Záblesk z minulosti | Kruh Autorů Liberecka\n« Severočeský almanach 2020\nSeveročeské muzeum se lvy otevřelo brány »\nDo berlínské galerie Moma přijela na výstavu 200 pláten Gugenheimova muzea dvě auta ze severních Čech. Harcovníci regionálního tisku, kteří se mohli prokázat novinářskou průkazkou, byli dovnitř vpuštěni bočním vchodem, ostatní se museli zařadit na konec dlouhatánské fronty, a ještě se nedostali dovnitř.\nLeo vyšel z galerie ven. Kousek dál, na Postdamer platz, se tyčily mrakodrapy nového středu Berlína, jednoho z center nového svobodného spojujícího se světa. Berlín! Ano, stalo se to tady! Kousek dál, jenže dávno. V západním Berlíně na Kudamu v roce 1967 zažil něco zázračného.\nNa stěně galerie visel telefonní automat. Lea napadlo, že zavolá Wernerovi, básníkovi, kterého překládal, který na tom večeru byl s ním, ale na poslední dopis před několika lety mu neodpověděl. Wernerovi musí být přes 80, naposledy se s ním sešel v Čechách ještě za totality.\nVytočil číslo, ozvala se nějaká služba, která ho přepojila na další linku. Představila se frau Inge. Leo jí řekl, že přeložil Wernerovu básnickou sbírku, ale jak u Polocka natankoval energii, začal jí vyprávět, jak se s Wernerem poprvé sešel v roce 1967.\nNajednou si uvědomil, že paní neodpovídá. Po ulici přejel offroad s tmavými skly, kolem prošly dvě dívky s pestrobarevnými vlasy, obří jeřáb se zdvíhal nad dostavovaným mrakodrapem. Copak neznámou může zajímat, co se přihodilo před tolika lety? Chtěl se omluvit, jenže najednou se ze sluchátka ozvalo: „Byl tam textapeal a vernisáž výstavy.“ Připomněla mu jméno klubu, který na novém Kudamu nemohl najít. Řekla, ať přijde, a popsala mu cestu U bahnem.\nLeo řekl kolegovi, že jde na návštěvu, na ubytovnu se nějak dostane. V marketu koupil sedmičku moselského a pro paní kytici. Vybavoval si, že Werner býval také režisér avantgardních malých scén, polemický publicista, jednou rozevlátý bonviván, příště skeptický ironik. Autor se srdcem na dlani a zároveň jak by něco skrýval. I když si tykali a namazali se, stejně na některé jeho otázky neodpovídal. Možná mu, svému překladateli, chce na sklonku života ještě něco podstatného sdělit, aby ho konečně pochopil.\nByl to činžák ještě z doby císařství. Zmáčkl tlačítko zvonku a představil se. Schodiště lemovalo historické secesní kovové zábradlí, dolů sjel nejmodernější výtah.\nDveře jednoho z bytů se otevřely a stála v nich uhrančivá černovláska s velikými, krvavě rudými rty. Venku zůstalo fádní odpoledne, byla oblečená a nalíčená, jak by se chystala na představení opery Richarda Wagnera. Z velkého výstřihu jí vykukovaly napjaté polokoule. Hádal jí asi čtyřicet. Usmála se a pozvala ho dál. V temné předsíni ze stěn hleděly oleje a akvarely.\nAť to byla Wernerova poslední družka nebo dcera, chovala se jaksi dramaticky, gesto, kterým mu ukazovala, ať si sedne na divan, mělo patos velkých heroin. Vysoká okna salonu byla zatažena těžkými závěsy. Pod stěnou stálo starožitné pianino se svícny nad klaviaturou, na parketách ležel těžký koberec. Místnosti dominovaly obrazy, realistické i abstraktní, dohromady souznějící. Sebrala mu moselské a přinesla vychlazené šampaňské a dvě skleničky.\n„A co můj přítel Werner?“ zeptal se Leo.\n„Zatím vám budu muset stačit já,“ zasmála se a vycenila na něj velké bělostné zuby. Rudé rty a bílé zuby, příslib polibku. Jak šla, vlnila se nějak mnohoslibně. Je to ochránkyně jeho pozdního stáří? S třiaosmdesátiletým Wernerem si toho asi moc neužije, blesklo Leovi hlavou. Za hřích by rozhodně stála.\nVysoké, bíle natřené dveře byly na dva tři centimetry pootevřené, stařičký Werner se po odpoledním šlofíku konečně probudí a majestátně vstoupí do salonu. Možná se už obléká a váže si hedvábnou kravatu. Nebo nás pozoruje škvírou dveří? Že se mi jeho spolubydlící líbí, to musí starého ješitu těšit.\n„Na co si připijeme?“ zeptal se Leo.\n„Na jeden večer tady v Berlíně v roce 1967, kdy jste četli s Wernerem své verše. Co si z něj pamatujete?“\n„ Přijel jsem z českého pohraničí, zpoza železné opony, díky kulturnímu atašé jsem dostal propustku do Západního Berlína. Najednou jsem stál v záři reflektoru, recitoval Wernerovy překlady a taky svoji básničku. Slavní lidé pod pódiem mi tleskali. Poprvé a naposled.“\n„Poprvé?“ zeptala se Inge.\n„Prvně jsem četl v cizině. V klubu byla také vernisáž a pokračovali jsme v nějakém ateliéru. Nic tak intenzivního jsem už nezažil. “\nJejí zářivý úsměv měl v sobě sexuální podtext. I když byl zamířený na něj, možná to je hra pro starého dekadenta Wernera. Lea fascinovala její pevná ňadra. Měla výborného plastického chirurga. Nikdy tohle spojení přírody a nejnovější technologie nedržel v ruce. Popíjí víno s nádhernou ženskou! Werner nemusí být vedle, nemusí dospávat poobědového šlofíka, možná je na procházce v parku!\nNapadlo ho, co všechno by se dalo stihnout, než se vrátí. Jenže to by šlo před dávnými lety. Jeho chtíč se probouzel zřídka. Ruce by věděly co dělat, ale spodek těla nereagoval. Nedalo se mu už důvěřovat, že ho v nejdůležitější fázi nezradí. A když se k ní vrhne, neobjeví se Werner, třeba na invalidním vozíku, a nebude se smát a tleskat?\n„A pamatujete se ještě, jak večer pokračoval?“ zeptala se Inge a naklonila se nad něj.\n„V ateliéru se hodně pilo. Podávali jsme si dokola ručně balené tlusté cigarety. Asi byl s tabákem smíchaný hašiš. Něco vím, ale ráno mi bylo zle,“ přiznal se Leo.\nŠampaňské bylo vypité. Přinesla další láhev. Chtěl počkat na Wernera, ale Inge se urazila: „Přece mě nenecháte popíjet samotnou. Přichystám něco k zakousnutí, snad si vybavíte víc,“ řekla mnohoslibně a odvlnila se.\nKonečně se pořádně rozhlédl po svátečním pokoji. Všiml si blondýnky na obraze. Byla to Anke! Mladičká plavovlasá Anke, jeho láska na první pohled! Přelud z berlínské noci, který se mu ve snech ještě někdy vrací.\nDo ateliéru přišel s Wernerem a jeho literární a novinářskou tlupou. Tmavovlasá hostitelka, která měla v klubu výstavu, jim ukazovala, jak na tiskařském lisu tiskne grafiky. Když alkohol došel, všichni odcházeli. S Anke se vzali za ruce. Výtvarnice se vrátila k lisu ještě s Ivicou, ale hned někam zmizeli. Ivica byl mladý partyzán odněkud z Jugoslávie, také ten večer něco recitoval… Nechtěl se nechat fotit, aby ho zabijáci nenašli.\nS Anke se objali a už se nepustili. Tehdy se ženským líbil, ale s žádnou to nebylo jako s Anke. Vedle byla ložnice. Zhasli a milovali se na širokém letišti. Usnul. Někdy v noci se nahá horká Anke k němu přitiskla…\nKdyž se probudil, hlava mu třeštila. Zjistil, že vedle něj spí plavovlasá Anke a vedle ní tmavovlasá výtvarnice.\nInge je ta malířka! Má havraní přeliv. Může jí být minimálně… Přinesla na podnose slané sušenky, pravá očka a už vychlazenou láhev moselského. Rozhodně na ty roky nevypadala.\n„Už jste si vzpomněl?“ zeptala se významně.\n„Nebyla to vaše vernisáž?“\nPřikývla: „Byla a Anke,“ ukázala na stěnu na obraz, „tam byla také. Přinesla jsem tvoje oblíbená očka, bojovníku.“\nUž byla líznutá. Oči jí zářily. „Jmenuji se Inge, proč mi pořád vykáš? Copak si na mne nepamatuješ?“\n„Pamatuji. Byla jsi okouzlující, úžasná.“\nRozesmála se: „Akorát žes mě nepoznal. Říkal jsi: Anke, ty jsi nejlepší ženská mého života, a opravdu ses tužil. Jenže Anke ležela metr od nás a smála se do polštáře. Nepoznal jsi mě.“\nKdyž si zpětně vybavoval tu noc, párkrát ho napadlo, že nad ránem to nemusela být Anke.\nNa letišti vedle něj spala Anke a vedle ní Inge. Anke měla ruku na jejím boku. Tehdy ho napadlo, že se Anke spletla. Teď ji poznával na několika obrazech.\nKdyž se s Anke loučil, sliboval jí, že si pro ni přijede. Musel se ale vrátit za zeď, do východního sektoru Berlína. Inge ho taky políbila a dala mu na památku malou grafiku.\nPro Anke si nepřijel. Přišlo Pražské jaro, pak přijely tanky. Psal články proti okupantům, noviny od rotačky rozvážel po okrese. Za rok nato rozvážel na státním statku traktorem na pole kejdu z prasečáku. Přeložil pod cizími jmény z němčiny ještě několik sbírek poezie, ale jeho vlastní studánka vyschla. Po devadesátém roce měl občas povznášející pocit, že pomáhá spojovat rozdělenou Evropu, ale zadrhávalo se to. Nakonec je, vizionáře, odstrčili pragmatici tržního hospodářství. Absolutně šťastný se cítil jen jednou, pár hodin v západním Berlíně.\nInge vyhrkla: „Chci vidět jizvu, kterou máš na stehně od průstřelu samopalem!“\n„Jak jsi utíkal přes hranice. Byla to má úplně první výstava. Přišli na ni moji známí, taky literární smetánka, ale hvězdy večera jste byli vy dva, básníci a hrdinové…“\nNikdy přes hranice neutíkal, žádný průstřel neměl! Sáhl si na pásek. Přikývla a za spodek nohavic z něj stahovala kalhoty. Podprsenku nechala v kuchyni.\n„Tak ono to nebylo na stehně, Ivico, ale tady, pod kolenem,“ divila se Inge. Sval mu propíchl hřebík krovák.\n„Ten večer mi změnil celý život,“ řekla Inge a rozepjala blůzu. „Líbím se ti?“\nLeovi bylo v tu chvíli jedno, jestli stařičký Werner zrovna venku drobí housku ptáčkům nebo je pozoruje odvedle, protože se stal zázrak! Jeho unavený válečník vstal v pravý čas a najednou mířil nahoru, navzdory stáří a neurózám. Trčel jako před lety pevně vzhůru! Přitáhl Inge k sobě. Byla horká, žádoucí a vlhká. Nebyl to pornografický sen, ale skutečnost.\nUprostřed vedlejší místnosti trůnila veliká postel. Ve tmě se potkala dvě žhnoucí těla. Nemocný Leo, který si ráno nasypal do pusy několik pilulek, řádil na cizím ženském těle. Klopýtající staré srdce ho podrželo. Cítil, že jeho válečník je větší až vůbec největší. Převrátila ho na záda. Jak by vystřelila Tlustá Berta, nejslavnější německý obléhací kanón z první války.\nZbývala vůle a mužská ješitnost, chytal dvě pevné, nad ním se zmítající polokoule do ruky, ale jeho vzrušení pozvolna odplouvalo. Přesto neumdléval. Z jeho zpoceného těla dál trčela ta tuhá věc, na které jak na čarodějnickém koštěti poskakovala Inge. Na chvíli přestala, otřela si pot a vyhrkla: „Tatínek s maminkou se zase potkali a mají se rádi.“\nUž jen trčel. Docházelo mu, že za jeho totální erekci může viagra a něco podobného asi existuje i pro dámy. Snědl rybí očka a mezi solí to bylo přisypáno. Před lety v ateliéru se krom Anke pomiloval i s Inge. Ale proč říká „tatínek s maminkou“?\nInge se konečně dostávala do transu. Zaryl nehty do jejího zadku. Zkroutila se, dopadla na něj, vykřikla. Ležela na něm a třásla se. Nakonec se uklidnila a sklouzla vedle něj. Tuhý bojovník trčel do vzduchu dál. Povzbuzující prášky na potenci, před kterými ho jeho doktor důrazně varoval, fungovaly.\nKonečně se uklidnil. „Nejsem Ivica,“ řekl.\nVydýchala se a za chvíli řekla: „Promiň, ale stejně dobře bys mohl být tatínkem Hermanna ty.“\n„Hermanna?“ Přišla na něj nějaká slabost.\n„Neboj se, nebudeš mít z toho žádné komplikace. Příjmení má po Wernerovi,“ konstatovala.\n„A kde je Werner?“ zeptal se.\nUž věděl, že v Berlíně se může stát naprosto všechno, ale tohle se mu přece jen nezdálo. Rozhlédl se po ložnici, nic. „Tady?!“\nVstala a otevřela nástavec šatní skříně. Někde nahoře se rýsovala hlava s námořnickou čepicí na hlavě. Sundala čepici z hlavy a rozsvítila miňonku nad ní. Nahoře v horním fochu nebyla uříznutá a mumifikovaná Wernerova hlava, ale měděná urna. S Leem se zatočila postel.\nV salonu zářil křišťálový lustr. Leo zjistil, že se nad ním sklání ctihodný vážný muž v brýlích se stetoskopem na krku a říká mu: „Dal jsem vám povzbuzující injekci. Teď byste měl být dva tři dny v klidu a v domácím ošetření. Pokud by se váš stav zhoršil a vyskytly by se jakékoliv potíže, musíte do nemocnice. Poroučím se, paní profesorko.“\nLeo se díval za odcházejícím doktorem. U dveří visel portrét mladičké Anke, s rozzářenýma očima a smyslnými rty, která ho tehdy večer okouzlila, na obraze u protějších dveří seděla Anke mezi třiceti a čtyřiceti, snad ještě hezčí. A v rohu místnosti byl autoportrét, Inge asi ve třiceti, krásná na zase jiný způsob. Vedle okna, na místě, které předtím zakrýval těžký závěs, byl pastel. Anke a Inge na něm způsobně seděly vedle sebe, kompozice připomínala předválečné ateliérové svatební fotografie.\nLeo ležel na divanu. Kdyby nebyl celý rozlámaný a vyčerpaný, asi by dospěl k závěru, že se mu na zdvořilostní odpolední návštěvě udělalo nevolno a hrdinská postelová scéna se mu zdála.\nPaní profesorka, elegantní starší dáma s přísně staženým drdolem, ve splývavých, vše zakrývajících domácích šatech stála nad ním. Upjatá vážená umělkyně uprostřed svých obrazů. Přinesla mu čaj. Najednou se rozesmála. Naklonila se nad něj a dala mu pusu. Rozpustila husté havraní vlasy a řekla: „Přežili jsme to!“\n„Mohu ti to vyprávět od začátku?“\n„Jako dospívající jsem zažila… dnes by se to bralo jako znásilnění. Do dvaceti jsem si\nmyslela, že jsem na kluky, jenže když už se to mělo stát, vždycky do toho něco přišlo.\nByla jsem u staršího spolužáka dopoledne na privátě. V rámci slušnosti jsem mu odolávala.\nDovnitř vtrhla bytná. Zapomněl zamknout a ona si myslela, že dostal epileptický záchvat.\nPozději mi řekl, že teď už všechno klapne. Začala jsem se smát a uvědomila si, že tohohle chlapa ani ty další s vypoulenýma očima už nechci.\nAnke v sedmnácti zdrhla od měšťácké rodiny k jedné odvázané partě. Z nekončícího tripu vzešlo mimoděložní těhotenství a těžká operace. Už nemohla mít děti. Poletovala jak zraněný motýlek a já ji chtěla ochránit. Když jsme se potkaly, bylo to jako blesk. Byla nádherná. Však víš. Ženské se na rozloučenou líbávají, ale já ji k sobě přitiskla a nechtěla pustit.\nChtěly jsme všechno ozkoušet. Říkala, že nejsme čisté lesby. Máme se rády, ale můžeme to dělat i s chlapama. Zvláště, když to ta druhá slyší nebo vidí.“ Dolila mu čaj.\n„Anke měla tehdy pocit, že náš vztah je nějaké vybočení, krátké vzplanutí, ale až tenhle úlet pomine, najde si nějakého partnera. Nemohla jsem jí to vymlouvat. Rozumíš mi?“\n„Byl to fantastický večer. Má první velká vernisáž měla úspěch, fotili mě do novin. Ivicu hledala tajná policie, měl už na ráno letenku do Hamburku, a ty ses musel vrátit do východního sektoru!\nOba jste zmizeli a my dvě zůstaly spolu. Když jsme vás dva porovnávaly, připadaly jsme si, že jsme naprosto bez předsudků. Absolutly free! Asi za týden jsme seděly v parku na lavičce, říkám jí: Anke, támhleten kluk je ale opravdu nádherný. Mrkla na něj, zasmála se a dala mi pusu. Za dva měsíce jsem ke svému překvapení zjistila, že jsem těhotná.“\n„Myslela sis, že se mnou?“ ozval se Leo nervózně.\n„Napadlo mě to, když ses představil jako Wernerův překladatel. Hermann má talent na jazyky, ale jeho otec asi nejsi.“\n„Werner byl můj vzdálený bratránek, měli jsme k sobě blízko. Byl na kluky, což jsem zjistila, ale před rodinou to úspěšně tajil. Žila jsem s Anke a čekala miminko s jedním ze dvou chlapů, kteří zmizeli. Svěřila jsem se Wernerovi a ten povídá: My se vezmeme! Ty budeš maminka, já tatínek a budeme mít od rodiny a od společnosti pokoj!“\nLeo se rozesmál, Inge se přidala: „Měla jsem bílý závojíček, Anke a Wernerův Heinz šli za svědky. Pratety brblaly, že nevěsta se za jejich časů vdávala jako panna, ale nakonec si všichni oddechli. Chlapečka jsme pojmenovali po Hessem.\nWerner přinesl Hermanna v peřince ukázat na fakultu, kde přednášel. Bydleli jsme spolu všichni dohromady, jenže Werner si začal tahat kluky z ulice, tak jsme se za tři roky rozvedli. S Anke jsme měli svého chlapečka, ale měl ho opravdu rád i Werner. Uznej, nevypadali jsme jako šťastná rodinka?“\nLeo se podíval na fotku, klučík mezi Inge a Wernerem byl podobný jednomu jeho bratranci.\n„S Anke nám před očima vyrůstalo naše dítě. Jednou za týden si ho bral Werner. Vodil ho do lunaparků, a když byl větší, bral ho na fotbal nebo jachtařit.“\n„Promiň, Inge, ale jednou mu to muselo začít být divné.“\n„Werner byl oblíbený profesor. O víkendech se s ním o Hermana staraly studentky. Jedněm dělalo dobře být v blízkosti známého básníka, další chtěly uspět u zkoušky. Pár z nich, pyšných na své mladé tělo a úspěchy u mužských, si dokonce věřilo, že jim odolat nemůže. Přešupajdit Wernera se jim nepovedlo, ale malý Hermann věřil, že tatínka od maminky odtáhly tokající mladé studentky.\nV našem velkém bytě s ateliérem bylo věčně plno návštěv, hlavně výtvarníků.\nAntropoložka Anke jezdila na několikaměsíční výpravy a v pokoji pro hosty sem tam někdo z kamarádů bydlel. Když se vrátili k partnerkám nebo si našli něco svého, malý Hermann byl rád. Říkal, že mu jeden tatínek úplně stačí.\nPravda ale je, že když chtěl Hermann dostudovat střední školu v Německu, moc jsem mu to nevymlouvala. Příbuzným v Mohuči bylo samotným ve vile smutno. Hermann dál za mnou pravidelně jezdil. Po střední škole dostal stipendium na americkou univerzitu. Za dva roky přijel s drobnou blondýnkou. Prováděli jsme je s Wernerem po Berlíně. Byla nadšená a okouzlená.“\nNervózní Leo ji přerušil: „Inge, můžeš mi Hermanna konečně ukázat?“ Přemýšlel, co by měl dělat, kdyby s ní měl dospělého syna.\n„Počkej ještě chvilku. Měla jsem zrovna chřipku a splín, když mi Hermann volal z letiště. Z mého chlapečka se stal americký mladý muž, dospěl, zesílil a hýřil optimismem. Měl svůj budoucí život dopředu narýsovaný.Vezme si svoji blondýnečku a v nějakých nových technologiích, které mi marně vysvětloval, udělá díru do světa!\nZeptal se na Wernera. Jak jsem byla unavená, uklouzlo mi, že s kolegy křtí společnou publikaci v klubu školy. Bylo už pozdě, chtěla jsem, ať si raději lehne. Řekl, že se prospal v letadle, tátu by moc rád viděl a vyrazil do ulic. Od té doby jsem ho neviděla.“\n„Řekla bych, že mě podrazila moje správná výchova, že má každého vyslechnout, i toho, kdo ho na první pohled štve.“\n„Akce v klubu už skončila, ctihodní profesoři, spoluautoři, decentně popili, vzletně pohovořili a vrátili se domů, ale Werner se musel dorazit ve svém oblíbeném gay podniku. Tam číšník Hermanna, který se nenechal odbýt, nakonec poslal.\nHermann Wernera nezahlédl, sedl si k baru a ptal se po něm. Když mu chlápek pohladil prsty, Hermannovi to přišlo směšné. Ujistil ho, že jde za slavným profesorem, který s ním a podobnými rozhodně nic společného nemá. Jenže poslouchal dál. Byl to Karl, známý kritik, kdysi Wernerův důvěrný přítel, pak zavilý nepřítel. Ukazoval mu v místnosti mužské, se kterými Werner něco měl, a vysvětloval mu, že je stoprocentní gay.\nMá přece syna, namítl Hermann.\nOženil se se svojí těhotnou sestřenicí, aby ho tehdejší moralisti nevyštípali z katedry, tetelil se blaženě Karl.\nHermann se postavil: Já jsem ten syn! a praštil Karla, že letěl z barové stoličky do rohu místnosti, a kráčel pomalým krokem Garryho Coopera najít otce a vytáhnout ho z bahna neřesti.\nWerner se zjevil, pod křídly dva hošánky, kteří prodávají své prdelky za peníze. Rád se vídal v televizních debatách. Právě rozhazoval rukama a švitořil o Písni o perle. Poslouchal se a přitom sledoval v zrcadle, které pokrývalo sloup místnosti, jestli hezky gestikuluje. Mezi tím se Karl zvednul, dohnal pomalu kráčejícího Hermanna a vypálil: Postav se vedle něj a podívej se do zrcadla. Uvidíš sám, jestli to může být tvůj otec!\nNamazaný Werner, jak uviděl Hermanna, mladičké cukroušky pustil, objal ho a povídá:\nChlapče můj, ty jsi přiletěl?\nTo máš, Wernere, novýho kocourka? někdo zavolal.\nHermann se po něm ohnal pěstí. To by nevadilo. Horší bylo, že se do toho zrcadla na sloupu podíval.“\n„To Hermanna za ta léta nic nenapadlo?“ vyhrkl Leo.\n„Proč? Všichni kluci měli otce, on měl taky otce, který ho měl rád. Posadil ho na koně nebo mu podržel pušku na střelnici u kolotočů. Chtěl mít otce. Až v zrcadle po upozornění zjistil, že si nejsou vůbec podobní! A dorazilo ho, když Werner Karlovi řekl: Nepostrkuj ho ke mně, za ta léta mě přece zná.\nA že Werner Karlovi tykal, opona mámení se roztrhla úplně. Hermann, kterému to najednou došlo, srazil Wernera k zemi a křičel: Ty nejsi žádnej můj táta, lháři!\nPak se ukázalo, co jste vy egoističtí chlapi za hovada. Werner byl řečník, miláček poslucháren, rétor, který dokázal vysvětlit, že bílé je černé. Byl to strukturalista, existencionalista, trockista, konzervativec a příště obdivovatel moderny, vždycky dovedl vysvětlit, že má zase znovu pravdu. Mohl ze země nakecat Hermannovi, co chtěl.\nJenže ho nikdy nikdo předtím nepraštil. Jak ležel na zemi a jeho perverzní scvrkávající se tělo nemělo šanci, dokázal bodnout protivníka tak, aby ho to co nejvíc bolelo.To zřídlo intelektu, profesor doktor Werner, najednou přestal myslet, co může ztratit a získat, a jak byl uražený a zesměšněný před svou bandou úchylů, řekl: Bral jsem tě jako vlastního, měl jsem tě rád. Tvoje matka léta žije s tetou Anke. Jednou se opila, nafetovala a rozdala si to se dvěma chlapy, které už nikdy neviděla.\nPak nastala mela. Rozzuřený Hermann přerazil nejbližšímu hostu nos. Ostatní se na něj vrhli. Pustili ho, až když zvenku byla slyšet houkačka projíždějící policie. Barman pomláceného Hermanna vyvedl zadním traktem na další ulici.“\nLeo se přistihl, že má zaťaté pěsti, že horda teplajzníků mlátila… jeho syna, ale on se jim nedal! Jednomu přerazil nos! Tenhle instinkt tvrdí…To přece není možné….\n„Ráno Hermann nikde. Werner se neozýval, doma nebyl. Až odpoledne jsem zjistila, že Hermann odletěl z Berlína. Napsala jsem mu e mail: Co je s tebou? Upekla jsem ti koláč. Nestalo se ti nic? Asi za týden mi přišlo: Werner není můj otec, řekl mi to. Všichni jste mi lhali, ty nejvíc. Nechci tě už nikdy vidět.“\nTomu klukovi, se musel zřítit svět, horečně uvažoval Leo. Je to padesát na padesát! Ale pokud je můj… Co jsem přeložil a napsal, co je v širším kontextu pozapomenuto, může mít ještě jeden smysl, že pomůže Hermannovi smířit se s Inge a že si nebude myslet, že je dítě absolutní náhody. „Inge, prosím tě, můžeš mi konečně ukázat Hermannovu dospělou fotku?“\n„Tady ho máš, Leo!“\nNa fotografii se usmíval dlouhý sebejistý fešák s blondýnkou po boku. Instinkt mě obelhal, uvědomil si Leo. Nepodobal se ani jeho synovi, ani jeho otci, ani jemu na mladších fotografiích, ani nikomu z jeho přímých příbuzných. Pohledný svalnatý mladík vypadal jako Sylvestr Stalone v pětadvaceti. Takže tatínek je Ivica. Šmytec. Leo přivřel oči a zavrtěl hlavou:„Ty jsi myslela, Inge?“\n„Po těch letech už jsem si tě nepamatovala, a když jsi řekl, že jsi překladatel…“\nLeo vzal Hermannovu fotku a přidržel ji vedle svojí tváře. Inge se rozplakala: „Promiň.“\nLeo, už definitivně bez dalšího potomka, si oddechl a zároveň mu to bylo nějak praštěně líto. Usmál se: „Není zač. Docela se mi to líbilo, nikdy bych nepomyslel…“\nVzala ho za ruku: „Já taky ne.“\n„Inge, tys mi něco musela nasypat do oček.“\n„Sobě jsem to dala do čaje. Kdybych to neudělala, Leo, řekla bych ti pár vět, jak Werner umřel, nic víc.“\n„Ivica přece tvrdil, že je básník. Najdeš ho na internetu!“\n„Nenajdu. Jizvu na stehně měl, možná ne od samopalu. Básničky byly od Vasko Popy, součást falešné identity, jeho papír se našel v klubu mezi polštáři křesla, identifikoval ho Werner. Mohli ho honit cizí tajní, ale nejspíš utekl na poslední chvíli naší policií. Myslím, že něco pašoval, jen hašiš to asi nebyl. Říkal mi tehdy v noci, že musí zmizet z Evropy, dala jsem mu na cestu nějaké marky. Možná se ani nejmenoval Ivica.“\nTady končila její část podivného příběhu. Už konečně byla řada na něm, aby se zeptal, i když tušil, že potěšen nebude: „Co dělá Anke?“\n„Někde v Bolívii jejich pronajaté malé letadlo narazilo v mlze do skály. Moje hvězdička Anke našla místo indiánského sídla smrt. Už jsem žádnou ženskou k sobě nepřitiskla.“\nLeo se díval na oleje, na kterých byla Anke, objevená a ztracená. Definitivně.\n„Zamejlovala jsem Hermanovi: Ať si o mně myslíš, co chceš, pořád jsem tvoje matka a mám o tebe starost. Občas mi napiš, co děláš. Neodpověděl. Werner mi vzkázal z nemocnice, že umírá. Prosil mě, ať mu odpustím, že udělal největší chybu v životě. Jeho Heinz mu umřel. Nakonec jsem se o nemocného Wernera starala, přestěhovala se k němu, za dva roky umřel taky. Jsem sama a kolem mě se rozprostírá hřbitov.“\n„Já věřím, že se s Hermanem nějak srovnáte,“ řekl Leo.\n„Pořád neodpovídá. Došlo mi svatební oznámení, asi ho poslala jeho blondýnečka.Vidět mě pořád nechce. V jednom kuse maluju, řeším barvy, kompozice. Snažím se na minulost nemyslet. Snad až se jim narodí dítě, budou mu jednou chtít ukázat evropskou babičku. Doktor říkal, že asi za hodinu usneš, Leo. Dojdeš do ložnice, nebo ti mám ustlat tady?“\n„Musím za naší partou. Zítra se vracíme do Čech. Už se cítím docela dobře. Můžeš mi zavolat taxi?“\n„Odvezu tě.“ Jela svižně, ale opatrně. V autě ho uspala vůně olejových barev. Probudila ho na správném místě, trefila podle plánku. „Až přijedeš do Berlína, ukaž se, Leo.“\n„Sejdeme se někde v kavárně,“ řekl a vzápětí se zastyděl.\n„To nebude nutné, příště to bude ve vší počestnosti. Kdybychom těch prášků, Leo, vzali víc, možná by nás našli mrtvé. Poprvé bych se ocitla na titulkách Bildu. Staré milence našla nejkrásnější smrt!“ zasmála se Inge a dlouze ho políbila.\nZ jídelny pod ubytovnou se ozývala polština a taky čeština. Zamávala mu a odjela, koncová červená světla se vzdalovala, až se ztratila za křižovatkou.


Nábytková sestava Comfy, křeslo a taburet, vlněný potah, nebesky modrá/námořnická modrá | A J Produkty\nNábytková sestava Comfy, křeslo a taburet, vlněný potah, nebesky modrá/námořnická modrá\nBlankytně modrá/Námořnická modrá\nStylová sestava mimořádně pohodlného sedacího nábytku. Řada Comfy je jako stvořená pro salonky a odpočinkové zóny v kancelářských a veřejných prostorech. Křeslo má područky a sedák v příjemné, nadstandardní výšce. Taburet můžete využít také jako příležitostné místo k sezení.\nSestava Comfy má potenciál stát se designovou dominantou místnosti! Vzhledem k jejím kompaktním rozměrům můžete z několika sestav snadno vytvořit větší posezení nebo ji doplnit o další lounge nábytek z naší nabídky. Součástí sestavy je taburet, na který si můžete natáhnout nohy nebo jej využít jako samostatné místo k sezení. Opěradlo křesla přechází v područky, které hrají zásadní roli pro pohodlí při delším sezení. Díky oblému tvaru si v křesle budete připadat jako v objetí. Pod křeslem se vzhledem k praktické konstrukci dobře uklízí. Vlněné křeslo Comfy je testováno podle EN16139. Křeslo a taburet Comfy jsou čalouněné odolnou vlněnou textilií, která splňuje požadavky švédské certifikace Möbelfakta.\nBarva: Blankytně modrá/Námořnická modrá , Písková/Hnědá , Stříbrnošedá/Lososově růžová , Světle šedá/Tmavě šedá , Tyrkysová Oranžová/Zlatá\nMateriál: Vlněný potah\nSložení: 88% Vlna/12% Polyamid


Příprava občanů k obraně státu - Základní škola Karlovy Vary, Krušnohorská 11\nDomovská stránka > Škola > 2.stupeň > \npřidáno: 27. 3. 2014 2:42, autor: Miroslav Kucian\nDne 27.3.2014 se na naší škole konaly ukázky v rámci projektu Ministerstva obrany - "Příprava občanů k obraně státu".\nCelý program byl rozdělen do třech částí.\nV první části byli žáci seznámeni s nebezpečím chemických a jaderných zbraní, jejich historickým vývojem a s možnostmi jak se proti ním chránit. Někteří žáci si vyzkoušeli protichemický oblek včetně masky. Oblečeni do protichemického obleku si mohli zkusit, jak může takto oblečený člověk přijímat tekutiny.\nV druhé části si vojáci ze Žatce pro žáky připravily ukázky ze zdravovědy a z výcviku zdravotníků. Děti si vyzkoušely, jak se nandavá vojenské škrtidlo, zblízka si prohlédly intubační trubičky do nosu i do úst, vyzkoušely si přenos raněného ve vojenských nosítkách. V průběhu přednášky se dozvěděli jak se zachová voják, když má zraněného spolubojovníka i jaké základní věci by měl udělat každý, kdo se dostane ke zrněnému člověku.\nV poslední části se žáci seznámili s úkoly Armády české republiky, s její strukturou a s nároky na uchazeče o službu v armádě. U těchto nároků je překvapila náročnost fyzických testů. Dále se vojáci podělili s žáky o své zážitky z vojenských misí v Afghánistánu.\nCelý pořad byl provázen kontrolními otázkami, u kterých byly správné odpovědí odměňovány. Žáci si jistě odnesli do života povědomí o tom, že armáda tu je od toho, aby nás chránila a pomáhala nám v krizových situacích, i to jak se v některých situacích mají zachovat oni.


Lidstvo a krize Covid-19\nVloženo na 27-03-2020\nPotřebná rizika lásky v době koronaviru.\nPatogen Covid-19 odhaluje skrytou nemoc v naší společnosti - jedna je strach ze smrti, další a mnohem silnější je popření smrti, a další je zásadní nedostatek důvěry v naše instituce, a část této nedůvěry je dobře vydělávaný.\nTyto obavy vyvolávají nepravidelné a iracionální chování. Už toho vidíme na mnoha místech.\nVirus odhaluje další věci, které nás (a vždy mají) trápí: rasismus, hranice, hanba a obětní beránek.\nOd 9. – 11., Katriny a finanční krize v roce 2008 vládám vládne téměř božské očekávání, aby zabránily škodám, kontrolovaly nepříznivé stránky lidské existence a okamžitě nás zachránily před přírodou a před tím, co si přinášíme. Toto očekávání samo o sobě je druh nemoci.\nA možná ve skutečném smyslu bychom se měli o tyto základní podmínky více zajímat, než jsme tento konkrétní virus, ačkoli se virus jeví jako vážný.\nDalším aspektem tohoto jevu, který se odehrává kolem nás a po celém světě, je nemoc uzavřených společností (moje definice: společnosti bez nezávislých institucí, které se alespoň snaží udržet odpovědnost vlád vůči svým občanům), kde je narušen volný tok informací nebo neexistující.\nJedná se o vzdělanou intuici, nikoli o odbornost, ale zdá se mi, že teprve tehdy, když se takový patogen začne prosazovat relativně * svobodnými společnostmi *, můžeme získat spolehlivá data o jeho rozsahu, míře infekce, přenosu, letality, a tak dále.\nTo, že se uzavřené společnosti a otevřené společnosti snaží žít v symbióze, je - musí se lidem zdát mnohem chytřejší a moudřejší než já - přinejmenším, vzhledem k tomu, co jsme se dozvěděli za poslední tři měsíce, velmi značné riziko.\nŽe jo? Nemůžu být první, kdo to říká, ačkoliv přiznávám, že jsem před třiceti lety přestal číst teorii mezinárodních vztahů.\nZdá se mi, že neomezený přístup k cestování a na trhy musí spočívat na základní dohodě mezi národy, že naše společnosti se chovají transparentně.\nOslavuji, že jsme globální jako lidé, ale zdá se, že se učíme (nebo jsme nuceni konečně přiznat v naší éře), že pokud informace nejsou svobodné a lidé nejsou svobodní, jsou smrtelné náklady.\nJe důležité zacházet s patogenem Covid-19 vážně jako s nepřítelem lidstva, s nepřítelem každého člověka, ale musíme - stejně jako v případě jakéhokoli druhu války - pečovat o jedinečnost lidské odvahy ... odvahu žít život, odvahu ne ať tento virový nepřítel porazí našeho ducha a vůli žít svobodně.\nTo zahrnuje moudrost o tom, že nenecháme nepřítele, v tomto případě viru, více škody, než by mohlo být díky nejlepším obranným opatřením dostupným prostřednictvím postupů v oblasti veřejného zdraví (některé, které se mohou jevit jako restriktivní), a přesto je důležité, abychom nepodlehli strachu . Nemůžeme dovolit, aby nás tento nepřítel učinil méně lidským.\nNaše odpověď musí být stejnými částmi realismus, obezřetnost, prevence, sousedství, laskavost, odhodlání, trpělivost a mnoho dalších věcí, ale musí začít odhodláním lidstvu a Zemi, snaze o radost v tomto zázraku existence. a lidská statečnost musí být vysoce ceněna a odměněna.\nLidská komunita a solidarita znamenají riziko, ale není nic krásnějšího než zboží, které poskytuje.\nProsperující a svobodná lidská komunita musí překonat naši touhu po bezpečnosti a averzi k riziku. Láska musí být naším cílem a musí skončit v životě.\nCoronavirus ukazuje pokrytectví Autonomních vozidel, bezohlednost, nedostatek odvahy, etiku…Jak váží investoři softwaru dopad koronaviru?ChainUP, CoinTube a CoinTelegraph China nabízejí vhled do blockchainu uprostřed COVID-19Křesťané a Coronavirus: Jistota v nejistotěPřevládne smutek, protože se šíří koronaviry: Potheadovy pocity jdou na jih


RIDING TRIBE dámské rukavice na moto, skútr i čtyřkolku růžové | SKUTR.EU\nRiding Tribe dámské rukavice na skútr, čtyřkolku, motorku, crossku růžové\nRIDING TRIBE dámské rukavice na moto, skútr i čtyřkolku růžové RIDING TRIBE jsou lehké a prodyšné rukavice s chrániči vhodné pro jízdu na skútru, mo... celý popis\nRIDING TRIBE jsou lehké a prodyšné rukavice s chrániči vhodné pro jízdu na skútru, motocyklu i čtyřkolce. Protiskluzová vrstva na dlani zajišťuje potřebný kontakt ruky s řidítkem. Chrániče kloubů a prstních článků poskytují ochranu proti odletujícím kamínkům i při případném pádu. Stahovací páska na suchý zip okolo zápěstí umožňuje pevné uchycení rukavice na ruce. Na palci i ukazováčku je TOUCH vrstva umožňující ovládat dotykový telefon bez sundání rukavic.\nlehké, prodyšné, dostatečně pevné a komfortní rukavice\nchrániče dlaně a prstních článků\nTOUCH vrstva umožňuje ovládat dotykový telefon bez sundání rukavic\npevné uchycení okolo zápěstí\nSprávnou velikost snadno určíte změřením šířky dlaně (tabulka velikostí je na přiloženém obrázku. V případě hraničních hodnot doporučujeme vzít spíše větší velikost.\nPokladnička BMW Závodník


www.fcdl.cz - Muži - ZBÝŠOV B - DOLNÍ LOUČKY 1:0 (0:0), 18. 10. 2009\nÚvod » Muži » ZBÝŠOV B - DOLNÍ LOUČKY 1:0 (0:0), 18. 10. 2009\nZBÝŠOV B - DOLNÍ LOUČKY 1:0 (0:0), 18. 10. 2009\nSestava: Kamil Válek - Václav Burian, Michal Kroupa (Lukáš Šperlín), Martin Špicl, Martin Plachký - Martin Válek (Jaroslav Válek), Václav Seyfert, Stanislav Halas, Aleš Blažek - Jiří Had (Jan Mašek), Jaroslav Melichar\nŽK: Aleš Blažek\nV neděli, 18. 10. 2009 od 15,00 hod., sehráli naši muži další mistrovské utkání na hřišti druhého týmu soutěže – reservy týmu Baník Zbýšov. Věděli jsme, že nás čeká velmi obtížný boj s technickým a běhavým týmem. Chtěli jsme odehrát dobrý zápas a dovézt domů alespoň jeden bod.\nA začalo se zhurta, hned v 1. minutě jsme zahrávali trestný kop, který jsme rozehráli na krátko a Václav Seyfert pálil těsně nad branku domácího týmu. V 6. minutě si na dlouhý míč zaběhl Jaroslav Melichar, prosadil se přes Zbýšovského obránce a pálil z úhlu, domácí brankář však skvěle konečky prstů kryl. V 8. minutě již začali zlobit domácí a výsledkem byla nepříjemná dalekonosná střela, jenž ale Kamil Válek s přehledem kryl. Ve 14. minutě se na našem malém vápně zjevil po trestném kopu domácí hráč, ale ve 100% příležitosti trestuhodně minul. Ve 32. minutě pálil z velkého vápna domácí útočník, ale Kamil Válek byl opět připraven. Ve 44. minutě jsme zahrávali rohový kop, ten Zbýšovští hráči odvrátili a vymysleli rychlý brejk, který hasil až skvělým vyběhnutím a včasným odkopnutím míče Kamil Válek. Do kabin se šlo tedy za bezbrankového stavu.\nDruhý poločas začal tlakem domácího celku. V 50. minutě vzniknul zlomový okamžik celého utkání. Michal Kroupa prováděl odkop od naší branky, dal na krátko kapitánovi Martinu Špiclovi, jenž již tuto přihrávku nečekal a míč následně nahrál přesně protihráči, který vysunul ještě do lepší pozice dalšímu útočníkovi, který nedal střelou „pod víko“ šanci našemu brankáři – 1:0. V 52. minutě zahrávali domácí rohový kop, před naší brankou vznikl závar, který vyústil v střelu z úhlu, ta se odrazila od tyče naší brankové konstrukce. Od tohoto okamžiku jsme zabrali, začali více běhat a míče si rozehrávat. Vyústěním toho byla šance Jaroslava Melichara, jehož střelu však zblokoval obránce a ta skončila v zámezí. V této době jsme měli herně navrch, ale všechny naše pokusy či rohy likvidoval skvělý domácí gólman. V 68. minutě měl domácí Zbýšov další velkou příležitost, kterou zakončil střelou ze vzdálenosti pokutového kopu nad branku. I nadále jsme se snažili o vyrovnání, ale domácí hráli pozorně a do větších šancí nás nepouštěli. V 80. minutě se Zbýšovu dokonce podařilo ještě jednou skórovat z malého vápna, ale postranní rozhodčí byl pozorný a odmával ofside. Do konce utkání se nám již s výsledkem nepodařilo nic udělat, takže jsme ve Zbýšově zaslouženě na body nedosáhli.\nStřely na branku – 7:3, rohové kopy – 8:4, fauly – 15:12\nSumasumárum: V první půli byl domácí Zbýšov lepším, ale střely ze středních vzdáleností likvidoval s přehledem Kamil Válek. Ve druhé půli Zbýšov po hrubici našeho kapitána dal rozhodující branku utkání a pravdou je, že vyhrát si zasloužil. Ani nám se nedá odepřít snaha, ale dnes jsme si větší příležitosti nedokázali vytvořit. Nedá se nic dělat. Celému týmu se omlouvám za prakticky vlastní branku a pevně věřím, že v Chudčicích budeme úspěšnější.\n(Psycholožka, 23. 10. 2009 20:24)\nVšechny bitvy v životě slouží k tomu, aby nás něčemu naučily - dokonce i ty, které prohráváme! A navíc: byla to chyba, co uvedlo svět do pohybu - nikdy se nebojte dělat chyby. ( Paulo Coelho )\n(Václav Seyfert st., 22. 10. 2009 22:10)\nTo snad ani není možné, jaké nechutnosti a ubohosti se objevují v diskuzi na stránkách informujících o činnosti venkovského fotbalového klubu ve III.třídě. Zřejmě je nejvyšší čas, aby komentáře začal někdo redigovat a všechny urážlivé či dokonce xenofobní příspěvky hned vyhazoval. Asi by také nebylo od věci, kdyby se každý hlásil (celým) skutečným jménem nebo nanejvýš všeobecně známou přezdívkou. A ti, co mají komplex méněcennosti, by si ho měli začít vybíjet na jiných webech, které svou stupiditou budou bližší jejich úrovni.\n(kiko, 22. 10. 2009 20:39)\nHosi co kdyby jsme mu dali placenou funkci manažera týmu aby už s náma nemusel hrát\nMilí pisatelé stupidních příspěvků.\n(Michal Kroupa, 22. 10. 2009 20:34)\nTo jste se zase vytáhli hoši!!!Fakt vám za ty příspěvky děkujem. Nebýt vás jsem namyšlený, že nosem škrábu doma strop.Jasně že tu chybu jsem udělal já a věřte, že jsem za to na sebe pěkně naštvanej..a kdo rád chybuje?A myslíte, že jsem to udělal schválně? Hádejte...rozhodně ne..\nA pro informaci...fotbal je hra o tom,že hraje celý tým a ne jednotlivec a každý který tu chybu někdy udělá..věřte , že ho to vážně hodně mrzí... Jenže do dalšího zápasu je lepší jít s čistou hlavou, než když jde na plac uzel nervů..dobrý je vidět i podporu fanoušků, což všichni hodně oceňujeme. O co víc nás mrzí takovéto narážky, které jsou nesportovní a jediné o čem vypovídají, tak o chabé inteligenci pisatelů. Včetně nějakých stupidních narážek na jednotlivé hráče. Většina z nás tu píše slušně , bez sprostých urážek a věřte , že víc si vážíme věcných připomínek a nemusí to být jen ódy plné chvály...než obhroublých a blbých sprostot. Ty si můžete nechat na jiné weby ...je plno takových s fůrami hnoje. Zkuste navštěvovat tyhle..najdete tam jistě spoustu spřízněných duší!!!\nJo a kdyby jste to nevěděli, tak vám povím tajemství, kdyby nebylo Martina a jemu podobných zapálených nadšenců, kdepak by byl fotbal v Loučkách. Věřte já zažil zápasy, který bych si rád ani nepamatoval!!!\nMarťo kašli na ně na hnojaře..\n(rom+černoch+asiat, 22. 10. 2009 18:51)\nchyby dela kazdej a kazdej se z nich uci, ukazte me cloveka, kterej nikdy nechyboval. souhlasim s fanouškem a panem seyfertem (asi jediny inteligentni lide prispivajici do teto rubriky), v kazdem tymu at je to pralesni liga ci 1, po chybe jednotlivce at uz znamena gol ci nikoliv, TYM se snazi tuto chybu napravit, zabojovat za neho, od toho je na hristi prece 11 hracu. Vidim ze se mosovi moc nepovedlo predsezoni predsevzeti, ze tym TYM bude slozen jen z vybornych lidi at uz fotbalove tak i povahove. Držím palce do dalších kol at se dari na hristi i mimo nej a nakonec si nemuzu odpustit dat radu do zivota, tem vratum co asi nikdy nevytahli a ani nevytahnou paty z hospody z loucek(nebo okoli): kdyby si vytahl paty z diry kde bydlis, tak bys zjistil, že v teto zemi zije spousty romu cernochu asiatu a spousty lidi, kteri maji tmavsi plet nez cesi, a bude to jen stagnovat(zvysovat-asi nevis?) tak si zvykej jelikoz s tim nic neudelas a samozrejme je hodne smutne, ze se v dnesni dobe najde jeste takovy primitiv. loucky ole\n(Vrata, 22. 10. 2009 17:45)\nTed ti dám jednu radu kterou si zapamatuj.Tahle země není pro barevný.\nvykuřte mi prdel xD\n(ivánek-negrinho, 22. 10. 2009 6:56)\nmáca forever :o* v sobotu přejedeme chudčice , ju?:)\nAsi by to chtělo soudnost\n(tichý fanoušek, 21. 10. 2009 18:17)\nHmmm, tak já taky něco napíšu. Já tedy chodím na každej zápas taky a pravdou je, že "chyby", po kterejch padly banány tam byly dvě - Říčany a Zbejšov. Ale taky by to chtělo popsat celou pravdu, ať je to fééér. Na banánu od Říčan se stejně podílel Jara Brabec, kterej dle mýho nepochopitelně míč pouště, to že ho Macek minul, byla taky chyba, ale nejenm jeho. Ještě tam byli další dva hráči, který ho mohli zastavit. Chyba ve Zbejšově tam byla taky jednoznačná, pravdou je, že Kulička to dle mýho vůbec neměl kopat nakrátko, potvrzuji taky, že Macek byl již v odběhu pryč. Divný je, že se nemluví o tom, že naši kluci dávají dle mýho hodně málo fíčků, 15 z 11 špílů je mysím málo. To, že tyto chyby stály body je dle mýho jen subjektivní názor škarohlejdů, kteří asi závidí Macovi to, že pro fotbal dejchá a že ho vytáhl z pralesa o soutěž výš. To nezapře nikdo, obětoval tomu tolik soukromí a času a peněz, že si to asi nikdo z nás představit nedokáže. Že je od sponzora ??? Jasan, protože jinak by tady asi žádnej MAMUT nikdy nic nesponzoroval, co by tady taky dělal. Souhlasím s panem Seyfertem, že po chybách by mělo u týmových sportů spíše podpořit, než srážet ještě níž. Na druhou stranu su si jistej, jak Marťase znám, že si z těchto anonymnějch keců nic nedělá, jelikož Ti, kteří kritizují pod cizími niki ponetu nic neumí football možná nikdy nehráli, joooo to se to pak radí a kritizuje. Sranda je, že za poslední metr jsem si myslel, že sem už nikdo nic nenapáše, pak Špiclík udělá kiks a oheň je na stréééše. Macku, hlavu nahoru a vyser se na to, jsou to jenom blbý kecy těch, co asi závidí tu hoknu, co s tím tady máš. Já si tě na rozdíl od tadytěch za to hodně vážím. Loučáci makejte, Chudčáky si dáme\n(petr, 21. 10. 2009 18:06)\njesli jsi hral nekdy fotbal,tak to se stava i tem nejlesim a prestan blbe kecat,chytraku.\nnabídka ze Zbýšova\n(Jindra, 21. 10. 2009 18:02)\nzajimalo by me kolik zrovna vas stoji prohrany zapas. vetsinu hracu to stoji asi 8 hodin tydne. jinak martas ve zbysove by sme te taky vzali.\n(řepka, 21. 10. 2009 17:08)\nJenže Martin ty chyby dělá a nás to stojí body.A nejhorší je,že se z nich nepoučil,protože ty hrubky co dělá on,jsou furt stejný.Ale možná na to hrát bez takových kiksů prostě nemá.Na fotbaly chodím pravidelně,ale nepamatuju,že by jeden hráč během sezony udělal tolik minel\n(Filda, 21. 10. 2009 5:43)\nPosílám pozdrav pro kamaráda a pro pana fotbalistu Martina. Pořád platí, že u nás v Ketkovicích tě bereme všema deseti. A platí to teď ještě víc, když je pět borců ze základu dlouhodobě marod. Každý soudný člověk, který někdy hrál fotbal ví, že fotbal je i o chybách. A kdyby Martin a třeba i někdo jiný nedělal chyby, hrál by nejspíš první ligu a vy byste se zase chodili dívat na někoho, kdo ty chyby dělá. Marťo, hlavu vzhůru a nenech se otrávit kecama rádoby fotbalistů s pivem v ruce!\n(perla, 20. 10. 2009 22:52)\nÚplně běžná chyba na jakékoliv úrovni. Podobnou udělal dneska Alkmaar. Ale asi tady jde spíš o osobní problém, pač každej rozumnej člověk musí uznat, že zápas neprohrál MaŠ, ale celej náš tým, co se nedostal do žádné šance.\n(Honzík, 20. 10. 2009 22:21)\nano je to kritika hrace. Neni ale od veci, nestalo se to poprvni, aby se porad jen mlcelo a to jen proto, ze je nekdo za dobre s trenerem a nebo ze je od sponzora. Pokud si dobre vzpominam, hraval kdysi vpredu a daval i goly, tak at tam jde kdyz musi hrat a uvidime. Minimalne nas to nebude stat body kdyz neco pokazi coz se na stoperu rict neda, tam uz to za neho nikdo nenapravi.\n(Václav Seyfert st., 20. 10. 2009 16:51)\nPánové, nepřeháníte to s tou kritikou ? Chybu udělá každý, třeba i nejen jednou, a v takové chvíli potřebuje především povzbudit a podržet - Vaše poloanonymní kydání hnoje ani jemu, ani loučskému fotbalu moc nepomůže. Viděl jsem víc než deset letošních zápasů a v nich řadu horších hráčů než je ten, jemuž tady nemůžete přijít na jméno...\n(Jirka, 20. 10. 2009 12:32)\nProstě jsou s trenérem dobří kamarádi tak hraje jinak by si asi tuknul tak max s deckam v pripravce to je můj názor na věc\nnic mi do toho neni ale,\n(Jindra, 19. 10. 2009 20:31)\nto Milan a ostatni: jak se vedou takove statistiky? boduje se kazda spatna prihravka nebo jenom ty z kterych padaji goly, co takhle zavest jeste statistiku nejvetsiho spalovace sanci nebo nejlepsiho tyckare? jinak treninky jsou v utery a v patek, tak se pridte ukazat, hraci co nikdy nekazi jsou vzdycky vitani.\n(Milan, 19. 10. 2009 18:48)\nNejhorsi na tom je, ze to neni poprvni, on nekolikkrat za rok udela hrubku pri zapase.\nSkoda, ze tady nevedou statistiku hrubek, tam by urcite vedl.\n(rakos, 19. 10. 2009 17:00)\nNechapu jak někdo kdo neuhraje zakladní bálono, muže hrát v základní sestavě to snad jedině že je trenerúj kouzelník(cítíš ten můj prst v prdeli ale já mám ruce tady)\n(Honzík, 18. 10. 2009 21:04)\nUž si nehrej na fotbalistu a radši to odkopni do prdele


VKZ v pedagogické praxi temp\nProjekt "Výchova ke zdraví v pedagogické praxi" byl podpořen z Evropského sociálního fondu Operačního programu vzdělávání pro konkurenceschopnost – program pro další vzdělávání pedagogických pracovníků.\nProjekt v Pardubickém kraji realizovalo Centrum celoživotního vzdělávání Jezerka, o.p.s. v období od 1. 3. 2012 - 28. 2. 2015. V rámci udržitelnosti projektu jsou semináře pro pedagogy nabízeny i nadále.\nVšechny akce jsou akreditovány MŚMT.\nPro ZŠ 1.st\nPro ZŠ 2.st\nCílem projektu bylo zvýšit odborné kompetence učitelů v oblasti výchovy ke zdravému životnímu stylu a při vzdělávání žáků v předcházení onemocnění i rizikového chování.\nVýchodiskem pro tvorbu projektu byla školní kurikulární reforma a její realizace v každodenní praxi pedagogů. Při tvorbě koncepce projektu se vycházelo z potřeb vyplývajících z dotazníkového šetření Krajské hygienické stanice Pardubického kraje uskutečněného mezi školami Pardubického kraje v r. 2011. Prostřednictvím vzdělávacích seminářů byly učitelům všech stupňů vzdělávání (MŠ, ZŠ, SŠ) nabídnuty tematicky řazené semináře pod oboustrannou garancí zdravotnických i pedagogických pracovníků.\nVýstupem projektu je realizace vzdělávacích seminářů, řada metodických materiálů, didaktických pomůcek a dvou interaktivních programů pro elektronické školní tabule typu Smartboard.\nSemináře jsou nadále nabízeny v rámci udržitelnosti projektu, a to prostřednictvím realizátora projektu - Centra celoživotního vzdělávání Jezerka (www.ccvj.cz ).\nNabídka témat - pdf.\nPrezentace projektu (výběr témat) - ppt/pdf.


Oceněný projekt Mgr. Laslopové | Základní škola Sokolov, Švabinského 1702\nÚvod > Škola > Aktuality > Oceněný projekt Mgr. Laslopové\nOceněný projekt Mgr. Laslopové\nProjekt Mgr. Ivany Laslopové, která je učitelkou chemie, fyziky a praktických činností na Základní škole Švabinského, získal nejvyšší ocenění v soutěži s názvem „Učme chemii atraktivně!“. Ivana Laslopová se snaží zajímavými formami ukázat dětem v předškolním věku a žákům prvního stupně, že z předmětu chemie nemusejí mít obavy a že může být dokonce zábavný.\nK významnému ocenění Ivaně Laslopové blahopřáli starostka Renata Oulehlová, místostarosta Ladislav Sedláček, vedoucí odboru finančního a školství Barbora Bardonová s ředitelkou školy Lenkou Černou. Poděkovali jí za práci ve škole i za reprezentaci města. Ivana Laslopová působí na ZŠ Švabinského už deset let a její hodiny chemie, ale rovněž dalších předmětů, které tu vyučuje, jsou vysoce hodnoceny. Věnuje se i projektům mimo školní osnovy a na dva dokonce získala granty Nadace Orlen – Unipetrol. V roce 2018 její práci město ocenilo plaketou J. A. Komenského.\nSoutěž „Učme chemii atraktivně!“ vyhlašuje Svaz chemického průmyslu ČR ve spolupráci se svou platformou Chemie pomáhá a iniciativou celosvětového chemického průmyslu v oblasti zdraví, bezpečnosti a životního prostředí Responsible Care. Cílem soutěže je zvýšit zájem o studium chemie vycházejíce z předpokladu, že tento zájem může být významně podpořen atraktivitou výuky a kvalitou učitelů již od základní školy.\nPublikováno: 8. 10. 2021 8:06\nMistrovství ČR v… Publikováno: 8. 10. 2021 8:22 Zpět na přehled Distanční výuka… Publikováno: 6. 10. 2021 10:49


Junioři úspěšně ukončili kurz – Salesiánské středisko mládeže\nJunioři úspěšně ukončili kurz\nBýt Juniorem, to není jen tak. Aby člověk získal osvědčení o absolvování animátorského vzdělávacího kurzu Junior, který pořádá Salesiánské středisko mládeže v Českých Budějovicích, musí ledacos prokázat a dokázat – ať už odvahu se vůbec přihlásit a přijet na první a všechny následující přípravné víkendy, tak i zodpovědnost, vytrvalost, píli, vědomosti a v neposlední řadě nadšení. Že je v dnešním světě o takové lidi nouze? O právě uplynulém víkendu na Komunitním centru Máj v Českých Budějovicích jsme se mohli přesvědčit o tom, že mezi námi stále takoví jsou!\nPrávě tento víkend (17. – 19. 2. 2017) totiž proběhl závěrečný díl již čtvrtého běhu animátorského vzdělávacího kurzu Junior. Na dvě desítky mladých lidí mezi 15 a 18 lety se sešly, aby si vyslechly mimo jiné přednášky na téma etika či duchovní rozměr táborových vedoucích, opět se blíže seznámily s možnostmi, které nabízí Komunitní centrum a především aby obhájily své závěrečné práce, které vypracovávaly v průběhu posledního měsíce na jedno z témat úzce spojeným s reálnou prací táborového vedoucího – např. zpracování etapové hry, harmonogramu a dramaturgie jednoho dne na táboře, duchovního programu či pojednání o práci s „problémovými“ dětmi. Nutno říct, že většina prací přinesla velmi vyzrálé pohledy na dané problematiky a poměrně hodně originálních nápadů. Proto jsme s radostí mohli sledovat, jak v neděli dopoledne po mši svaté získalo z rukou ředitele Salesiánského střediska Tomáše Rádla celkem 23 mladých a nadějných lidí osvědčení o absolvování kurzu Junior.\nTímto ovšem nic nekončí, naopak – všichni úspěšní absolventi jsou již součástí některého z týmů, které pilně pracují na přípravě letních táborů – chaloupek, a tak se s nimi v létě potká možná i Vaše dítě :-)\nNa závěr bych rád jménem celého přípravného týmu poděkoval řediteli SaSM Tomáši Rádlovi za provázení a podporu po celou dobu trvání tohoto rok a půl dlouhého kurzu, správcům objektů ŠVS Kvilda, Komunitnímu centru Máj a táborové základně Tampír, které jsme s Juniory navštívili a v neposlední řadě všem účastníkům, kteří do kurzu zasáhli a chtějí dál nést odkaz chaloupkového díla v Českých Budějovicích…


Socialistická mentalita. Všichni ti „elfové“ ve skutečnosti jen dělají bordel. Naše nová kniha v některých kruzích vyvolá hysterii, obává se Markéta Šichtařová | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Rozhovory » Socialistická mentalita. Všichni ti „elfové“ ve skutečnosti jen dělají bordel. Naše nová kniha v některých kruzích vyvolá hysterii, obává se Markéta Šichtařová\nROZHOVOR Velký knižní čtvrtek je slavnostní premiérou nejočekávanějších titulů podzimní sezóny. A mezi ně se zařadila i novinka autorského dua ekonomů Markéta Šichtařová – Vladimír Pikora. Dvojice, která za předcházející knihy získala řadu literárních cen, představila divákům knihu „S androidkou v posteli“. Na dost nezvyklý název a to, co se pod ním v knize skrývá, jsme se zeptali ženské části autorského tandemu, Markéty Šichtařové.\nVaše kniha se jmenuje „S androidkou v posteli“. V anotaci k ní jsem si přečetl, že se zabývá dnešním technologickým pokrokem a jeho vlivem na ekonomiku a lidský život. Pořád si ale nedovedu představit, že by lidé chodili s androidkou do postele…\n(Smích) Tak možná až si tu knihu přečtete… je tam jedna kapitola, která pojednává o tom, že v současném přetechnizovaném světě k sobě lidé mají stále dále a nahrazují si osobní kontakt tím, že se více obracejí k technice, třeba ke svým mobilům. A už se objevují náznaky, že by místo partnerů začali vyhledávat androidy.\nDokonce už tady jsou hodinové hotely, kde vám nabízejí služby od androidů. Takže my si z toho děláme legraci, kam ten svět spěje. Že na jednu stranu je to díky technologiím lepší místo k životu, ale na druhou stranu se to zhoršuje, když ta technologie lidi nepřibližuje, ale naopak oddaluje.\nhlasovalo: 17420 lidí\nKdyž si ještě vezmu ten text, který o vaší knize napsali organizátoři Velkého knižního čtvrtku, tak se tam píše, „nic vlastně není tak zlé, jak se to na začátku může jevit“. A když si vezmu, že Markéta Šichtařová má v některých kruzích pověst šiřitele zkázy a apokalypsy, který neustále straší krizemi a recesemi, tak je to velmi zvláštní. Je tedy vyznění té knihy spíše optimistické a nadějné, nebo naopak pesimistické a depresivní?\nPro mě je optimistické. Ale je pravda, že kruhy, které zmiňujete, ji asi zase budou brát fatálně. Protože se tam bavíme bez obalu o věcech, které nerady slyší. Třeba tam pojmenováváme věci týkající se médií a toho, jak některé servery jsou ostrakizované a označované za dezinformační a podobně, a my tam tvrdíme, že toto není správný přístup.\nTakže si myslím, že to v některých kruzích vyvolá hysterii, protože tam říkáme věci, které v mainstreamu rozhodně nejsou populární.\nMohli bychom to trochu rozvést?\nDělají to tak, že věci, které se jim líbí, označují jako „pravdivé“. A věci, které se jim nelíbí, označují za „lži“ anebo „fake news“.\nNebo i jiná slova. Vy jste zmínil slova jako „krize“ a „apokalypsa“, kvůli kterým mi vyčítají, že straším. Mně strašně dlouho trvalo pochopit, proč někteří lidé mají z některých slov, typicky třeba „recese“, takovou hrůzu.\nA oni jí skutečně mají, pořád. Třeba nyní v Německu už ta recese přišla. Recese, tak jak je ekonomy definovaná. Ovšem v politických kruzích se o recesi nemluví, ale hledají se nějaká jiná slova, která by to zaobalila, aby se to slovo nemuselo vyslovit.\nA já jsem pořád koumala, proč to slovo je těm lidem tolik proti srsti. Vždyť je to normální ekonomický pojem, tak proč se ho tak bojí? A dokonce do té míry, že už se označují za fake news slova o hospodářském cyklu. Přitom hospodářský cyklus je tu tři sta let, jsou o něm vědecké práce, byl tady dokonce i v době socialismu, i když se o něm moc nemluvilo.\nJak je možné za fake news označit něco tak exaktního, jako jsou čísla ekonomického vývoje?\nTo v knize vysvětlujeme hned v první kapitole. Jak je možné, že se společnost takto „štípla“, že úplně stejný jev je najednou nazýván a pojmenováván úplně jinak než doposud.\nDošli jsme k závěru, že ten hysterický strach z hospodářského poklesu je dán tím, že lidé, byť to možná zní trochu filozoficky, mají strach ze života. Nechtějí čelit jeho výzvám, tak před nimi zavírají oči. Když slyší slovo „pokles“, nebo dokonce „recese“, tak v tom s hrůzou hned vidí to, že je propustí z práce a zhroutí se jim život.\nA ti politici to vidí a nechtějí si ty lidi naštvat tím, že je budou strašit. Tak o tom prostě nebudeme mluvit, strčíme hlavu do písku, popřeme to, označíme to za fake news. A budeme všichni happy, protože uvěříme, že když řekneme, že ten jev neexistuje, tak skutečně existovat nebude.\nA to je podle mě ten hlavní důvod, že dnes jsou démonizované i některé vyloženě exaktní a v podstatě matematické jevy, nemluví se o nich, a když se o nich promluví, je to označeno za dezinformaci.\nFake news, dezinformace, to jsou takové šíleně vágní termíny, o kterých nikdo moc neví, co znamenají. Přitom statistiky HDP, to je totálně exaktní záležitost, změřitelná a moc se o ní nedá polemizovat. Prostě když vyrobíte místo deseti výrobků dvanáct, tak vám stoupla výroba o dvacet procent. Jak je možné, že i takto exaktním věcem dneska lidé nevěří?\nTaké by mě to zajímalo, co se s tou společností přihodilo. Mé vysvětlení není úplně příjemné – ta společnost, nebo její část, která se tak chová –, je příliš zhýčkaná. Má se tak dobře, že najednou není schopna čelit ani drobné nepohodě.\nMně to strašně připomíná známý experiment s myšmi pana Calhouna, kdy byly myši zavřeny do akvária, ve kterém měly ty nejlepší možné podmínky k životu a dostatek všeho, a ačkoliv jim vůbec nic nechybělo, nakonec zdegenerovaly, začaly se požírat navzájem a na konci vychcípaly všechny.\nA mně připadá, že v takovém stavu žijeme dneska. Máme se dobře, a proto se hroutíme z každé nepohody. Ať už z toho, že o jedno procento stoupne nezaměstnanost, nebo z toho, že jsou tady nějaké dezinformace z Ruska a ovlivňování voleb a kdesi cosi, tak se z toho pořád ti lidé hroutí.\nMimochodem, právě proto je podle mě na tuto stranu společnost nejvíce překlopena v těch nejbohatších zemích. Asi není náhoda, že Skandinávie tomuto způsobu myšlení čelí více než Rumunsko nebo Bulharsko, ať nechodím z Evropy. Tam, a mimo Evropu taky, se tyto věci neřeší, tam musejí řešit co do pusy, takže je nechávají v klidu nějaké gendery nebo dezinformace.\nJsme na Velkém knižním čtvrtku, bavíme se o vaší knize. Jak moc důležité podle vás je, aby člověk četl, a co by měl číst?\nDůležité je to strašně moc. Protože jedině tím, že si budu sám vyhledávat informace, tedy že budu číst, tak budu schopen čelit právě těm „dezinformacím“. Já totiž to slovo nevnímám tak, jak se dneska používá, jako klacek na odlišné názory. Já ho vnímám v tom smyslu, že dnes je tu prosazována jedna mainstreamová pravda, spíše tedy ideologie. A když nebudeme číst a nebudeme si sami hledat informace, i na alternativních serverech, ale samozřejmě i na těch ostatních, tak v tu chvíli přestaneme být schopni sami odlišit zrno od plev a pak se velmi snadno necháme indoktrinovat. Jediná možnost, jak tomu zabránit, je, že budeme aktivně číst. A myslím si, že čtení je v tomto směru mnohem přínosnější než třeba sledování videí na YouTube, protože v psaném textu se přece jen dá více číst mezi řádky.\nJá se přiznám, že čím méně rozumím tomu současnému vývoji, tím více hledám inspiraci v historii a historických knížkách. Protože historie se opakuje v kruhu, takže pro současné dění lze většinou najít nějakou analogii v historii. A ta nám většinou dá i odpověď na to, jak se ta dnešní situace vyvine a jak si ji vyložit.\nBavili jsme se o nálepkování fake news, a teď o tom, že člověk by měl číst a zjišťovat si informace. Jenže ony ty teorie o fake news a dezinformacích často šíří lidé, kteří působí v takových profesích a sociálních skupinách, že by od nich člověk naopak čekal, že budou sečtělí a budou těch informací mít dostatek. Proč tedy tito lidé podléhají takovým myšlenkovým stereotypům?\nJá si myslím, že je to o něčem, čemu já říkám „socialistická mentalita“. To je něco, co tak úplně nesouvisí se vzděláním nebo se sečtělostí. Je to prostě vnímání světa. Vnímání světa, při kterém ti lidé věří, že je správné, aby si lidé byli rovní, ale také stejní.\nA to je pohled, se kterým já se nemůžu ztotožnit. Prostě lidé jsou různí. A je to správně, že jsou různí, a my to musíme akceptovat. A podle mého pohledu by také každý měl být odměněn podle svých zásluh, přičemž je jasné, že i ty zásluhy budou u různých lidí různé.\nTakže já nesdílím tenhle socialistický pohled na svět. Ale lidé, kteří prosazují, že má být pouze jeden pohled na svět a ten mají všichni respektovat, tak ti velice často právě tu „socialistickou mentalitu“ mají a byli by strašně rádi, kdyby všichni lidé byli stejní.\nA takovým lidem by se třeba líbilo, kdyby díky imigraci vznikla v Evropě nějaká homogenní masa lidí, kteří by byli všichni stejní. A aby se zapomnělo na národní státy, které jsou velmi podstatným zdrojem těch odlišností. Anebo by se jim líbilo, aby tady neexistovalo dělení na mužské a ženské pohlaví. Aby tady vznikl nějaký „fluidní“ a rozplizlý gender, ve kterém už nikdo nebude sám vědět, co je vlastně zač.\nTo všechno jsou vlastně jen různé výhonky té jedné socialistické mentality. A my to bohužel dost často nedokážeme demaskovat, protože my jsme zvyklí chápat socialismus jen v tom majetkovém slova smyslu, jako to bylo u nás před rokem 1989, kdy ten režim byl postaven na majetkové rovnosti, že věci a majetky byly „všech“ a všichni se měli mít stejně. Sice neměli, ale říkalo se, že se stejně mají.\nJenže ona ta rovnost může mít i úplně jiné podoby…\nPřesně to se teď ukazuje, že ta „stejnost“ může mít úplně jiné podoby. Mnoho nejrůznějších podob. Může to být třeba i o environmentalismu, ta „environmentální úzkost“, o které dnes mnozí mluví, i to je vlastně jen výhonek toho socialistického uvažování.\nA myslím si, že právě toto rovnostářské myšlení je odpovědné za to, že mnozí třeba i vzdělaní lidé se dnes rekrutují do těch všemožných skupin nejrůznějších elfů a tak podobně, co chtějí být hlídacími psy internetu, ale ve skutečnosti tu jen dělají hrozný bordel.\nekonomika , rozhovor , Šichtařová


Hotel Lerch, St. Johann im Pongau, Amadé, Rakousko\nMomentálně nemáme v nabídce žádný volný pobyt v hotelu Lerch.\nInformace o hotelu Lerch\nPopis objektu Hotel Lerch\n• rodinný a pohodlný hotel • WIFI v celém hotelu zdarma\nDvoulůžkové pokoje (A2A): jsou vybaveny sprchou, WC, fénem, telefonem, kabel. TV, trezorem, župany pro dospělé k zapůjčení. Balkon.Jednolůžkové pokoje (A1A): vybavení jako A2A, některé s balkonem.Rodinné pokoje (A2B): dvoulůžkové pokoje s palandou, vybavení jako A2A, balkon. Pokoje jsou nekuřácké.\nzdarma: krytý bazén 7.00 - 20.00 h. (11 x 5 m, cca 32 °C) s venkovní částí, parní lázeň, sauna, bylinná parní lázeň, vestavěná vířivka s protiproudem a masážními tryskami. Venkovní vyhřívaný bazén (7.00-20.00 h.). Prostor pro relaxaci, odpočívárna a zimní terasa s přístupem na zahradu.\nsolárium, masáže a kosmetické procedury.\ncca 2,5 km lyžařské středisko St. Johann/Alpendorf Běžecká trasa: cca 700 m\n50 m, zdarma do/z St. Johann/Alpendorf Půjčovna lyží: cca 2,5 km\nHotel Lerch není jediným objektem, do něhož si jezdí turisté zalyžovat do Rakouska a aktivně odpočívat do Alp. Ubytování ve středisku St. Johann im Pongau nabízejí i další, neméně atraktivní objekty. Aktuálně si s námi můžete bydlet a užít si lyžování v Amadé i v následujících objektech zimního lyžařského střediska St. Johann im Pongau: Bacher.


V úterý 28.9.2021 MŠ uzavřena- Den české státnosti\n13.03.2020OPATŘENÍ PROTI KORONAVIRU. POKYNY MML Vážení rodiče, informace o opatření proti koronaviru a pokyny vydané Magistrátem města Liberec najdete v sekci "O Sedmikrásce- dokumenty ke stažení ".více informací »\n12.03.2020COVID-19 COVID- 19 a návrat z dovolené Vážení rodiče, pokud navštívíte během jarních prázdnin některou z rizikových oblastí s výskytem koronaviru, dbejte prosím pokynů Krajské správy libereckého kraje. Buďme k sobě ohleduplní . Ilona Soukupová, ředitelka školyvíce informací »\n20.07.2015KDO JSME Dvoutřídní mateřská škola má charakter rodinné vily s kapacitou 50 dětí. Náš školní vzdělávací program nese název " SKLÁDANKOU SEDMIKRÁSKY POZNÁVÁME SVĚT".Dále škola nabízí pravidelné návštěvy solné jeskyně, prp budoucí prvňáčky rozšířené činnosti ...více informací »


Jaký druh grafických karet kupujete? - Strana 3\nZobrazené výsledky: 31 až 45 z 79\n22-10-2007, 17:04 #31\npo legracich s ovladacema na starou X850XT uz na ATI taky nemam naladu... ani ty ovladace na ATI Remote nefunguji poradne. grafiky ATI pod linuxem... pche...\ndefakto kupuji vetsinou mainstream, s tim,ze mi karta "musi" vydrzet alespon ten rok v PC, stare karty si schovavam,neprodavam ...Dalsi uchazec bude nejspis radeon hd3850, pripadne geoforce 8800gt, ale to bude az tak v dubnu, driv nee.\n26-11-2007, 11:55 #33\nPředposlední karta high-eng ATI X1900XT, teď ATI HD3870, kterou nevím jak zařadit, takže těžko říct.\n01-12-2007, 18:56 #34\nted mam v kompu MSI NX 6800 GS ... a chystam se ji vymenit za 8800 GT\n03-12-2007, 09:55 #35\nZatim jsem sel "po tisicich": RivaTNT2, GeForce 6600GT, GeForce7600GS. Tim to asi skonci, protoze GeForce8600GT v testech vzhledem k cene zrovna nezari, takze mozna po dlouhe dobe zvitezi ATI. A 3850 je mainstream, ne? Takze tu je ma odpoved...\n03-12-2007, 10:43 #36\ndříve jsem kupoval mainstream ale teď nejsou peníze tak kupuji Nižší mainstream / vyšší lowend i na takové X1600Pro za 850kč se dá dobře zahrát\n04-12-2007, 09:49 #37\nNikdy nemám tolik peněz najednou abych mohl kupovat Highend, a tak jedu v mainstreamu. A zatím si nestěžuju. Teď jsem se ale po dlouhé čekačce dostal k 8800GT a nevím do jaký kategorie ji zařadit, ale cenově (5300) je to asi mainstream.\n04-12-2007, 11:35 #38\nU mna to zavisi na peniazoch ktore mozem na GK minut ... ale ak mam moznost tak beriem nizsi highend/ vyssi mainstream\n04-12-2007, 20:43 #39\nJá kupuji výběhový highend.\n09-12-2007, 18:18 #40\nKdyž teď koukám na USA Shopy, tak mi zbude i na High\n09-12-2007, 19:03 #41\nJá tak od všeho trochu, problém je v tom, ve kterou dobu. Pokud nepočítam starou 486, tak první grafikou byla integrovaná na chipsetu i810 (grafika Intel 752, pokud se nepletu). Takže jednoznačný low-end už ve své době.\nPoté následovala GeForce 4 Ti4200, skvělá karta, asi nejlepší co jsem kdy měl. To byl vyšší mainstream, ovšem v době koupě už spíše trochu výběhový.\nNyní mám už nějaký ten rok ATi Radeon 9800Pro, typická high-end karta, v době koupě už jen mainstream a dnes ji předhoní leckterá low-end karta. Výkon fajn, ale ovladače ATi se mi fakt nelíbí.\nPokud budu upgradovat, tak to vidím na GeForce 8800GT a doufám, že v době, kdy to bude stále ještě mainstream :-) Důvod je jednoduchý, dostanu-li kartu se stejným nebo víceméně podobným poměrem cena/výkon od NVIDIE i ATi, tak si raději vyberu NVIDII, ke které mám větší sympatie. Bude-li mít však ATi ten poměr lepší, vezmu si ATinu. Takový Radeon HD3850/3870 by rovněž nebyl k zahození.\n09-12-2007, 20:15 #42\nja toho zatím moc neviděl ale stará grafika byla tuším geforce 2, a ted tu jedu na integrovaným řešení od atiny x1250, a hodlám koupit radeon 3870 nebo geforce 8800gt. Ale jak říkám když jsem pročítal ty odpovědi a očka mi sklouzli na konec, tak nebylo co řešit :-) jak už tu někdo říkal KOH-I-NOOR FOREVER\n09-01-2008, 23:45 #43\nZatím jsem vystřídal 4 NVidi, GeForce 256,MX 400,FX 5600 a do teď mám 6600GT od Leadteku,nic moc,ale dá se s tím vydržet. Brousím si zuby na 8800GT,ale rodina je proti tak uvidíme.\n10-01-2008, 16:01 #44\nvzdy HighEnd alespon na 18 mesicu! ted mam 8800GT, tak doufam, ze ta bude alespon na 24 mesicu\n04-02-2008, 11:43 #45\nDocela zalezi na situaci, docela dlouho sedim za tim a studuju koukam na provedeni chovani v testech v praxi atp az pak po necem skocim a je mi absolutne ukradena cena


ŽENA-IN - Když vám špatně spraví zuby, problém se objeví později\nKdyž vám špatně spraví zuby, problém se objeví později\nPéče o zuby nás provází celý život. Někdo si s nimi „užívá“ více, jiný méně. Bohužel je někdy problém se zuby díky tomu, že váš zubař odvedl nekvalitní práci. Svůj příběh nám napsala Věra, a my jej rádi uveřejníme - také proto, že díky nám dostala tip na Erpet Medical Centrum a lékaře, který ji nyní ošetřuje, si nemůže vynachválit. Pokud si přečtete její příběh, uvidíte, opravdu si se svými zuby užila.\nJako dítě jsem se nikdy nebála zubaře. Nastalo to cca v 17 letech, kdy jsem prodělala resekci a pak následoval zánět okostice, tudíž druhá resekce... V tu dobu jsem chodila na školu, tak jsem měla školní zubařku, která v ordinaci věčně nebyla, takže mě ošetřoval, kdo byl po ruce, musím podotknout, že to je již 21 let. Ošetření na pohotovosti raději pomlčím... Do dnešního dne to je má noční můra.\nVše se asi po 3 měsících vyřešilo a já měla opět zuby jak ze žurnálu.\nPosléze jsem po prvním dítěti prodělala chemoterapie a nastal opět zubní kolotoč.\nJe fakt, že mě paní doktorka na onkologii od začátku upozorňovala, že to s největší pravděpodobností odnesou i zuby, a měla pravdu. Nicméně jsem si říkala, že pokud se vyléčím po onkologické stránce, přijít o zuby za to stojí. A jsem zdravá jako ryba. \nV té době jsem již měla milou, hodnou a ochotnou paní zubařku, která věděla, že než si sednu na zubařské křeslo, mám strach jako prvnička.  Paní doktorka to se mnou vždy dokonale zvládla, a tak jsem se ve finále dopracovala ke krásné keramické protéze na horní čelisti.\nPaní doktorka měla jedinou chybku... vždy o prázdninách jezdila na celé 2 měsíce na chalupu. A já jsem vždy v její nepřítomnosti měla problém.\nNašla jsem si na doporučení jiného zubaře, staršího pána, prý je perfektní, a opravdu byl, jenže...\nPo několika letech jsem začala mít problémy s přesností protézy, bez zubní nitě jsem se už ani nenajedla. Tak jsem rozhodla problém řešit jinde. Díky tomu jsem se dostala do specializovaného zubního centra v Praze. Je to Erpet Medical Centrum. Po vstupní prohlídce, do které patří i rentgen, panoramatický rentgen atd., jsem při zhodnocení stavu mého chrupu valila oči. Pan doktor mi na snímcích ukázal, jak nekvalitně mám provedenou protézu. Tam, kde mám mít vyplněné zubní kanálky pod protézou, je sice mám, ale jen asi polovinu.\nDivila jsem se, jak je to možné, lékař mi odvětil, že se to v zubních ordinacích, kde vás po odstranění nervů a vyplnění kanálků nepošlou opět na RTG, stává.\nCo mě tedy teď čeká? Předělat celou horní čelist, protože díky nedoplnění kanálků a nepřilnutí protézy k dásni mám všude zánětlivá ložiska,díky kterým neustále trpím záněty po celém těle. Nemám se divit, že jsem stále nemocná, chronická ložiska se záněty mají vliv na celkové zdraví. A přitom stačilo tak málo, udělat rentgen zubů a správně vše zaplnit.\nTeď mám již několik zákroků za sebou, i když prý bude trvat ještě cca rok, než mi pan doktor řekne: „Mějte se fajn, uvidíme se na preventivní kontrole.“ Pravdou je, že ze zubaře mám stres pořád, ale díky přístupu pana doktora Růžičky a bezbolestnosti zákroků to zvládám jen s nechutí, ne s panickou hrůzou.\nNa co si tedy musíme dát pozor, pokud vám lékař ošetřuje zubní kanálky? Poprosili jsme o vyjádření zástupce soukromé zubní kliniky Erpet Medical Centrum, MUDr. Miloslava Kubíčka.\nPokud je na zubu nedobře endodenticky ošetřeném váček, je zubními lékaři velmi často doporučována tzv. resekce, což je odstranění problémové části kořene, samotný tento zákrok problém většinou nevyřeší, a proto je vhodné raději navštívit specializované endodontické pracoviště, kde je možné provést kvalitní reendodontické ošetření, a tím problém efektivně vyřešit.\nDěkujeme za spolupráci MUDR. Miloslavu Kubíčkovi ze soukromé zubní kliniky Erpet Medical Centrum\nzatím mám štěstí\nJsem jedna z těch co měla problémy se zuby podobné.Nikdy jsem se zubaře nebála a pečovala o chrup jak se má.pak se stalo to,že zubní lékařka udělala něco co jsem si nepřála a dokonce jsem to i paní doktorce řekla,přesto to nerespektovala.Dnes až tak nejsem spokojena s jak bych měla být,bohužel nemohu nic dělat,setkávám se od té doby i jinde jen s nepochopením a problémy.\nMám štěstí na zubaře, má malinkou rentgenovou hlavici tak na cca 3 zuby tak si svou práci rovnou kontroluje na monitoru, která mí u zubačského křesla


Výhody saténového povlečení aneb luxus, který si může dovolit opravdu každý | In-bydlení\nToužíte-li po opravdu luxusním spánku se vším všudy, pak byste při cestě za ním neměli podcenit výběr ložního povlečení. Pokud tuto zastávku minete, nebo dokonce záměrně obejdete, nikdy nedojdete k cíli. A abychom vám pátrání po dokonalém materiálu usnadnili, představíme vám tkaninu, které zmíněný luxus evokuje již při prvním letmém pohledu. Satén, vážení. Díky němu se vám bude spát jako v bavlnce a to doslova…\nSaténové povlečení vskutku symbolizuje výjimečnost. Je lesklé, příjemné na dotek a navíc oplývá vynikajícími vlastnostmi, které ho předurčují pro celoroční používání. Ale vše pěkně popořádku…\n„Pravý“ satén je druh tkaniny v atlasové vazbě, pro kterou je typický vysoký lesk na lícní straně, kde dominují osnovní nitě. Vyrábí se převážně z přízí nekonečných vláken (přírodní hedvábí, polyester, polyamid, viskóza) a používá se k výrobě šatů, spodního prádla a podšívkoviny. A samozřejmě i k výrobě ložního prádla, nicméně v jeho případě hovoříme o takzvaném bavlněném saténu, který je mercerovaný. Levnější saténové tkaniny jsou pouze kalandrované.\nProč si pozvat satén do ložnice aneb jaké jsou jeho vlastnosti?\nSaténové povlečení propůjčí interiéru nevšední atmosféru. Luxusní vzhled však není první ani poslední předností a důležitý je především komfort, kterým satén nešetří. Není drsný a přizpůsobí se vám během spánku. Rozhodně se nemusíte bát, že po vás sklouzne a vy budete celou noc odhalení. Struktura moderního saténového povlečení podobným nešvarům zabraňuje.\nMezi důležité vlastnosti patří vynikající termoizolace. V zimě vás povlečení z bavlněného saténu zahřeje, ale v létě naopak zabrání přehřívání. Díky optimální teplotě budete spát mnohem klidněji a probudíte se odpočatí a nabití energií.\nSaténové povlečení je k mání v nepřeberném množství designových variant. Minimalismus, nebo naopak pestrobarevná směsice rozličných tvarů – volba je čistě otázkou vašeho vkusu.\nCo třeba červenobílé saténové povlečení ze 100 % bavlněného saténu – líbí se vám?\nProč se ložní saténové prádlo vyrábí z bavlny?\nBavlna je základem všech běžných materiálů, které se používají k výrobě ložního prádla a to saténové není výjimkou. V případě saténového povlečení hraje velkou roli kvalita bavlny, protože právě ta podmiňuje výše zmíněné vlastnosti. Platí, že satén s příměsí přírodních látek jako je hedvábí, je mnohem dražší než ten s příměsí viskózy a polyesteru. Pokud však nejste přecitlivělí, nemusíte se levnějšího saténu bát. I ten je vysoce kvalitní,praktický a povýší estetickou hodnotu interiéru na vyšší úroveň.\nTip za závěr: Vyberte si své nové povlečení z bavlněného saténu u specialisty. Na www.mujpelisek.cz seženete luxusní ložní povlečení ve všech velikostech za skvělou cenu.\nTags: co je to saténluxusní saténové povlečenípovlečení z bavlněného saténuvlastnosti saténuvýhody saténového povlečení\nNext story Proč si vaše garáž zaslouží nová rolovací vrata?\nPrevious story Daň z nabytí nemovitých věcí 2014 nahradila někdejší daň z převodu nemovitosti. Jakých změn doznala v praxi?


od Richard Plos » ned pro 05, 2010 3:20 am\nTak už je to venku... Létající pevnost byla přísně utajovaným projektem, dozvěděli jsme se o ní až předevčírem s tím, že první má právo uveřejnit informaci americký prodejce. Co říci? Udělejte si místo v garážích! Na našich stránkách už máme fotky také, jakmile budou nové informace, zveřejníme je bez zbytečných odkladů. Model by se měl premiérově objevit na amerických "Nats", čili v srpnu by se měli první majitelé radovat. Zájemci mohou už nyní psát na náš e-mail wingscale@email.cz, cena je zatím odhadována okolo 5000 Kč, ale berte ji jen jako velmi předběžnou.\nod Patlal Matlal » ned pro 05, 2010 8:13 am\nTo není možný, můj životní sen se splnil, já to snad přivolal. Podle mě je to od firmy vynikající tah, protože na světě nemá, a podle mě ani velmi dlouho nebude mít konkurenci.\nod Richard Plos » úte pro 07, 2010 10:44 am\nNa stránkách http://www.wingscale.cz jsou nějaké nové informace. Mimo jiné i boxart nového Meteora!\nod Jarda Trojan » úte led 25, 2011 1:26 pm\nNa Wingscale.cz přibyly fotky nabarvených podestav:\nhttp://www.wingscale.cz/www-webareal-cz ... podsestavy\nod MaPro » pon úno 14, 2011 11:09 pm\nKonečně, pořádný model tohoto legendárního letadla.\nUž nějakej ten rok sbírám odvahu na 1/48 Monogram se všema možnýma i nemožnýma dopňkama.\nNo myslím že eště to chvilku vydržím a koncem roku dobudu svůj Everest.\nJeden rejpavej dotaz. Uvažuje se o otevření prostoru pro záchranný člun? Myslím že by to mohlo působit hodně zajímavě.\nSlavicinsky sikula - modelarska soutez\nRegistrován: pát úno 23, 2007 10:59 pm\nod Mirek glock Říha » sob bře 26, 2011 9:25 am\nahoj nevim jestli jste to zaznamenali ale projekt je minimalne pozastaven ...\nhttp://forum.largescaleplanes.com/index ... 33929&st=0\nod Martin Černý 'Černoch' » sob bře 26, 2011 12:25 pm\nCopak se děje? Došly prašule nebo elán?\nod BraňoHerain » sob bře 26, 2011 6:37 pm\nMartin,to skôr vyzerá na čínsku zlodejinu\nod Martin Jursa » sob bře 26, 2011 8:44 pm\nBraňo píše: Martin,to skôr vyzerá na čínsku zlodejinu\ntoto neni zlodejina, toto je jednoducho OJEB!!!\nod Jarda Trojan » sob bře 26, 2011 10:31 pm\nTaky z toho nejsem nadšenej... bylo by dobré kdyby se k tomu oficiální distributor pro ČR vyjádřil...\nod pufo » ned bře 27, 2011 8:55 am\nNaposledy upravil pufo dne stř zář 07, 2011 9:24 pm, celkově upraveno 1\nod El Thud » ned bře 27, 2011 12:11 pm\nTo je však v rozporu s nově nástálou skutečností... Jsou li formy jeho tak jak to že modely nevyjdou pod labelem WingScale ?\nod R. Plos » pon bře 28, 2011 8:45 am\nbohužel, jak si mohli angličtinou vládnoucí již přečíst z Martinova vyjádření na LSP foru, čínská firma, která připravovala na základě jeho podkladů a instrukcí formy pro B-25 a B-17 našla způsob, jak jej coby patrnera obejít a spojila se s jiným, zatím nespecifikovaným subjektem. V tuto chvíli to tedy znamená, že ani jeden z těchto dvou modelů nespatří světlo světa pod hlavičkou firmy Wingscale... Ještě se snažím od Martina Vrielinka zjistit nějaké podrobnosti a poté budu informovat jak zde, tak na nymburském fóru a stránkách wingscale.cz...\nod Peter DeSnek » pon bře 28, 2011 1:20 pm\nBohuzel, toto je zpusob fungovani Cinskeho ekonomickeho draka.\nA neexistence ochrany dusevniho vlastnictvi ze strany Cinskeho statu.\nod matra » pon bře 28, 2011 5:26 pm\nMám obavu, aby Wingscale tímto neskončila. Příprava musela stát balík


EnviWeb - Ministr Ambrozek jel do práce na kole, centra třinácti měst se uzavřela autům\nMinistr Ambrozek jel do práce na kole, centra třinácti měst se uzavřela autům\nJiž podruhé se v rámci Evropského dne bez aut (EDBA) v České republice uzavřela centra českých a moravských měst automobilům. Letos je to třináct měst – Bohumín, Boskovice, České Budějovice, Hlučín, Hodonín, Chrudim, Karviná, Kroměříž, Letovice, Olomouc, Prostějov, Velké Meziříčí a Vsetín. Pět dalších měst se připojuje k EDBA některými akcemi (Brno, Hradec Králové, Moravská Třebová, Praha a Třebíč). Ministr životního prostředí Libor Ambrozek jel dnes na zasedání vlády vlakem a na kole. Věří, že v příštím roce se k němu přidají i další vládní kolegové Hromadná městská doprava zdarma je dnes v Hodoníně, Chrudimi, Karviné, Kroměříži, v Třebíči a ve Velkém Meziříčí. V Praze si občané mohou vyzvednou jízdenku zdarma v místech k tomu určených. Na téma letošního roku „Dostupnost pro všechny“ (tedy město dostupné občanům s fyzickým postižením, pro staré, méně pohyblivé občany, pro rodiny s dětmi atd.), se zaměřila většina měst. V Boskovicích si připravili „Den bez aut = Den plný her“ – pro žáky 5. a 6. tříd ZŠ a dále dětí ze stacionářů Betany a Emanuel. V Českých Budějovicích občanské sdružení Kontakt bB pořádalo akci „ Svezte se na vozíčku“- tělesně postižení spoluobčané poskytli ukázky mobility na invalidním vozíku, sjezdy z chodníků, možnost vyzkoušet podstatný rozdíl třech invalidních vozíků. Zajímavé bylo také povídání o canisterapii a o lidech, kteří prostřednictvím speciálně cvičených psů pomáhají jiným lidem zlepšovat psychický stav a vrací chuť do života. Každou celou hodinu jel městem nízkopodlažní autobus. Na poslední jízdu byli pozváni radní města spolu s invalidními občany. V Chrudimi si za spoluúčasti členů České abilympijské společnosti (tělesně postižení) řidiči mohli vyzkoušet si v uzavřeném jízdním pruhu jízdu na invalidním vozíku. V Městském parku probíhá celý den akce „Spolu bez bariér“ – integrace zdravých a tělesně postižených dětí. Také v Kroměříži probíhá tento den akce „Setkání bez barier“ (13:00 – 15:00). Olomouc - Dostupnost pro všechny aneb Pevnost Cup Olomouc 2003“ - Ve spolupráci s MMOL a s NNO probíhá další kolo soutěže smíšených družstev zdravotně postižených a zdravých (PEVNOST-CUP OLOMOUC 2003), do soutěží by měli zasáhnout i zástupci Rady města Olomouce. V Prostějově proběhla běžecká soutěž pro žáky ZŠ a pro handicapované děti, závod zahájili členové vedení města V Evropě se letos zatím k Evropskému dni bez aut přihlásilo 1031, přes 450 měst EDBA podporuje. Konečná čísla budeme znát až po závěrečném sčítání.


Prodej chaty, Dobrčice | Vitio.cz\nDomy chaty Skršín\nProdej chaty, Dobrčice\nProdej chaty, Dobrčice, 36 m2\nTato nemovitost již od 4 269 Kč měsíčně Získat výhodnou hypotéku!\nExkluzivní partneři v Skršíně\nNemovitosti SEVER vám zprostředkují prodej zahrady s chatou v osobním vlastnictví, Dobrčice u Skršína, okr. Most. Rovný pozemek, o výměře 388 m2, je celý oplocený s přístupovou cestou z pozemní asfaltové komunikace. Na zahradě 370 m2 stojí dřevěný altánek a udírna. Celo podsklepená, patrová, zděná chata prošla rekonstrukcí. Je zde zavedena elektřina, vytápění je řešeno novými krbovými kamny, kohoutek na pitnou vodu je ubrány. Na zahradě je voda užitková. Ve vstupní chodbě je splachovací WC do septiku. V přízemní chaty je obývací pokoj se selským nábytkem v patře ložnice. Před chatou je dřevěná terasa s posezením, z boku kůlna. Cena je včetně veškerého zařízení. V chatě není koupelna, dřez ani sporák. V blízkosti je přírodní koupaliště. Autem do Mostu 15 minut. Chata bude předána během prázdnin. V případě zájmu zajistíme optimální financování našimi poradci.\nNezapomeňte prosím prodejci uvést, že nabídka je z realitního portálu Vitio.cz pod evidenčním kódem VT-2514/3987\nProdej - domy chaty Skršín


##### Seznamovací tipy otázky – Seznamování otázky | Kym Douglas.\nHlavním úkolem dvojice je se připravit na záludné otázky komise.\nCall Us : (6)164 981 357\nPokud upřímně odpovíte na otázky, algoritmus zajistí, že se vám zobrazí pouze takoví. Další otázky na potenciálního partnera by se měly podle nich týkat zacházení s penězi či vztahu k životnímu prostředí, informovala agentura. Pak jste tu správně! Máme pro vás 5 ověřených tipů, díky nimž se seznamovací tipy otázky internetu určitě. Jednoduchá, účinná a zábavná seznamovací hra a zároveň icebreaker. Co youtube Čína seznamovací show uvedeno v Členské smlouvě, upravují tyto podmínky, jež jsou seznamovací tipy otázky Členské smlouvě.\nNikdy jsem – ⭐ Seznamovací tipy otázky 100 ⭐ otázek na challenge 18+ · 4.2. Hledáš zajímavé otázky pro kamarády, nebo pro holku či kluka na seznamce? Nechcete už vymetat večírky nebo se seznamovat se zoufalými kamarády svých přátel? Základní otázka: Kdybyste se mohli setkat s nějakou slavnou. Přejít na Odkazy na stránky s otázkami - 4.1.\nJe Tinder opravdu nejlepší seznamovací aplikace pro nalezení lásky? Když je. Někteří si připravili otázky dopředu, jiní se nechali vést přítomným okamžikem.\nBratislavě. Tipy, rady a články na různá témata okolo speed datingu, seznamování a randění. Praktické tipy pro úspěšné seznámení. Dnes si ukážeme pár tipů, jak pomocí tohoto serveru oživit hodiny angličtiny. Nebrání Vám. 2017 - Speed dating tip. Věřte nebo ne, i Tinder, seznamovací aplikace seznamovací tipy otázky žebříčkům on-line randění, má svá. Základní vzdělávání > Osobnostní a sociální výchova > 6 tipů na ledolamky.\nTipy na. Co třeba pomocí seznamovacích her?\nZdarma seznamka webové stránky tvůrce seznamovacích stránek také doporučují, aby lidé používali.\nNovinky na váš email · Tipy na oázky otázky. Zkuste se řídit našimi tipy a triky, třeba se na vás usměje štěstí a vy svou osudovou lásku brzy. Rady a tipy na seznámení. Jistě vám ale hlavou víří spousta otázek. No a do komentářů mi můžeš napsat, jaké další typy otázek by se ti tu do. Pokud je vaším novoročním předsevzetím nalezení nového partnerského vztahu, seznamovací tipy otázky tipy na 7 otázek, které by vás po jejich zodpovězení mohly k partnerovi.\nSpeed dating tip. Jakou knihu jsi naposledy četl(a), jaký film jsi viděl(a)? Organizujeme seznamovací akce seznamovací tipy otázky nezadané a singles, kdy se v přátelském prostředí setkáte se.\nUpozorněte na sebe svým profilem, naše čtyři základní tipy Vám k tomu. Na otázky odpovídáte pohotově, chytře a fakticky. Ještě před samotným seznamováním se podívejte do zrcadla. Inspirujte se našimi tipy na různé zábavné seznamovací hry, soutěže pro.\nHledáš zajímavé a vtipné otázky pro kamarády? Jakou seznamovací aplikaci používáte nejčastěji? Neexistují hloupé odpovědi, pouze chytré otáokouzlit, doporučujeme nastudovat datování ve francouzské kultuře tipů Jak udělat ten nejlepší první dojem.\nSeznamování přes internet je seznamovací tipy otázky způsobem, jak lidé hledají lásku. O čem si psát - 100 otázek - proklepni kluka ze seznamky 3 696 seznamovací tipy otázky. Musím si říkat o telefon? Máte tyto nebo další otázky? Tipy na seznamovací hry na začátek školního roku (nejen) v mateřské škole.\nA proto připravila soubor patnácti otázek, ze kterých prý stačí vybrat dvě nebo tři a. Přijďte vkusně a čistě oblečení. Proces seznamování se na internetu se dá zjednodušit a zefektivnit.\nZ hlediska pravdivostních hodnot se otázky dělí na smysluplné (vyhovující syntaktickým, sémantickým i pragmatickým. Svět otázek a tipy jak a o čem si kvalitně psát s lidmi. Také si můžete přečíst tipy na zajímavé a vtipné otázky, které jsme pro vás připravili a můžete je. Jak se seznamovat. Přečti si další tipy z kategorie Život v Anglii. Seznamovací agentura Náhoda - články o seznamování a vztazích. Otázky musí být pokládány tak, aby na ně bylo možné odpovědět ano nebo ne.\nZkus tuhle sestavu těch nejlepších failů a nehod! Otázky a tipy, neboli rychlé rande je.\nJe to otázka cviku. Vyzkoušejte pár léty prověřených postupů, které potěší každou holku. Zde najdete odpovědi na nejčastěji kladené otázky. Je to skvělá příležitost, jak poznat různé typy protějšků a utřídit si tak, co od. Rande Motýl: Na konci seznamovací akce zmiňujeme, že pánové mají napsat jsme se vykašlali na seznamy nachystaných otázek a normálně se bavili.\nZuluzil on 20s datování radu\nMalagore on Je radiometrická rande s uhlíkem\nTojazragore on FO online datování\nVzorek politiky seznamování společností Buckhannon wv datování Zac efron datování 2013\nPublikováno. O čem si psát – 100 otázek – proklepni kluka ze seznamky. Další náměty pro navazující diskuzi a tipy do výuky. Seznamování otázky - If you are a middle-aged woman looking to have a good time dating woman half your age, this advertisement is for you. ...\nPřijďte se dozvědět odpovědi na tyto otázky a poznat lépe sami sebe na. Channing. Máme tipy jak zvládnout svůj vztek. Tuhle unikátní bláznivou sbírku otázek prostě musíte s kamarády zkusit! ...\nAni netušíš, co všechno na sebe můžete. My Vám nyní přinášíme takzvané FAQ – nejčastější otázky, které se se Tipy na seznamovací hry na začátek školního roku (nejen) v mateřské škole. Tipy na seznamovací hry na začátek školního roku (nejen) v mateřské škole Sejdeme se na konferenci Aktuální otázky předškolního vzdělávání?\nMazutaxe on Jak dlouho od randění s přítelkyní\nFenrizil on Randění s dívkou o 22 let mladší\nVudolabar on Sňatek neuvedený ep 7 anglický sub\nSeznamovací tipy otázky by se daly použít ještě mnohé další seznamovací tipy otázky, které prostě ženu. Pojďme se společně podívat na chyby, kterých se lidé při seznamování nejčastěji. Obrazně i ve skutečnosti. Zkuste sebe samu vyladit do nejlepší možné 7 let stará seznamka. Jsou to kartičky s otázkami pro začátečníky, kde musí doplnit správné pomocné.\nVše, co potřebujete vědět o Tinderu: výsledky testování, zkušenosti, tipy a rady sekce s nejčastějšími dotazy, kde pravděpodobně najdete odpovědi na vaše otázky. Seznam otázek na rychloseznamku 4.9. Dvacky Otazníku jsou odkazy na články s výběrovými otázkami rozdělené po dvacítkách pro tvé.


Příklad: Kapesné - slovní úloha z matematiky čislo 1672, algebra\nŠkola získala peníze od sponzora. Jednu třetinu použila na nákup počítačů, polovinu ze zbytku na úpravu tělocvičny. Zůstalo jí ještě 4000 eur. Kolik eur věnoval sponzor škole?\nTři sourozenci 3\nTři sourozenci si společně koupili míč. Láďa dál polovinu peněz, Mirka čtvrtinu a zbytek, 20 Kč, doplatil Norbert. Kolik korun stál míč?


Řiďte se pětihodinovým pravidlem a přidejte se k úspěšným - MoeSTAR.CZ\nO podnikatelích se ví, že neztrácí svůj čas. Moc dobře totiž vědí, že to, co udělají nyní, jim v budoucnu zajistí jejich svobodu. Pokud se chcete k úspěšným lidem přidat, je to prosté – dělejte to, co dělají oni. Nemusíte kopírovat celý jejich den, ale řiďte se takzvaným pětihodinovým pravidlem. Co je to za pravidlo a proč se mu říká pětihodinové?\nÚspěšní lidé jsou toho názoru, že člověk nemusí mít velkou televizi, ale má mít naopak velkou knihovnu. A od toho se pětihodinové pravidlo odvíjí. Podnikatelé totiž tráví svůj volný čas tak, že si čtou. To je hlavní rozdíl mezi nimi a mezi neúspěšnými lidmi. Zatímco obyčejní, neúspěšní lidé tráví svůj čas sledováním oblíbeného seriálu, který znají nazpaměť, úspěšní dělají něco zcela jiného, a sice si čtou.\nKnihy či audioknihy, na tom nesejde\nZ nedávného průzkumu vyplývá, že zhruba 86 procent úspěšných respondentů si ve volném čase čte. Zhruba 63 procent úspěšných respondentů naopak poslouchá, ale audioknihy, a to například při jízdě v autě nebo podobně.\nV čem tkví pětihodinové pravidlo?\nMožná si říkáte, že vy nemáte dostatek času na čtení knih. Že máte rodinu, koníčky, přátele, zaměstnání. Je však třeba si uvědomit, že i úspěšní lidé mají práci, mají koníčky i rodinu. Jen zkrátka vědí, že jen díky knihám se mohou neustále sebevzdělávat, což je posouvá mílovými kroky dopředu.\nPětihodinové pravidlo zní, že si každý, ať už je sebevíc zaneprázdněný, najde minimálně hodinu denně na to, aby si četl. A když sečteme hodinu z každého pracovního dne, máme pět hodin, které během týdne věnujeme čtení.\nTímto pravidlem se řídí ti nejúspěšnější lidé na světě, k nimž se řadí Bill Gates, Warren Buffett nebo také Mark Cuban. Pětihodinové pravidlo také dodržují Jack Ma nebo Elon Musk. A věřte tomu nebo ne, i tito lidé mají neustále plné ruce práce, přesto si hodinu na čtení každý den najdou.


Linus: chtít rootovské heslo kvůli běžným věcem je „debilní“ - Root.cz\nRoot.cz » Bezpečnost » Linus: chtít rootovské heslo kvůli běžným věcem je „debilní“\nLinus Torvalds se na Google Plus rozohnil nad špatným přístupem distributorů k otázce bezpečného desktopového prostředí. Takže vás úpěnlivě prosím: pokud máte co dočinění s bezpečností v nějaké distribuci a myslíte si, že moje děti musí zadávat heslo roota pro přístup k bezdrátové síti nebo aby mohly tisknout nebo změnit datum a čas, prosím zastřelte se. Svět bude lepším místem. Finové jdou očividně rovnou k věci a neberou si servítky. Musíme mu ale dát za pravdu. Existuje řada systémových funkcí, které je třeba chránit heslem, ale zadávat jej neustále kvůli každé druhé uživatelské akci, je přehnané.\n29. 2. 2012 12:28\nV KDE4 se dá nastavit automatické připojování k wifi, pak to heslo nechce. Tiskárnu tady nemám. A co se týče datumu, tam to heslo chce a to je dobře. Proč by měly haranti nastavovat systémový datum a čas ? Kdo to po nich má pak opravovat :-).\nPokud není nastavená synchronizace s NTP, tak často je jednou za čas potřeba to manuálně korigovat. Proč by k tomu mělo být třeba zadávat root heslo?\nRoot heslo k wifi je absolutně hovadina, kolikrát se s ntb připojuji někde, kde jsem ještě nebyl (kavárna, ...) a musím tím pádem na veřejnosti zadávat svoje root heslo. Automatické připojení k již známé síti je sice fajn, ale někdy jsem ji tam přidat musel.\nPodle mě by běžný uživatel měl zadávat root/sudo heslo jen při instalaci SW (protože se systémovými soubory manipulovat asi nebude, stejně jako nastavovat grub, pravidla fstab...). Tedy, restriktivnější politika k dispozici být může, ale pro nasazení ve většině případů osobních PC to je jen zbytečná buzerace.\n29. 2. 2012 13:13\n29. 2. 2012 13:51\nHlavně se dá změnou systémového času poměrně dost věcí pokazit. Osobně u změny času to heslo také preferuji. Proč ho chce pro wifi je mi také trochu jasné. Ale že ho chce i pro tisk na tiskárnu je docela zarážející. I když se na to podívám z pohledu útočníka, který se vám vlámal pod uživatelem "patočka" do počítače, nenapadá mě jak bych mohl možnost tisku využít k dalšímu průniku. Leda snad vyplácat vám všechen papír v tiskárně a půlku toneru :-)\n1/ Řeč byla o časovém pásmu, ne o změně času.\n2/ To mi teda opravdu jasné není.\n3/ Protože CUPS. Ta kravina se taky dá nastavit někde přes policykit, ale nefunguje to. Ptát se to přestalo, když jsem se přidat do skupin lp/lpadmin (distro - LMDE).\n29. 2. 2012 20:40\nMam linux-only desktop + notebook asi 7 roku. Uz si nepamatuju, kdy to doladili, ale uz dlouho je to takto:\n- Defaultne user nemuze menit cas, ale staci mu to v Global Policy povolit a uz to jde ..\n- Wifi po mne nikdy zadne heslo roota nechce, jen si kliknu kterou chci (KDE4+NM).\n- Tiskarny jsou trochu problem. Dochazi pri nich k instalaci driveru ci prinejmensi PPD popisu, dale se zrizuji tiskove fronty v OS. Na windows si user taky tiskarnu neprida. Ze zcela stejnych logickych duvodu.\n29. 2. 2012 21:20\nNo vidite, me Ubuntu na booku zada nebo nezada zadani hesla podle toho, na kterou sit se pripojuji. Nejak se nektera hesla ulozila do Seahorse a nektera kdovikam jinam.\n1. 3. 2012 1:19\nJá mám takový pocit, že se tu řeší zadávání root hesla od počítače, ne hesla ke konkrétní WiFi síti...\n1. 3. 2012 2:47\nTohle neni heslo k siti, ale ke keyringu. Taaky otrava zadavat.\n28. 3. 2012 11:13\nJá to mám v Kubuntu vždy, když chci otevít Chrome. Musím zadat heslo do keyringu. Dá se toho nějak zbavit? Je to otravné.\n30. 3. 2012 17:07\nMirek_ (neregistrovaný) 85.162.12.---\nU nás si user tiskárnu normálně přidá a taky to dělá. Záleží na nastavení politiky.Drivery si neinstaluje svoje, stáhnou se automaticky se serveru.\nQueeg 500 (neregistrovaný) ---.150.broadband14.iol.cz\nS tímto mám dlouhodobě celkem problémy,vím, že existují věci jako ssh-askpass, secure keyboard / keyboard grab, obzvlášť u grafických aplikacích se ale často stává, že externí askpass použít neumí a na grab kašlou (nebo ještě jinak, zavolá to askpass a když ten skončí neúspěchem (např. timeout, když u kompu nikdo není), tak to nahodí vlastní podobné okýnko bez grabu - takto se chová např. psi).\nSecure keyboard mě pak taky pěkně štve, zapínání s pomocí myši v xtermu je tak zdlouhavé, až jej člověk často vynechává, a Alt+S v současných verzích rxvt taky nějak nefunguje.\nNetušíte, zda v minulosti proběhla nějaká iniciativa za opatchování xtermu a readline tak, aby šlo secure keyboard zapínat přes ANSI sekvence, nejlépe automaticky při zadávání hesla? Do toho bych i přes některé nevýhody asi šel..\nSnad se dá zvolit jaká práva má user rovnou z GNOME naklikat to jde .. a určitě se to dá upravit pomocí práv k souborům ... kde je problém ...?? Co je nastaveno default?\nNastaveno by default je něco, co výrobce distribuce považuje za rozumné defaultní hodnoty, a to v jakýchsi polkit sračkách, dokumentace stojí za vyližprdel, stejně jako celá implementace policykit/consolekit/packagekit a spol. Celé je to neuvěřitelně zabugované, např. včera mi vypadly pojistky, načež se ten NetworkManager křáp začal z nepochopitelných důvodů ptát na root heslo, patrně v touze nastavit nějakou APIPA adresu na wlan. :-(\n29. 2. 2012 20:48\nMno, je to uz davno, kdy jsem mival Windows, ale tam to casto dopadlo podobne. Proste, kdyz neco nakopne ty definice, je to v loji. Alespon, ze jsem mel XP prof, ty umely refresh instalaci a ta to opravila. A delal jsem to nejmin 2x do roka .. a priste uz radsi komplet reinstall. Ale na to jsem nemel nervy a zahodil to. Od te doby mam klid.\n29. 2. 2012 15:54\nLinus nikdy neřekl "change system time and date"! On jen řekl že měnit TIMEZONE je blbost na kterou nepotřebuju být root a má pravdu. Změnit čas systému je sakra velká věc, kterou si user prostě nesmí dovolit.\nOpravdu, v originále Linus píše, že připojení wi-fi bez hesla už snad funguje a rozčiluje se nad potřebou hesla pro změnu timezone a pro přidání tiskárny.\n29. 2. 2012 20:45\nCtete po sobe ? Pripada mi to jako naprosty blabol tvrdit, ze posunuti casu je strasnejsi vec nez zmena TZ. Oboje rozesere veci kriticky zavisle na case. A myslim, ze vetsina BFU, NTP nemaje/neznaje, mnohem casteji potrebuje soupnout cas o par minut .. nez menit TZ.\n29. 2. 2012 20:56\n1/ Změna timezone pro daného uživatele NIC nerozesere. Můžete si to sám vyzkoušet:\n$ date; TZ=/usr/share/zoneinfo/UTC date\nSt úno 29 20:54:03 CET 2012\nSt úno 29 19:54:03 UTC 2012\n2/ Pokud nějaká distribuce nemá aspoň ntpdate v defaultních initskriptech, tak prosím vás reportujte bug.\n29. 2. 2012 21:18\nMam silne podezreni, ze jak ntpdate, tak ntpd jsem doinstalovaval na Debianu i na Ubuntu a i kdysi na Gentoo. A pak jeste nastavoval nejaky blizsi ntp server, nez ten hovadsky defaultni.


Aktuální nabídka pronájem půdního prostoru Zátor denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem půdního prostoru Zátor než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem půdního prostoru Zátor se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem půdního prostoru Zátor neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem půdního prostoru Zátor právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem půdního prostoru Zátor\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem půdního prostoru Zátor, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující půdní prostory Zátor, a to půdní prostory na prodej Zátor, pronájem půdního prostoru Zátor, dražby půdních prostorů Zátor.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájmy půdních prostorů Zátor nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích půdní prostory Zátor, půdní prostory na prodej Zátor, pronájem půdního prostoru Zátor, dražby půdních prostorů Zátor.\nNehledáte pronájem půdního prostoru Zátor ?\nPokud jste v této kategorii pronájem půdního prostoru Zátor omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem půdního prostoru Zátor\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem půdního prostoru Zátor, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem půdního prostoru Zátor. Určitě lépe naleznete pronájem půdního prostoru Zátor, který hledáte.