Softbalisté přijeli ve formuli a ještě vyhráli dort - Rychnovský deník\nSoftbalisté přijeli ve formuli a ještě vyhráli dort\nKostelec nad Orlicí -Každým rokem se oddíl Klackařů účastní posledního softbalového turnaje roku, který se jmenuje Burčákový.\nPořádají ho v Hluku u Uherského Hradiště.\nJe to turnaj netradiční, protože dohromady hrají muži i ženy a navíc ještě v maskách. Za tímto účelem jsou upravena i pravidla. „Letos se turnaje zúčastnilo 16 družstev z celé republiky, pravidelným hostem je družstvo z Trnavy.\nKostelečtí se letos oblékli za družstvo formule B1, samozřejmě doplněné nádhernou, červenou formulí,“ komentovala akci za Klackaře Alena Dohnalová s tím, že Červené karkulky, Akvabely, Hrobníci, Sněženky a machři, to jsou jenom některé z masek, které se letos na turnaji objevily.\nKosteleckým se letos vůbec dařilo. V turnaji skončili na šestém místě a v prestižní soutěži o nejhezčí masku dokázali vyhrát.\nVeliká radost z vítězství byla korunována nadherným a výborným dortem, který Klackaři okamžitě snědli.\n„Tím letošní sezona softbalistů skončila. Po krátké přestávce se opět začne s přípravou na novou sezonu, která bude jistě minimálně tak úspěšná, jako ta letošní.


MECHANISMY A EPIDEMIOLOGIE PORANĚNÍ\nMechanism and epidemiology of trauma\n1.1.1.1. TLAKOVÁ VLNA\n1.1.1.2. STŘEPINY A PROJEKTILY\n1.1.1.4. CRUSH SYNDROM\n1.1.1.5. PSYCHOLOGICKÝ EFEKT\n1.1.2. TUPÁ PORANĚNÍ\n1.1.2.1. DOPRAVNÍ NEHODY\n1.1.3. EPIDEMIOLOGIE ÚRAZU V OZBROJENÝCH KONFLIKTECH\n1.1.3.4. OD FALKLAND PO IRÁK\n1.1.3.5. VÝSTUPY Z NASBÍRANÝCH DAT\n1.1.4. ČASOVÝ PŘEHLED\n1.1.5. DAMAGE CONTROL SURGERY\n1.1.6. ŽIVOT A KONČETINY ZACHRAŇUJÍCÍ VÝKONY\nCílem kapitoly je podat informace o možných mechanismech poranění v polních podmínkách a zdůraznit důvody časové posloupnosti při ošetřování zraněných.\n1.1. Mechanismy úrazu\nPoranění se tradičně rozdělují na pronikající a tupá. Ve válečné medicíně může pochopitelně nastat kombinace obou. Kapitola se zabývá nejběžnějšími mechanismy poranění, a to na základě zkušeností ze soudobých ozbrojených konfliktů.\nBěhem ozbrojených konfliktů existuje vysoká pravděpodobnost vzniku střelných poranění (bomby, minomety, granáty). Tato hrozba přetrvává i v období po konfliktu v podobě nevybuchlé nebo nezneškodněné munice, min a nastražených výbušnin. V operacích s hrozbou povstaleckého nebo teroristického útoku představují nejvyšší riziko poranění jednotek improvizované výbušniny (Improvised Explosive Devices, IED), které mohou být maskovány např. na krajnici silnice (v těle uhynulého zvířete, v betonu v podobě kusu kamene nebo v části obrubníku apod.), vezeny vozidlem nebo připevněny na těle sebevražedného útočníka.\nNeodkladná péče v poli se zaměřuje na léčbu těžce zraněných. Taktika, technika a postupy jak rozpoznat a reagovat na hrozby IED a min (a tedy předcházet poraněním), jsou součástí vojenského výcviku. Tento výcvik je organizován ještě před rozmístěním jednotek.\nNa místě nálezu podezřelého zařízení postupuj obezřetně!\nS nevybuchlými zařízeními se nakládá podle pravidla 4 C:\nConfirm – ujisti se, že jde skutečně o podezřelé zařízení (je-li to možné, z dálky, s využitím optiky).\nClear the area – evakuuj z tohoto prostoru osoby.\nCordon the area – ohranič tento prostor (doporučený okruh 400 metru)\nControl the cordon – střež ohraničený prostor před přístupem nepovolaných osob\npátým C muže být Communicate – nález podezřelého zařízení nahlas a vyžádej pomoc\nVážnou hrozbou pří bezpečnostních operacích na Středním Východě se staly sebevražedné bombové útoky. Almogy et al. vyhodnotili tříletou zkušenost (2000 -2003) se 71 bombovými útoky v Izraeli a popsali následující 3 druhy útoku s typickými zraněními:\nútok na otevřeném prostranství, (tržnice, autobusová zastávka, obchodní centrum) obvykle představuje jednoho nebo dva útočníky, účinky výbuchu rychle odeznívají,\nútok v uzavřeném prostoru, (zvláště autobusy) s primárním závažným postižením plic a vysokou letalitou\nútok v polouzavřených, přeplněných prostorech, (restaurace, kavárny) typický velkým počtem postižených (a mrtvých) s těžkými pronikajícími poraněními; střepinová poranění jsou způsobena letícími ořechy, šrouby, hřebíky a ložiskovými kuličkami\nZkušenosti z Izraele ukazují, že útočníci mají možnost pronést relativně velkou nálož s velkým množstvím střepinového materiálu do těsné blízkosti zamýšleného cíle (možnost ukrytí výbušniny, splynutí s davem a přesné načasování odpálení). Běžné jsou také výbušné systémy namířené proti personálu záchranných služeb, jde např. o „sekundární spouštěče“ (komplic v dohledu, který na dálku odpálí nálož, pokud toho nebude schopen útočník).\nVýbušná zařízení způsobují poranění těmito mechanismy: tlakovou vlnou, střepinami, popálením, rozdrcením – crush syndrom, psychologickým efektem.\nSekundární zařízení mohou být namířena proti zasahujícím jednotkám (Quick Reaction Force, QRF) včetně záchranných služeb. Pri bombardování Thiepval Barracks v Severním Irsku bylo primární zařízení na parkovišti a sekundární ve voze mimo zdravotnické středisko. V okolí místa podezřelého z přítomnosti sekundárního zařízení by neměly být používány radiostanice a mobilní telefony, které mohou na dálku uvést takto ovládané zařízení do chodu.\nManagement ošetření většího počtu zraněných je náplní kurzu MIMMS (Major Incident Medical Management and Support).\nVýbuch vytváří rychle se rozpínající objem horkého plynu. Intenzita této tlakové vlny se vzdáleností od místa výbuchu rychle klesá. Osoby v blízkosti výbuchu mohou utrpět tato zranění:\nperforaci dutých orgánu (ucho, střevo) – nastává stlačením a následným rozepnutím vzduchu uvnitř těchto orgánu\nintraalveolární krvácení („blast lung“) – dochází k němu následkem trhlin na rozhraní tkání/vzduch (jako když udeříš kladivem do rezavého kbelíku – řez uvnitř bude odpadávat)\nvzduchové embolie do koronárních a mozkových tepen\nU obětí zemřelých na místě výbuchu je typické poranění plic. Naopak, poranění plic nebývá u těch, kteří se dožijí nemocniční péče (v jedné skupině bylo přítomno pouze u 0,6 % přeživších, léčených v nemocnici). Nástup příznaků však může být opožděný. Jako typický důsledek vystavení účinku tlakové vlny se uváděla perforace bubínku. Leibovici et al. sledovali 647 případů zraněných z 11 teroristických bombových útoku v Izraeli (1994-1996) a zjistili, že u žádného zraněného, který měl pouze perforaci bubínku, nedošlo k rozvoji příznaků plicního nebo intersticiálního poranění tlakovou vlnou.\nLeibovici et al. zjišťovali relativní závažnost poranění a letalitu při bombardování na otevřených prostranstvích (297 raněných) ve srovnání s uzavřenými prostory autobusu (93 raněných). Exploze v uzavřených prostorech způsobují závažnější poranění s vyšší letalitou, což se vysvětluje odrazem a zesílením tlakové vlny od pevných povrchů (stěn a stropu).\nTermobarické zbraně mohou způsobovat jednak zranění způsobená ožehnutím, jednak vetší počet zranění tlakovou vlnou šířící se na vetší vzdálenost (např. disperzí paliva ve vzduchu před výbuchem).\nBomba v autobusu Bomba v otevřeném prostranství hladina významnosti\nLetalita 49% 7,8% p < 0,00001\nPrimární blast syndrom 77,5% 34,2% p = 0,00003\nMedián Injury severity score 18 4 p < 0,0001\nPorovnání výsledku při explozi v otevřeném prostranství a uzavřeném prostoru\nRychle se pohybující vzduch za tlakovou vlnou vytváří tlakový vítr. Ten muže způsobit tato poranění:\nsekundární úrazy střepinami (kousky kamene, skla, dřeva atd. nesené větrem)\nporanění odhozením na pevný povrch\nStřepiny způsobují většinu poranění vzniklých po výbuchu. Rozdělují se na primární (součást výbušného zařízení) a sekundární (z okolního prostředí, nesené tlakovou vlnou). Primární střepiny mohou být původní (součásti obalu munice) nebo preformované (připevněné k výbušnině, např. ložiskové kuličky nebo hřebíky).\nPrimární střepiny starších zbraní měly rozdílnou velikost, tvar a hmotnost a jejich účinek byl náhodný. Moderní zbraně jsou konstruovány tak, že vydávají stovky preformovaných střepin stejné velikosti, tvaru a hmotnosti. Dalšími příklady jsou ruční granát, kuličková bomba nebo minometné bomby.\nZdokonalené preformované střepinové výbušné systémy jsou konstruovány tak, aby se zvýšila pravděpodobnost zasažení spíše než letalita. Ve skutečnosti letalita poklesla (viz tabulka). Cíl použití těchto zbraní je jednoduchý: způsobit více zranění na straně nepřítele a zahltit jeho evakuační řetězec.\nMnohočetná střepinová poranění (přítomny popáleniny kůže)\nMnohočetná střepinová poranění dolní končrtiny\nStřepiny – náhodné 1 z 5 (náboj), 1 z 10 (granát)\nZdokonalené střepinové výbušné zařízení 1 ze 7 (náboj), 1 z 20 (granát)\nNáboj 1 z 3\nLetalita pronikajících střel\nMísto zranění Zemřelí na místě Zemřelí v nemocnici Přeživší\nHlava (mozek) 7 1 -\nHlava (obličej) - - 4\nKrk - - 2\nHrudník 7 2 9\nHypochondrium - 1 1\nBřicho - 4 5\nHorní končetina - - 11\nDolní končetina - - 13\nCELKEM 14 8 45\nMísta poranění a jejich důsledky u 67 vojáku zasažených střelami 5,56 mm, Severní Irsko 1969-1979.\nU starších nábojů závisela vzniklá poranění na jejich hmotnosti a tvaru, rychlost byla důležitá méně. U moderních automatických zbraní byla značně snížena hmotnost projektilu, ale jejich rychlost, a tedy i zraňující energie, dramaticky vzrostly. Letální potenciál vysokorychlostních projektilu ilustrují data z teroristických útoku v Severním Irsku (viz tabulka výše).\nZávažnost poranění způsobených střepinami a projektily (dále označení jako „střely“) je multifaktoriální a závisí na:\nhmotnosti střely (m)\nrychlosti střely (v)\nkinetické energii střely (Ek = 1/2 x m x v2)\ntvaru a stabilitě střely: obojí jsou determinantami energie předané zasaženým tkáním\nhustotě tkáně: čím vetší hustota tkáně, tím vetší zpomalení střely, předání většího množství energie a vetší poranění\ndélce ranného kanálu: čím delší ranný kanál, tím vetší předáni energie do okolí\ndočasné dutině a šokové vlně: u ran způsobených vysokoenergetickými střelami nacházíme obojí. Role dočasné dutiny v poškozené tkáni dále od ranného kanálu zůstává sporná, zatímco role šokové vlny v poškození tkání, jako je kost, tepny a nervy, je dobře známá.\nDočasný dutinový efekt (vysokorychlostní střela zprava doleva)\nBalistická charakteristika střely by neměla být zaměňována s patogenezí zranění. Kulka může zasáhnout stehno, předat všechnu svoji energii a rozdrtit kost. Stejná kulka může zasáhnout stehno, minout kost a všechny životně důležité struktury a opustit tkáň s jejím podstatně menším poškozením. Balistické charakteristiky jsou stejné, ale patofyziologické důsledky jsou zásadně odlišné.\nPopáleniny vzniklé po výbuchu se tradičně popisují jako povrchové, postihující pouze nekrytou kůží (typicky obličej a ruce). Popáleniny v celé šíři tkání se vyskytují u zraněných v blízkosti exploze. Podrobně jsou popsány v kapitole 13.\nPopálenina způsobená kazetovou bombou\nV uzavřených prostorech mohou trosky této stavby nebo zařízení způsobit tupá poraněni zavalením. Odraz tlakové vlny od stěn a stropu také zvýší účinky barotraumatu.\nVýcvik příslušníku armády zahrnuje také činnost při možném (očekávaném) poraněni v boji. Voják je na tuto situaci připravován, cvičen a také vybaven prostředky pro první pomoc. při svém možném poraněni ale také očekává vysoce kvalitní resuscitační a definitivní péci. Víra každého vojáka v to, že bude v případě svého poraněni adekvátně ošetřen podle zásad neodkladné péče v polních podmínkách, přispívá k morální stránce bojeschopnosti.


Šance na získání DNA dinosaurů stouply. Jurský park se ale ještě otevírat nebude – VTM.cz\nDNA | Dinosauři\nJaroslav Petr 30. dubna 2020\nčlánek Spotify pomalu míří k černým číslům. Nárůst uživatelů hlásí o 31 procent SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nVýjimečně zachovalá chrupavka dinosaura stará 70 milionů roků obsahuje pravěké proteiny\nVědci v ní nalezli snad i stopy po dinosauří dědičné informaci\nOžije vize Jurského parku ze slavného Crichtonova románu a Spielbergova filmu?\nAmerický spisovatel Michael Crichton vydal v roce 1993 svůj román Jurský park jen den poté, co tým genetika George Poinara oznámil na stránkách předního vědeckého časopisu Nature izolaci DNA z exempláře pravěkého brouka konzervovaného v kusu jantaru nejméně 120 milionů roků.\nPoinar působil jako Crichtonův vědecký konzultant a oba se dobře znali. Dobře načasované vydání sci-fi knihy a publikace vědeckého objevu posloužily jako skvělé PR oběma. Crichtonův román dostal ve světle Poinarovy publikace reálnější kontury. Poinar zase mohl těžit z Crichtonovy popularity a přitáhnout k svému objevu pozornost mnohem širší veřejnosti. Jen o rok později oznámil americký tým izolaci zlomků DNA dinosaura.\nBohužel, pokrok ve výzkumu pravěké DNA poslal Poinarův vědecký článek i objev dinosauří DNA za Jurským parkem mezi literaturu žánru sci-fi. Vědci, kteří se těšili z DNA staré miliony let, se stali obětí laboratorní chyby. Pozdější výzkumy odhalily, že poločas rozpadu DNA ve fosiliích se pohybuje kolem pěti staletí a teoreticky tak lze získat analyzovatelnou DNA z fosilií starých nejvýše sedm milionů let. To je příliš krátká doba nejen na brouka žijícího před 120 miliony roků, ale i na všechny druhohorní dinosaury z Crichtonova románu.\nVědcům se podařilo izolovat DNA z fosilií starých nejvýše statisíce roků. Získali dokonce kompletní genomy pravěkých tvorů, jako byli mastodonti nebo vyhynulí obří lenochodi rodů Megatherium, Megalonyx, Mylodon a Nothrotheriops. Vědci také zkompletovali dědičnou informaci vyhynulých pravěkých druhů člověka – neandrtálců a denisovanů. Dinosauří DNA ale zůstávala pro obor paleogenomiky fatou morganou.\nNyní se snad blýsklo na lepší časy zásluhou mezinárodního týmu vedeného Alidou Bailleulovou pracující v Ústavu paleontologie obratlovců a paleoantropologie Čínské akademie věd v Pekingu. Ti publikovali ve vědeckém časopise National Science Review výsledky výzkumu výjimečně dobře zachované chrupavky mláděte dinosaura Hypacrosaurus stebingeri. V chrupavce našli nejen dinosauří bílkoviny, ale také zbytky buněk, chromozomů a snad i DNA.\nDNA přežívá déle, než se myslelo\nHypakrosauři patřili k býložravým dinosaurům ze skupiny hadrosaurů. Žili před 72 až 67 miliony roků a dorůstali poměrně velkých rozměrů. Na délku měřili přes osm metrů a vážili až tři a půl tuny. Ostatně jejich vědecké jméno lze přeložit jako „bezmála nejvyšší dinosaurus“.\nNález proteinů ve fosilii dinosaura staré 70 milionů let nepředstavuje až tak velké překvapení. Proteiny mají podstatně delší životnost a v těle včetně kostí a zubů se jich vyskytuje mnohem víc než dědičné informace. Objev stop po DNA však překvapivý zcela jistě je. Zdaleka nejde o DNA, z které bychom mohli sestavit kompletní dinosauří genom.\nPokud se výsledky týmu Alidy Bailleulové potvrdí, bude to znamenat, že DNA za příhodných podmínek přežívá podstatně déle, než si vědci dosud mysleli. Stoupá tak šance na získání DNA dalších pravěkých tvorů včetně zvířecích předchůdců člověka.\nNa oživení mamutů, srstnatých nosorožců nebo šavlozubých tygrů to stačit nebude. K tomu je potřeba mnohem více než úlomky DNA. Popravdě řečeno, dnes nám k tomu nestačí ani kompletní znalost genomu pravěkých zvířat. Pokud by se měli vědci pokusit o naklonování vyhynulých živočichů, potřebovali by nenarušená jádra buněk těchto tvorů. A ta se nedochovala.\nV chrupavce mláděte hypakrosaura jsou sice patrné struktury, jež zbyly z buněk tvořících chrupavku, ale ty nenarušené jádro neobsahují. Alida Bailleulová je přesvědčena, že našla dokonce i zbytky chromozomů, ale z DNA v nich zůstala nanejvýše „genetická drť“. A ani to není jisté.\nNedávno odhalili vědci z Princeton University, že v dinosauřích fosiliích sídlí zvláštní komunita bakterií, která se nápadně liší od mikrobů v okolní půdě. Co tyto mikroby do dinosauřích fosilií přitahuje, není zatím jasné. Jisté však je, že tyto mikroorganismy přinášejí do kostí a zubů druhohorních ještěrů svou vlastní DNA a své vlastní proteiny, které pak mohou komplikovat hodnověrnost analýz a svádět vědce na falešnou stopu.\nPokud je tomu tak i v případě chrupavky hypakrosaura, rozplynou se nám vyhlídky na náhled do dinosauří dědičné informace opět jako pára nad hrncem.\nTitulní foto: Will Fisher, CC BY-SA 2.0\nDiskuze (7) › Další článek: Spotify pomalu míří k černým číslům. Nárůst uživatelů hlásí o 31 procent\nTémata článku: Výzkum, Genetika, DNA, Dinosauři, Americký tým, Dinosaur, Hadr, Jurský park, Nature, Chrupavka, Protein, Dědičná informace, Princeton University, Spielberg, Peking, Vědec, Fosilie, Milióny let, Michael Crichton


Strana 45 z 51: 1...42434445464748...51\nPřidané 12.08.2018 14:46\nVyřídím, chystáme se k nim dnes odpoledne.\nPřidané 14.08.2018 22:26\nAsi se mi v tom "teplým kanálu" utopila moje ranní zprávička a pozdrav pro vás všechny. Psala jsem, jak se nám tu vylepšilo počasí až na 18 st. odpoledne a jak chvilkama přestává i pršet a nic tu nevidím 😒. Ráno jsme si chtěli koupit v obchoďáku whisku a museli jsme čekat, prodali nám ji až v 10,00 hod. 😁😁\nUpravil/a Jarda a Maru dne 17.08.2018 17:52\nPřidané 15.08.2018 11:31\nMaru, proč Tvoje zdravice zmizela, je popsáno ve druhém příspěvku vlákna o Vyskytné.\nJinak zdravíme všechny z Vysokých Tater. Včera jsme odjeli z "kempu u Evy a Jana", bylo tam moc fajn, poseděli jsme poklábosili a jen jsme přijeli do Tater, roztáhli markýzu, začalo pršet a prší pořád . Takže si zajedeme jen do Tatranske Lomnice a Smokovce pro plyn do auta a pojedeme na Duklu. Dnes nebo zitra. Držte nám palce.\nUpravil/a Admin_Radek dne 15.08.2018 11:37\nPřidané 15.08.2018 16:22\nDéšť my tady za kanálem vůbec neřešíme. Tady prší nebo mrholí ☔ pořád , jen semtam na chvilku přestane a dokonce nám několikrát problesklo sluníčko... Nessinku jsme ani včera večer ani dnes ráno neviděli, tak jsme prohlídli krásný hrad - ten se jim fakt povedl a teď jsme přifrčeli přes most na Skye. Ten je ještě pěknější než pevnina. Jen ty fotky nebudou nic moc, pořád chráníme objektiv, bo něgdy prší vodorovně ☔ ☔ ☔😁😁. Teď je tu 16 stupňů👍 a přestalo pršet.😃\nPřidané 17.08.2018 08:17\nAhojte,jak je vidno tak jak na západě ve Skotsku,tak na východě v Tatrách prší.My zvolili střední cestu u nás .Od úterý jsme v Orlických horách na přehradě Pastviny.Počasí OK,slunečno,teplo,voda na koupání výborná.Pro cyklisty je tady ráj.Zítra nás pravděpodobně navštíví Radka,tak i pokec bude\nPřidané 17.08.2018 20:11\nPřejeli jsme na Dálný východ do Svidníku a tady už neprší, naopak je tu pařák. Ale v jednom jsou tu světoví - mají tu jednu ze tří soch Svobody - jedna je v New Yorku, druhá její zmenšenina v Paříži a třetí je tady ve Svidníku. Přikládám foto.\nZítra jedeme na Dukelské bojiště a taky okoukneme nějaké dřevěné kostelíky, kterých je v okolí několik.\nPřidané 21.08.2018 11:12\nVčera jsme se vrátili z přehrady Pastviny,moc jsme si to užili,voda průzračná 25 stupnů,vedro.V sobotu nás navštívila Radka s Pepou Chalupovi- a tak jsme ji již předběžně odsouhlasili jarní sraz tady.Krásné cyklotrasy,památky v okolí.Kemp Šlechtův palouk nemá chybu.\nUpravil/a drbolovi dne 21.08.2018 11:17\nPřidané 21.08.2018 11:15\nPřepluli jsme nočním trajektem a zdravíme vás z krásné Normandie. Zase je nám vedro a jezdíme vpravo kolem vysečených krajnic a suchých bodláků 😁😁 🌹🌺🍀\nPřidané 21.08.2018 11:37\nDalší fotky po kliknutí na odkaz: https://www.rajce.../a15447780\nPřidané 24.08.2018 08:40\nTak dovolenou jsme zakončili na termálech v Chalmové. Včera jsme vyrazili domů s jednou komplikací- cestou nám na karavanu bouchla pneumatika. Naštěstí jsem to slyšel, takže škoda je jen na ní. Na vnitřní bočnici pneu je cca 8 cm trhlina. Vyměnil jsem ji za 10 let starou rezervu a opatrně dojel domů. Takže štěstí v neštěstí .\nPřidané 24.08.2018 16:00\nToho se Radku také bojím. Někdy to v příhodné situaci nechám rozjet i na 110 km/hod. a děsím se podobného průšvihu. Jiná věc je píchnout, to sleduji v obou zrcátkách průběžně, snad bych stačil včas zastavit. Viděl jsem fotky karavanu s roztřískanými podběhy následkem deformované pneu. Je to hrůza! Snad nás strážní andělé neopustí!\nPřidané 24.08.2018 17:52\nZdendo a to ta pneu byla 5 let stará žádná důchodkyně.\nPřidané 25.08.2018 13:38\nTak jsme se po 17 dnech vrátili z výjezdu do Skotska. Moc se nám tam líbilo a jestli vás to zajímá, něco vám o cestě napíšu a dám fotky, ale až se trochu vzpamatujeme z katastrofálního stavu naší zahrady. Zatím nevím, co dělat prvně a asi teď budeme dlouho "sedět" doma .... Nejkrásnější z celého Skotska byl ostrov Skye, ten byl celý jako jedna velká - u nás mnohdy pracně ručně udržovaná - skalka ... no posuďte sami až ukážu víc fotek ...\nPřidané 29.08.2018 17:49\nTakže hlásím, že mám na karavanu nové celoroční pneumatiky Continental a na účtu o 4.800 Kč méně. Ale hlavně nejedu jako na trní se staženými půlkami (_|_) .\nUž zase můžu vyrazit.\nPřidané 03.09.2018 13:25\nDoba je poslední dobou dost rychlá a tak jsem rád, že náš společný kámarád (vod pííva) "Renda" nedávno otevřel svůj rodinný archív a uspořádal tu v Kersku výstavu... spíše pamětníků prvních ryzích cestovatelů, Skautů, Junáků, tedy dob už značně vzdálených\nPřidané 04.09.2018 08:02\nU nás střídavě prší !!! a neprší a je teplo už od neděle...(povídala sousedka, že už od pátku). Tak jestli se tůdlencten zázrak vyskytuje i na Vyskytné, tak už chystejte košíky a sušičky ...\nPřidané 05.09.2018 07:07\nA je to tady !!! ... Mám na políffku z vlastní zahrádky ....\nPřidané 05.09.2018 13:21\ndnes večer opět pršelo, ale jinak je furt teplo .... takže jsem právě přehodnotil dnešní odpoledne. Namísto řešení nekonečné hromady kamene budu ohýbat hřbet s košíkem v ruce. .... tedy snad porostou a důchodci mi to nevysbírali.\nPřidané 13.09.2018 08:22\nSluníčko svítí, Dunaj teče a obrdlouhé lodě plují, kolečka našich bicyklů se točí a plafky taky nezahálejí🏊 a my už navečer jedeme domů ..zdravíme vás všechny od našich jižních sousedů 🚢⛵🚲🚲✴\nPřidané 13.09.2018 09:49\nTady u .... nich .... v Beskydech je hezky ..... zitra se pro zmenu vratim domu na Sumavu do deste a snad bude v sobotu hezky .... mame totiz s klukama pruvodcovani a radi bychom si to uzili


Dětské náušničky Danfil kytičky C1737 z bílého zlata s kamínky Pink, zapínání puzeta | Danfil.cz\nDětské náušničky ve tvaru kytičky se zapínáním typu visací puzeta jsou vyrobeny z bílého 14k zlata a osázené světle růžovými kamínky. Zlaté náušnice jsou opatřeny puncovní značkou 585/1000 od státního puncovního úřadu. Tento typ zapínání doporučujeme pro starší slečny ve věku od 5 let. Veškeré rozměry jsou podrobně rozkresleny v podpurné fotografii. Ke každým náušničkám je možné vybrat si i ladící přívěsek s řetízkem.\nDětské náušničky Danfil kytičky C2156 z bílého zlata s kamínkem Pink, zapínání puzeta\nDětské náušničky Danfil kytičky C2210 z bílého zlata s kamínkem Pink, zapínání puzeta\nDětské náušničky Danfil hvězdičky C2118 z bílého zlata s kamínkem Pink, zapínání puzeta


Odjeď: Co nám zlepšilo angličtinu? - HEY FOMO\nAhoj, vítáme tě v rubrice Odjeď, která se bude věnovat životu a studiu v zahraničí.\n18. 12. 2021 by @markysuch\nV dnešním článku se chceme věnovat tématu Co nám zlepšilo angličtinu? Daly jsme pro tebe dohromady pár tipů, tak doufáme, že se díky nim budeš v angličtině cítit sebevědoměji!\nMy a angličtina\nOdjakživa jsem měla angličtinu moc ráda. Ve škole vždycky patřila k mým oblíbeným předmětům a věnovala jsem jí spoustu času. Měla jsem vždycky štěstí na skvělé učitele jazyků a díky nim jsem si k nim vybudovala velmi dobrý vztah. Už na základní škole jsem denně poslouchala anglické písničky, které jsem se učila nazpaměť a hledala jsem si jejich české překlady. To si myslím, že mi velice pomohlo a získala jsem díky tomu lepší přízvuk. Už od dětství jsem se také koukala na spoustu pohádek a Disney seriálů v angličtině s českými titulky. To mi pomohlo nejen v naučení se hovorové angličtiny, ale hlavně ve výslovnosti a přízvuku. Určitě je potřeba se angličtině věnovat mnohem více než jen ve škole.\nS angličtinou jsem do 5. třídy docela zápasila. Pak nám přidělili paní učitelku, která na nás šla dost tvrdě. Z respektu z ní jsem musela makat. Začala jsem číst anglické Wattpad stories, ty jediné mě bavily a ze začátku jsem si překládala slovo od slova, dokud jsem nezačala rozumět základním výrazům a postupně i slangu. Taky mi pomohly anglické písničky a hledání jejich překladů. Na střední už jsem mluvila plynule, dostala jsem se do 1. skupiny AJ, kde už vyučování jelo rychleji, protože jsme byli rozdělení na úrovně. V hodinách určitě dávejte pozor, ale buďte si vědomi toho, že pokud chcete mluvit nejen plynule, ale i přirozeně, jako mluví v zahraničí, budete angličtině muset obětovat více času i mimo školu. Protože ve škole vás slang učit nebudou. A to, jak mluví naši vrstevnící v UK nebo USA, mnoho učitelů ani neví.\nFilmy: Není nic jednoduššího, než si pustit svůj oblíbený film v angličtině. Zpočátku tě to možná nebude tolik bavit, protože se budeš muset víc soustředit, ale věř mi, že si na to zvykneš. A za mě moc doporučuju koukat se na filmy v angličtině a s anglickými titulky!\nPísničky: Anglické písničky posloucháme asi všichni, ale snaž se jim i porozumět. Podívej se na české překlady nebo si zkus odvodit, co by jednotlivá spojení mohla znamenat. Naučíš se díky tomu i spoustu slangových výrazů.\nČti! Knížky jsou jednoduchá cesta, jak se zlepšit v jakémkoliv jazyce. Výhodou je, že si můžeš kdykoliv zvýraznit slova, která neznáš, a vracet se k nim.\nNeboj se mluvit. Vím moc dobře, jak těžké a nekomfortní je začít se s cizincem bavit v jiném jazyce. Pokud se ale budeš bát, zcela určitě se neposuneš. Cizincům je jedno, jestli řekneš gramatickou chybu, jsou rádi, že se snažíš. Pokud ze sebe otřepeš strach a budeš se snažit sebevědomě mluvit, bude to určitě znát! Taky je super, pokud máš anglicky mluvícího kamaráda, požádat ho, aby tě opravil, pokud řekneš chybu. To mi v prváku moc pomohlo a naučila jsem se díky tomu spoustu synonym a nových spojení.\nYouTube. Další věc, která mi pomohla hlavně v době, kdy jsem byla na střední, bylo sledování anglických videí na YouTube. Ať už youtubery, rozhovory nebo aktuality, videa ti zkrátka dají obrovský prostor ke zlepšení.\nČíst, číst, číst. Najdi si žánr nebo téma, které tě baví, a podtrhávej si slovíčka a fráze a memoruj. Začni s dvojjazyčnýma knihama, ty jsou skvělý do startu.\nVizionáři - Muži, kteří změnili svět / Visionaries - Men Who Changed the World B1/B2\nPodcasty a Netlix. Mluvené slovo je dle mého nejlepší možnost hned po mluvení s rodilým mluvčím. I kdyby jsi to měl/a jen v pozadí a nedával/a pozor, tvůj mozek bude vnímat přísun angličtiny na denní bázi a začne si podvědomě chytat slova a fráze.\nMluvit! Neboj se dělat chyby, divil/a by ses, kolik rodilých mluvčí je samo dělá, obzvláště těch gramatických. Za mě tedy na gramatice lpět opravdu nemusíš. Když budeš mít jasno v základech jako budoucí, přítomný a minulý čas, tak všichni pochopí, co se snažíš říct. Zkus si třeba mluvit sám pro sebe, popisuj, co zrovna děláš: u čistění zubů, snídaně. Nebo popiš, co máš na sobě, kreativitě se meze nekladou.\nPsát. Ať už by sis psal s někým na Tinderu, nebo přes Instagram, najdi si někoho, s kým se můžeš bavit a komu lze klást otázky. Nebude tam nátlak toho, abys musel hned odpovědět jako u mluvené konverzace, takže si můžeš dát na čas s přípravou, formulováním a slovní zásobou.\nPřepni si mobil do angličtiny. Prvních pár týdnů budeš možná ztracený, ale věř mi, dost to pomůže. Nebo naopak zjistíš, kolik toho už vlastně umíš.\nDávej pozor ve škole, ale připrav se na to, že angličtina je v reálu plná slangu, zkrácených frází a výrazů, který ti ve škole nikdo neřekne.\nSleduj YouTube videa, followni influencery na IG, měj denní přísun angličtiny, obklop se jí všude kam se podíváš.\nKaždopádně do UK a celkového studia v zahraničí ti obvykle stačí úroveň B1–B2. Takže i kdyby sis nyní nevěřil/a, můžeš si být jistý/á, že se rukama nohama domluvit zvládneš. Až budeš žít v zahraničí, tak to pochytíš tak rychle, že do měsíce budeš mluvit plynule. Jelikož tě to prostě donutí. Hlavně mysli na to, že nikdy nejseš jediný. V zahraničí studují mezinárodní studenti ze všech koutů světa, s různými levly angličtiny a odlišnými akcenty, takže se vůbec nemusíš bát – sám/sama v tom nikdy nebudeš.\nPokud váháš, jestli je studium nebo život v zahraničí to pravé pro tebe nebo pokud máš jakékoliv otázky, určitě se neboj se nám ozvat. Po Novém roce se můžeš těšit na další článěk v rámci této rubriky, tentokrát na Výhody a nevýhody života v zahraničí.\nZároveň pokud by tě o životě a studiu v zahraničí zajímalo více informací, od nového roku začne jednou týdně vycházet náš podcast Odjeď, ve kterém se každému tématu budeme věnovat mnohem více do hloubky a každý díl bude propojený s několika osobními příběhy, které stojí za to slyšet.\nOdjeď: Vánoční edice


Bhavana | www.bhavana.cz\nVítejte na stránkách sdružení Bhavana\nSlovo "bhavana" pochází z pálijského jazyka a znamená "kultivace mysli", "rozvíjení prospěšných kvalit mysli". Překládá se také jako "meditace" nebo "přímé prožívání skutečnosti".\nSlovo "vipassana" znamená "vhled". Volně by se také dalo přeložit jako "vnímání věcí tak, jak opravdu jsou". Tvoří samotné jádro Buddhova učení (Dhamma), které vede k osvobození se od nesprávných postojů a návyků mysli.\nZajímá-li vás praxe meditace, pak doporučujeme zúčastnit se nějakého vipassanového kurzu - to je nejlepší způsob, jak převést teorii do praxe (viz KURZY). Pokud chcete praktikovat sami, zkuste si poslechnout Úvodní instrukce od Ashina Tejaniyi (viz. též AUDIO), případně si projděte nabízené KNIHY ZDARMA - ty jsou buď přímo volně ke stažení (formát *.PDF) nebo si je můžete objednat v tištěné formě zdarma.\nTaké můžete přes tzv. "Vipassanovou mapu" zjistit, zda ve vašem okolí někdo praktikuje vipassanu a schazet se ke společné praxi (nebo do Mapy umistěte kontakt na sebe).\nV poslední době výrazněji podporujeme zejména učení Ashina Tejaniyi (též Sayadaw U Tejaniya) - buddhistického mnicha a meditačního učitele z Barmy. V letech 2011 a 2013 jsme s ním v ČR uspořádali 2 kurzy meditace všímavosti. Kurzy vzbudily značný ohlas a věříme, že další spolupráce bude pokračovat. Více o Ashinu Tejaniyovi viz. také záložka UČITELÉ , KNIHY a DHAMMA.\nNa těchto stránkách dále představujeme učitele, se kterými jsme se setkali, vyzkoušeli jejich přístupy, pokládáme je za užitečné a nabízíme je ke sdílení s ostatními. Zveme tyto učitele do ČR a pořádáme s nimi meditační kurzy otevřené pro širokou veřejnost. Tito učitelé častokrát ještě nejsou v ČR příliš známí (i když jinde ve světě už známí jsou), a proto jejich učení podporujeme mimo jiné také překládáním a vydáváním jejich knih.\nMezi země, kde je tradice vipassánové meditace stále živá patří hlavně země Jižní a Jihovýchodní Asie, tedy zejména Barma (dnes Myanmar), Sri Lanka, Thajsko, Kambodža, Laos, Indie, Vietnam apod. Zde je toto učení stále ještě přístupné ve své původní formě (theravada) tak, jak ho učil před cca 2 500 lety historický Buddha Gautama a tak, jak bylo zapsáno v tzv. "Pálijském Kánonu" (Tipitaka). Vipassana se ale od druhé poloviny 20. stol. z těchto zemí začala šířit do celého světa a nyní je velmi rozšířená i v "západním světě" (Evropa, USA, Austrálie,…).\nHlavními aktivitami sdružení Bhavana jsou zejména:\npořádání meditačních kurzů a přednášek,\npřekládání a vydávání knih o vipassanové meditaci a jejich distribuce zdarma.\nVšechny tyto aktivity jsou financovány z dobrovolných darů.\nChcete tyto aktivity také podpořit ? ... více viz. PODPORA .\nChcete-li si dostávat emailem informace o plánovaných kurzech, nových knihách a dalších aktivitách sdružení Bhavana,\nnapište nám na: vipassana.course@gmail.com.


Jak Microsoft pohřbil Windows Mobile - PDASoft\nPokud budeme vycházet z výsledků analytické společnosti Gartner, zažívají Windows Mobile strmý pád. Zatímco ve třetím čtvrtletí roku 2008 dosahoval jejich podíl na celosvětovém trhu se smarphony jedenácti procent, o rok později už to bylo jen 7.9 procenta. Naproti tomu konkurence ve stejném období mocně posilovala – Apple si polepšil z 12.9 na 17.1 procent a RIM z 16 dokonce na 20.8 procenta. Přitom Microsoft měl do začátku obrovskou výhodu v podobě operačního systému Windows CE, který se v mobilních zařízeních používá už od roku 1996 a slouží i jako základ pro Windows Mobile. Jádro z Windows CE 5.2 používá i aktuální verze WM 6.5.\nCo mohlo způsobit, že mobilní platformu softwarového gigantu potkal tak strmý pád? Odpověď na tuto otázku se dá shrnout do jediného slova: iPhone. Trh s chytrými telefony sice existoval i před příchodem iPhonu, ale až Apple odstartoval jejich současný prodejní boom, když přiblížil smartphony spotřebitelům. Spuštění App Store v roce 2008 navíc zcela změnilo přístup k mobilním aplikacím, a to jak z pohledu uživatelů, tak pro vývojáře a distributory. Úspěch App Store rychle donutil i ostatní platformy k zavedení obdobného modelu – vlastní verzi App Store už má Google (Android Market), Nokia (Ovi Store), RIM (BlackBerry App World) i Palm (App Catalog).\nTo ale nevysvětluje, proč Microsoft nevyužil své počáteční silné pozice a nezopakoval svůj úspěch z oblasti PC. Šéf Kinoma Inc. Peter Hoddie nevidí problém ani tak v samotném operačním systému, jako ve špatných aplikacích, které k němu Microsoft dodává. Místo toho, aby základní aplikace motivovaly vývojáře k vytváření stále lepších a lépe vypadajících aplikací, určuje základní softwarová výbava pro celou platformu tak nízké standardy, že si Windows Mobile vybudovaly image zaostalého a ošklivého systému. Naproti tomu Apple si dává záležet, aby software iPhonu vypadal za všech okolností dokonale uhlazeně, protože tak jsou i nezávislí vývojáři nuceni k vytváření srovnatelně kvalitních aplikací. Díky tomu, že Microsoft dlouhodobě zanedbával uživatelské rozhraní, teď spotřebitel vidí jen ošklivou fasádu a už ho nezajímá, že Windows Mobile jsou v jádru kvalitní a všestranný operační systém.\nJako další problém označuje Peter Hoddie fragmentaci hardwarového ekosystému. Windows Mobile se dodávají v mnoha hardwarových konfiguracích od mnoha různých výrobců, což pro vývojáře znamená, že musejí aplikace vytvářet s ohledem na různé verze operačního systému, velikosti a rozlišení displejů, rozložení hardwarových kláves, a v neposlední řadě firmware upravovaný výrobci hardwaru. Stejný problém už začal trápit i platformu Android, protože s rostoucím počtem telefonů, které navíc používají několik různých verzí Androidu (momentálně 1.5, 1.6 a 2.0), musejí vývojáři věnovat stále větší úsilí tomu, aby byly jejich aplikace kompatibilní se všemi novými i starými stroji. Zde má výhodu opět Apple, jehož iPhone OS je uzavřený a používá se pouze na hardwaru od jediného výrobce. Navzdory kontroverznímu procesu schvalování aplikací pro App Store je pro vývojáře snazší vytvořit aplikaci pro 40 milionů iPhonů a iPodů Touch, než věnovat čas a energii přizpůsobování aplikace pro různé přístroje s WM.\nDalším selháním Microsoftu bylo, že nedokázal rozpoznat novou cílovou skupinu pro smartphony. Kořeny Windows Mobile sahají k PDA, jejichž cílovou skupinou byli firemní zákazníci. Naproti tomu dnes jsou smartphony mainstreamovou záležitostí a velkou část uživatelů tvoří spotřebitelé. Microsoft si tov šak ještě asi neuvědomil a WM stále zaměřuje hlavně na funkce pro firemní uživatele.\nAby toho nebylo dost, tak iPhone vítězí už i mezi firemními zákazníky. V nedávném průzkumu zákaznické spokojenosti od JD Power obsadil Apple první místo mezi smartphony na práci. V dokumentu se uvádí, že polovina lidí používajících smartphone k práci stahuje mobilní hry, a že 46 procent stahuje software pro cestování jako například mapy nebo aplikace na předpověď počasí. To by znamenalo, že profesionální uživatelé chtějí svůj smartphone používat kromě práce i k zábavě, což iPhone s rozsáhlým App Store přesně umožňuje.\nNavzdory tomuto nelichotivému výčtu selhání, která srazila Windows Mobile z vedoucího postavení mezi smartphony na současnou pozici, však Microsoft ještě v žádném případě není ztracen. Blíží se vydání Windows Mobile 7, a pokud je Microsoft moc nepokazí, mohl by je čekat podobný úspěch jako desktopové Windows 7, které vyšly po všeobecně neoblíbených Windows Vista. Jasnější představu budeme mít už patnáctého února, kdy se Windows Mobile představí veřejnosti.\nRe: Jak Microsoft pohřbil Windows Mobile (Hodnocení: 1)\nOd: Unicorn (chcikecat@seznam.cz) - Čtvrtek, 11.02. 2010 - 14:57:59\nJJ, ve všem souhlasím a vidím to naprosto stejně. Jen jsem to viděl ten večer, kdy byl představen iPhone. V tu chvíli mě napadlo, MS je v prd***, bude revoluce. No, ty 2-3 roky mi dávají za pravdu.


Oprava HUAWEI / HONOR - P20 - Výměna displeje | iLoveServis\nHUAWEI / HONOR - P20 - Výměna displeje\nP20 - Výměna displeje\nExpresní výměna displeje na Huawei P20? V rámci iLoveServis je to možné! Výměnu zvládneme do 2-3 hodin. Díly máme standardně skladem nebo je pro Vás objednáme tak, abyste ještě dnes měli svůj telefon opravený. Opravy na počkání na pobočkách v Praze, Brně, Českách Budějovicích a dalších městech. Garantujeme nejnižší ceny a doživotní záruku na výměnu!


fotoreportáž « Krvavý regiment Plzeň\nPosts Tagged ‘fotoreportáž’\nroot Posted in Historie，Tags: fotoreportáž, Liblice\nroot Posted in Historie，Tags: Červené Poříčí, fotoreportáž\nroot Posted in Historie，Tags: fotoreportáž, Mníšek pod Brdy\nZa Třicetileté války (1618 – 1648) se po zemích Koruny české nejednou potloukaly cizí\narmády. Následkem dlouhých let zápolení katolíků s protestanty, rozšiřování infekčních\nnemocí procházejícími vojsky a hladomorů v poničených oblastech klesl celkový počet lidí\nv království o třetinu, u mužů dokonce o polovinu! Samotný boj se tehdy vedl ještě do\nurčité míry džentlmensky, zato chování válkou zdrsnělých, obvykle námezdních vojáků\nk nemajetným zajatcům a hlavně k civilnímu obyvatelstvu se dalo nejslušněji označit jako\nhanebné. Z tohoto hlediska vzato bylo často úplně jedno, která armáda krajem prošla –\nvlastní nebo nepřátelská. Po obou zůstávala skoro stejná spoušť, zvlášť na venkově.\nVěrně to vystihuje úsloví KUDY VOJSKO TÁHNE, TAM SEDM LET ANI TRÁVA NEROSTE.\nBezohledné drancování a násilí na bezbranných bývalo natolik častým jevem, že se bralo\njako normální součást válečných operací.\nTaké nevelké a dnes tiché městečko Mníšek pod Brdy odvedlo pohnuté době těžkou daň.\nDoplatilo na svoji exponovanou polohu poblíž Prahy, na důležité zemské stezce, spojující\nČechy s Bavorskem. Několikrát tudy protáhlo i švédské vojsko, hájící zájmy protestantů\nproti u nás panujícím katolickým Habsburkům. Až v roce 1639 však mělo čas věnovat se\nMníšku a okolním vsím opravdu důkladně. Výsledkem byla vypálená tvrz, zničený kostel\ns farou, obytná i hospodářská stavení, nezapomnělo se ani na prokopání hrází místních\nrybníků… Zkáza takového rázu, že došlo prakticky k vylidnění zbylých trosek na mnohem\ndéle než v úsloví uváděných sedm let.\nAkce, připomínající tehdejší události, tolik krutá nebyla. Ostatně i na plakátu byla slibována\njenom volná rekonstrukce:Dodejme hned, že nešlo jenom o velmi volnou, nýbrž až neskutečně volnou rekonstrukci,\nkde důležitou roli sehrály krásné, hezké i ty ostatní ženy. Jako obvykle…\nNež na ně dojde, podívejme se na nepříliš rozlehlý místní zámek v podobě, kterou měl\nv roce 1622:\nTakto vyhlíží dnes po obnovení a řadě přestaveb:\nZ fotografie je patrné, že stojí za to, jet se do Mníšku podívat. Rovněž místní kostel Svatého\nVáclava a nedaleký barokní areál Skalka jsou zajímavé stavby.Bitva se měla odehrát na prostranství před zámkem. Pro válečného reportéra tím získal na\nvýznamu hezký domek u brány, zvláště vysoké okno v půdním prostoru. Byl odtud skvělý\nvýhled na bojiště a majitelé byli tak hodní, že umožnili fotit průběh urputného střetnutí.\nV popředí snímku vidíme několik mužů elitního císařského Krvavého regimentu a jejich\nstatečnou spolubojovnici, které mimořádně slušel i dobový civilní šat. Nutno dodat, že\nběhem celé akce panovalo strašlivé vedro, které by plně omlouvalo i mnohem úspornější\noděvy. Vojenská ustrojovací kázeň však podobné výjimky nepřipouští, každý kousek stínu\nbyl proto v době příprav intenzivně využíván.\nI zbraně bylo radno nabíjet pod nataženou plachtou. Ne, že by slunce dokázalo zažehnout\nstřelný prach, ale hrozily puchýře od rozpáleného kovu.Protože šikovná lest hrála v historii vždy velkou roli, je lépe mít se stále na pozoru. Jak asi\nskončí tohle? Naštěstí je v pozadí vidět připravená ambulance…\nDobře to dopadlo – v pouzdře leží pouze kytara, ne tak trochu očekávaný samopal Krále\nŠumavy. Pozorný čtenář může jistě namítat, že za Třicetileté války žádné samopaly nebyly,\nale při velmi volné rekonstrukci je možné pár století náhodně přehlédnout. Například touto\nfotografii doložený letecký průzkum bojiště:\nLeč vraťme se k přípravám na střetnutí. Za stávajících okolností nebylo divu, že kompletní\nustrojení odkládali válečníci do poslední chvíle. Nešlo přitom jen o těžké, zcela neprodyšné\nkožené kabátce, ale nejednou celé „železářství“:\nV obvyklém zmatku se až na poslední chvíli zjistilo, že Krvavému regimentu nepřijel žádný\ndůstojník. Reálně tak hrozila úplná ztráta bojeschopnosti nejlepšího z císařských útvarů,\nstojících poblíž Mníšku. Bylo velmi pravděpodobné, že muži bez dozoru prásknou do bot,\nrozprchnou se a válčení nahradí méně riskantním a výnosnějším drancováním okolí.\nAle omyl! Pluk – byť momentálně na polovičním stavu a bez vyšších nadřízených – sestává\nze starých ukázněných bijců a hlavně nepřišel o svoji páteř, kterou u každého vojska\nnetvoří důstojnický sbor (přestože je o tom pevně přesvědčen), nýbrž zkušení osvědčení\npoddůstojníci. Možná nedokáží posuzovat záležitosti celoevropského významu, ani složitě\nmanévrovat, u mužstva ale mají autoritu a umí ho vést v boji stejně, ne-li lépe. Tak se stalo,\nže při představování hlavních aktérů divákům Krvavý regiment zastupoval pouhý kaprál.\nVše je připraveno, komentování se skutečně ujímá slibovaný známý moderátor. Ví, že\nobecenstvo není naladěno na dlouhou přednášku, úvodní slovo je proto velmi stručné,\navšak postačující. Podobně se zachovali i dva místní hodnostáři.\nUvnitř zámku se přítomní šlechtici jaksi nepohodli a jeden z nich byl vyhnán svinským\nkrokem až před bránu. Jména nejsou podstatná, vždyť jde o fikci. Urozenému pánovi se\nhrubé jednání kolegů nezamlouvalo a tasil kord. Následovala scéna natolik akční, že fotka\nvyšla rozmazaná. Výsledkem byl naštěstí jen velmi spěšný odchod neoblíbeného jedince. I\ntak se dá zdvořile popsat potupný útěk.\nTěžko říci, kam si vyštvaný pán běžel postěžovat, než se však jeho sokové stačili pořádně\nvydýchat, na prostranství už vpochodoval silný oddíl švédského vojska. Nemůžeme si ale\npředstavovat, že všichni muži byli rodilými Skandinávci! Šlo většinou o žoldnéře, tedy\nplacené vojáky ze všech koutů Evropy (často z německých zemí), najaté do švédských\nslužeb. Vrchní velení měl ovšem Švéd opravdový – generál Johan Gustafsson Banér, v té\ndobě už nejspíš jmenovaný maršálem. Nezvaní návštěvníci se halasně domáhali vpuštění\ndovnitř. Zámek je sice obehnán dosti vysokou pevnou zdí a bránu dnes chránila všelijak\nposkládaná barikáda, co však mohlo stačit k obraně před lupiči, bylo proti početnějším\noddílům pravidelné armády málo. Hlavně proto, že Mníšek neměl žádnou vlastní vojenskou\nposádku a pár šlechticů se služebnictvem nemohlo nic zachránit.\nKdyž ozbrojený odpor nepřicházel v úvahu, bylo nutno požadavkům vyhovět. Pokud\nmožno tak, aby si Švédové mysleli, že jsou vítáni. Už tehdy bývali Čechové švarní junáci,\nale rovněž zkušení borci v umění přetvařovat se, když to vyžadovala situace. Z brány vstříc\nvojínům proto vyšla nevinná dítka s chlebem a solí, též ale vnadné dívčiny, třímající umně\nzhotovený transparent. Heslo SE ŠVÉDSKEM NA VĚČNÉ ČASY vešlo do historie a stalo se\ninspirací pro československé politiky ještě ve 20. století.\nVelitelé poněkud štítivě uďobli z nabízeného chudého pohoštění, mnohem větší zájem u\nnich vzbuzovaly dívky. Nakonec se proto rozhodli zámek obsadit bez obvyklých projevů\nNěco tak zajímavého si pochopitelně nemohla nechat ujít žádná ženská ze zámku, neboť\nještě neexistovaly televizní seriály, které je nutné sledovat za každých okolností. Člověk by\nčekal, že se baby někam schovají před dotěrnostmi žoldnéřů, aby alespoň zkusily uchránit\nsvoji počestnost, ale pravý opak byl pravdou. Shromáždily se v plném počtu poblíž vchodu\na nepokrytě očumovaly cizí chlapy. Jako nějaké ženštiny povětrné!\nLeč co se to stalo? Do brány teprve vcházeli poslední opozdilci a ve stínu keřů zámeckého\nparku sotva začalo důvěrné sbratřování s tak upřímně vítanými fešáky, když se venku mezi\nstany objevily první řady příslušníků Krvavého regimentu, pochodujícího v čele císařského\nvojska! Pro jistotu připomeňme, že nešlo o žádné kámoše, ale úhlavní nepřátele švédských\nNebylo to nejrozumnější řešení. Kdyby císařští tolik nespěchali, mohli po pár hodinách\npoměrně snadno udolat přejedené, ožralé a všelijakými radovánkami znavené protivníky.\nTi nyní spěšně odložili džbány, natáhli kalhoty a vyhrnuli se před bránu omrknout, kdo jim\npřišel kazit vojáckou zábavu.\nBarikáda před branou tvořila poměrně dobrý kryt před střelbou z pušek. Hned se\nosvědčila, když naši stateční mušketýři vypálili salvu, aby kryli rozvinutí ostatních\ncísařských sil. Dosud plně neuspokojené a zvědavé dámy se jen o fous stačily uchýlit do\nbezpečí. Po chvíli již samozřejmě vykukovaly zase, neboť taková jest ženská přirozenost.\nCísařští zaujali téměř stejné pozice, jako předtím jejich nepřátelé, chtěli však vyjednávat.\nPočetně znatelně slabší Švédové nebyli proti a vyslali svoje emisary.\nKatolíci nepožadovali víc, než aby se momentální pánové zámku sebrali a táhli o číslo dál,\naniž způsobí jakékoliv škody. Jenomže to byla právě věc, která Seveřanům nevoněla. Když\nse příslušníci chudého národa dostali k pokladům bohatších zemí, byli schopni uloupit i\nhadr na nádobí a cennou trofej pak hájit až do těch hrdel. Vyjednávání proto ztroskotalo.\nZazněly ohlušující salvy, schované obránce však příliš neohrozily. Do útoku tedy postupně\nvyrazila obě křídla císařského vojska a u brány došlo k boji muže proti muži.\nPrvní šturm bojovní potomci Vikingů dokázali odrazit a další nedopadly o nic lépe.\nAni kanonýrům se nezdařilo šikmo vedenou palbou rozbít zámeckou hradbu.\nV zájmu objektivity je nutno uvést, že nápad ostřelovat zeď nepatřil k nejšťastnějším.\nMnohem vyšší efekt muselo přinést pár zásahů chatrných překážek před bránou. Protivník\nby nejspíš utrpěl značné ztráty a musel se stáhnout.\nStřelci Krvavého regimentu zatím postoupili o pár kroků vpřed, aby zkusili pobít co nejvíc\nobránců. Ti se ovšem kryli za barikádou, zatímco mušketýři stáli na volném prostranství.\nVýhoda většího účinku jejich těžkých mušket tak nemohla být plně využita, neboť příliš\nzkrátit vzdálenost by znamenalo hloupě se vystavit odvetě lehčích švédských arkebuz a\npistolí s menším dostřelem. O takový způsob sebevraždy nikdo nestál.\nDo prozatím nerozhodného klání vstoupil nový prvek, oddíl selského lidu z blízkých osad.\nVesničané (obvykle katolíky tvrdě pronásledovaní protestanti) zaslechli střelbu a uvědomili\nsi, že došlo na jejich nemilované panstvo. Tož vzpomněli na slavné husitské tradice a\nvyrazili vyrovnat si účty s vrchností vidlemi a cepy, vedeni ušlechtilým úmyslem zachránit\naspoň část panského majetku pro Čechy. Konkrétně pro sebe.\nŠvédové zajásali. Domnívali se, že jim přichází posila, ale nepočítali s neznalostí vlajek u\nprostého lidu. Drnohryzové, neinformovaní o aktuálním vývoji situace, radostně vtrhli\npřímo mezi císařské vojáky, kteří na ně udiveně zírali. S hlubokou láskou k Habsburkům a\npanstvu se setkali zřejmě poprvé. Hle – ubozí poddaní byli ochotni položit i své životy\nv boji proti vetřelcům, vyznávajícím ohavné bludy! Otrlým žoldnéřům téměř vstupovaly\nslzy do očí, zatímco sedláci měli tolik rozumu, aby nevykecali trapný omyl. Pravda, muselise nyní podílet na potření spoluvěrců, leč zavděčit se silnějšímu je také dobré a ke kořisti\nmohli přijít na kterékoliv straně. Při dalších útocích se mezi přilbicemi a klobouky proto\ndaly zahlédnout i jejich beranice, obzvlášť vhodné do panujícího příšerného vedra.\nSpecialitou akce byl neznámo odkud přibyvší ruský(!) polní lazaret. Kdo však čekal péči o\nraněné vojíny, šeredně se spletl. Zdravotníci rovnou do rakve sbírali jenom padlé a čile je\nobírali o cennosti. Nejednou se ukázalo, že údajná mrtvola žije a zuřivě brání své věci.\nDůležitou částí bitvy byl i psychologický boj. Švédský vojín vystrkuje zadnici na nepřítele:\nTrochu však podcenil nejlepší císařské střelce. Vzápětí po vyfocení potupné provokace\nsletěl nezdvořák ze zdi a parkem pak doběhl až k bráně, drže se za zraněné hýždě. Možná\nje chtěl pofoukat od nějakého důvěrného kamaráda.\nDruhé straně se také nedařilo. Palba salvami, při níž byla přece jenom znát nepřítomnost\nskoro poloviny Krvavého regimentu, se stále střídala s neúspěšnými šturmy.\nVýsledek nepřinesl ani odvážný útok obávaných granátníků. Zvolili šikovnou taktiku –\npřibližovali se na dohoz svých těžkých bomb nepravidelným kličkováním. Šlo je obtížně\nzasáhnout a nakonec se tak dostali až k hradbě, odkud je však bohatě polili vodou. S\nmokrými doutnáky byly tehdejší granáty nepoužitelné. Graciéznost „tance“, části oděvu i\npostavy obou hrdinů přitom vzbuzovaly podezření, které se záhy potvrdilo. Šlo o ženské!\nJejich odvaha zasluhuje obdiv, slušně vychované dámy to ale v žádném případě nebyly.\nKdyž se jim podařilo bez úhony absolvovat také cestu zpátky, z bezpečnější vzdálenosti\nčinily na protivníky posměšné posunky, které se zdvořilým chováním neměly zhola nic\nspolečného. Diváci nestačili zírat! Vypadalo to skoro jako při schůzování nynějšího\nčeského parlamentu, k dokonalosti scházely už jen vztyčené prostředníčky:\nZdálo se, že velitelé obléhatelů vsadili všechno na unavovací taktiku. Nebylo přece možné,\naby se početně značně slabší Švédové dokázali trvale bránit až do zblbnutí opakovaným\nútokům! Zatím to tak ale vypadalo. Dozrál čas vymyslet nějakou šikovnou lest.\nCísařští přerušili bojovou činnost a stáhli se do svého tábora – asi k poradě a potřebnému\nposilnění. Nepřítel jim utéci nemohl a očividně se k tomu ani nechystal. Náhle se však mezi\nstany ozvalo hned několik výbuchů a dým zahalil celé ležení. Tohle vypadalo na explozi\nmunice se zničujícím účinkem! Vpřed opatrně vyrazili průzkumníci.\nNespatřili ani živáčka, zcela bezstarostně je proto následovali další hamižní Švédové.\nUž se chystali dát do plenění, když mezi stany náhle povstali dosud ukrytí mušketýři a\nvypálili jim přímo do tváří! Bez jediného šrámu dorazili zpět jen nemnozí.\nŠvédům nezbylo, než poníženě žádat o krátké příměří, potřebné ke sběru raněných.\nCísařští velitelé, potěšení úspěchem úskoku, jim to ochotně povolili. Dokonce i v drsných\ngranátnicích se úplně neočekávaně hnulo srdce a vyrazily pomoci sténajícím chudákům!\nU brány se raněných ujaly zámecké holky a obvázaly jejich rány. Bojovníci, povzbuzení\nněžnými erotickými doteky, záhy pozoruhodně ožili. Předpoklad, že po těžkém výprasku\nbudou ochotni kapitulovat, proto nevyšel. Ţlutými obvazy vyzdobení muži se vrátili do\nboje, jako kdyby se nic nestalo.\nBylo nutné zkusit něco jiného. Část vojska využila oblaků dýmu ze spáleného střelného\nprachu a nenápadně přilnula k zámecké zdi. I naši mušketýři tentokrát vyrazili do akce.\nPřesun zakryl další z pokusů dobýt barikádu.\nŠvédové se ochotně vrhli do střetného boje. Zaujati odrážením ataku a pronásledováním\nustupujících nepřátel nezaregistrovali, že lezou do pasti. Místní ženské sice všechno dobře\nviděly, ale mlčely. Tušily, kdo má větší naději na vítězství.\nZáměr obklíčit protivníky na volném prostranství se zdařil a vzápětí došlo k divoké řeži.\nBojiště pokryla těla padlých a raněných, až se nakonec do sebe hodlala pustit poslední\nnezraněná dvojice – mladík s rozzuřenou dívčinou, která nejspíš chtěla kohosi pomstít.\nV tom okamžiku došlo k zásadnímu zvratu. Oba zjistili, že ten druhý vypadá docela k světu\na jako blesk z čistého nebe mezi nimi přeskočila jiskra lásky. Odhodili proto zbraně a začali\nse navzájem dvořit a přátelit. V levém rohu snímku lze spatřit raněného mušketýrského\nkaprála, který hezkému mladíkovi očividně děsně závidí.\nTaké ostatním válečníkům došlo, že hrdinně padnout za zájmy kdesi daleko v teple a\npohodlí sedících potentátů není to pravé ořechové. Začali se proto postupně zvedat a\nradovat, že přežili. Mladý pár se roztancoval a dal tak příklad jiným. I oni se začali okolo\nsebe rozhlížet, hledat kamarády a neváhali se dokonce bratřit s dosavadními protivníky,\ns nimiž ještě před chvílí bojovali na život a na smrt. Bez ohledu na rozdíly v náboženském\nvyznání, které žoldnéři ostatně většinou nebrali příliš vážně.\nNastalou idylu uprostřed válečného běsnění citlivě komentoval Standa Berkovec takovými\nslovy, že nejedna z přítomných divaček byla upřímně dojata.\nAle jak to, on ještě není konec? Ne! Mladý pár se rozhodl neprodleně uskutečnit akt lásky\nv prostorách zámku. Jejich horoucí srdce přímo symbolizovala zapálená pochodeň.\nKrátce poté došlo k hroznému výbuchu.\nVšichni přítomní se tak názorně přesvědčili, jaké kraviny dokážou spáchat i jinak normální\nmuži, když se bezhlavě zabouchnou do pěkné holky. Jen naprostý pitomec by vlezl do\nprachárny se zapálenou pochodní a odhodil ji kamsi mezi sudy. Kvůli snazšímu objímání\ndámského protějšku to však klidně udělá každý druhý chlap! Dá se proto směle tvrdit, že\nzámek v Mníšku pod Brdy neobrátila v trosky nenávist, nýbrž vášnivá láska… Jak správně\nříkají Francouzi: Cherchez la femme! /Za vším hledej ženu!/\nNyní už opravdu nebylo co dodat, spokojení diváci se roztleskali a účastníci rekonstrukce\npřed nimi provedli slavnostní defilé. Krvavý regiment přitom samozřejmě nechyběl:\nVálčení v úmorném vedru si vyžádalo litry potu. Už ze zdravotních důvodů bylo nezbytné\nztracené tekutiny rychle a v hojné míře nahradit, to už je však jiná kapitola.\nCelou akci lze prohlásit za zdařilou, přestože s historickou skutečností měla společného\nV Plzni, 10.7.2012\ntext i foto Jiří Novák\nroot Posted in Nezařazené，Tags: fotoreportáž, Mansfeld, Plzeň\nDomovská základna Krvavého regimentu – Plzeň – celá staletí patřila k oporám katolické víry\nv Čechách a konzervativní měšťané se nehodlali podílet na všelijakých rebeliích. Za důkaz pro\ntoto tvrzení lze považovat začátek Třicetileté války, kdy město zůstalo věrno legální vládě a teprve\npo vytrvalém hrdinném odporu podlehlo stavovskému vojsku. I prohrát však lze se ctí a slávou,\nproto není divu, že se známá válečná epizoda stala letos námětem hned několika různě pojatých\nukázek někdejších bojů. Samotný regiment, jakožto nejsilnější, dokonale vystrojená, vyzbrojená a\nvycvičená jednotka na bojišti, musel bohužel stanout na vítězné straně. Kdyby tomu bylo jinak,\nobránci určitě odolali jednomu z nejschopnějších generálů českých stavů, Arnoštu Mansfeldovi.\nHnát jej svinským krokem od hradeb však nešlo, odporovalo by to historické skutečnosti…\ngenerál Petr Arnošt, hrabě Mansfeld – kdysi a dnes\nTřicetiletá válka (1618 až 1648) byla konfliktem mezi katolíky a protestanty, spíše než o svobodu\nnáboženského vyznání však šlo o politickou nadvládu v Evropě. Úvodem se stalo měření sil mezi\nhabsburským císařem a odbojnými českými stavy, které si zvolily vzdorokrále Fridricha Falckého.\nJak to všechno začalo? Dejme slovo plzeňskému městskému archiváři z 19. století Hruškovi a\nnynějšímu obhájci Plzně Petru Schleissovi, který části jeho zápisů použil při sestavování\nprůvodního slova k bojovým ukázkám:\nRoku 1618, dne 23.května, v den před nanebevstoupením Páně přibyli hrabě Thurn a jeho\nspojenci ku hradu pražskému a vyhodili oknem do příkopu pány Viléma Slavatu a\nJaroslava z Martiniců, jakož i písaře Filipa Fabricia. Když toto vzbouření v Čechách\nvypuklo, zavázali se Plzeňští písemně, že mír zachovají a že nijakým způsobem k povstání\nstrhnouti se nedají.\nPrůšvih na sebe nenechal čekat. Plzeň sice nebyla jediným městem, které prohlásilo svoji věrnost\nHabsburkům, ale vzhledem k vlastnímu významu nemohla očekávat, že zůstane stranou zájmu\nnových pánů zemí Koruny české. To si měšťané rychle uvědomili a slib, že mír zachovají, doznal\nurčité modifikace. Bylo nutné připravit se na brzký nevyhnutelný boj. Plzeň představovala tvrdé\nsousto, už o dvě století dříve se o tom ke své škodě přesvědčili husité – a to byli nějací válečníci!\nNemalou překážku pro každého nájezdníka vytvořila samotná příroda. Zdejší soutok čtyř řek byl\novšem doplněn značně odolnými hradbami, vlastními děly a hlavní roli hrálo odhodlání obránců.\nZděděnou statečností svou povzbuzeni jsouce, zbrojili se ihned Plzeňští a podnikli válku\npro císaře proti jinověrcům. Poněvadž v městě málo vojínů bylo, ozbrojila obec všecky\nbranné muže a konala pilné přípravy ku válce. I poručili Plzeňští, aby všechno válečně\nozbrojené mužstvo přísahy věrnosti složilo.\nPřísaha ozbrojenců se v pátek 6.4. konala pod hradbami. Přišel jí osobně velet vůdce místních\nvojenských sil, císařský hejtman Felix Dornheim. Zkušený voják nestačil zírat! Mimo ctihodných\nměšťanů a sedláků z okolních vsí se do řad budoucích hrdinů vloudila i pochybná individua,\nv jiných časech hodná stát se ozdobou plzeňské šibenice. Pocházela obvykle znedaleka (hlavně\nz vícekrát halasně vyvolávaného Petrohradu). Podobné typy bývaly nejednou verbovány i do\npravidelného vojska, ale tam z nich kaprálské hole, tvrdý dril a drakonické tresty časem vzpurnost\na nedisciplinovanost vymlátily. Na to nyní scházel čas. Za přednost bylo tedy třeba považovat\naspoň chuť vrhnout se do největší rvačky jejich života, která raubířům nescházela.\nVelet podobné chásce muselo být velice náročné. Pohled zblízka na přísahající oddíl původní\nnevalný dojem jenom potvrdil:\nDomobrana problém nedostatečné posádky města samozřejmě vyřešit nemohla. Symbolizovala\nspíše odhodlání obyvatel vytrvat v poslušnosti k Habsburkům a bránit se všemi prostředky. Řádné\nposily musely přijít odjinud. Císařské ozbrojené síly se moc nevytáhly, přibližně stovku mužů\nzkušeného hejtmana Dornheima však doplnily oddíly stojící v žoldu okolních katolických prelátů.\nV den před sv. Petrem a Pavlem přibylo do města 68 vojínů dobře ozbrojených, poslaných\nod probošta chotěšovského, jimž druhého dne 30 mužů následovalo. Tolikéž jich poslal 1.\nčervence opat tepelský. Opat však plasský sám přikvapil se svými vojíny a konal dobré\nslužby Plzeňským, řídě sám děla.\nhejtman (kapitán) Felix Dornheim v roce 2012\nMnoho času na přípravy a výcvik nezbývalo. Už 19. září přitrhl do okolí předvoj stavovské armády\na plzeňská předměstí lehla popelem, zatímco jejich obyvatelé vyhledali útočiště ve městě. Nutno\npřiznat, že žhářství měli na svědomí hlavně sami obránci. Šlo o běžné preventivní opatření ke\nztížení přístupu k hradbám a odstranění možnosti pohodlného ubytování nepřátelských vojáků.\nPůsobivost výjevu, znázorňujícího požáry, umocnil nastávající soumrak.\nZa dějiště střetnutí byla zvolena dochovaná část městských hradeb v proluce, vzniklé po zboření\nPosledního září přišla pěchota Mannsfeldova (správný způsob psaní jména vojevůdce je\nspornou záležitostí – pozn. aut.) z okolí žateckého a slánského a ležení učinivši okolo\nchrámu Všech Svatých… zkoušela přiblížit se k hradbám. Obránci ji přivítali natolik účinnou\npalbou, že se musela stáhnout. Stavovským nezbylo než uchýlit se ke klasické obléhací taktice,\nspočívající především v ostřelování, prokládaném šturmy, a snahou obklíčené město vyhladovět.\nHoustnoucí šero dodatečně přisvětlovaným fotografiím jistě na kvalitě nepřidalo, na druhou stranu\nvšak vynikly výšlehy plamenů při výstřelech.\nNeúspěch útoků lze mimo zarputilosti obránců z velké části přičíst i mizerné práci řemeslníků. Při\nvýrobě útočných žebříků chybně odhadli výšku hradeb a nevzali v úvahu značnou hmotnost\nzástupů bojovníků, kteří jich měli hromadně využít. Nekvalitním výrobkům scházel nejméně jeden,\nspíš ale dva metry délky a jejich pevnost vzbuzovala takové pochybnosti, že se po nich odhodlali\nstoupat pouze nejodvážnější jednotlivci. Nepříliš zřetelný snímek názorně ukazuje, co na\nhazardéry čekalo, když se z vrcholů téměř kolmo postavených žebříků museli potýkat s nad nimi\nstojícími protivníky. Jedinou výhodou bylo, že téměř nepřekáželi svým spolubojovníkům při palbě\nna vztyčené obránce. Přímo se vnucuje domněnka, že zakázku na žebříky dostali truhláři a tesaři\nz okolních vsí – v tom případě nešlo o nešikovnost, ale rafinovanou katolickou sabotáž!\nMannsfed vida, že se svým vojskem tak pevného města sotva se zmocní, stále na direktory\nnaléhal, aby mu posilu k Plzni poslali… Což se také stalo. Podle některých pramenů čítaly síly\nobléhatelů snad až 8.000 mužů, drtivá přesila nad několika stovkami obránců pevných a vysokých\nhradeb však vítězství sama o sobě nezaručovala. Umožňovala město neprodyšně sevřít a při\nstřídání útvarů vést nepřetržitou bojovou činnost, také však hrozila nutností ukončit obléhání\nv případě, že bude okolní kraj totálně vydrancován a doslova vyjeden spoustou vojáků. Dalším\nvelmi nepříjemným faktorem se stalo nadcházející zimní období, kdy se tehdy ve větším měřítku\nneválčilo. S Plzní bylo tedy třeba skoncovat co nejrychleji – i přes přetrvávající nedostatek těžkých\nděl, schopných vystřílet v hradbách velké průlomy, jimiž se mohla prodrat pěchota. Obsluhy\nlehčích kusů se však opravdu snažily a když nedokázaly pobořit hradby, dostaly pokyn ničit město\nDne 2. října vyhodili povstalci první ohnivou kouli přes chrám sv. Bartoloměje a hrozné\nbombardování a střelba urputná ve dne i v noci započala. V ten čas Mannsfeldští kopati\npříkop zahradami k městským zdem počali. Však Felix Dornheim se svojimi vojíny a\nměšťany statečnými všecky útoky jinověrcův ubránili.\nUrputné válčení bylo občas přerušeno jednáním o kapitulaci. Při mírných podmínkách mohlo mít\núspěch. Tak se stalo, že se pod hradbami zjevila pravá ruka Mansfeldova, odvážný hrabě Solms,\nkterý nejednou osobně vedl útok. Tentokrát však místo kordem jaksi omluvně mával zapečetěným\nlistem. Sám vrchní vojevůdce postával vedle něho, zřejmě se však nechtěl osobně angažovat\njako poštovní doručovatel.\nNavrhované podmínky byly skutečně velkorysé. Měšťané, vojáci i duchovní se nemuseli obávat o\nživot, ani újmu na cti. Dornheimovi a vojsku měl být umožněn volný odchod se zbraní i majetkem\ndo bamberského biskupství – pokud ovšem nevyjádří vítanou ochotu přejít do služeb českých\nstavů. Plzeňané byli povinni zaplatit 60.000 rýnských zlatých na úhradu válečných štrapácí a žold\nMansfeldova sboru. Také měli strpět ve městě posádku dvou praporů stavovského vojska, které\nvšak budou podřízeny přísné kázni (jinými slovy: žoldnéřům nebude dovoleno beztrestně krást,\nloupit, znásilňovat a vraždit). Po přijetí těchto podmínek slibovali obléhatelé ihned opustit nejen\nsvé ležení, ale celý plzeňský kraj. Barvitě líčit, jak ošklivě město dopadne, když nebude kapitulace\nrychle podepsána, se jevilo jako zbytečné. Navzdory lákavosti však byla nabídka odmítnuta.\nosobní jednání mezi vrchními veliteli znesvářených stran\nAvšak Plzeňští zavrhli listy jinověrecké a hrozbami jejich opovrhli a k statečnému odporu\nse vrhli… Vyjednávání přesto nějaký účinek mělo. Zaselo semínko nedůvěry vůči dosud\nuznávanému Dornheimovi. Ten se prý začal chovat jinak – možná jenom proto, že o podezření\nměšťanů věděl, nebo snad opravdu neměl chuť hrdinně složit kosti na plzeňských hradbách, když\nse nabízela možnost lehce vyváznout z málo nadějné situace.\nV ten čas velitel císařský Felix Dornheim o nejlepším svém smýšlení všecky ujišťoval a\npravě, že s nimi hotov jest žíti i umříti, tuto přísahu zvolal – NECHŤ NEDOČKÁ NA žIVĚ\nDNEŠNÍHO DNE TEN, JENž BY S MĚSTEM TÍMTO ZŦSTATI NEMÍNIL! Když po dokončené\nporadě Plzeňští z radnice domů se ubírali, hle Dornheim vyšel před soumrakem podívati se\nna hradby, spoléhaje na příměří, které toho dne panovalo. Provázen jsa pochodněmi,\nobcházel náspy a povzbuzoval stráže k zmužilosti a ostražitosti. Tu přišel k průlomu\nhradeb za klášterem bosáků a vylezl na zříceniny městské zdi a díval se do příkopů. Tu\njeden z Mannsfeldových vojínů střelil ho z malé vzdálenosti do pravého spánku. Mrtvola\nbyla v tichosti odnesena do jeho bytu vedle domu Jana Volfingera a odtud do Šternberské\nV zájmu zachování bojového ducha byla prý rozšiřována pověst, že čacký vojevůdce je jen raněn.\nMuselo na tom něco být, protože při ukázce hned následujícího dne Dornheim velel obráncům\nv Dřevěné ulici – zdravý a svěží! Leč vraťme se na hradby. Vyřazení vůdce zákeřnou střelou\nnevedlo k zhroucení odporu, dokonce ani když stavovští konečně obdrželi těžká obléhací děla.\nO svatém Martinu (11. listopadu) přivezl Mannsfeld k Plzni dvě těžká děla, z nichž jedno 20 a\ndruhé 22 koňmi taženo býti muselo.\nKoňské potahy před čtyřmi stoletími byly asi slabší, nebo silnice v ještě o něco horším stavu než v\nsoučasnosti. Po kvalitní dlažbě totiž i nejtěžší zbraň dokázal přemísťovat jediný dobře živený\nkanonýr, silný jako býk!\nS těmi velikými děly počal Mannsfeld bourati zeď u kláštera bosáků (františkánů), kterou\nobležení rychle zase zatarasili. Avšak u brány Pražské blíže u masných krámů prostřílena\nbyla týmiž těžkými kusy větší a nebezpečnější mezera…\nTaké tento průlom se podařilo zaplnit vším možným včetně hnoje. Hájení sypajících se hradeb ale\nbylo stále obtížnější, generální šturm na město se dal čekat každým okamžikem. Věrní habsburští\npoddaní přesto nehodlali dobrovolně složit zbraně. Nejspíš doufali, že podaří-li se jim velký útok\nodrazit, odtáhne Mansfeld s nepořízenou. Bylo to velmi pravděpodobné už vzhledem k pokročilé\nroční době, záměr ale nevyšel. Den „D“ nastal 21. listopadu a stavovským žoldnéřům se povedlo\nztéci část hradeb.\nVýtečně se přitom osvědčila změna v rozestavení vojsk. Přímo za zády útočících stanula početně\nsice slabší, ale v četných bojích již zakalená jednotka, zvaná Modrý regiment. Palbou zblízka na\nodkryté Plzeňany znamenitě podpořila šturmující. I tak se však zdá skoro jisté, že panující husté\nšero milosrdně zakrylo zrádný čin nějakého lotra, který prvním útočníkům podal pomocnou ruku k\npřelezení z žebříku na korunu zdi. V kotoučích dýmu ze střelného prachu se tam pak strhl prudký\nboj muže proti muži.\nProtože se vzhůru odvážili lézt jen divocí dobrodruzi a nejproslulejší rváči, bylo přes nevelký počet\nútočníků rychle rozhodnuto.\nNavzdory téměř úplné noční tmě diváci poznali, že jedním z jásajících vítězů je hrabě Solms, pro\nkterého muselo být překonání hradeb v těžké ochranné zbroji zvlášť obtížné a riskantní. Ten také\nskoncoval s plzeňským katem, známým a krajně neoblíbeným mezi stavovskými vojíny kvůli\npřesné mušce. Podle dobových zápisů dokonce používal jedovatých střel, za což byl prý oběšen.\nMilý hrabě však asi nechtěl věc zbytečně komplikovat a kata jednoduše rovnou na hradbách sťal,\ncož se setkalo s všeobecným souhlasem. Ani tehdy nebylo na soudy valné spolehnutí.\nPro zajímavost uveďme, jak dobytí Plzně popsal před více než jedním stoletím městský archivář\nHruška (v úpravě P. Schleisse, alias Dornheima):\nMezitím rozkázal Mannsfeld proti staré lázni z těžkých děl stříleti, také dva praporce do\nprůlomu na pobořených hradbách hnáti dal pod vedením poručíků Raubitse a Ešera o\nprvní hodině odpolední s heslem Ernest. Praporce pěchoty jeho lezly v strašném kulovém\ndešti po žebřících druh druha tlačíce na hradby. Podsetník Franking s Mannsfeldovým\npraporem a Schlamersdorf slezli první hradbu a rozehnali obránce. Však Plzeňští ani tehdy\nducha neztratili a sešikovali se na náměstí o zeď hřbitovní se opírajíce a z domů po\njinověrcích pálíce. Hrabě Solms s 5 setninami hradbu u kláštera bosáků také slezl a boj již\nzuřil v celém městě. Tu ztratili měšťané všecku zmužilost, odhodili zbraně své a každý do\nsvého domu uprchl, zástupy žoldnéřů opuštěné pak další odpor nekladly. Měšťané hned\nžádali a prosili, aby města zapáleno nebylo a Ernest z Mannsfeldů proto hned střelbu\nzakázal a každý jeho hejtman musil své lidi od drancování zdržeti. Poté posádka plzeňská i\ns měšťany se na náměstí shromáždili, byla jim odebrána zbraň veškerá a spolu s\nměstskými klíčí na radnici Mannsfeldovi odevzdána. Praporečník odevzdal prapor svůj\nMannsfeldovi, který mu jej však s pokornou prosbou vrátil, purkmistrem byl vyplacen žold\npřed branou všem (císařským) vojínům a ti pak se zahaleným praporem s obrácenými\npuškami bez zápalek a bez hudby, ale se všeckněma zavazadly odpochodovali z města.\nHned po uzavření příměří mírně Mannsfeld s Plzeňskými nakládal a prapor jim ponechal a\nnikomu již nebylo ublíženo.\nUkázka skončila naprostým úspěchem a uznalým potleskem několika desítek diváků. Těch mohlo\nbýt mnohem víc, kdyby se organizátoři nevykašlali na propagaci. Takto se většina z přítomných\ndostavila víceméně náhodou – když je na místo přilákal mocný rachot střelby a ryk rozvášněných\nválečníků. Nejvíce jich proto sledovalo závěrečný nástup a děkovačku. Do značné míry tak bylo\nzbytečně znehodnoceno úsilí účinkujících.\n8. dubna – boj v ulicích města\nHned v sobotu došlo k určité nápravě. Ovšem jen proto, že ukázka byla pojata jinak a o patřičnou\nreklamu se postarali samotní účinkující.\nMansfeldovi muži se tentokrát museli probojovat Dřevěnou ulicí na hlavní náměstí, kde se právě\npořádaly hojně navštívené trhy. Přísaha mobilizovaných měšťanů a všelijakých dobrovolníků se\nproto konala na náměstí mezi prodejními stánky. Vzbudila pozornost a mnozí z nakupujících\npojali úmysl mrknout se na komentátorem slibovanou bitvu, která neměla začít až třeba za tři\nhodiny, nýbrž za pár minut.\nVálečného reportéra na okamžik napadlo, že Plzeňáci snad hodlají použít jízdu.\nJak směšným dojmem by ale vzrostlí muži na ponících působili – jako kdyby někdejší pohraničníci\nosedlali své vlčáky! Tak hrozná potupa vznešeného vojenského řemesla nebyla vůbec možná. Na\nponíky tedy zřejmě čekalo skromnější, leč rovněž důležité uplatnění. Produkovali hnůj k ucpávání\nprůlomů v hradbách a když docházely zásoby, šlo je transformovat v chutné koňské buřty.\nNa vzdálenějším konci Dřevěné ulice zatím probíhaly přípravy na bitvu. Původní útočné žebříky\nnyní posloužily k výrobě provizorních zátarasů, vedle nichž zaujal pozici hrozivě vyhlížející kanón.\nMansfeld s Dornheimem přitom stačili probrat nejvhodnější scénář celého střetnutí.\nNepředpokládali ovšem, že hned v patách plzeňských ozbrojenců, právě vykonavších slavnou\npřísahu, se na budoucí bojiště – do úzké ulice – začnou trousit četní zvědavci. Včetně dítek\npředškolního věku a maminek s nemluvňaty v kočárcích! K povinnostem válečného zpravodaje\npatří třeba riskovat život při pořizování fotodokumentace, zde však musel navíc převzít i funkci\ndobrovolného pořadatele. Uváživ, že máme svobodu pohybu a nikomu nemá co nařizovat, uchýlil\nse k ušlechtilé lsti. Naoko bez zájmu procházel okolo hazardérů a občas utrousil dotaz, jakže se\nbudou asi cítit, až se přes ně přežene padesát bojem rozvášněných metrákových chlapů. Tatíci\npopadli haranty, maminy kočárky a Dřevěná ulice se záhy bez protestů téměř vylidnila.\nA už je to tady! Před ústím ulice se zjevily elitní Mansfeldovy oddíly, které přivítal hromový výstřel\nz městského děla.\nK přerušení šturmu to však nestačilo, stejně jako rány z několika mušket a arkebuz. O patřičnou\nodpověď se postaraly pravidelné salvy Krvavého regimentu.\nPrvní sled útočníků pod velením hraběte Solmse, sestávající hlavně z rondašírů (vojáci v přilbách\ns meči a štíty) a střelců Modrého regimentu, pak přitrhl ke spíše symbolické barikádě a sápal se\nna obránce. Ti si to nenechali líbit. Strhla se divoká mela, při níž se Solms utkal s hejtmanem\nDorheimem (zcela vlevo). Souboj skončil bez vítěze.\nPrvním zátarasem se zdařilo prorazit, ale obránci se lehce vzdát nechtěli. Odráželi jednu útočnou\nvlnu za druhou.\nBoj se přeléval ulicí sem a tam, plzeňský oddíl ale vždy nakonec protivníky vytlačil.\nNepomohla ani palba z děl. Muži se obvykle stáhli ke zdem domů, nebo alespoň rychle poklekli a\nsnažili se poskytovat co nejmenší terč. Pokud měli štíty, kryli se jimi. Jenom Dornheim zůstával\nstát a hrdě vystavoval opancéřovanou hruď kulím. Možná již litoval svého zmrtvýchvstání, když\nhned druhý den riskoval smrt znovu.\nStavovští si počínali obdobně, neboť věděli, že není zdravé lézt do cesty dělovým projektilům, i\nkdyž jde o vlastní podpůrnou palbu.\nPosléze Mansfeldovi nezbylo, než poslat do ohně svůj trumf, elitní Krvavý regiment.\nPomohlo to. Sevřený útvar neúprosně kráčel vpřed a tlačil před sebou vše, co se mu postavilo\ndo cesty, části zátarasu přitom nevyjímaje. Zastavoval se pouze k vypálení salvy, rozestupoval ke\nzdem jen před výstřelem z děla. Ihned poté se však vždy znovu semknul a se samotným vrchním\nvelitelem v čele pokračoval dál.\nPlzeňští pochopili, že tohle je jejich konec. Odpor znatelně zeslábl, leč neustal.\nKanonýři, doprovázející mušketýry, si mezi domy také vystřelili. Předpoklad, že to pár okenních\ntabulek nevydrží, se naštěstí nevyplnil. Rána jen vymetla zbytek obránců z ulice.\nPoslední salvu bylo možné vypálit ještě při průniku na náměstí, plné civilistů.\nPak už přicházel v úvahu jen boj chladnou zbraní ve stísněném prostoru mezi prodejními stánky,\nPlzeňští však už měli dost a v poslední možné chvíli kapitulovali. V takovém případě byly obavy\nz nemilosrdného vyplenění a zničení bohatého města víc než opodstatněné, ale – jak už víme –\nnic podobného se nestalo. Dokonce i vítězi předaný císařský prapor jim byl vrácen!\nNa otázku, proč došlo k tak mírnému jednání s poraženými, kteří se předtím dlouho zarputile\nbránili, je odpověď velice jednoduchá. Přece proto, že generál Petr Arnošt, hrabě z Mansfeldu, byl\nveliký lidumil a šlechetný rytíř! A také chytrý voják, ne krvelačný idiot, který si zničí výhodnou\nzákladnu, potřebnou pro přezimování i další vojenské výboje. Rovněž s plzeňskými měšťany bylo\ntřeba vycházet pokud možno v dobrém. Prokázali již svoji statečnost a nejhrubší násilí mohlo\nvyústit v zákeřné pobití nenáviděných vetřelců, dlouhodobě nastěhovaných v jejich domech.\nUdržet na uzdě drsné vojáky, rozkurážené vítězstvím, bylo ovšem mnohem snazší nařídit, než\nobyvatelstvo před jejich řáděním skutečně uchránit. Tím spíš, že ani důstojníci nebyli bělostní\nberánci – přesto se snažili zabránit alespoň nejhorším výstřelkům mužstva. Tak se například\npodařilo zastihnout hraběte Solmse před vchodem do výstavného měšťanského domu, kde\nosobně kontroloval dodržování zákazu drancování.\nU spokojeného konstatování, že sobotní bojová ukázka dopadla výborně, bychom mohli skončit.\nPro úplnost však dodejme, že se Mansfeld skutečně v Plzni usadil a železnou pěstí ovládal širé\nokolí. Dokonce i po těžké porážce, kterou následujícího léta utržil u Záblatí od generála Buquoye,\nbyl jeho stále ještě čtyřtisícový sbor považován za velmi nebezpečný. Císařský dvůr mu proto\nv roce 1620 vyplatil 100.000 rýnských za skutečně dodržený slib neutrality při Buquoyově tažení\nna Prahu, které skončilo drtivou prohrou stavovských vojsk na Bílé Hoře. Zajímavé je, že nebyl\nprohlášen za úplatného zrádce – pravděpodobně proto, že stavové nesmrděli korunou. Jejich\narmáda se bouřila a rozpadávala kvůli zadržování žoldu. Mansfeld tedy zřejmě nutně potřeboval\npeníze hlavně k tomu, aby se mu vojsko nerozuteklo. Alespoň fakt, že i po bělohorské pohromě\nzůstal věrný Fridrichu Falckému a odtáhl za ním z Čech, této domněnce nasvědčuje.\ntext modré barvy Petr Schleiss,\nvšechno ostatní Jiří Novák\npodléhá souhlasu autorů! J.N.\nroot Posted in Historie，Tags: fotoreportáž, Strakonický hrad


Velikonoce na silnicích: Řidiče, alkohol a drogy „proklepne“ 3000 policistů\nO Velikonocích na silniční bezpečnost v Česku dohlédne zhruba 3000 policistů. Zaměří se zejména na hlavní tahy a kritická místa. Budou kontrolovat plynulost provozu a dodržování předpisů, především zákaz požívání alkoholu či drog před jízdou. Novinářům to řekl ředitel dopravní policie Tomáš Lerch. Před rokem o velikonočních svátcích zemřelo sedm lidí, což bylo meziročně o čtyři méně.


Teplo zvýšilo riziko požárů, hasiči o víkendu vyjížděli dvakrát častěji - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiTeplo zvýšilo riziko požárů, hasiči o víkendu vyjížděli dvakrát častěji\n(Ilustrační foto) Foto: Tomáš Holý, Novinky\nTeplo zvýšilo riziko požárů, hasiči o víkendu vyjížděli dvakrát častěji\nSoučasné mimořádně teplé a suché počasí navyšuje riziko vzniku požárů především v přírodních lokalitách s lesními porosty, keři a loukami, varovalo v pondělí ředitelství Hasičského záchranného sboru ČR. O uplynulém víkendu museli hasiči zasahovat až dvakrát častěji než o celoročním průměru, mnohokrát se potýkali s následky případů zakázaného a velmi nebezpečného vypalování trávy.\nProdlouženého víkendu využívají lidé k pálení biologického odpadu na zahrádkách nebo klestí v lese. „Varující je, že v posledních dnech také došlo k několika rozsáhlejším lesním požárům. V sobotu likvidovali hasiči s pomocí vrtulníku zhruba 12hektarový lesní požár na Rakovnicku, v neděli pak na Mladoboleslavsku bojovalo s požárem lesa šest jednotek požární ochrany. Také zde musel být k hašení nasazen policejní vrtulník,“ uvedl mluvčí hasičů Petr Kopáček.\nLidé by měli při spalováním odpadu na volném prostranství informovat hasiče předem, aby se tak zabránilo jejich zbytečnému výjezdu, dodal.\nPodle něj se v některých oblastech riziko vzniku požáru dostalo až na kritický čtvrtý stupeň, a proto by měli lidé také dbát základních zásad bezpečnosti při manipulaci s ohněm.\nV přírodě komplikuje práci hasičů členitý terén\nHasiči museli v neděli zasahovat také poblíž Jiřetína pod Jedlovou na Děčínsku. Podle hasičů nebyl požár v lese o rozloze fotbalového hřiště svým rozsahem velký, ale zdolání ohně bylo velmi obtížné kvůli špatně přístupnému terénu. Deset hasičských jednotek, které byly k jeho zdolání povolány, muselo zřídit několik set metrů dlouhé spojení hadic, kterým na místo požáru dostávaly vodu. Tu kyvadlově dovážely požární cisterny.\nCelkem zasahovali hasiči v neděli na 122 místech, dohromady živel způsobil škody ve výši 842 tisíc korun.\nNa Chebsku pomohli kolegové z Německa\nS rozsáhlým požárem travního porostu a části lesa bojovali hasiči v sobotu odpoledne poblíž Nového Hrozňatova u Chebu. Oheň zasáhl na české straně několik hektarů plochy a rozšířil se rovněž na část pozemků v sousedním Německu. Pravděpodobnou příčinou je sucho a také něčí neopatrnost při pálení travního porostu.\nZáchranné sbory v neděli zaznamenaly 115 hlášení, při požárech došlo ke škodám v hodnotě 916 tisíc korun.\nSpalování odpadů by mělo probíhat na bezpečném místě, v dostatečné vzdálenosti od objektů, lesa, stohů, seníků, polí. Zakázáno je rozdělávat oheň na místech se vzrostlým porostem, tedy i na louce nebo na strništi, s výjimkou hospodářské správy a vyhrazených tábořišť se nesmí spalovat materiál v lese.\nRozsáhlý požár lesa likvidovali v sobotu v podvečer hasiči u Máchova jezera na Českolipsku. Hořela lesní hrabanka i stromy na území o rozloze kolem 4,5...\nMuž a žena, pravděpodobně bezdomovci, uhořeli v noci na neděli při požáru stavební buňky v areálu Hlavního nádraží v Plzni. Když přijeli hasiči na místo,...


Jedinečný koncert v Synagoze Turnov - Synagoga Turnov\nV úterý 16. července zažil Turnov jedinečnou událost, kterou byl koncert světově známé zpěvačky a hlasové umělkyně Victorie Hanna s doprovodem Gershona Waiserfirera. Zcela zaplněnou synagogou zněl zpěv židovských modliteb a kabalistických textů včetně Písně písní, sbírky milostných textů z dob krále Šalamouna. Zpěvačka texty interpretuje netradičním způsobem: rapuje, beatuje a experimentuje s hlasem a prostorem, ve kterém zpívá.\nVictoria Hanna je dcera jeruzalémského rabína a vyrůstala v duchovní víře ortodoxní náboženské komunity. Svým vystupováním na veřejnosti revolučně překračuje náboženská tabu: jako žena například nesmí zpívat před mužským publikem nebo nesmí mít odhalené vlasy.\nPro zpěvačku má hluboký význam hebrejská abeceda. Vnímá ji jako zdroj tajemného poznání a logopedickou pomůcku. Trpěla vadou řeči. Svůj handicap však dokázala proměnit v dar, přivádějící ji ke studiu zvuku, dikce a nejrůznějších vokálních technik. V současné době koncertuje a přednáší po celém světě.\nNetradiční a zajímavý koncert byl odměněn dlouhotrvajícím potleskem ve stoje. Návštěvníci odcházeli spokojeni a mnozí si s sebou domů odnášeli nejen nevšední zážitek, ale i umělkyní podepsané CD.\nNad koncertem převzala záštitu Ing. Květa Vinklátová, radní Libereckého kraje. Poděkování patří všem sponzorům a partnerům a kolegům, kteří se na organizaci a realizaci koncertu podíleli.\nVytvořeno 18.7.2019 9:54:43 | přečteno 540x | hlousekm


Lokace: Zadržovací cela-A4 (výzkumní a personál experiment pozorují zpoza polo-průhledného zrcadla), Oblast-19\nD-14285 je poručeno, aby vložila ruku do SCP-174. Subjekt po počátečním zaváhání tak učiní. Po několika sekundách, započne subjekt s SCP-174 běžný rozhovor. Po ~2 minutách, se subjekt loutky zeptá 'Co se ti stalo?', v této chvíli začne loutka vyprávět příběh o tom jak byla opuštěna a poničena při požáru domu a následně odhozena svým předchozím majitelem <Poznámka: Záznamy subjektu ukazují, že v jejím domu vypukl v roce 19██ požár.> Subjekt začne loutku utěšovat, a povzbuzovat i klasickými pozitivními výroky. Loutka poznamená, že je sama a že si chce najít kamarády. Subjekt začne mlátit na dveře jeho prázdnou rukou. Když stráže vstoupí do cely s vytaženými ručními zbraněmi, subjekt ustoupí do rohu cely, kolébá loutku a něco jí šeptá (přesná slova mikrofon nezaznamenal). Stráže uspějí v odstranění SCP-174 z ruky subjektu a celu opustit. V tu chvíli subjekt křičí 'vzali mi ho, mé krásné miminko', a začíná mlátit a kopat do dveří, při marném pokusu o útěk.\nPoznámka: Vtu chvíli rozkázal Dr. A█████████ experiment za ukončený. D-14285 byla terminována poté, co pokusy na její utěšení selhaly (toto byl jeden z prvních experimentů provedených s SCP-174, ještě před zjištěním, že amnestika mohou být použita k léčbě).\nDne ██/██/20██, vstoupil Dr. A█████████ do Skladovací Jednotky-07, kde našel SCP-174 sedící na podlaze vedle jeho zadržovací cely, dívajíc se přímo na hlavní vchod. Dveře do cely SCP-174 byly zapečetěny, bez žádného zaznamenaného přístupu za poslední týden. Po jeho navrácení do zadržení byla do Skladovací Jednotky-07 jako opatření proti dalším přemístěním a na SCP-174 bylo připevněno GPS sledovací zařízení.\nrevize stránky: 3, naposledy editováno: 22 Jul 2020 15:56


Výročí revoluce oslaví také na náměstí - Mělnický deník\nSlavnostní a vzpomínkový večer k oslavám třicátého výročí sametové revoluce proběhne ve čtvrtek 14. listopadu na mělnickém náměstí Míru.\nV rámci akce Mělník 30 let ve svobodě, která startuje v 17 hodin, vystoupí například řečníci z řad signatářů Občanského fóra. Mezi nimi nebude chybět historik Petr Blažek, ředitel neziskové organizace Post Bellum a vedoucí projektu Paměť národa Mikuláš Kroupa nebo signatář Charty 77 Heřman Chromý. Jejich proslovy budou proloženy vystoupeními známých mělnických hudebníků Petra Bati Kundráta a Marka Holého, úryvkem ze hry Audience v podání žáků ZŠ Jaroslava Seiferta a také pásmem věnovaným osobnosti Václava Havla, které představí studenti Gymnázia Jana Palacha.\nOslavy zakončí koncert hudebního skladatele a dirigenta Varhana Orchestroviče Bauera, který vystoupí společně se svým Okamžitým filmovým orchestrem. Tento umělec se zapsal do podvědomí české veřejnosti zejména prací na hudbě k filmu Goyovy přízraky oscarového režiséra Miloše Formana.\nKontejnery v Mělníku mění barvu na podporu Klokánků


Uveřejněno dne 4 března 2014 000 15:49\nRasdorf je německá vesnička, jejíž jméno připomíná českého komunistického poslance s křivým obličejem a křiváckými názory. Před pár dny tu vybuchl kravín. Levicoví teroristé z Brigade Rosse? Ne – flatulentní dobytek. Jedna kráva totiž denně vyprdí asi 500 litrů metanu. Devadesát nadmutých dobytčat z Rasdorfu si pšoukáním ulevovalo tak mocně, že pak stačila jiskra a kravín „šel do luftu“. Naštěstí se nikomu nic nestalo – výbuch prdů jen poničil střechu kravína a zranil jen jedno z dobytčat.\nBez uhlí se prostě neobejdeme. Pokud nechceme za pár let za elektřinu platit mnohonásobně víc než dnes a v zimě se choulit v promrzlých bytech, nezbude než v severních Čechách prolomit těžební limity, které v roce 1991 protlačil tehdejší ministrživotního prostředí Dejmal. Greenpeace se nám snaží namluvot, že uhlí je „špinavé“ a že se ho proto musíme vzdát. Že si pálením uhlí zasviníme přírodu? Omyl. Vláda ODS totiž v letech 1992-1997 masívně investovala do filtrů, odsíření a čističek – asi 180 miliard korun. Průmyslové emise pevných látek to snížilo o 98 %, oxidu siřičitého o 96 %. Uhlí je už skoro dvacet let čisté.\nPodle Greenpeace potřebujeme „energetickou revoluci“ spočívající v přechodu od uhlí na OZE. Jenže jejich výkon nás nespasí. Nestačí totiž pokrýt ani malou část naší energetické spotřeby. Přírodní zákony fungují neúprosně. Když nesvítí a nefouká vítr, nezapnete si doma kamna, ledničku, počítač ani televizi. Podle svých propagátorů a zastánců jsou OZE na rozdíl od uhlí superčisté a nemají žádné negativní dopady na přírodu. Jenže to je lež – ve skutečnosti jsou OZE velmi, velmi, velmi „špinavé“.\nPáchnou ale i další bioplynky. „Někdy je tady takový smrad, že je z toho na blití,“ řekla novinářům jedna ze signatářek petice proti elektrárně ve Velkých Albrechticích u Ostravy.\nUmíte si představit, co se stane, když se protrhne přehrada? Tak třeba v srpnu 1975 se to stalo na řece Ru v čínské provincii Che-nan a zabilo to 171 000 lidí. Že je to daleko? V září 1916 praskla přehrada na Bílé Desné v Jizerských horách. Přívalová vlna se prohnala údolím, zničila 102 domů a zabila 62 lidí . A teď si představte, co by se stalo s Prahou, kdyby se protrhl Orlík…\nLidé jsou nepoučitelní – geotermální elekrárnu chystaly třeba ve východočeských Semilech, než jim to loni na jaře zatrhlo referendum. Teď se projekt přesunul doTanvaldu. Až se tu zatřese země, sedmitisícové město to možná připodobní hradu Trosky v nedalekém Českém ráji.\nTak třeba jen kalifornská firma Solyndra vyprodukovala v letech 2007-2011 celkem 5626 tun toxických odpadů a kontaminované vody obsahující především kancerogenníkadmium. Pak zkrachovala, aniž by po ní ten svinčík někdo uklidil. Ještě horší je to v Číně, kde většina solárních panelů vzniká v doslova středověkých podmínkách. Americký deník Washington Post psal na jaře 2008 o čínské firmě Luoyang Zhonggui, která jedovaté odpady z výroby panelů prostě vyváží na pozemky vedlejší vesnice . Panely, kvůli kterým v Číně umírají lidé, se pak s velkou slávou přivezou do Česka, kde za hlasitého potlesku Greenpeace a Hnutí Duha vyrábějí „čistou energii“.\nDalším „solárním jedem“ je olovo, které se v rozvojovém světě používá do bateriísloužících k zálohování vyrobené energie. Studie University of Tennessee před třemi lety varovala, že kvůli solárnímu boomu se do životního prostředí uvolní více než 2,4 milionu tun olova. „Čistá“ sluneční energie otráví především Indii a Čínu. Při výrobě solárních panelů navíc vzniká fluorid dusitý – plyn, jehož skleníkový efekt je 17tisíckrát silnější než vliv oxidu uhličitého.\n„Mixéry oblohy“ (zvané též „záchodové štětky nebe“) devastují krajinný ráz – česky řečeno mění krásné kopce v ohyzdnou průmyslovou zónu. Kvůli tomu větrníky vyhánějí z krajiny turisty, ničí hoteliéry a provozovatele restaurací a snižují ceny nemovitostí. Škodí ale i samotné přírodě – třeba tím, že zabíjejí ptáky a netopýry. Rychle se otáčející rotory je doslova rozsekávají, a to ve velmi vysokých počtech. Podle časopise BioScience ročně jen v USA větrníky zmasakrují asi 600 000 netopýrů a od roku 2008 zabily nejméně 67 přísně chráněných orlů bělohlavých a skalních. Americká firma Duke Energy nedávno dostala za zabíjení ptáků pokutu dvacet milionů dolarů. Kdy dojde i na české větrníkáře?\nOtáčení rotorů větrníků způsobuje hluk, a to především na frekvencích těsně pod hranicí slyšitelnosti. Že to nevadí? Omyl, to je právě ten problém – takzvaný infrazvuk způsobuje nevysvětlitelné bolesti hlavy, pocity paniky, nespavost a další zdravotní potíže. Pokud navíc slunce stojí z vašeho pohledu za větrníky, vyvolává to stroboskopický efekt, který u citlivých osob snadno spustí epileptický záchvat.\nJen v Brazílii kvůli energetickým plodinám každoročně padne 325 000 hektarů pralesa. A podobné je to i v Asii a dalších částech světa. Je to až tragikomické: západní ekologisté, kteří svět dotlačili k biopalivům, tím nesou odpovědnost za zánik „zelených plic“ planety včetně životního prostředí orangutanů, nosorožců, tygrů…\n„Pěstovat potravinové plodiny, které se pak spálí jako pohonné hmoty, je zločinem proti lidskosti,“ řekl zvláštní zmocněnec OSN pro právo na výživu Jean Ziegler. „Pro hladovějící svět je to totální katastrofa… Na výrobu 50 litrů bioetanolu je třeba 232 kilogramů obilí. Z tohoto množství by mohlo žít jedno dítě celý rok.“\nDalší ranou biopalivům byla studie Jesse Ausubela, ekologa z newyorské Rockefeller University. Spočítal, jaké množství energie se dá z různých zdrojů vyrobit na jeden metr čtvereční plochy. Produkce 1000 MW biopaliv by zabrala 2500 čtverečních kilometrůpolí. Jen na náhradu elektrárny Chvaletice (800 MW) by tedy byla třeba asi patnáctina rozlohy orné půdy v celé České republice.\nObnovitené zdroje energie tedy vůbec nejsou „zelené“. A pak nám bude někdo říkat, že nemáme topit uhlím, protože kouří a smrdí?