky na sobotní svatbu, na Petru, kterou chtěl na veselce pozvat na rande, na pracovní věci, se kterými byl zase ve skluzu…\nPo chvíli, kdy jeho oči byly stále upřeny na volnou krajinu pod ním, ale zjistil, že bylo všechno marné. Zase měl v hlavě toho kluka. Tentokrát zapřemýšlel, jestli se znovu neztratil a v pořádku dorazil k Liduně Krausové. Neměl by jej podceňovat, bylo světlo, slunce krásně svítilo a ke Krausům vedla jen jedna cesta, která neměla moc odboček. Krausovi sice traktor neměli, ale Liduna by jej mohla doprovodit za starostou, ten byl ochotný a určitě by mu nějak pomohl. To ale znamenalo, že už jej nikdy neuvidí.\nV tu chvíli měl dojem, že by potřeboval ještě jednu štamprli, a to velkou.\nUž ho nikdy neuvidím!\nTato čtyři slova zabolela tak, že se mu srdce stáhlo a vynechalo pár úderů.\nMěl pocit, že se opravdu zbláznil. Tohle přece nebylo normální, to se mu nestávalo! Nikdy! A rozhodně v tom nemínil pokračovat. Nějaká trapná sebelítost kvůli klukovi, kterého neznal ani dva dny… To mu nebylo podobné, a rozhodně se v tom nemínil dál šťourat. Byl přece rozumný dospělý člověk a do včerejška si myslel, že i naprosto psychicky vyrovnaný.\nDobrá, člověk může jednou za čas zakolísat, ale nesmí se tím nechat semlít. To rozhodně Olivier nechtěl a nemínil dopustit. Zvedl se a pokračoval cestou nahoru k soše Radegasta. Příjemná procházka mu čistila hlavu a on si zlehka třídil své priority.\nTen kluk ho zblbnul proto, že byl pohledný. Měl krásné tělo, tvář jako z módního magazínu a neuvěřitelné oči, které určitě dokázaly okouzlit kdejakou holku. Kdo by odolal po půstu, který měl Olivier dlouhé roky poté, co se rozešli s Pierrem.\nAle jistě! Proč jej toto nenapadlo dřív a trápil se tu zbytečnými a týrajícími myšlenkami? Vždyť to bylo jasné od začátku, co jej potkal. Nejraději by ho viděl u sebe v posteli. Pravda – tam ho jednu noc měl, bohužel bez své maličkosti.\nPousmál se. Velmi živě si dokázal představit, co by nejspíš Šimon udělal, kdyby se v noci do ložnice za ním proplížil a lehl si k němu. S největší pravděpodobností by uslyšel podobnou sirénu jako ráno, když ho probudil tou trochou vody. Pak by ho častoval nadávkami, které by už za svůj život jen velmi nerad slyšel. Ne, kdepak, toto nebyl typ, který by se nechal ukecat do postele mužem. Ten měl doma modelky – s blond vlasy, štíhlé, brázdící mola někde v Miláně. Byl si naprosto jistý, že tento kluk se rozhodně neoddává sexu s někým, kdo má mezi nohama to samé, co on sám.\nTouto myšlenkou svou tryznu uzavřel. Lidí okolo něj už začalo procházet čím dál víc, potkal i pár známých, se kterými se dal do řeči, a s nimi pak i společně došli na vrchol ke kapli, kde zrovna začala mše. Ačkoliv jindy do kostela nechodil, tuto mši si většinou, pokud se ještě do malé kaple vešel, nenechával ujít.\nUklidněný bohoslužbou procházel okolo mnoha stánků s dřevěnými hračkami, vyřezávanými vařečkami i všemi možnými výrobky stvořenými šikovnýma rukama místních. Už jako dítě miloval nakukovat pod prsty zručných truhlářů, kovářů i dalších dovedných řemeslníků, jejichž zboží vznikalo přímo před očima návštěvníků.\nDošel ke stánku s cukrovinkami, kde prodávali také srdce z perníku. Každoročně, snad z tradice, kterou si vytvořil jako malý kluk, jedno velké kupoval pro matku. Tentokrát však nepochopitelně sáhl na jedno veliké s nápisem Z lásky. Udiveně se na něj podíval, přemýšleje, jestli se definitivně nezbláznil, protože se mu před očima objevil hnědovlásek s očima zářícíma při pohledu na nápis pečlivě vykreslený marcipánem. Rychle tuto fantazii zapudil, ale srdce držící v rukou nevrátil, ale zaplatil jej. I mámě přece může věnovat srdce z lásky. Podvědomě však věděl, že toto srdce už bude mít navždy spojené se střapatým brunetem.\nPozději po obědě se potkal se svými starými kamarády, s nimiž před odjezdem do Paříže hrával v cimbálovce na housle. Vystupovali na jednom z pódií, která byla postavena před kaplí, a přemluvili ho, aby si s nimi pár písní zahrál. Olivier se nebránil. Chybělo mu to. Dokonce mu půjčili i kroj, aby nevypadal mezi krojovanými nepatřičně, a Olivier se bavil tak, jako už dlouho ne. Zahrál si, zazpíval a poté ještě dlouho s kamarády, které roky neviděl, vykládal u čaje v hospodě. Domluvil se s nimi, že se k nim zase přidá, a byl tou myšlenkou tak nadšený, že se celou cestu dolů k Pustevnám usmíval.\nDávno zapomněl na své trápení, které ho ještě před pár hodinami užíralo. Až ve chvíli, kdy jel okolo polní cesty, kde stál pořád bílý mercedes zabořený skoro do poloviny kol v zasychajícím bahně, si uvědomil, že na hnědovláska úplně zapomněl.\nVěděl však, že i když dokázal být nesnesitelný a slovo prosím či děkuji nejspíš neznal, i přesto mu místní pomohou. Pokud se tak nestalo dnes, potom zítra mu někdo jistě podá pomocnou ruku. Pustil jej tedy z hlavy a těšil se na doma, až si udělá čaj a pustí se do frgálů, které si nakoupil v jednom z mnoha stánků.\nByla už úplná tma, když hladový, ale spokojený zaparkoval auto do garáže za chalupou. Doma dal rychle vařit vodu na čaj a vytáhl ze skříně kroj, aby se přesvědčil, že ho nesežrali moli. Zkontroloval také zaprášený futrál s houslemi. Zděsil se, když si uvědomil, jak dlouho už tyto věci, kdysi pro něj tak důležité, nevytáhl a nechal na ně celá léta padat prach. To bylo to pravé, co ho zaměstná a možná zbaví jeho samoty. Byl udivený, že jej toto nenapadlo dřív. Dvakrát týdně zkoušky s kamarády, po celé léto, ale i v zimě různá vystoupení…\nNe ženská, ale hudba ho zbaví trápení, které si uvědomil s příjezdem Pražáka. Tušil, že nakonec jeho sociální vybití bude tak velké, že se bude ještě rád vracet do své tiché chaloupky, kde bude mít čas na to užít si i trochu klidu a samoty, které ve svém životě potřeboval.\nZalil si čaj a sledoval lístky, jak se rozevírají a barví horkou vodu do tmavé. Nadechl se bergamotové vůně a vstal, aby si ukrojil kousek frgálu, když vtom uslyšel zaťukání na dveře.\nZarazil se. Takhle pozdě většinou žádná návštěva nechodila a trochu se vylekal, jestli se někomu nestalo nějaké neštěstí. Bylo to opravdu neobvyklé. Rychlými kroky přišel ke dveřím a otevřel.\n„Zdravím ťa, Livi. Mám tu pro tebja jedného trosečníka. Zapad autem kdesi v polu a…"\n„Zadrž, Liduno," přerušil ji, protože tušil, že jinak by si vyslechl celý příběh, který tak dobře znal, a zmateně, s vytřeštěnýma očima hleděl na mladíka obloženého taškami, stojícího za ní. „To si zasejc ty?" vydechl a promnul si kořen nosu. Začala ho bolet hlava a dobrá nálada, kterou ještě před malou chvílí oplýval, byla pryč. Přesto si ale uvědomil, že někde v nitru, malý kousíček jeho duše se zatetelil štěstím při pohledu na vyděšeného, ale krásného trosečníka.\nZelené oči se setkaly s šedými a v ten moment měl brunet dojem, že to s ním asi sekne.\nCo tohle znamenalo? Co on tu dělal?!\nKdyby muž před ním nepromluvil, nejspíš by nevěřil vlastním očím, ale ten zajímavým způsobem hrubý, přesto ale melodický baryton by poznal kdekoli. Nebylo pochyb, leč by to celé rád viděl z jiného úhlu pohledu.\nRozhodl se na chvíli vypustit problém, který stál na schodech, a tvářil se, jako by snad on byl ten chudák, a zaměřit se na problém druhý. Poklepal ženě před sebou na rameno, a když se na něj otočila, stáhl si ji níž, tak, aby jeho slova co možná nejméně slyšela i třetí osoba.\n„Děje se něco?" zeptala se zrzka nechápavě, když viděla jeho útrpný výraz. Ti dva se znali? Proč od ní tedy Šimon chtěl navigovat? Proč si nechal o Olivierovi vyprávět, jako by byl jakýsi vytoužený sen? Vůbec tomu nerozuměla.\n„Já myslel, že mne dovedete za Olivierem," řekl zelenooký, snažil se být tichý, to se však žalostně nepodařilo. Ve výsledku mu na tom ale nezáleželo, hlavní pro něj v ten moment byla odpověď. Jestli si z něj všichni chtěli dělat srandu, vybrali si doopravdy špatný způsob…\nLiduna se zatvářila nešťastně, netušíc, co se před ní odehrává, avšak rychle se vzpamatovala. Než ovšem stačila otevřít ústa, ozval se majitel dřevěného domku, na jehož prahu oba nešťastníci stáli.\n„Já su Olivier, menuju se tak! Co sisi jako myslél? Že po Karlovicách běhajú běžně chlapi s francúzským ménem? To ti to jako nedošlo? O co tady de? Kdes mňa vyštrachál a co po mňa chceš?"\n+1 #8 Mentor — automaniak 2021-08-19 10:42\nLiduna je naprosto dokonalý mentor. Jen tak dál! Super román!\n+1 #7 Odp.: Valčepo 3. kapitola — nebi 2021-06-17 21:13\nMoc pěkný, baví a je v tom i to těšení, až se dají dohromady.\n+3 #6 Odp.: Valčepo 3. kapitola — aduška 2021-06-10 18:40\nHonzo, tak Vikys to odhad' výborně, zase jsem přišel pozdě. Nu což, jak budu prázdninovat budu tady pečený vařený. Otázky snad příběh zodpoví později.\nAduško - měl krásné nutkání a je veliké štěstí, že to nakonec neudělal, to už by asi Šíma nerozdýchal. Koneckonců i tak se budou drtit ještě nějaký ten čas, než jim to docvakne.\nMiky - on tak nějak ví, proč se trápí, ale nechce si to připustit. Byl to pro něj dost šok, takový vpád do jeho soukromí.\nProto jsem ráda, že to neudělal. A těším se, co na sebe vymyslí 😉\n+5 #5 Odp.: Valčepo 3. kapitola — Alianor 2021-06-10 15:41\n+4 #4 Odp.: Valčepo 3. kapitola — Vikys 2021-06-09 20:48\nškňuřit se - šklebit se\nstřapčit - vyšilovat\njít šúrem - po svých (pěšky)\nAle nevím to na 100 %, jen můj odhad\n+7 #3 Odp.: Valčepo 3. kapitola — Miky 2021-06-09 14:28\nCelý je to moc pěkný a zábavný, ale speciálně v této části oceňuju ty Olivierovo myšlenkový pochody. Jak se trápí, ale vlastně ani sám sobě nechce přiznat proč\n+8 #2 Odp.: Valčepo 3. kapitola — HonzaR. 2021-06-09 11:55\nNeškňúr sa tak a nestřapči mi tu, nebo pojdeš šúrem... 🤣\nTak překládej, Alianore, lidi došli.\nMoc pěkný to máte, oba. A možná to bude ještě zajímavý, napadá mě dost otázek a těším se na odpovědi.\n+7 #1 Odp.: Valčepo 3. kapitola — aduška 2021-06-09 11:31\nMooc hezký. Nejvíc mě pobavila Oliho touha připlácnout Šimonovi ten chleba na obličej. A co teprv jejich znovushledání. Jooo, ti dva budou mít ještě veselo. 😁


Publikováno 20. 7. 2020 v AKTUÁLNĚ\nI když si tělo obvykle s vysokými teplotami dokáže poradit samo, není na škodu mu s tím trošku pomoct. Třeba tím, že se nebudeme přejídat, na talíři budeme mít spíš lehčí pokrmy a zajímavou inspiraci je možné najít třeba i v ajurvédě.\nUrčitě jste na sobě vypozorovali, že se vám v létě mění chutě a nemáte tak velký hlad jako v chladnějších měsících. Jde o přirozenou reakci těla na teplo. Aby organismus snížil tělesné následky vedra, sníží schopnost trávit a tím se zmenší i náš apetit. Pokud nemáte hlad, zbytečně se do jídla nenuťte a jezte převážně lehká jídla. Za vyzkoušení stojí i stravování podle ajurvédy. Zdravé tělo si dokáže většinou samo říct, kdy má skutečně hlad, proto není nutné jíst šest porcí denně, zvlášť v extrémních vedrech.\n„Podle ajurvédy by hlavním a nejdůležitějším jídlem dne měl být v poledne teplý oběd, nejen lehký salát. Trávicí síla našeho vnitřního ohně je totiž v tuto dobu nejvyšší a díky tomu nebudeme tělo zbytečně zatěžovat. Z poledního jídla tělo čerpá palivo a živiny pro fungování po celý den. Správná velikost porce by se vám ale měla vejít do dlaní. V závislosti na našem životním stylu a potřebách byste si sami měli zvolit, kolik porcí jídla denně potřebujete, ale jíst běžně více než třikrát denně považuje ajurvéda za nevhodné,“ doporučuje zakladatelka a instruktorka pražských Domů Jógy Věra Vojtěchová.\nA už jste četli tohle? TRADICE, kterou zmákne i nepekař: SVÁTEČNÍ VÁNOČKA od bábinky\nTohle zařaďte do jídelníčku\nČerstvé ovoce: Dopřejte si pestrou nabídku sezónních potravin, které obsahují látky důležité pro naše tělo. Ovoce je plné vitaminů, minerálních látek, vlákniny a dalších složek, které prospívají našemu zdraví. Výborné jsou jahody, rybíz, třešně a višně, maliny, borůvky, ostružiny, meruňky. Z ovoce i zeleniny si můžete připravit i lahodné čerstvé šťávy.\nSezónní zelenina: Stejně jako u ovoce si můžete vybírat ze sezónních potravin. Ideální variantou je zelenina s vysokým obsahem vody – cukety, salátové okurky a další.\nVodní meloun: Vodní meloun je letní „ovoce“, které si zaslouží zvláštní pozornost. Meloun je ideálním prostředkem pro zdravý způsob uhašení žízně. Kromě vysokého obsahu vody (90–92 %) vyniká i skvělým osvěžujícím aroma, má v sobě vitamíny, antioxidanty a minerální látky, vlákninu a zdraví prospěšná jádra.\nŘasa chlorela: Tato jednobuněčná sladkovodní řasa s detoxikačními účinky obsahuje velké množství rostlinného proteinu, hodnotné vitamíny a minerály. Umí na sebe navázat při průchodu tenkým i tlustým střevem škodlivé látky, které se v našem těle tvoří, pročišťuje organismus a připravuje ho na zátěž, což v létě oceníme.\nA už jste četli tohle? Potvrzeno spotřebiteli: Obliba HOŘKÝCH PIV roste\nMladý ječmen: Obzvláště příznivě působí na vyčerpaný organismus po zimě, dodá tělu potřebné živiny, sílu a energii, ale stejně tak má blahodárné účinky v létě. Mladý ječmen má extrémně výživné a detoxikační vlastnosti. Používá se ve formě rozpuštěného prášku. Po jeho rozpouštění ve vodě vznikne osvěžující zelený nápoj, který v létě plní ochranou roli proti negativním vlivům slunečního záření. Kromě toho dokáže skvěle zasytit.\nMátový čaj: Některé bylinkové čaje mají nejen zahřívací funkci, ale naopak umějí i ochladit. „V létě je ideální pít zelené, bílé a některé bylinkové čaje. Osobně se mi osvědčila máta, ale ochlazující schopnost mají také ibišek, růže, květy bezinek, citrónová tráva, meduňka, citrusy a další,“ radí Věra Vojtěchová.\nVoda s limetkou a okurkou: Pokud vás na čaje neužije, vyzkoušejte obyčejnou kohoutkovou vodu, kterou si obohaťte šťávou z čerstvé limetky a nakrájejte do ní okurku. Budete překvapeni, jak osvěžující pití vznikne. „Ledy si do nápojů nedávejte. Příliš chlazené a ledové nápoje jsou zvláštním nebezpečím pro naši rovnováhu,“ varuje Věra Vojtěchová.\nA už jste četli tohle? A zase ta DVOJÍ KVALITA potravin: V testu Evropské komise propadla třetina výrobků\nKromě ledu či ledových nápojů, byste se měli zejména v létě vyhýbat masu, uzeninám a rybám, olejnatým, tučným, smaženým či grilovaným pokrmům, alkoholu, kávě, různým energetickým a bublinkovým nápojům. Neznamená to, že máte odmítnout pozvání na grilovačku nebo si nemůžete dát oblíbený Aperol Spritz, ale všeho s mírou. Ostatně to platí celoročně, ne pouze v letních měsících.


Ušanka černá | Stylomat - Oblečení, které má styl\nČerná ušanka, praktický a zároveň krásný módní doplněk. Udělejte si radost stylovým kouskem, který vás nenechá zimě na pospas. Vydejte se na procházku do přírody i do města, na vánoční trhy, na zimní výlet i do práce v krásné ušance. Na Stylomat.cz navíc nyní najdete mnoho střihů i provedení, takže najít tu pravou bude o to jednodušší. Nakupujte na Stylomat.cz snadno a rychle a potěšte sebe i svou peněženku!\nVeškeré černé ušanky, které na stránkách Stylomat.cz naleznete, vybíráme s pečlivostí a citem tak, abychom našim zákazníkům nepřinášeli do života pouze styl, ale také komfort, kvalitní materiály a precizní zpracování. Kromě nepřeberného množství zboží pro vás pravidelně pořádáme slevy, akce a soutěže, díky kterým budete mít z nákupu hned dvojnásobnou radost. Při objednávkách nad 1500 Kč navíc budete mít poštovné zdarma, protože to za vás uhradíme my!\n249 Kč649 Kč\nčerná (19) hnědá (1) šedá (2)\nMódní kožíšková ušanka černá\nDámská kožíšková ušanka tmavomodrá\nKožíšková ušanka černá podšitá hnědým kožíškem\nKožíšková čepice černá\nManžestrová ušanka černá\nUšanka s bambulí černá\nUšanka s kožíškem černá\nČepice s copánky černá\nZimní čepice - ušanka s modrým vzorem\nSilná dírkatá ušanka černá\nChlupatá kožíšková ušanka tmavá\nUšanka s aplikací černá\nTrendy černá ušanka\nUšanka čepice z králíka černá\nŠedá unisex ušanka\nČerná unisex ušanka\nHezká ušanka černá\nKožíšková ušanka černá\nZimní blyštivá čepice tmavá\nLesklá prošívaná ušanka černá\nBlyštivá prošívaná ušanka tmavě šedá\nPletená ušanka černobílá\nUšanka černá s kožíškem i pletená potěší každého originálního milovníka módy. Ušanka poslouží i v těch nejchladnějších dnech zimy. A pokud preferujete elegantní barvy, černá je ideální volbou. U nás na Stylomat.cz máte na výběr z mnoha hřejivých materiálů, kožíšků, střihů i provedení. Jednoduše tak sladíte nový praktický doplněk se svým stávajícím zimním outfitem.


Myslivost - O původu psího rodu\nÚvod > Časopis > MALÁ MYSLIVOST > 03 / 2002 > O původu psího rodu\nO původu psího rodu\nNa přelomu 19. a 20. století vyslovil na základě svých poznatků To Studer přesvědčení, že předkem domácích psů je pes divoký – Canis ferus, vytvářející několik zeměpisných ras. V Evropě to měl být tzv. pes kolových staveb – Canis ferus pallustris, předek špiců a pinčů, v Asii potom psů dingo.\nNutno předeslat, že tento názor nebyl ve své době nikterak pochybný, protože někteří jeho předchůdci, včetně Darwina, i jeho následovníci zastávali domněnky ještě více kuriózní. Podle nich mělo mít každé plemeno jiného předka, včetně lišky a dokonce i hyeny, která ani nepatří do čeledi psovitých šelem.\nOdpůrci názorů pana Studera měli v té době, ale i později, pádný argument. Nejenže jeho paleontologické důkazy nepatřily Canis ferus (ve skutečnosti šlo o relikty šakalů, kojotů, malých vlků apod.), ale i stáří člověka Homo sapiens bylo tehdy datováno zpětně na "pouhých" 35 000 let. A pleistocenní člověk přece nemohl domestikovat ani divoké psovité šelmy, které vymřely dávno před ním!\nUrčitý problém byl v tom, kam zařadit dinga a pariu, tedy zda jde o předky psa domácího nebo o psy pouze druhotně zdivočelé. Postupem času však stále více převládal názor, že předkem našich psů je vlk! Tento předpoklad má svou logiku, protože druh canida taxonomicky zařazený jako lupus - vlk šedý (v Česku zvaný obecný), který zahrnuje řadu poddruhů různé velikosti, typu a zbarvení, se měl na Zemi vyvinout asi před 300 000 lety! Stále více se však množily nálezy kosterních zbytků sapiedních hominidů ve vrstvách starých 280 000 a více let. Stáří různých forem Homo sapiens se nakonec začíná datovat na 0,5 až 1,5 milionů let. V sídlištích pravěkých lovců před 400 000 lety jsou nalézány relikty psovitých šelem. Byli to vlci? Canis lupus by v té době ještě neměl existovat. V Číně jsou ve vrstvách starých 500 000 let odkryty v úzkém sepětí fosilie Homo erectus s divokými psy rodu a "druhu" Cuon species! Vymřelý předchůdce člověka rozumného se zde možná sbližoval s také už neexistující psovitou šelmou, jejíž následníci dnes ani nepatří do rodu canis.\nŽe to není možné? Proč by ne. Význam pojmu domestikace je totiž záležitostí více historickou než zoologickou a sblížení bylo oboustranné, protože takové soužití je vzájemně výhodné. Je přece známa spolupráce i mezi zvířaty, například kojotem a jezevcem při lovu psouna prériového. I v současnosti dochází k tomu, že skupiny divokých ovcí se bez přispění člověka stahují do blízkosti lidských sídlišť a co víc, na jejich vzhledu se začínají projevovat určité znaky zdomácnění.\nJe tedy věcí různých názorů do jaké míry měla rozvíjející se lidská inteligence vliv na ochočování divokých zvířat. Ale i když je výzkum předků člověka daleko více sledován než je tomu u jeho nejlepšího přítele, stále existují "bílá místa". Proto někteří antropologové s napětím očekávali výsledky výzkumů genetiků z Atlanty, kteří v 80. letech právě uplynulého století zkoumali mtDNA u šesti stovek žen různých ras z celého světa. Mitochondrie jsou prapůvodní bakterie, které se staly součástí buněk s jádry, kde působí jako genetický zdroj. Protože se geny mt mění s ubíhajícím časem daleko rychleji než geny jádra, dá se přesněji vypočítat jaká je příbuznost živočichů stejného rodu a kdy se jednotlivé druhy od sebe oddělily. Navíc se mtDNA dědí jen po matkách, takže bylo možné dospět až k jakési Evě (1 až 6 jedinců), která žila před více než 100 000 lety na určitém místě v Africe. Genetický otisk této zakladatelské linie je vlastně obsažen v celé současné lidské populaci a vše co bylo předtím jsou jen nálezy reliktů našich nepřímých předků.\nPodobnou cestou se později vydal i genetik R. Wayne, když otestoval asi 350 jedinců rodu canis. Výsledky jeho výzkumů ukazují, že vlk a pes jsou si velice příbuzní a jejich mtDNA vykazuje jen malé rozdíly. Naopak velmi odlišný se zdá být šakal - Canis aureus, který by jako předek psa neměl vůbec připadat v úvahu. Se psem a vlkem je však dosti příbuzný kojot - Canis latrans a kupodivu i vlček etiopský - Canis simensis. Ovšem i mezi recentním vlkem a psem bylo nalezeno 12 odlišných posloupností, a proto se Wayne domnívá, že přímými předky našich psů byly už vymřelé formy "pravlků". Posloupnosti mtDNA však i zde naznačují, že se pes oddělil od svých předků asi před 135 000 lety, a že s člověkem tvoří pevný svazek, ovšem už z doby, která je mnohem starší než se doposud předpokládalo.\nNa výsledky těchto testů však někteří znalci nahlížejí stále skepticky. A to nejen co se týká oné časomíry do minulosti, ale i toho, jak je to s předky psa domácího. Některá plemen psů, například pinčové, totiž značkují po způsobu šakala a tím se liší od vlka. Mláďata kojotů už v útlém věku dokáží sama ulovit drobnou kořist, zatímco vlčata se to musí učit mnohem delší dobu. A právě tato schopnost k lovu (aport apod.) je vrozená i štěňatům některých menších plemen našich psů. Záhadou je i existence psích paspárků, které se u recentních divokých canidů prakticky vůbec nevyskytují. Pět funkčních prstů však měla nejstarší psovitá šelma rodu Cynodiktys a někteří její fosilní nástupci.\nZnámý kynologický odborník Hellmuth Wachtel se pozastavuje nad tím, že některá původní plemena psů domorodých kmenů z tropického pásma postrádají šedý faktor srsti, který je typický pro vlky druhu lupus. Vyslovil proto v nedávné době domněnku, jestli původní psi typu šenzi - nebo dokonce z počátku všichni domácí psi - nejsou potomky prapůvodních červenožlutých malých vlků z jižních oblastí podobných vlčku etiopskému. Teprve do psů takto získaných mohli být později přikříženi skuteční praví šedí vlci ze severních oblastí za účelem získání větší velikosti a síly.\nZatím tedy nebývá než říci, že konstatování "pes pochází z vlka" je stejně nepřesné a neúplné jako známý slogan, že "člověk pochází z opice".\nPříště psi šenzi, dingo, paria


stáhnout hru Hellraid: Útěk pro android\nTato hra je docela upřímný uživatele, pro které je možné říci velké díky vývojáři Shortbreak Studios SC, kteří přesně vědí, co lidé chtějí a dělají hru pro ně! Ano, to je placena, stojí za to, stejně jako $ 3, ale je to jen peníze, které budete muset zaplatit. Ve hře neexistuje žádná reklama, žádné domácí nákupy, které mohou ulehčit život, nic takového, tak to bude platit jednou za hru a zapomenout na to, a nyní průchod!\nHra je umístěn jako puzzle, ale nepostrádá akci a akce první třídy! Hra je obecně docela brutální a obsahuje hodně násilí, krve a podobně, aby se děti, já bych nedoporučoval, zbytek radím! Co říci, pokud vše začíná jako obrovské monstrum kotletky z hlavy ??? A sledovat jej a všechno ostatní, co se bude v první osobě, jakým se hra začíná s tím, že se ocitnete v rakvi, která naštěstí nebyla zabedněná, a můžete dostat ven ... Ocitáte se ve sklepních prostorách středověkého hradu je plný kostlivců, buňky, sarkofágy a geocache, puzzle a mnoho dalších prvků, které je třeba řešit. Musí bojovat ne často, ale každém boji si pamatovat, budou vaši soupeři být obtížné, protože alespoň si budou myslet! Oni rychle se přizpůsobit své zvyky a nikdy nebudete schopni zabít na stroji, pokaždé přemýšlet a být kreativní. Obecně platí, že se musíte dostat ven z tohoto hrozného místa, a odpovědět na některé důležité otázky - kdo jste a jak jste se tam dostal ... spustit.\nDobroty hry Hellraid: Útěk\nKaždé puzzle v této hře - jiný příběh, je to velmi vzrušující\nBoj síly svého mozku, zbraň v minulosti!\nfascinující a temný příběh, ve skutečnosti, jak okolí\njít kamkoliv, je to otevřený svět\nHra bude pravidelné bezplatné aktualizace\nNevýhody hry Hellraid: Útěk\nHra poplatek, stojí 3 dolary\nAnglický jazyk pouze přečíst zde potřebovat hodně, takže se nemusíte mýlíš to ještě před nákupem, ale slíbil, že opravit v blízké budoucnosti\nZávěr: stojí za to hrát, a zaplatil cestu, ale rozhodně to stojí za ty peníze a doporučil bych ho každému, kdo má rád questy a ponurou atmosféru fantazie, rock - nebudete litovat!


LEXIKON ZDRAVÍ: Léčivé prameny Česka - Františkovy lázně... | Ahaprozeny.cz\nAhaonline.cz >AHA pro ženy >Zdraví a relax >LEXIKON ZDRAVÍ: Léčivé prameny Česka - Františkovy lázně...\nPramen František - Františkovy lázně (Profimedia.cz)\nHlavním zdrojem zdejší léčby je 21 zdejších pramenů, některé se využívají k pitné kúře (my představujeme 5), jiné ke koupelím. Legenda praví, že pokud žena chce otěhotnět, stačí, když si sáhne na sochu Františka v sadech Solného a Lučního pramene a její přání bude vyslyšeno.\nJe nejstarším objeveným ve městě, známý je již od konce 14. století. Pojmenován je po císaři Františkovi I., který město založil. Pod názvem Chebská či Slatinná kyselka se voda z pramene kolem roku 1600 distribuovala do větších měst po celé Evropě. Počátkem 19. století byl postaven současný pavilon na konci kolonády, který je dodnes jedním ze symbolů města.\nCo obsahuje: Má značný podíl minerálních látek a také oxidu uhličitého. Teplota je 11 °C.\nKde pomáhá: Používá se k pitným kúrám při celkové tělesné slabosti, např. rekonvalescenci u pooperačních stavů nebo při trávicích obtížích.\nPrameny Glauber I až IV\nGlauber I vyvěrá u Labutího jezírka, Glauber II v dřevěném altánku městského parku. Glauber III a Glauber IV byly objeveny po 1. světové válce, využívají se zejména ke koupelím a vyvěrají ve dvoraně Glauberových pramenů.\nCo obsahují: Mají vysoký podíl oxidu uhličitého a Glauberovy soli.\nKde pomáhají: Používají se zejména pro léčbu zácpy, které jsou často průvodním příznakem gynekologických potíží, které se zde léčí především, dále při zánětech střev či žaludku, a to jak k pitným kúrám, tak ke koupelím\nByl objeven na soukromém pozemku Johanna Bohma, který v roce 1806 prodal pozemek městu Cheb. Tehdy byl pramen zachycen a pojmenován po císařovně Luise, manželce Napoleona Bonaparteho. O pár let později byl obehnán dřevěným pavilonem, který se dochoval dodnes a je nejstarším ve městě. Vyvěrá v ulici Dlouhá spolu se Studeným pramenem podobných účinků. Je přístupný volně.\nCo obsahuje: Obsahuje vyšší množství oxidu uhličitého\nKde pomáhá: Používá se zejména ke koupelím pro léčbu urologických potíží a neplodnosti, je ale možné ho užít i k pitné kúře.\nByl objeven roku 1810 vedle Luisina pramene. Vyvěrá ve funkcionalistickém pavilonku nedaleko dvorany Glauberových pramenů a přístupný je volně.\nCo obsahuje: Je bohatý na velké množství železa.\nKde pomáhá: Ordinuje se jako koupele, v menší míře jako pitná kúra při chudokrevnosti, ztrátách krve po úrazech či operacích, potratech a těžkých porodech.\nVyvěrá na kolonádě Solného a Lučního pramene.\nCo obsahuje: Oxid uhličitý a minerální látky.\nKde pomáhá: Voda se doporučuje při chronických i alergických zánětech horních cest dýchacích k inhalacím a ke kloktání, jako pitná kúra pak při zánětech žaludku, žlučníku a střev.\nzdraví a relax, aha pro ženy, lexikon zdraví, léčivé prameny


Ecofin.cz - Česku hrozí výpadek sociálních dávek. Statisíce lidí mohou skončit bez peněz\n05. října 2018 14:28 / autor: Lukáš Kolařík\nCelkem 80 miliard korun ročně sloužících k vyplácení značné části sociálních dávek, hmotné podpory a podpory v nezaměstnanosti zamrzne po Silvestru na Ministerstvu práce a sociálních věcí (MPSV). Současnému dodavateli dávkových systémů končí smlouva na konci roku 2018 a ministerstvo nemá náhradní řešení. Jedinou možností resortu bylo do konce září 2018 podepsat tzv. opci na prodloužení smlouvy o dva roky v hodnotě zhruba jedné miliardy korun. Ministerstvo to ale neudělalo, i když se k tomu explicitně zavázalo na Výboru pro sociální politiku a podvýboru pro IT a dávkové systémy, jemuž předsedám. Ohrožena je tedy jedna z nejkritičtějších struktur státu.


Červen 2018 « Archiv | Ratkoviny\n17. června 2018 v 21:46\nA bylo to supr!\nKam s nimi a nenarušit\n6. června 2018 v 7:53\nTřeba mi pomůžete. Vtipné odpovědi typu a la křoví neberu.\nPřijede auobus s turisty a všichni se jako první vyhrnou na záchod. K snídani vypili litr kávy, čaje a šťávy a po půl hodině cesty mají již zcela plný měchíř.\nPůvodní dohoda zněla poslat je prý do spřátelené kavárny, což jsem dělala. Celý autobus se nahrnul do kavárny. Ti co nečurali, stáli venku a já jim povídala vtipy nebo co kolem vidí.\nS tím je konec. Naposledy vyběhl pan majitel z kavárny a vynadal mi, že do obýváku si taky nezvu celý autobus a co jsou to za móresy. Špitla jsem, že je to dohodnuté s agenturou XY. Takovéh pána neznám, nikdy jsem to neslyšel etc. No nic. Tázavým pohledum kolemsojících jsem řekla, že se jedná o vyhlášenou radiční kavárnu a že jsou všichni závni srdečně k posezení. Ovšem po skončení prohlídky. Nevím zda jsem je přesvědčila, jelikož pán domácí měl pěnu u huby. I když jsem se celouo dobu sladce usmívala...\nTakže tam už nemůžem. Uff. Co teď?\nJako první jsem volala řidiči z dalšího autobusu, že má nechat hosty cestou vyčurat. Ale kde? Cestou od Pálavy je vše rozkopané, nikde pumpa a ta jediná co tam je, je zavřená. Ať se vyčurají do příkopu? Hmmmmm....\nZměním plán. Poveduji je nejkratší trasou k záchodu. Jako priorita jedna...v naději že se mi cestou nepotento. Přece jenom o berličkách jim to moc rychle nejde. Šup, šup... a jsme uprostřed. Z prohlídky prd.\nDalší možnost je stěžovat si na lampárně. Ať zprovozní alespoň jeden z těch dvou záchodků v parku. Jeden nahoře, druhý dole, dle místa kudy se do města vcházelo. Ale to vím, že je zbytečné.\nTuristé se mi budou na věčné věky po vystoupení z autobusu pochcávat.


Sanct Bernhard Relaxační olejová lázeň s Levandulí 750 ml od 456 Kč | Refundo.cz\nSanct Bernhard Relaxační olejová lázeň s Levandulí 750 ml\nObsah: 750 ml Nepěnivá olejová lázeň s levandulí posiluje krevní oběh Výborná po duševní a fyzické námaze Zarelaxujte si jako v lázních. Levandule lékařská (Lavandula angustifolia) je původem ze severní Afriky a horských oblastí Středomoří, daří se jí nejlépe na slunných a kamenných stanovištích a používá se více jak 2500 let. Levandule i levandulový olej jsou velmi ceněny pro svou vůni a všestrannost. Květy se používají jako bytová dekorace, jako pot-pourri (směs voňavých sušených květů v pytlíčku, misce či košíčku, které provoní místnost), zatímco levandulový olej se přidává do koupelí, do aromalamp, kosmetických výrobků, parfémů, ... apod. Levandulový olej je známý pro své protizánětlivé, protiplísňové vlastnosti a také se velmi často používá jako antidepresivum. Kompletní sortiment obsahující magickou levanduli najdete pod tímto odkazem: www.dumbylinek.cz/310/levandule Naše bylinn


21.11.14 19:31 #1\nČím je MMHO známější, tím víc přitahuje malých dětí a idiotů a nebudem si nic nalhávat, spamfiltr je takových hrách běžná věc a je třeba. Nedal by se zavíst nějaký filtřík na základní slova typu kurva piča ve všech tvarech?\nPlus takový návrh\n1) ochranu proti spamu, public chat ochránit před spamováním (5 zpráv za 7 vteřin už sem tu taky viděl)\n2) k omezení retardů co se baví tím, že serou ostatní bych to nějak upscaloval s lvlem postavy, zakázat postavám na prvním a druhém lvlu vůbec psát na chat (instrukce bež k jedinému místu na screenu kde můžeš jít a zabij jediné monstrum co je na mapě, na které ukazuje obrovská šipka buď člověk pochopí, nebo nemá co dělat na internetu), viz bod 3\n3) Automatický trest. Napíšeš piča -> zpráva se neodešle a 5 minut ban na chat. Uděláš to třikrát za nějaké období, ban na hru, na den, pak na týden, něco rozumného, ať to ty co se nechtějí chovat jako lidi nutí k tomu chovat se jako lidi. Chat cechu a skupin nechat bez omezení, /w a /s omezit\n22.11.14 11:30 #2\nNávrh má jistě opodstatnění, momentálně skutečně pracujeme na zavedení spam filtru. Zákaz psaní na chat nelze, ale je možné, že bude nějaké omezení. Zároveň musím apelovat na všechny, aby pořizovali screenshoty problémových konverzací a posílali je na podporu. Podpora pak hráče zabanuje na určitou dobu v závislosti na vážnosti prohřešku, už to udělala s desítkami českých hráčů.\n22.11.14 13:05 #3\nHmm,u toho spamu bych se rád zeptal na jednu věc a to tu zda by něco nešlo udělat s těma pozvánkama na bitvu alespon je nějak omezit na bitvu a hrače.Talo se mi totiž že jeden a ten samej hráč mě bombardoval pořád dokola pozvánkama na jednu jedinou bitvu,během 3-4 minut jich bylo nejmín 20,jistě ,existuje ignore list ale jak se tu psalo jinde neni nafukovací.\n24.11.14 17:24 #4\nOriginally Posted by Shiorii\nZatím to neplánujeme.\nQuick Navigation Zpětná vazba na herní mechaniky Top


Pokud chodíte do lesa už nějaký ten čas, určitě jste si všimly, že jsem přes jídlo trochu cáklá. Nemůžu o sobě tvrdit, že jsem gurmán, na to ještě nemám buňky, navíc hned tak něco nejím. Ale na dobrou baštu si teda potrpím. A není mi líto za ni utratit trochu víc peněz. Takže když muž rozhodl, že pojedeme poslední víkend před Vánoci do Prahy, bylo mi jasné, že na nákupy to nebude.\nVarování: tento článek obsahuje fotky jídla, pokud máte hlad nebo chuť a nemáte po ruce nic na zakousnutí, čtěte dál jen na vlastní nebezpečí! ;)\nHotel jsme vybírali jako vždy na booking.com a nakonec jsme se usídlili v krásném moderním Mosaic House, který je co by kamenem dohodil od Václaváku (asi pět minut pěšourem). Pokoj jsme dostali krásný, snídaně vydatná, nemůžu si na nic stěžovat. Líbil se mi i designově a škoda, že byla kosa, protože střešní terasa s výhledem na celou Prahu ...\nSochy před vchodem\nPo ubytování jsme se museli samozřejmě naobědvat. Bez plného bříška se mnou není řeč. A když už jsme byli v tom velkoměstě, rozhodli jsme se zajít na running sushi (Paladium). Páč to u nás nemáme, takové vymoženosti. Můžu Vám říct, že jsem se překonávala a i přes svůj blbý zvyk, že co se mi nelíbí na pohled, nestrčím ani do pusy, jsem vyzkoušela všechno možné. Neptejte se mě ale, co to bylo, protože ani já to vědět raději nechci :D.\nA nesměl chybět ani dezert. Jakmile jsem uviděla obchod se zmraženým řeckým jogurtem a s možností vytvoření vlastního poháru, nebyla jsem k zastavení. Musím teda přiznat, že v Řecku i ve Španělsku byl o třídu lepší, ale my v naší malé zemičce můžeme být rádi, že se k nám tento "fast food" vůbec dostal, ne?\nDále naše cesty zamířily na vánoční trhy na Václavské i Staroměstské náměstí. I když bylo všude miliony lidí, já mám tuto atmosféru ráda a nevadí mi prodírat se uličkami mezi stánky a nakukovat, co bych si dala dobrého. Zhodnotila jsem, že ceny jsou v průměru o 10 Kč dražší než v moravském lesíku, což není zas taková hrůza. Čekala jsem větší pálky. Všude se mísila vůně svařeného vína, medoviny, klobásek, palačinek, trdelníků ...\nPoslední zastávkou byl hlavní hřeb naší cesty - večeře v Café Imperial. Jestli je Vám název povědomý a nemůžete si jej zařadit, tak napovím, že restauraci proslavil Zdeněk Pohlreich. Měli jsme zarezervovaný stůl a byla jsem docela překvapená, že jsme chytli jeden z posledních. V Imperialu jsem už několikrát byla, ale pouze na dezert. Teď jsme si to chtěli užít se vším všudy a povedlo se ;). Byl to nádherný zážitek, sedět v luxusním prostředí, být obsluhována špičkovými číšníky a zažít doslova chuťový orgasmus. I přes tohle všechno jsem se necítila nijak špatně, nepřišla jsem si tam jako chudý příbuzný, atmosféra naprosto uvolněná, žádní škrobení snobi a spol.\nShodli jsme se, že polévka byla nejlepší zážitek z celého večera. Nic podobného jsem v životě nejedla (cibulačku vaříme doma pořád, ale ne takovou) a tu chuť cítím ještě pořád v puse. Fakt pecka! Silný vývar, na jemno nakrájené kousky cibule a housky zapečené se sýrem. Jedna nám bohatě stačila pro oba, nedokážu si představit, že bych ji snědla celou sama. Nebo jo, ale pak už bych skončila s celou večeří. Ještě musím vyzdvihnout její vůni, byla cítit přes tři stoly a než nám ji donesli, málem jsem ji snědla pánovi od vedle přímo před očima.\nSteak z lososa s omáčkou beurre nantaise a hráškovým ragú\nJako hlavní chod jsem si objednala lososa s hráškovým ragú a tady musím trochu polevit v nadšení. Ryba byla vynikající, k té nemám nejmenší výhrady. Jen ten hrášek se mi k ní prostě nehodil. Možná jsem ještě nedospěla do toho gurmána. Nebo nemám vytříbený jazýček. Prostě jsem si ragú představovala jinak, toď vše. Stane se i v lepších rodinách ;).\nMuž si vybral o poznání lépe. Líčka jsou podle Zdeni nejlepší kus masa z celého telete pro svoji měkkost. A má recht! Nikdy jsem nezažila, aby se mi maso rozpustilo samo v puse. Nebo teda už jo ;). Ale musela jsem si hledět svého talíře, co nadělám. Prostě mňamka největší a když se dívám na tu fotku, tak bych snědla monitor!\nNásleduje moje velmi oblíbená část menu - dezert. Z jídelního lístku jsem už všechny čokoládové ochutnala (jaké překvapení), takže jsem se nechala překvapit a řekla jsem číšníkovi, ať mi donese nejvíc čokoládový dort, jaký mají v nabídce. Dostala jsem něco, co snad ani nedovedu popsat. Připomínal mi ledovou čokoládu s nugátem, uprostřed trochu křupavý, žádné těsto, jen čokoládová hmota. Musím k tomu ještě něco dodávat? Byla jsem v nebi! Čokoládovém! ;)\nPokud nevíte, jak má vypadat správný fondant, tak tady je. Zvenku vypadá trochu jako muffin, ale po rozkrojení z něj vyteče čokoláda. S pistáciovou zmrzkou a višněmi úžasná kombinace. Sladké, kyselé, studené a teplé - všechny suroviny mají na talíři své místo a při konečném soustu rozehrávají v puse dokonalou harmonii.\nTo je vše z našeho papacího víkendu v Praze. S přítelem jsme byli tak moc spokojení, že jsme se dohodli, že tento výlet bude naše každoroční předvánoční tradice. Já bych se tam nejraději vrátila hned teď, ale budu to muset vydržet ;).\nDoufám, že jste se pokochaly a neposlintaly si klávesnici. A jelikož je zítra Ježíšek, přeji Vám, abyste dostaly vše, co jste si přály. Taky spokojené a klidné svátky, pohodu, štěstí a lásku. A zdraví, to je přece nejdůležitější!\nNatálka - Little Gem 23. prosince 2013 20:21\njá občas do Imperialu chodím na kafe a dortík, ceny nemají zas nijak přemrštěné, za tu kvalitu a všechno okolo... kamarádka tam měla oběd po promoci a chválila si to hodně, já od té doby myslím na tu svíčkovou, co si vychvaloval její bratr, asi tam budu muset zajít :D\nZápisky pro Lišku 23. prosince 2013 21:07\npřesně, za ty prachy to fakt stojí, není to žádná nafintěná obyčejnost ;) svíčkovou říkáš? MŇAM! to tam asi taky budu muset na ni zajít! :D kdybych náhodou neměla s kým, aspoň vím, komu se mám ozvat ;)\nČerná Moora 23. prosince 2013 21:33\nAn. 23. prosince 2013 21:57\nSlint. Tak já se teda jdu podívat, co v té ledničce máme. :D\nJinak krásné svátky i Tobě, Liško. :)\nMartina, Elegant 40 23. prosince 2013 22:29\nKrásný článek! Nádherná tradice.\nSabina 24. prosince 2013 0:34\nLiško proradná, mňam!\nZápisky pro Lišku 24. prosince 2013 13:53\nděkuji za komentáře :) a ráda jsem Vám udělala chutě takto před Vánoci ;)\nLucifrid 24. prosince 2013 17:44\nPřesně toho lososa a hrášek jsem tam měla a oblizuju se ještě teď!\nZápisky pro Lišku 25. prosince 2013 14:15\na šlo Ti to k sobě? já jsem z toho hráškového ragú právě moc nadšená nebyla :(


Prodej bytu 2+kk bez realitky, V štíhlách, Praha, Krč, inzerát č. 29162 - bezrealitky.cz\nProdám byt 2kk, 65,4m, balkon 6m, v projektu Nové Dvory Citadela. Byt se nachází v 4NP., situován na JZ, 200m od budoucí stanice metra D Nové Dvory. V každém pokoji připojení soc. sítí (TV,radio,internet,tel.) 600m je vzdálen Krčský les. V těsném sousedství se nachází veškerá obč. vybavenost: obchody,bus.,pošta,škola,školka,fitcentrum,rest.,nemocnice atd.\nIdeální... Prodám byt 2kk, 65,4m, balkon 6m, v projektu Nové Dvory Citadela. Byt se nachází v 4NP., situován na JZ, 200m od budoucí stanice metra D Nové Dvory. V každém pokoji připojení soc. sítí (TV,radio,internet,tel.) 600m je vzdálen Krčský les. V těsném sousedství se nachází veškerá obč. vybavenost: obchody,bus.,pošta,škola,školka,fitcentrum,rest.,nemocnice atd.\nIdeální pro aktivní lidi i odpočinek.K nastěhování: 01/11/2009 zobrazit celý popis\n2kk 65,4m ,4th floor,including balcony 6m,oriented to SW in new project Nové Dvory Citadela finished autumn 09. 200m from planned metro station D Nové Dvory. 600m is forest Krčský les. All amenities in the neighbourhood: shops, bus, post, school, kindergarten, fitcentrum,pubs,hospital. Detailní informace


5. června 2000 12:00, aktualizováno 4. června 12:18\nV záplavě nových her představených na letošní E3 se objevila i jedna klasická grafická adventurka od neznámé italské firmičky Pendulo Studios. Jedná se sice o nenápadný a velmi skromný titul, o to větší překvapení by se z něj však nakonec mohlo vyklubat.\nAutoři proklamují Runaway: A Road Adventure jako "velkolepou filmovou adventuru", z čehož lze usuzovat, že se bude jednat o výpravnou hru ne nepodobnou Broken Swordu s kvalitními animacemi a dynamicky se měnící hudbou (ovšem pouze za předpokladu, že nejde o plytké reklamní žvásty). Dále autoři hovoří o "fantastické real-time 3D renderované grafice" - i když si já pod tímto pojmem nedovedu představit nic konkrétního, soudě dle okolních obrázků se jedná o klasickou cartoon-like kreslenou grafiku. Ovšem bylo by ukvapené dělat předčasné závěry pouze z několika screenshotů, i když vypadají docela přitažlivě. Celá hra poběží v rozlišení 800x600 v highcolouru, přičemž některé obrazovky by ještě měly scrolovat všemi směry. Dále na nás čeká přes třicet minut kvalitních videosekvencí, plynulé změny kamer a v neposlední řadě i několik 3D efektů (real-time osvětlení, stíny a podobně).\nO co ale ve hře půjde? Hlavním hrdinou se zde stává mladý student Brian žijící v New Yorku, kterého z neznámých důvodů přepadne banda mafiánských gangsterů. Později vyjde najevo, že mafie hledá něco, co je Brianovým majetkem... on sám však o ničem konkrétním nemá ani ponětí. Pln zoufalství a beznaděje se náš hrdina rozhodne mafii uprchnout, což se mu taky za pomoci záhadné striptýzové tanečnice podaří. Vydá se na velké dobrodružství, během něhož potká více než padesát různorodých charakterů (mafiánský vrhač nožů, opitý mexický svatý muž nebo stoletý americký indián). Které z nich však bude moci považovat za přátele a které nikoli, to už bude záležet jen a jen na nás - na hráčích.\nMinimem ke spuštění hry by mělo být pouho-pouhé Pentium 166, což je mi sice trochu podezřelé, ale třeba mají v Pendulu fakt schopné programátory. Jsem tedy hodně zvědavý, co se nakonec z tohoto zajímavého projektu vyklube. Dozvědět bychom se to měli na jaře roku 2001.


ČSDS | D540\n1989, 3. duben, Praha. – Prohlášení zaslané vládě ČSSR a Výboru čs. veřejnosti pro lidská práva a humanitární spolupráci o postizích signatářů současných podpisových akcí, žádající jejich rozhodné veřejné vystoupení proti tomuto porušování ústavně zaručeného petičního práva. (Dokument č. 27/89)\nK petičnímu právu\nV období nutných radikálních změn je otázka důvěryhodnosti vlády otázkou principiální. Československá vláda je v rozporné situaci mezi politikou minulosti a potřebou se rychle vymanit ze zaostalosti a stát se respektovanou součástí evropského domu. V takové situaci musejí mít její slova o to větší váhu.\nVláda se ústy svého předsedy vyjádřila i k protestním dopisům, ve kterých tisíce občanů vyjadřovaly nesouhlas s postupem mocenských orgánů proti pokojným manifestacím v lednu tohoto roku i proti následujícím soudním represím a v nichž se zasazovaly za skutečný a celospolečenský dialog o řešení vleklé společenské krize.\nPo dvaceti letech mlčení se tito občané v kritické chvíli vyslovili k nutnosti nových vztahů ve společnosti a přihlásili se tím ke spoluodpovědnosti za další rozvoj země. Umírněným a konstruktivním způsobem využili petičního práva zakotveného v článku 29 Ústavy ČSSR. I předseda vlády Ladislav Adamec označil takovou aktivitu občanů za normální a legální.\nOznamujeme proto vládě ČSSR, že podle nám dostupných informací byly v Čs. rozhlase, Čs. televizi, Českém literárním fondu a Českém fondu výtvarných umění vydány interní pokyny k postihu signatářů Iniciativy kulturních pracovníků. Podobné akce byly na některých pracovištích podniknuty i proti signatářům dopisu vědeckých a výzkumných pracovníků.\nŽádáme proto vládu ČSSR, aby okamžitě co nejrozhodněji a veřejně vystoupila proti anonymnímu protiústavnímu byrokratickému šikanování. Vláda musí ukázat, že je schopna garantovat to, co slíbila občanům, protože opak by jen znovu prokázal, že není schopna či ochotna garantovat ani ta nejzákladnější občanská práva.\nPo tragických zkušenostech masových existenčních represí v posledních desetiletích, které zahnaly statisíce vzdělaných lidí do vnější i vnitřní emigrace, je nemyslitelné, aby vláda tolerovala jejich další opakování. V dnešní situaci si nemůžeme dovolit ztrácet cenné síly.\nVláda potřebuje pro úspěch jakéhokoli reformního programu ve společnosti vytvořit ovzduší tolerance a naděje pro všechny. Má k tomu dost prostředků, ale jedinou cestu – zajistit, aby právo v Československu představovaly zákony a ne zvůle anonymních jedinců, zneužívajících moc podle okamžitých nálad byrokratického aparátu.\nVyzýváme všechny signatáře zmíněných peticí, aby na svých pracovištích rozhodně, veřejně a kolektivně bránili své právo zaručené Ústavou a aby o každém náznaku svého postihu okamžitě informovali Úřad předsednictva vlády, Výbor čs. veřejnosti pro lidská práva a humanitární spolupráci nebo Chartu 77. Postavme proti anonymní zvůli konkrétní solidaritu.\nŽádáme také Výbor čs. veřejnosti pro lidská práva a humanitární spolupráci, aby byl v této věci nápomocen, aby hájil petiční právo občanů zaručené Ústavou, která má nejvyšší právní moc.\nČlánek 29 Ústavy ČSSR říká: „Občané a organizace mají právo obracet se k zastupitelským sborům a k ostatním státním orgánům s návrhy, podněty a stížnostmi; státní orgány jsou povinny je odpovědně a včas vyřizovat.“ Je tedy protiústavní, jestliže příslušné orgány namísto toho, aby petice „odpovědně a včas vyřizovaly“, dávaly pokyny k administrativnímu nezákonnému postihu signatářů takových peticí.\nInformace o Chartě 77, roč. 12 (1989), č. 8, s. 3.


Miracle recenzi a výsledky – Odborníci z USA hlásí ...\nMiracle testy: jeden z nejlepších prostředků k dosažení zdraví na webu?\n4.5/10 9:21 Gloria Maxwell\nStále více lidí mluví o Miracle, stejně jako o zkušenostech s aplikací tohoto prémiového produktu. Recenze vás zvědaví.\nSamozřejmě jste si již všimli, že produkt může mít opravdu zajímavé zkušební protokoly. Opravdu pomáhá Mag Miracle zlepšit své zdraví, zjistíte v tomto článku.\nCo potřebujete vědět o Miracle?\nVýrobce vyrobil Miracle s cílem zlepšit zdraví. V závislosti na tom, co jste nastavili jako svůj cíl, bude lék buď použit dlouho, nebo dokonce sporadicky.\nDobře-humorní muži a ženy mluví o svém velkém úspěchu s Miracle. Co je užitečné vědět dříve, než si ho zakoupíte v internetovém obchodě?\nPoskytovatel má v této oblasti jasně širokou škálu praktických zkušeností. To je přínosem pro dosažení vašich přání bez pochyb.\nSvým přirozeným základem lze předpokládat, že použití Miracle neškodné.\nSpolečnost proto prodává výrobek Miracle, který se používá především k řešení problému udržení zdraví.\nS úplným zaměřením na to, co je v centru pozornosti pro vás - nikdy nevidíte nic takového, protože většina prodejců preferuje vzorky, které pokrývají řadu problémových oblastí po něčem takovém jako slogan je přitažlivější.\nSmutným výsledkem toho je, že se jedná o příliš nízké dávky klíčových složek, což vede k tomu, že se užívání stává pouhým plýtváním času.\nKromě toho, výrobce Miracle prodává produkt sám v internetovém obchodě. Je to tedy velmi levné.\nObjevili jsme nejlevnější nabídku na Miracle:\nRychlý pohled na štítek informuje, že vyvinutá směs byla tkaná z výrobku kolem složek.\nKromě zdraví a osvědčené složky, které jsou součástí několika doplňků výživy.\nStejně fascinující je větší dávkování jednotlivých složek. V tomto případě některé položky nemohou jít.\nI když jsem byl na začátku trochu překvapen, proč jsem dostal místo v matrici s drogami, přišel jsem po nějakém výzkumu k názoru, že látka může mít nesmírnou funkci ve zdraví.\nCo tedy tvoří můj předchozí celkový dojem o složkách používaných výrobkem?\nPo intenzivním pohledu na label a několik let studijního výzkumu jsem nesmírně optimistický, že by Miracle mohl ve zkoušce dosáhnout vynikajících výsledků.\nFunkce, které činí Miracle zvláště pozoruhodným:\nPodle našeho analytického zkoumání nápravy a nesčetných zkušeností jasně říkáme: Pozitivní efekt činí rozhodnutí o nákupu mimořádně snadným.\nObscure lékařské postupy mohou být vynechány\nabsolutně přirozené složky nebo materiály zajišťují nejlepší možnou kompatibilitu a velmi příjemnou léčbu\nVzhledem k tomu, že se jedná o ekologický produkt, je levné koupit a nákup je plně v souladu se zákonem a bez předpisu.\nMluvíte o zachování zdraví? Velmi neochotný? Nemusíte, protože si můžete objednat tento produkt sám, a nikdo se nenaučí objednávky\nJaké jsou obvyklé výsledky při použití přípravku Miracle?\nVýsledky Miracle chápány velmi rychle, jakmile se podíváte na různé výsledky výzkumu, stejně jako informace o komponentách nebo. Studoval drogy.\nÚsilí, které jsme od vás vzali: Než budeme hodnotit účinky pomocí recenzí a uživatelských zkušeností, zde jsou informace o efektu Miracle :\nPřinejmenším tato zpětná vazba od nadějných spotřebitelů Miracle vypadá podobně\nV současné době je důležité rozvíjet povědomí, že v tomto případě je Miracle pomocným produktem, který využívá přirozené mechanismy lidského těla.\nNa rozdíl od stovek jiných produktů na trhu, Miracle interakci s lidským organismem jako výsledek. To odůvodňuje do značné míry nežádoucí vedlejší účinky.\nLze si představit, že první použití je poněkud netradiční? Že uživatelé potřebují určitý čas, aby se cítili dobře?\nVe skutečnosti! Abnormální změny jsou zřetelně patrné, a to může být zpočátku jen zhoršením neznámého komfortu - to je velmi rozšířené a po určité době zmizí.\nUživatelé také neříkají o vedlejších účincích při používání . Výsledkem je, že to dává větší smysl než Kimera...\nPokud patříte do jedné z těchto skupin, neměli byste tento produkt určitě testovat\nMáte pochybnosti o tom, do jaké míry byste mohli být dostatečně silní, abyste tuto metodu používali pravidelně? Pokud je to pravda o vás, nedejte to zkusit, v podstatě nejste trochu připraveni investovat finančně ve svém vlastním fyzickém stavu a do jaké míry zlepšujete své zdraví, jste všichni v celku? Pokud tomu tak je, zůstaneme to celou dobu. Pokud nejste starší 18 let, nechcete ji používat.\nMyslím, že se v bodech zde popsaných nepoznáte. Jste připraveni udělat pro tento problém svůj problém a hodně. Je vhodné vyřešit váš problém!\nPokud si to chcete vyzkoušet, poznamenejte si: Pro tento projekt by byl tento přípravek pro vás určitě přínosem.\nJakým způsobem se má Miracle používat?\nPrvní věc, kterou musíte udělat, abyste Miracle přesně použili, je podívat se na vysvětlení výrobce.\nJe proto naprosto nevhodné dělat nápady s ohledem na účinky. Společnost slibuje, že je nesmírně snadné konzumovat individuální částku každý den a všude.\nPřesně to dokazují názory zákazníků desítek kupujících.\nV souvisejícím prohlášení a také na odkazované domovské stránce najdete všechny informace, s ohledem na správné dávkování a co je důležité.\nOpakovaně dělá Miracle po prvním použití rozpoznatelné a během několika týdnů, menší výsledky lze dosáhnout podle výrobce.\nV testu uživatelé často říkali, že mají velký dopad, který zpočátku trvá jen krátkou dobu. Opakované použití potvrdí výsledky, takže i po skončení použití budou výsledky zdlouhavé.\n> Kliknutím sem zakoupíte originální Miracle za nejvýhodnější cenu <\nSpotřebitelé se mezitím zdají být tak spokojeni s Miracle že ho používají alespoň ve fázích, a to i po chvíli, znovu a znovu několik týdnů.\nV důsledku toho by neměl být příliš rozptylován testovacími zprávami, které vykazují příliš rychlé konečné výsledky. V závislosti na uživateli to může chvíli trvat, než se skutečně změní.\nCo ostatní uživatelé referují o Miracle\nObecně lze říci, že dobré výsledky dosahují především zákaznické recenze. Kromě toho čas od času čtete také příběhy, které hovoří o menším úspěchu, ale celkově jsou recenze nicméně benevolentní.\nSnažit se zkusit Miracle - v případě, že profitujete z nabídky producenta - je rozumné.\nMiracle poskytuje impozantní výsledky ve studiích\nSpolečné zkušenosti se Miracle jsou neuvěřitelně uspokojivé. Daný trh s takovými předměty sledujeme již po určitou dobu ve formě kapslí, balzámu a dalších léků, již jsme získali řadu rad a také jsme sami otestovali. Takový jasný návrh jako v případě pokusů o Miracle je však velmi vzácný.\nCelkově vzato, efekt popsaný společností se odráží přesně ve výsledcích uživatelů:\nNáš názor: Vyzkoušejte Miracle nutně.\nTakže se dobře doporučuje, abyste neztráceli příliš mnoho času, což vás vystavuje riziku, že budete mít Miracle licenci nebo dokonce stáhnete z trhu. To se děje znovu a znovu s přírodně účinnými produkty.\nSchopnost nakupovat takový účinný lék od legitimního dodavatele a zároveň za spravedlivou cenu je vzácná. To je přesně to, co jej odlišuje od položek, jako je ProstEro. Momentálně si jej můžete koupit na stránkách původního výrobce. Takže neberete žádné riziko, abyste získali bezcenný padělek.\nNemáte-li sebekázeň dokončit postup bez přerušení, nepokoušejte se, na konci je klíčovým faktorem vytrvalost. Pravděpodobnost je však taková, že vás situace může motivovat k tomu, abyste tak učinili, což má za následek konzistentní výsledky s použitím produktu.\nJak již bylo zmíněno dříve, měli byste si být jisti, že budete při objednávání produktu skeptičtí, vezmeme-li v úvahu pochybné neověřené prodejce, o nichž je známo, že napodobují hledané léky.\nPokud se rozhodnete nakupovat z naší stránky, slibujeme vám, že se nebudete muset starat o kvalitu a cenu těchto položek, na rozdíl od jiných obchodů. Kromě toho Vám představujeme pouze testovanou i aktuální nabídku. Stručně řečeno, nákup Miracle doporučuje pouze na zabezpečeném zdroji, objednávka na nevyzkoušených zdrojích by mohla nakonec vést k děsivým následkům. V každém případě odkazujte na Miracle s autentickým výrobcem, protože pouze zde, na rozdíl od méně renomovaných poskytovatelů, to může být nenápadné, bez rizika a mimo řád inkognito.\nS internetovými adresami, které jsme se naučili, neberete absolutně žádné riziko.\nPokud se rozhodnete produkt vyzkoušet, můžete se rozhodnout, která částka má smysl. Pokaždé, když si koupíte hromadný balíček, cena každého balení bude podstatně levnější a ušetříte čas. Zpomalit část pokroku, po dobu, kdy člověk čeká na následnou dodávku Miracle, je neuvěřitelně nepříjemný.\nBez výhrad: toto je nejlevnější a nejlepší zdroj pro koupi Miracle:\nZbývá jen 21


Špičkoví lékaři tvrdí, že trans plavec má nespravedlivou výhodu | AC24.cz\nby Redakce 1. 6. 2022 31. 5. 2022 Leave a reply 3.3\nŠpičkoví lékaři řekli deníku New York Times, že transsexuální plavkyně Lia Thomasová má stále nespravedlivou výhodu oproti biologickým ženám, přestože sportovkyně podstoupila terapii potlačující testosteron. (Foto: Youtube)\nTransgenderová plavkyně, která se narodila jako muž, vyvolala kontroverzi poté, co v březnu vyhrála mistrovství NCAA v plavání na 500 yardů.\nFloridský guvernér Ron DeSantis reagoval tvrzením, že skutečnou vítězkou je biologická závodnice, která skončila na druhém místě.\nPo vstupu do ženských soutěží se Thomasová vyšvihla v národních žebříčcích z 32. místa v mužských závodech na osmé místo v závodě na 1 650 yardů volným stylem.\nSportovkyně, které zpochybnily, že Thomasová má nespravedlivou výhodu, byly označeny za „transfobní“.\nPřestože trans aktivisté tvrdí, že Thomasová podstupující terapii potlačující testosteron vyrovnává podmínky, špičkoví lékaři s tím nesouhlasí.\n„Fyziologie a biologie jsou základem“ sociálních aspektů, které ve sportu existují, uvedl pro New York Times Michael J. Joyner z Mayo Clinic.\nMezinárodní fyziolog Dr. Ross Tucker souhlasil a tvrdil: „Lia Thomasová je projevem vědeckých důkazů. Snížení hladiny testosteronu neodstranilo její biologickou výhodu“.\nJak jsme již dříve zdůraznili, jiné osobě, která je zjevně biologicky mužem, bylo umožněno snadno vyhrát významnou ženskou surfařskou soutěž v Austrálii.


Kosmetické pomůcky ✅ E-shop\n✅Zrcátko na postavení značky KELA si zamilujete. Zrcadlo poskytuje 3× zvětšení a jeho nespornou výhodou je ohýbací stojan, který nasměrujete přesně jak potřebujete...\n✅Tento přístroj umožní snadno pečovat o pokožku obličeje, je vhodný pro každý typ pleti. Má 3 stupně nastavení intenzity sání a červený a modrý světelný mód. Modré..\n✅Tento multifunkční přístroj pomocí vysokofrekvenčních vibrací odstraňuje nečistoty z povrchu a pórů pokožky obličeje, masíruje a vyhlazuje vaši pleť. Provádí..\n✅Elektronický přístroj pro snadnou a dokonalou péči o pokožku obličeje Vigan Mammoth Lady TWO -ideální a praktický pomocnik určený nejen pro ženy. Neinvazivní, bezbolestné..\n✅Gelová maska na oči - oblíbená pohotová pomůcka pro péči zejména očního okolí a spánků. Využijete při bolestech hlavy či migrénách, kdy působí uvolňujícím..\n✅Vlivem špatného osvětlení se může stát, že vás i na oko dobře nanesený makeup na denním světle zklame. Se zrcátky Simplehuman se toho obávat nemusíte. Jejich Tru-lux..\n✅S přístrojem ProfiCare Silverlight PC-PR 3025 zvládnete hloubkové čištění pleti snadno a rychle. Pravidelným čištěním získá vaše pleť zdravější a pevnější..\n✅Tento čistič je vhodný pro každý typ pleti i věk. Jemně a efektivně zbaví pleť nečistot, odumřelých kožních buněk, uvolňuje póry od nadbytečného mazu, bakterií a..\n✅Tento čistič je vhodný pro každý typ pleti i věk. Výborně odstraňuje make-up, jemně a efektivně zbaví pleť nečistot, odumřelých kožních buněk a pomáhá vyčistit..\n✅Tento přístroj je vhodný na jemnou vibrační masáž obličeje i jiných částí těla. Přístroj elektronickými vibracemi prokrvuje danou oblast, stimuluje pokožku, redukuje a..\n✅Zbavte svou pleť nečistot a odumřelých kožních buněk, díky tomuto sonickému čističi. Pomáhá vyčistit ucpané póry, výborně odstraní i make-up. Je vhodný pro každou..\n✅Vlivem špatného osvětlení se může stát, že vás i na oko dobře nanesený makeup na denním světle zklame. Se zrcátky Simplehuman se toho obávat nemusíte. Patentovaný..\nKosmetické pomůcky 2,5 (50%) 24 x hodnotené


Nikol Štíbrová ve velkém smutku! Z plánované oslavy nebylo vůbec nic – eXtra.cz\nNikol Štíbrová ve velkém smutku! Z plánované oslavy nebylo vůbec nic\nMěla to být pořádná party, na kterou se mělo vzpomínat hodně dlouho. Jenže nakonec z ní nebylo vůbec nic. Alespoň v takovém duchu s nadsázkou řečeno dopadly plány čerstvé maminky Nikol Štíbrové (30) s jejím synem Mathiasem. Oblíbená herečka tak dala najevo, že syn bude rozhodně po ní. 4. 9. 2017 23.00 | Autor Rudolf Šindelář\nKráska, kterou si lidé zamilovali v Pojišťovně štěstí, se na začátku července stala maminkou. Uběhl měsíc a Nikol chtěla pro svého milovaného syna uspořádat mejdan snů. Jenže chyba lávky… „No chtěla jsem s ním oslavit 1 měsíc, ale kluk vypil sotva pár mililitrů a odpadnul. To nevim, po kom to dítě je,“ uvedla ke snímku, z něhož je patrné, že synek usnul a maminka musela odložit mejdánek na jindy. Kdo totiž zná Nikol, moc dobře ví, že když jde o večírek, umí si ho pořádně užít. Tedy pokud po pár sklenkách neusne.\nJenže sama herečka moc dobře ví, že starostí kolem miminka je víc než dost. A tak nejspíš byla nakonec ráda, že Mathias po krmení spokojeně usnul. Během jeho spánku totiž jistě načerpala nové síly, stačila poklidit a možná zvládla i další práce, které se jinak zvládají velmi obtížně. Jisté je, že malý Mathias roste jako z vody a na Nikol je vidět, že je šťastná maminka.\nporod\tCelebrity\tmaminka\tNikol Štíbrová syn\tparty


Seriál rozhovorů: Ve druhém díle odpovídal za B mužstvo Čeněk Celler | Fotbalový klub -TJ Dvůr Králové\nZpět | Úvod Novinky Vedení klubu Seriál rozhovorů: Ve druhém díle odpovídal za B mužstvo Čeněk Celler\nSeriál rozhovorů: Ve druhém díle odpovídal za B mužstvo Čeněk Celler\nPo delší pauze než jsme počítali, jsme tu s dalším obsáhlým rozhovorem s jednou z ikon našeho klubu. Dlouhých 12 let už ve Dvoře Králové nad Labem aktivně působí člověk, jenž si zde vyzkoušel celou řadu funkcí. Začal jako zkušený divizní trenér, naskočil do funkce manažera, trénoval i starší dorost, s velkou pílí aktualizuje klubovou vývěsku a v letošní sezoně vede rezervní kolektiv mužů v I. B třídě. ČENĚK CELLER (na řadě starších i novějších snímků) dříve své jméno pojil s Pardubicemi, Náchodem, před tím se fotbalově činil tucet roků v Rychnově nad Kněžnou a jen těžko jej v roce 2004 napadlo, že ještě déle vydrží v podkrkonošském oddíle. Dnes už je to realita.\nČenda, jak jej osloví každý kamarád, kolega či leckterý „oprásklejší“ svěřenec, už v trenérské funkci rozdal řadu rozhovorů. Čtenáře často potěšil nebojácnými odpověďmi, a tak bylo dopředu jasné, že jej neurazíme ani trochu větším počtem otázek. Vymyslelo se jich na něj hned 17. Tak snad se vám rozhovor bude dobře číst.\nTrenére, na úvod se vás optám. Vzpomenete si ještě na den, kdy jste byl poprvé osloven naším klubem? Jak vůbec tehdy k vašemu příchodu do Dvora Králové nad Labem došlo, s kým jste jednal a jak dlouho jste se rozmýšlel?\nTo již je hodně dlouho. Bylo to po postupu Dvora Králové z krajského přeboru. Oslovil mě bývalý prezident klubu pan inženýr Dalibor Horáček. Tehdy jsem se rozhodl ukončit trénování v Náchodě, neboť postup do České fotbalové ligy a jeden rok v této soutěži byly dost náročné. Nějaké rozmýšlení tam chvíli bylo, neboť jsem hráče z tehdejšího družstva až na výjimky příliš neznal. Ale pak jsme se dohodli na dvě sezony maximálně a nakonec je z toho takováhle dlouhá štace (usmívá se).\nS A týmem jste v divizi zažil krásné roky. Hned v tom prvním jste mužstvo dotáhl na druhou příčku, poté byl v tabulce dvakrát třetí, pátý… na které milníky ve Dvoře vzpomínáte vůbec nejradši a vyjmenoval byste třeba i nějaké památné zápasy?\nJako vždy jsou nejlepší úvodní sezony. A památné zápasy neexistují, platí pouze ty vyhrané, co zajišťují body. Nicméně vstupní divizní utkání proti Kácovu s výsledkem 3:0 (na hřišti v Podharti – pozn. aut.) odstartovalo dlouhou divizní účast, která stále trvá. Pochopitelně, když pominu vydařená mistrovská utkání, pak je určitě dobrým trenérským pocitem, když jste na lavičce a za soupeře v Českém poháru máte pražskou Spartu, Slavii, Liberec, Jablonec, Bohemians a další.\nVy jste před tím spoustu let prožil v Rychnově, v Náchodě… teď už vás má ale každý spojeného s naším klubem. Jste za to rád?\nRychnov nad Kněžnou – dvanáct sezon, Náchod – čtyři sezony a nyní ve Dvoře Králové jedu taktéž dvanáctou sezonu. Každý je rád, že někam patří. A to nepočítám další štace, například VCHZ Pardubice – patnáct let a další.\nČím si má fotbalový fanoušek, ať už ze Dvora nebo odkudkoliv, vysvětlit, že jste se u nás takhle zabydlel?\nNa to je jednoduchá odpověď. Jsou zde lidé, kteří fotbal podporují nebo podporovali, a to ve velmi těžkých tréninkových podmínkách. Jedno hřiště a neexistence hřiště s umělou trávou, ale i další vybavení (viz. stařičká tribuna udržovaná silou vůle)... Přesto se zde hraje divize. Časem dospějete k názoru, že je nutné těmto lidem stále pomáhat, a když dosáhnete důchodového věku, tak máte alespoň nějakou činnost (úsměv).\nVy jste od divizního áčka před lety odešel, k trénování vás ale místní povětšinou přesto ukecali. Ať už šlo o tým dorostu nebo nyní B mužstva. Znamená to tedy, že coby manažera klubu vás koučink stále láká, nebo spíš nebyla jiná varianta?\nBohužel příliš variant opravdu nebylo a vzniklý stav se musel vyřešit. Jsem rád, že se obě družstva po předchozí krizové sezoně zkonsolidovala. Koučink v dnešní době je krajně složitá záležitost. Především u samotných hráčů jsou často překážky ve sportovní činnosti neřešitelným stavem. O lákadle koučinku již v mém případě nemůže být řeč.\nV tomto rozhovoru s vámi chceme především zhodnotit podzimní působení B mužstva v I. B třídě skupiny C. Po loňském pádu z I. A třídy, kdy tým ani soutěž nedohrál, se spekulovalo, zda vůbec rezervu někam přihlašovat. Rozhodovala o tom řada lidí, ale jaký jste měl názor vy?\nPatřil jsem do skupiny, která doporučovala toto družstvo do žádné soutěže nepřihlašovat a jít cestou farmy. Jako hlavní překážka se jevil počet hráčů. Tuto základní překážku se nakonec podařilo odstranit, i když úvod soutěže tomu nenapovídal. Se sekretářem klubu jsme náročným způsobem počet hráčů dalo dohromady a výsledek se na konci podzimní části přece jenom dostavil v podobě postupu do finálové skupiny. V perspektivě se přihlášení B mužstva ukázalo nakonec dobrým tahem, neboť v rámci činnosti FAČR se mnohé mění (nutno respektovat normy UEFA a FIFA) - jiný přestupní řád (zrušení hostování v neprofesionálním fotbale) a zrušení hovadin, jako je střídavý start či existence farem.\nNakonec se tedy rozhodlo, že B tým bude přihlášen do I. B třídy, sehnat k němu trenéra ale bylo náročné. Trn z paty jste kolegům z vedení klubu vytrhl až vy a na lavičku si stoupl. Rozmýšlel jste se dlouho?\nPokud jste ve funkci v rámci klubu, musíte tuto činnost zajistit. No a v tomto případě není moc možností přemýšlet, zda se vám chce nebo ne.\nTak nějak „za odměnu“ si pro vás hráči připravili překvapení a hned ke třem prázdninovým duelům jste na zápas odjížděli v deseti, potažmo v devíti lidech. Jak popsat náladu, která vás tehdy svírala? Většina by s tím sekla a už nepřišla.\nVýsledkově to ovlivnilo pouze dva zápasy, ten třetí (v Ohnišově) jsme díky „kvalitě“ domácího mužstva dokázali vyhrát i v deseti hráčích. Později se vrátili naši cestovatelé (Kristián Samler, Marek Kasan) a uzdravili se dlouhodobě zranění, rázem byl kádr konsolidován. Někdy vypomohli doplnit kádr i dorostenci. Adrenalinový výlev po dvou zápasech v menším počtu hráčů odnesl sekretář klubu (smích) a následovalo moje uklidnění u nejlepší dvanáctky Plzně v oblíbené restauraci U Hlaváčků.\nVy jste tedy u mužstva zůstal, tým pochválil za to, že v onom zápase i v deseti vyhrál. A pak už přišla vítězná šňůra… V čem byla najednou taková změna?\nJak už jsem řekl. Odchod od mužstva v této situaci by nebylo žádné řešení. Nakonec se kádr alespoň trochu stabilizoval a výsledky se dostavily. Přidala se i výpomoc hráčů z kádru A mužstva, v případech, kdy to bylo možné, to také sehrálo význačnou roli.\nTým vyjma zápasu s Náchodem B, kterému jste to pak v odvetě vrátili, doma neztratil ani bod. Lámal se hlavně pod Hankovým domem onen postupový chleba?\nDá se to tak říct. Jak již bylo řečeno, mimo jednoho zápasu se ze hřiště pod Hankovým domem stala pevnost a při zisku bodů i venku z toho nakonec bylo druhé místo a postup do finálové skupiny.\nV sestavě béčka se na podzim vystřídala řada jmen, zahráli si i dorostenci, stejně tak áčkaři. Raritou je post útočníka, na němž fanoušci mohli vidět gólmana A mužstva Jakuba Vaníčka. Ten navíc své čtyři starty proměnil v deset (!) nastřílených branek. Co na to říkáte?\nJakub Vaníček byl již při svém působení v Kratonohách pravidelným hráčem také B mužstva, kde byl v rámci okresního přeboru OFS Hradec Králové nejlepším střelcem soutěže. Takže jeho střelecká potence nebyla žádným velkým překvapením. Prostě kvalitní brankář a kvalitní střelec.\nZmiňovaný borec hrál ale jen ve čtyřech duelech. Které hráče byste naopak označil za osu týmu, na níž byl z vaší strany největší spoleh?\nPředevším brankář Matula, v obraně Kasan, v záloze dobře hrající Vágner a Martin Otradovský, v útoku nám hodně vypomohli Marks, Vitebský a Voldán. Ale i ostatní hráči, kteří sestavu doplňovali, si myslím podávali slušné výkony. V prestižním utkání v Náchodě nám velice vypomohl Řežábek.\nBéčko na podzim splnilo cíl, jímž bylo umístění do čtvrtého místa. Nyní jste ve skupině o postup. Jaké zde bude mít rezerva cíle a kam podle vás B tým patří?\nPo trochu složitějším začátku se B mužstvo dalo plně dokupy a dokázalo se umístit na druhém místě ve skupině C I. B třídy. Zajistilo si tak účast v jedné ze dvou finálových skupin. V jarní části bude záležet na tom, jak hráči zvládnou zimní přípravu. Eventuálnímu návratu do I. A třídy se jistě nebudeme bránit. Ale jsme především v elitní skupině, a proto jsme vzhledem k reorganizaci I. B třídy (návrat ke dvěma skupinám po 14 družstvech) rádi, že nemusíme hrát o udržení. Sestupovat totiž letos bude abnormálně vysoký počet mužstev.\nJak probíhá zimní příprava mužstva? Áčko čeká řada přípravných duelů, jak na tom bude rezerva?\nTréninky mužů jsou, tak jak bylo zavedeno na podzim, společné. Přípravná utkání jsou zajištěna pro A mužstvo dle výběru trenéra Pavla Matějky. B muži se zúčastní turnaje v Novém Bydžově s odpovídajícími soupeři z I. A třídy a krajského přeboru.\nZ pozice manažera klubu jste pochopitelně sledoval i další dvorské kolektivy. Co říkáte na jejich výkony, výsledky a předváděnou hru?\nMládežnická družstva jsou dobře vedena a i výsledkově můžeme být spokojeni. Hlavním kladem bylo angažování trenéra Pavla Šimůnka k dorosteneckému týmu. Dokázal mužstvo zkonsolidovat a zajistit pravidelnou tréninkovou činnost. O stabilitu dalších kolektivů se starají trenéři Martin Kazda, Libor Machač, Jan Vágner, Libor Špaček a další pomocníci, často i z řad bývalých hráčů. Těm všem patří velké poděkování a uznání za kvalitně odváděnou práci. Stejně tak Milanu Vojtěchovi, jenž je všem týmům k dispozici, dále Dušanu Kursovi či Davidu Šikalovi, jenž ještě na jaře trénoval starší žáky. Nerad bych ale na někoho zapomněl.\nJak se vám zamlouvá nový registrační systém a vše kolem elektronického „fungování fotbalu“, kde odpadla například platba cash, vše třeba mezi kluby a rozhodčími probíhá fakturami, zápisy o utkání se vyplňují v počítači a podobně?\nInformační systém FAČR je opravdu značným zjednodušením činnosti a pro náš klub je velkou výhodou jeho zavedení. Odpadlo nám velké procento zbytečných papírových činností při zajištění především mistrovských utkání.\nNedávno se rozběhl rok 2016. Jaký vzkaz byste poslal dvorským příznivcům do tohoto období?\nVšem příznivcům dvorského fotbalu přeji především zdraví a pohodu, o kterou se jistě v jarní části všechna naše družstva postarají.


Patrik JanacekGoogle Martin ŠimečekGoogle 24. 1. 2012 11 041×\nO útoku Anonymous na mediální weby jsme vás již informovali. K dalšímu útoku však došlo na stránky České protipirátské unie - tím chtěli dokázat, že Anonymous jsou stejně silní jak v Česku, tak i na Slovensku. Má to být odplata za zrušení serveru Megaupload, což vedlo i k napadení Bílého domu, FBI, firmy MasteCard a dalších.\nSOPA (Stop Online Piracy Act) a PIPA (PROTECT IP Act) jsou navrhnuté (ale zatím neschválené) zákony, o jejichž přijetí se jedná v americké vládě. Za úkol si dávají omezit aktivitu pirátských stránek a zablokovat jejich obsah. To znamená, že by bylo možné zablokovat jakoukoli stránku, která bude nějakým způsobem porušovat autorská práva. Neznamená to smazání nějakého obsahu, ale celé stránky, na které se obsah nachází. A co by to mohlo znamenat? Například konec serverů jako je Facebook a YouTube, které se takovým obsahem naprosto hemží. Více o SOPA.\nWeby protestovaly vypnutím\nTento týden jste mohli zaznamenat protest významných projektů proti již zmíněným zákonům SOPA a PIPA. Jako příklad si zde uvedeme encyklopedii Wikipedia, kterou jste nedávno mohli vidět ztmavlou.