He de renovar la pàgina web del meu negoci? - Impulsora Digital\nEn els temps actuals d’acceleració digital impulsada per la pandèmia, ja no n’hi ha prou amb tenir un lloc web, sinó que a vegades es fa necessari renovar la pàgina web del teu negoci per tal que tingui un disseny atractiu i modern, millori el seu posicionament, ajudi als usuaris a trobar solucions a les seves necessitats i/o problemes, així com ofereixi una experiència d’usuari satisfactòria que estimuli als usuaris a emprendre acció.\nQuan les empreses o negocis pensen en renovar la seva pàgina web, solen caure en pensaments com: tardarà molt de temps, serà costós i es necessitaran invertir molts recursos. El cert és que tot dependrà de si es redissenya la web per complet o, si per contra, s’inclou un nou apartat web o només es modifiquen varis elements del lloc web.\nPerò anem a la qüestió essencial. Com saber si la pàgina web del meu negoci s’ha de renovar? Per a conèixer si el teu lloc web necessita un redisseny, hem elaborat una llista d’aspectes fonamentals que ha de complir el teu lloc web i que si no compleix, indiquen que el teu lloc web necessita d’un redisseny web.\n1. No es visualitza de forma correcta en tots els dispositius (no és responsive)\nQue una web no sigui responsive significa que el seu disseny no s’adapta de forma correcta en tots els dispositius (mòbil, tablet, pc…).\nSi quan mires la teva pàgina web des del mòbil o la tablet, has d’ampliar o reduir els texts i imatges per veure’ls bé, has de desplaçar-te d’un cantó a l’altre per poder veure els texts sencers, has de fer molt de scroll (és a dir, baixar molt per veure tota la web), hi ha botons que no es poden clicar, menús que es tallen, etc. Això vol dir que la teva web no està preparada per a ser visualitzada des de qualsevol dispositiu amb el qual estaràs perdent clients.\n2. La teva web tarda 3 o més segons en carregar-se\nSi la teva web tarda molt a carregar-se, tens dos greuges:\nEl primer fa referència als usuaris, és a dir, a les persones que visiten el teu lloc web. La immediatesa de la societat actual fa que cada vegada siguem més impacients. Hi ha estudis que demostren que si una web tarda 3 segons o més en carregar-se (sí, has llegit bé: 3s), un de cada 2 usuaris abandona el lloc web. Per conseqüent, si la teva web tarda molt, estàs perdent clients.\nEl segon té a veure amb els buscadors o motors de cerca. A Google no els hi agrada gens les webs lentes. La velocitat de càrrega d’un lloc web és un dels molts factors que determinen el posicionament web d’una pàgina. De manera que, les webs lentes tenen pitjor posicionament en els buscadors que les webs ràpides.\n3. El llenguatge de programació que utilitza ha quedat obsolet\nMoltes webs antigues estan creades amb llenguatges de programació que han caigut en desús. Això fa que apareguin errors de funcionalitat, lentitud al carregar-se, efectes visuals antiquats; errors que perjudiquen el posicionament de la teva pàgina en el motors de cerca i que donen una mala imatge del teu negoci.\n4. El disseny web està desfasat\nLa pàgina web del teu negoci és la imatge d’aquest en el món digital i, per tant, la reputació del teu negoci. Si la imatge corporativa (logo, paleta de colors i tipografia) i el disseny de la teva pàgina estan allunyats de les pàgines web modernes i de les tendències actuals en disseny web, la teva pàgina segurament requerirà d’un rentat de cara.\n5. Els continguts estàn desactualitzats\nEl contingut d’una web és un dels aspectes més importants alhora d’obtenir visites i conversions. Ha d’estar escrita pensant tant en l’usuari com en el posicionament web.\nLes webs que fa temps que no s’actualitzen solen tenir texts poc optimitzats, és a dir, texts que són o molt llargs o molt curts i que utilitzen una comunicació enfocada a empènyer el producte cap als clients en comptes de centrar-se en satisfer les necessitats i resoldre els problemes d’aquests.\nSigui quin sigui el cas, si els texts de la teva web no se centren en els clients, és necessari que es modifiquin.\n6. L’experiència d’usuari és molt millorable\nL’experiència d’usuari (UX) és un dels aspectes fonamentals per a què el teu lloc web rebi més visites tant de nous clients com dels actuals, així com generi vendes.\nUna UX nefasta és quan els usuaris no saben que han de fer ni on han d’anar per a trobar la informació que cerquen; quan fan més clics per arribar a un apartat web; quan abandonen abans el procés de compra; etc.\nPer conseqüent, si l’experiència d’usuari de la teva web no està ben treballada, notaràs una disminució de les vendes i un increment de les queixes dels usuaris. Aquest és un indicador clar que és el moment de redissenyar la web del teu negoci.\n7. La web ha perdut posicions en els buscadors\nQue una pàgina web estigui ben posicionada és essencial per a obtenir un major nombre de visites. Com més amunt es trobi la teva web en els motors de cerca, guanyarà en visibilitat i en visites de potencials clients.\nSegurament la teva web estava ben posicionada quan es va crear, però, poc a poc, has notat com ha anat baixant posicions en els buscadors i la competència t’ha avançat.\nEl posicionament natural o orgànic de la teva web, és a dir, aquell que no és pagat, no és una cosa que dura per sempre. Els buscadors estan constantment actualitzant els seus algoritmes per a mostrar informació de qualitat i interès per als usuaris. De forma que, el posicionament és un aspecte que cal anar treballant i revisant en el temps.\n8. La web genera poques conversions\nLa raó de ser d’una pàgina web és que els usuaris al visitar-la realitzin una conversió. Això és una acció desitjada, com per exemple: comprar, descarregar-se un arxiu, veure un vídeo, emplenar un formulari web…\nUna web amb una baixa taxa de conversió (CRO – Convertion Rate Optimization) no ens serveix de res. Volem que el major número de persones que visiten el nostre lloc web acabin realitzant una acció desitjada.\nSi la teva web no està optimitzada per a aconseguir aquestes conversions estàs perdent temps, recursos, clients i vendes. Per molt que tinguis visites a la web, si aquestes no es tradueixen en conversions, la pàgina no està acomplint el propòsit per la qual va ser creada i requereix d’un redisseny.\n9. El teu negoci ha canviat o ha crescut i la teva web no ho ha fet\nEls consumidors i els mercats canvien i, per tant, els negocis s’han d’adaptar a les noves circumstàncies si no volen desaparèixer.\nSi els teus objectius i estratègies de negoci ara són uns altres de quan vas començar o simplement aquest ha experimentat un creixement notable i la teva web no està en consonància amb aquests canvis, necessita d’un redisseny web. És fonamental que tant la part digital com física del negoci caminin en la mateixa direcció.\nEn resum, tenir una pàgina web no responsive, lenta, amb un disseny i uns continguts desfasats, no pensada en l’usuari, mal posicionada, etc. genera més pèrdues que beneficis per al teu negoci. Si tens una pàgina mantingues-la actualitzada perquè si no el propòsit per la qual es va crear perd la seva raó de ser.\nA Impulsora Digital redissenyem la pàgina web del teu negoci i la convertim en una de moderna, atractiva, funcional, ràpida i enfocada a resultats. Deixa de perdre clients i comencen a guanyar. Treballem plegats per a fer-ho realitat? Contacta’ns!\nTags:agencia marketingagencia marketing digitalbarcelonadisseny webdisseny web barcelonadisseny web igualadaempresaestrategia digitalestrategia digital empresaestrategia marketing digitaligualadaimpulsa el teu negociimpulsora digitalmarqueting digitalnegocinegoci localpagina webposicionament webredisseny pagina webrenovar pagina webrenovar pagina web negoci\npreviousLead nurturing, l’estratègia digital que impulsarà el teu negoci\nnextImpulsora Digital ja forma part de Comerç Igualada


Benicàssim continua amb el condicionament de les platges\nLes actuacions realitzades inclouen el pintat de la fusta tropical i vestuaris, noves passarel·les accessibles i la substitució de la caseta de salvament i socorrisme a la platja Torre de Sant Vicent\nLes regidories de Platges, Obres i Serveis de l'Ajuntament de Benicàssim estan realitzant una sèrie de millores i condicionament de les platges del municipi. Com explica la regidora responsable, Elena Llobell, “durant els últims mesos s'ha dut a terme diferents treballs per a la seua posada a punt davant l'imminent inici de temporada”.\nEntre les actuacions ja executades es troben el condicionament de l'esplanada de Torre Sant Vicent amb la substitució de fusta per formigó imprés “el que comporta una millora en l'accessibilitat, en la neteja i salubritat així com la reducció en els costos de manteniment”, ha continuat explicant l’edila qui ha visitat recentment els treballs al costat de l'alcaldessa, Susana Marqués.\nEn aquesta mateixa esplanada, en concret en la zona de les dunes, s'ha procedit al pintat de la fusta tropical “i després de la reconfiguració dels parterres hi haurà més zones verdes amb la nova gespa artificial que es col·locarà en les pròximes setmanes”.\nJa en la zona de la platja, i per a millorar l'accessibilitat, s'ha condicionat i repintat el mòdul triple (lavabo, vestuari i dutxa) del punt de platja accessible i s'han col·locat passarel·les noves per a facilitar l'accés a les persones amb mobilitat reduïda.\nLa substitució de la caseta de salvament i socorrisme també s'inclou en el conjunt de millores a la platja Torre de Sant Vicent, a més del condicionament de l'estació de bombament dels llavapeus i el pintat dels tres vestuaris.\nD'altra banda, dins dels serveis de temporada en el litoral de Benicàssim, es comptarà amb set “xiringuitos”, un quiosc-premsa, dos llocs de gelats i llocs d'ombrel·les i hamaques i massatges, entre altres. En concret, la platja Torre de Sant Vicent comptarà amb un “xiringuito”, un quiosc de gelats que ja ha obert les seues portes, un lloc d'ombrel·la i hamaques amb patins i paddle surf; “un conjunt de serveis que complementen l'oferta de la zona amb el Centre d'Interpretació Torre de Sant Vicent, la gimnàstica a la platja que s'activarà al juliol o l'àmplia oferta gastronòmica”, ha afegit Susana Marqués.


Fístula dental: causes i tractament - Adeslas Dental\nFístula dental: causes i tractament\nQuè és una fístula dental?\nUna fístula dental és un petit canal que es forma des de la zona infectada de la dent, que acostuma a coincidir amb l’àpex de l’arrel, fins a la superfície exterior de la geniva. El passatge actua com a dipòsit de pus i, a mesura que s’omple, es forma una petita protuberància en forma de gra a prop de les genives. Quan la protuberància esclata, el pus es drena a la boca.\nLes infeccions dentals es poden produir en qualsevol lloc dins i fora de la cavitat oral.\nCauses d’una fístula\nEntre les causes d’una fístula podem trobar les següents:\nUna càries profunda: Els bacteris que produeixen la càries dentària poden arribar fins a la polpa dental i generar-nos una fístula. Hem de tenir especial cura i una bona higiene bucodental per a evitar-ho. Si detectem en les nostres dents una càries, haurem d’acudir al nostre dentista.\nLa malaltia periodontal: La periodontitis afecta a les nostres genives de manera greu, infectant-les i danyant el teixit tou. Aquesta patologia pot arribar a l’os dentari. A més de causar-nos greus trastorns en la nostra boca, pot ser motiu de causar-nos una fístula.\nEndodòncies mal realitzades o càries mal curades: Si una càries no ha estat degudament tractada i/o la seva extensió ha implicat haver de realitzar-nos una endodòncia prèvia i no s’ha realitzat de manera correcta, els bacteris poden seguir el seu curs i provocar-nos una fístula dental.\nQueixals del judici: els cordals, comunament coneguts com els queixals del judici, són els que erupcionen en l’edat adulta al final de la nostra boca i que pot produir-nos algun problema. Com la seva neteja, per si situació, és una mica complicada, pot produir-nos càries en quedar aliments atrapats en els buits i genives. Això, sumat a si erupcionen o no de la manera correcta (poden quedar impactades) pot arribar a produir-nos una fístula dental.\nFístula en la geniva\nLa fístula en aparèixer es presenta normalment en la geniva, en el cim superior de la dent. Es tracta, com bé indicàvem, d’un embalum amb pus produït per diferents raons. Des d’aquesta fístula surt la pus congregada a través de la infecció de l’os.\nEl propi organisme és l’encarregat de crear aquesta fístula en trobar un agent infecciós, amb l’objectiu que la pus surti a l’exterior mitjançant un forat que es produeix en la geniva per a drenar la pus.\nEntre les solucions, el dentista pot recomanar un tractament amb antibiòtics per a eliminar la infecció però el professional ha de trobar la causa i tractar-la adequadament, perquè els medicaments no seran els únics que puguin resoldre el problema.\nQuan es produeix una infecció dental, generalment hi apareix associada una inflor a dins i al voltant del lloc infectat. Ocasionalment, la pressió que produeix la inflor troba una àrea de debilitat al teixit tou, i crea una via d’escapament des de la infecció fins a l’exterior.\nLa presència d’una fístula no cal que estigui associada al dolor i per això es pot sentir la temptació d’ignorar aquesta fístula dental. Però no convé fer-ho, ja que és un senyal que avisa de la presència d’una infecció oral que necessita tractament.\nPer tant, quan es diagnostica un abscés dental associat amb la fístula dental, primer de tot cal esbrinar d’on ve aquesta infecció per poder decidir quin tractament es tria.\nQuin és el procediment per tractar la fístula?\nL’odontòleg, després d’una revisió radiogràfica, trobarà la font del problema, oferirà una sèrie de protocols terapèutics per alleujar temporalment el dolor, si n’hi hagués, i elaborarà un pla per resoldre el problema dental subjacent. Normalment, cal prescriure un antibiòtic.


Els dialectes del japonès - Tadaima: anime en català, manga, el Japó i més!\n16 ago. 2018, 11:09\nAl fòrum parlem molt sovint de dialectes i és un tema que considero prou interessant i que m’ha dut a pensar que, si en català ens sobta tant les diferències dialectals, al japonès deu ser una passada.\nEl japonès té 47 prefectures i, d’aquesta manera, es comptabilitzen 47 dialectes, un per prefectura. Segur que no és tan exacte, però ens serveix per fer-nos una idea aproximada de la diversitat lingüística del Japó.\nAl Japó es parlen moltíssims dialectes i les causes d’aquesta gran diferenciació dialectal tenen molt veure amb el gran aïllament -tant intern com extern- que va patir el Japó i l’orografia que propicia que moltes zones entre muntanyes hagin quedat històricament aïllades i que la parla s'hagi conservat o evolucionat d'altra manera.\nEls dialectes japonesos es diferencien per l’entonació, la morfologia, el vocabulari i l’ús de partícules. Alguns dialectes, fins i tot, difereixen de la resta en alteracions de l’ordre vocàlic o consonàntic. La gran classificació entre els dialectes japonesos va entre el dialecte de Tokyo (東京式 Tōkyō-shiki) i el de Kyoto-Osaka (京阪式 Keihan-shiki). Entre ells existeixen diferents subdivisions, per exemple, el de Kyoto-Osaka aglutina també el Shikoku o Hokuriku.\nCom passa a totes les llengües del món, els dialectes de les zones dels extrems del territori tenen dialectes més diferenciats: la regió de Tohoku o Kagoshima parlen un dialecte que moltes vegades poden ser ininteligibles per als parlants d’altres regions.\nLes llengües Ryukyuan, que es parlen a Okinawa i a les illes Amami (part de Kagoshima), tenen un dialecte prou diferenciat com per ser considerades llengües diferents del japonès, ja que no només és ininteligible per japonesos d’altres zones, sinó també no és comprensible entre els parlants de diferents llengües Ryukyuan. Però en contra del que diuen els lingüistes, molts consideren aquestes llengües com a part del japonès, en part com a conseqüència de la política del govern japonès que ha declarat aquestes llengües com a dialectes i en prohibeix l’ensenyament a les escoles.\nEls dialectes més diferenciats del japonès és el Kanto-ben, el Kansai-ben, el Tokoku-ben o el Kyushu-ben. El Kanto-ben (関東弁) és el dialecte de Tokyo, en el qual es va inspirar la llengua estàndard. El Kanto-ben es caracteritza per no tenir gaire entonació.\nEl Kansai-ben (関西弁) és el segon major dialecte del Japó, parlat a Osaka i Kyoto i a Honshu i es caracteritza perquè es parla molt ràpidament i amb molta entonació. Es caracteritza perquè canvien la forma negativa -nai per -hen. També tenen paraules pròpies que segur que les haureu sentit a l’anime com okini (おおきに – gràcies), honma (ほんま – de veritat?) i akan (あかん – el “dame” de Kansai).\nEl Tohoku-ben (東北弁) es parla més lentament i generalment canvien la partícula ga per nga. També canvien sovint la k per g (iku passa a igu). L’ore (jo, en forma informal) es converteix en “ora” i les dones també el fan servir. A més, fan servir la partícula “sa” en comptes de les partícules “e” o “ni”\nEl Kyushu-ben és molt difícil d’entendre per a altres japonesos. Es caracteritza perquè, als adjectius, en comptes d’acabar-los en -i els acaben en -ka (samui> samuka)\nDe totes maneres, aquí teniu un vídeo on els podreu escoltar tots. Quin és el que us agrada més?\nLa llengua estàndard\nL’estàndard del japonès està basat en el dialecte de Tokyo i és comunament conegut com a The hyojungo (標準語). És aquest el dialecte que s’ensenya com a estàndard a les escoles des de la seva consolidació al 1886. És la llengua que es fa servir a la tecnologia i als mitjans de comunicació, cosa que propicia que, aquells dialectes amb menys distincions, lentament els vagin perdent en favor de la llengua estàndard.\nPel que fa al llenguatge de signes, el predominant és el Japanese Sign Language (JSL, o Nihon Shuwa/日本手話), que va ser reconegut per la llei al 2011


Lliçons de la Mancomunitat - La Càrrega\nLliçons de la Mancomunitat\ndimarts, 21 de abril de 2015 Pujat per Toni Soler\n(Aquest és un extracte de la xerrada que vaig fer a la biblioteca Marià Vayreda d’Olot el 20 d’abril. Olot va tenir un de les primeres sales de lectura de la xarxa projectada per la Mancomunitat el 1915. Per això ens hi vem trobar per recordar el sentit i el llegat de la institució impulsada i presidida per Prat de la Riba)\nCom en tantes altres coses, Olot va ser de les primeres ciutats catalanes que va tenir biblioteca pública. Aviat farà 100 anys i per això som aquí reunits. Com sabeu, l’any passat vem tenir el tricentenari dels fets de 1714 i entre això i el “procés” no hi va haver temps per gaire cosa més. Això va eclipsar el record dels cent anys de la Mancomunitat de Catalunya, que és una institució cabdal en la nostra història contemporània, i val la pena que, encara amb cert retard, entenguem què va ser. Perquè sense la Mancomunitat no estaríem celebrant els cent anys de la xarxa de biblioteques.\nAmb ulls d’avui, amb una autonomia que veiem estreta i impotent, i amb somnis de sobirania, la Mancomunitat ens pot semblar poca cosa més que un embrió, una modestíssima etapa pròleg del que tenim avui i del que aspirem a tenir demà. I si ens basem en la fredor dels textos administratius, no n’hi ha per més: La Mancomunitat no era altra cosa que un acord entre quatre diputacions provincials per compartir serveis comuns. No suposava autonomia financera, ni cessió de competències de l’Estat (ni una), ni capacitat legislativa, ni reconeixement polític que no fos el de qualsevol administració provincial d’Espanya.\nPerò en política és ben sabut que el nom no fa la cosa; que la cosa sovint no està a l’alçada del nom. I sobretot, que un bon lideratge, una actitud ferma, és més important que el nom i que la cosa. Aquest és el cas de la Mancomunitat de Catalunya, en relació amb el seu impulsor i primer president, Enric Prat de la Riba.\nLa importància de la Mancomunitat és, doncs, en primer terme, simbòlica. I per entendre aquest simbolisme hem de fer una mica de flash-back. Catalunya havia tingut personalitat política i jurídica pràcticament des del segle XI, i de forma ininterrompuda fins al 1714. Durant aquest llarg període de temps, el principat català havia compartit rei amb els aragonesos, i amb els súbdits de Nàpols, i després amb Castella i amb tot l’imperi espanyol. Però mai no va deixar de ser un territori sobirà regit per les Corts i per la seva diputació permanent, també coneguda com a Generalitat. La seva integritat territorial es va mantenir durant segles, deixant apart petites variacions en la frontera amb Aragó, fins al 1659, en què, a conseqüència del tractat dels Pirineus, va cedir a França els comtats de Rosselló i Cerdanya.\nQuan va arribar la derrota de 1714, aquestes dues condicions bàsiques de qualsevol territori sobirà –institucions pròpies i integritat territorial- es va acabar. Catalunya va passar a formar part de la Corona de Castella. (En Sanchez Pinyol sempre diu que el que ve després de la guerra de successió no és Espanya, sinó Castella). I efectivament, les principals ciutats catalanes envien delegats a les Corts de Castella. És tot el que poden fer. Aquí, hi mana un capità general al front d’una administració de predomini militar i nobiliari.\nDurant el segle XVIII, Catalunya accepta, o acata, la nova situació, i durant el segle XIX s’establirà la divisió d’Espanya en províncies. El territori català, doncs, queda esquarterat i sense cap acció política de conjunt. Simultàniament, però, es produeix la Renaixença cultural, la industrialització, la presa de consciència col.lectiva, i a l’últim terç del segle XIX, l’eclosió del catalanisme polític, que reclama sobretot el restabliment de la unitat administrativa de Catalunya en una única diputació que assumeixi noves responsabilitats legislatives i executives.\nEn el tombant del segle XX, la Lliga Regionalista esdevé la força central de la política catalana, tot i que la seva influència en els sectors populars és molt escassa. I les reivindicacions catalanistes conviuen amb l’agitació obrera que pren cada cop més un caire revolucionari i fins i tot violent. Els màxims dirigents de la Lliga, Prat de la Riba i Cambó, intenten de totes les maneres convèncer les Corts espanyoles que concedeixin un estatut d’autonomia a Catalunya, però topen sempre amb una oposició tancada, i a voltes molt agressiva. Només la victòria esclatant de la Solidaritat Catalana (1907) farà que els governants espanyols es plantegin fórmules per apaivagar el moviment català. Així finalment es va aprovar una llei de règim local que previa que les diputacions provincials podrien mancomunar els seus serveis. Dit així sembla molt poca cosa, com quan et diuen que dos o tres municipis veïns compartiran un polesportiu o una deixalleria. Tant és així, que tret de Catalunya, cap província espanyola va manifestar el més mínim interès per aprofitar-se de la nova legislació.\nA Catalunya mateix, els catalanistes més abrandats, com també els republicans federals, consideraven que aquest invent de les mancomunitats eren una camama. Però a través de la Lliga es va imposar el criteri d’Enric Prat de la Riba, que era un nacionalista integral però era també un home d’un gran sentit pràctic. Aquest sentit pràctic el va menar a la conclusió que si Catalunya recobrava la seva unitat administrativa, i si començava a familiaritzar-se de nou amb les eines de la gestió política, el catalanisme agafaria embranzida i estaria preparat per a objectius més amplis.\nDe fet, el que volia Prat de la Riba era reconciliar Catalunya amb la política. Catalunya s’havia acostumat a tenir els reis lluny de casa des dels temps de Ferran el catòlic; i des de 1714 s’havia quedat sense òrgans d’autogovern. En els segles XVIII i el XIX, els èxits del país són econòmics. I deixant apart el general Prim i Pi i Margall, gairebé no trobem catalans fent política a Espanya. El país es desentén de la política; encara més: es malfia de la política, ho veu com una activitat estranya, que li ve grossa.\nAquest apoliticisme explica moltes coses del nostre segle XX. Per exemple, el fet que entre els obrers catalans tingui més èxit l’anarquisme que no pas el comunisme; i també el fet que la societat civil tingui una força i una iniciativa molt notables. I també un conseqüència que és de molta actualitat, que és que el catalanisme majoritari, fins fa quatre dies, no ha estat mai independentista. L’actual força del sobiranisme, en aquest sentit, és un autèntic canvi de paradigma, que els historiadors del futur hauran d’analitzar.\nPer tant, Prat de la Riba pensa que la Mancomunitat és un primer pas que pot tenir una gran força simbòlica, i una gran inversió de futur. Per això, quan va prendre possessió com a president, el 1914, va deixar clar que aquell dia acabava el període fosc iniciat amb el decret de Nova Planta (1715), i en començava un de nou, “que és el del futur”. O sigui, passat i futur; del present no gaire res, perquè el present era una estructura fràgil i sense mitjans. Però Prat de la Riba ja havia dit que ell només necessitava “un paper i un tampó” per començar a treballar. I a fè que ho va fer.\nEn Prat de la Riba va demostrar ser un molt bon gestor, com abans havia demostrar ser un bon intel.lectual (és l’autor de la cèl.lebre “la nacionalitat catalana”) i també un bon polític. De fet, sense la seva capacitat de negociar i de generar consensos mai no s’hagués aconseguit que el govern espanyol aprovés la Mancomunitat. Després, ja amb el paper i el tampó, es va posar a fer feina recolzant-se en el seu propi partit, en la gent més valuosa dels seus adversaris -és a dir, la gent més catalanista dins dels partits monàrquics i republicans- i sobretot, en una brillant generació d’intel.lectuals que configuraven el moviment conegut com a noucentisme.\nEl noucentisme era un moviment cultural i estètic, però darrere seu hi havia tot un ideal cívic. Els seus impulsors rebutjaven tot el que deixaven enrere, és a dir, el modernisme, el romanticisme, amb tot el que tenia d’arrauxat, de naturalista, d’individualista. En canvi, estan a favor de la formalitat, de l’esperit clàssic, de l’obra ben feta, de les ciutats com a centres de progrés (“la Catalunya ciutat”). Per tant el noucentisme explica algunes de les dèries de la Mancomunitat: La normativització del català, l’articulació del territori a través de les infrastructures, l’esforç en matèria pedagògica, etcètera. El principal impulsor del noucentisme va ser Eugeni d’Ors, que va fundar l’Institut d’Estudis Catalans mentre Prat de la Riba era president de la diputació de Barcelona, que va donar suport a l’obra de Pompeu Fabra i que, ja durant la Mancomunitat, va crear l’Escola de Bibliotecàries i la xarxa de biblioteques.\n(Eugeni d’Ors, per cert, va teni una trajectòria curiosa, perquè després de ser l’intel.lectual orgànic de Prat de la Riba, quan aquest va morir es va barallar una mica amb tothom (es veu que tenia un caràcter complicat) i el 1920 se’n va anar a viure a Madrid. Des d’aleshores va escriure només en castellà, i el 1938 es va fer de Falange Española. No cal dir que a Madrid hi té una placa dedicada, com segurament també la hi tindrà l’Albert Boadella, quan li toqui).\nLa Mancomunitat doncs, tenia uns principis clars, tenia un lideratge fort, i tenia la complicitat del territori. Només amb això ja va fer una obra realment molt notable, de la qual ens en queda un llegat prou important. Ja sigui amb coses concretes, com l’IEC, la Biblioteca de Catalunya, l’Escola Industrial, el Servei Meteorològic de Catalunya, l’Institut del Teatre, i tantes altres coses. Però també amb planificació, perquè, és clar, era el primer cop que algú pensava en Catalunya com un tot. En el pla de carreteres de la Mancomunitat ja s’hi parlava de l’Eix Transversal, per exemple. Molts d’aquests plans i projectes van poder ser aprofitats per la Generalitat republicana o per l’actual.\nDins d’aquesta obra de progrés i de civilitat, les biblioteques van ser un element clau des del primer moment. En verbalitzar el seu programa de govern, Prat de la Riba va manifestar el seu desig que en cada municipi de Catalunya hi hagués una carretera, un telèfon, una escola i una biblioteca (això del telèfon ara pot semblara estrany, però el 1914 només 38 dels prop de 1000 municipis catalans tenia centraleta telefònica. El 1922 eren 405).\nTant Prat com el seu principal assessor cultural, Eugeni D’Ors, estaven convençuts que les biblioteques eren la manera mées eficaç de permetre l’accés de la gent senzilla a la cultura; sobretot el model anglosaxó, en què les sales de lectura tenien a més sales d’actes i altres espais per afavorir les activitats culturals de tota mena. Olot, com Valls o les Borges Blanques, van tenir la sort d’estar en primera línia en aquest pla de biblioteques que, com tota l’obra de la mancomunitat, es va quedar a mitges, però que va sembrar llavors que serien útils per al futur, ben bé com Prat de la Riba va pronosticar, potser perquè ja preveia que l’experiment de la Mancomunitat estaria sempre penjant d’un fil, i que com millor fés les coses més fàcilment seria vista pel govern espanyol com una amenaça.\nEfectivament, el 1923 es va produir el cop d’Estat del general Primo de Rivera, i ben aviat va suprimir la Mancomunitat, que considerava un instrument al servei del “exclusivismo malsano”. A més d’això, va prohibir l’ús públic del català i les sardanes. Tot plegat era un aperitiu del que havia de venir amb el franquisme. Prat de la Riba s’ho va estalviar, perquè va morir prematurament el 1917, quan la Mancomunitat començava a agafar embranzida.\nCrec que hi ha moltes lliçons positives que he d’extreure de l’experiència de la Mancomunitat. En part, es podria dir que se l’ha sobrevalorat, perquè era un administració d’ordre local, sense responsabilitat legislativa ni executiva, i això la va deslliurar de molta responsabilitat en un període que, per altra banda, va ser molt convuls. Mentre Eugeni d’Ors somiava amb la Catalunya Ciutat i les biblioteques, a Barcelona anaven a trets els pistolers anarquistes i els de la patronal; hi havia molta conflictivitat social, vagues generals, misèria, grans problemes als quals la Mancomunitat no podia fer front. Si s’hi hagués hagut d’enfrontar, com li va passar a la Generalitat republicana, potser el balanç tindria més clarobscurs.\nPerò hi ha una cosa per mi central, i ja sé que això sonarà una mica Montilla, però els fets són més importants que les paraules. I Prat de la Riba, sense gaire reconeixement simbòlic, sense suport legislatiu ni financer, va demostrar que es podia fer molta feina si es tenien les idees clares, si s’unien voluntats, i si s’aprofitaven bé les eines i els recursos de l’administració local. D’aquesta manera, Prat, sense tenir un govern de veritat, va mostrar als catalans que l’autogovern era possible i fins i tot desitjable.\nCrec que en el moment present aquestes lliçons no ens poden passar per alt. Els ajuntaments, que renovarem d’aquí a poques setmanes, poden i han de ser una eina que ajudi a vertebrar el país, que faci de pinya. Com va passar amb la Mancomunitat. I sobretot: El moviment es demostra caminant. Fent coses, creant estructures, s’avança tant o mes que amb proclames o manifestacions. Molta gent indecisa a Catalunya, només necessita veure que això va de debò. I qui ho ha de posar de manifest és el govern català, anant un pas més enllà, com ho va fer la Mancomunitat. El pas que ens toca fer ara fa una mica de vertígen, però si no el fem totes les petites passes que hem fet abans podrien no servir de res.\n← JOAN SALES, MARXISTA ADOLESCENT\nSÓC, FAIG →


Fiança de 3.000 euros a l'acusació popular per a personar-se en una peça del cas Mercuri - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEl jutge ha fixat fiança per exercir com a acusació a la peça relativa a l’ajuntament de Montcada.\nLliure de Corrupció qualifica la decisió com a “injusta”. Té 72 hores per a recórrer i vuit dies per pagar.\nLa plataforma Sabadell Lliure de Corrupció s’ha personat al cas Mercuri, que investiga la presumpta xarxa de corrupció a l’Ajuntament. Ho ha fet tant en el jutjat de Sabadell, on s’investiga el gruix del cas, com al Tribunal Superior de Catalunya, on s’investiga una peça perquè hi ha un diputat imputat. El jutge del TSJC imposa a la plataforma una fiança de 3.000 euros si es vol personar.\nEl Tribunal Superior de Justícia imposa aquesta quantitat si l’acusació popular es vol personal en la peça que investiga el presumpte tràfic d’influències que el diputat Daniel Fernández, els regidors de Sabadell, Manuel i Paco Bustos, i l’alcaldessa de Montcada, Maria Elena Pérez (PSC) van fer per col·locar a l’ajuntament de Montcada i Reixac a Carminà Llumà, càrrec de confiança de Joaquim Nadal en la Generalitat presidida pel tripartit d’esquerres i dona del cap dels serveis jurídics de l’ajuntament de Sabadell (més informació: ‘El sumari de Mercuri: “Llámala y si no, la apretamos un poco”).\nLa Plataforma Sabadell Lliure de Corrupció considera injusta i abusiva aquesta fiança en un comunicat i assegura que la recorrerà.\nValorem que aquesta fiança, a pagar en el termini de només vuit dies, és absolutament desproporcionada i constitueix un obstacle per a la regeneració democràtica i la transparència que des de la Plataforma volem dur a terme. La personació a aquesta peça, igual que les altres, no hauria de comportar cap fiança donada la vessant social, de responsabilitat de la Plataforma i la constatació de la voluntat de col·laborar amb la justícia per a depurar responsabilitats en el cas Mercuri”, asseguren en un comunicat.\nD’altra banda, també es queixen que tenen un termini de tres dies (1, 2 i 3 de novembre, que és pont festiu) per a presentar el recurs a aquesta decisió.\nLa Plataforma Sabadell Lliure de Corrupció, on hi participen diverses entitats socials i polítiques de l’esquerra local (ICV, Entesa, EUiA, CUP, ERC), es va crear després de l’esclat del cas Mercuri, el novembre de l’any passat. El mes de juliol de 2013 van anunciar la seva personació com a acusació popular, cosa que finalment han fet a finals de setembre (més informació: ‘Sabadell Llliure de Corrupció inicia els tràmits per personar-se en el cas Mercuri‘).\nEn altres casos de corrupció, la justícia també ha establert fiances per accedir a l’acusació popular, malgrat que Sabadell Lliure de Corrupció demana poder accedir amb una fiança molt baixa o sense fiança perquè considera que l’accés de la ciutadania a tota la informació és un dret bàsic. El jutge del cas ITV va establir una fiança de 3.000 euros perquè Manos Limpias es personés. El jutge va establir una fiança de 6.000 euros (rebaixada després a 4.000) en el cas Campeón per la personació de Transparencia y Justicia. 1.500 euros va haver d’afrontar, de nou Manos Limpias, en el cas Niemeyer. En el cas Bankia van ser 20.000 euros per Manos Limpias.\nSense notícies del sumari\nD’altra banda, malgrat que la jutgessa del cas, i també el jutge instructor de la peça Montcada, han aixecat el secret de sumari a finals d’aquest estiu, les investigacions judicials encara no han arribat a les parts, majoritàriament les defenses. Segons fonts consultades per iSabadell, la jutgesa està extremant les precaucions per evitar filtracions. El fet però és que, segons aquestes fonts, ni les pròpies defenses ara mateix han accedit a les pesquisses.\nFoto portada: personació de Sabadell Lliure de Corrupció en el cas Mercuri. Autor: David B.


Bloc de Mariàngela Vilallonga: Prohibit recordar\nPublicat per Mariàngela Vilallonga a 1:30\ncantireta 6 d’abril de 2012, a les 20:14\nEm repugna i fascina alhora, lo Lucian Freud. Pinta gent com si només fóssim carn sense cor ni cervell. Però pintava genialment bé!\nMariàngela Vilallonga 7 d’abril de 2012, a les 10:01\nPer tot el que que dius vaig decidir que només Lucian Freud podia il·lustrar el fet que explico, Cantireta.\nTeresa Costa-Gramunt 7 d’abril de 2012, a les 10:29\nLucian Freud pintava cossos en la seva més pura carnalitat. L'esperit hi és, però el cos sembla no assabentar-se'n, la qual cosa no és tan estranya per algunes persones tan enganxades al seu cos fins a confondre-s'hi...\nLa memòria ens dóna identitat, és el fil conductor d'aquesta vida...\nCom sempre, un post per pensar. Abraçades\nLapsus calami 7 d’abril de 2012, a les 13:22\nNomés som memòria, fins i tot aquella que no és fruit de la nostra experiència personal. El futur, una projecció imaginativa del passat. Però, és clar, això és el que em diu el meu pensament, que sense la memòria seria un no-res. Quin parany més estrany. Lucian Freud és extraordinari. La feblesa d'aquest cos descomunal sense records és desoladora. Què som sense identitat?


L’Institut Bisbe Sivilla combat l’assetjament escolar a través d’una Comissió de Convivència i Mediació | Ràdio Calella Televisió\nL’Institut Bisbe Sivilla disposa des de fa 3 anys d’un protocol per combatre els casos d’assetjament escolar. El protocol es va aprovar l’any passat i funciona a través de la Comissió de Convivència i Mediació del propi centre.\nLa directora de l’Institut Bisbe Sivilla, Eva Sánchez, ha explicat a Ràdio Calella Televisió que fa vuit anys ja es va començar a fer formació als professors i a la vegada accions de sensibilització a la comunitat educativa en general sobre un problema que ha anat en creixement, sobretot amb la irrupció de les xarxes socials i les múltiples formes de comunicació que ofereix internet.\nLa directora de l’Institut Bisbe Sivilla ha dit que la majoria de casos d’assetjament es deuen a problemes que s’han originat fora del centre però que acaben tenint repercussió a l’aula. En els últims mesos s’ha incrementat l’anomenat «ciberassetjament»: “De tant en tant es dóna algun cas, però sobretot són problemes entre nens que es dóna fora del centre però acaba repercutint aquí. Últimament el que notem més és que hi ha una mica d’assetjament a nivell de comunicació, a través de mòbils, whatsapp o facebook. Amb això és el que ara ens trobem i tenim més problemes”.\nPer evitar futurs problemes de conflictivitat entre els alumnes, l’Institut Bisbe Sivilla organitza a l’inici de curs una xerrada impartida per agents dels Mossos d’Esquadra i adreçada als pares i mares dels alumnes de primer d’ESO: “Als pares dels alumnes de primer, quan entren al centre, els fem una xerrada sobre noves tecnologies i l’ús dels mòbils de manera adequada. La fem amb els mossos d’esquadra a principis de curs per tal que els hi donin consells. És un problema que s’ha d’abordar des d’un primer moment”.\nEl protocol que s’aplica a l’Institut Bisbe Sivilla implica des dels tutors dels alumnes fins a la coordinadora de convivència i mediació, la psicopedagoga i altres alumnes que puguin ajudar en la mediació. L’Institut Bisbe Sivilla ofereix formació de l’ESO, Batxillerats i Cicles Formatius de grau mitjà i superior.\nSegüent Inici de l’exposició “Talibés” de Manuel Viola dins del Festimatge 2017\nAnterior Concert de “Les Quatre Estacions” de Vivaldi al Cicle Cultural de la Sala Mozart\nEl curs per aprendre a fer ratafia dels Amics Escoltes creix i es consolida\nCalella ja acull una família de refugiats sirians


Multimèdia – Àmbit Prevenció\nArchivos de la categoría: Multimèdia\nÀmbit Prevenció > Publicacions > Multimèdia\nCurt – 600 metres de llibertat\ndiciembre 21, 2018 Multimèdia, Notíciesadmin\nSabeu que 600 metres és una distància plena de lluites i reivindicacions als anys 70? Aquest any el nostre projecte Candidates parla de les persones que van lluitar i segueixen lluitant en defensa delsLeer más…\njulio 3, 2018 Multimèdiaadmin\njulio 10, 2017 Multimèdiaadmin\nQuatre històries per ser contades\njulio 7, 2017 Multimèdiaadmin\nAquest és es un material de prevenció de les violències disponible en català, anglès i romanès. Material anglès Contraportada. Material anglès Portada. MMaterial català. Material català portada. Material romanès.\nConverses Trans 2016\nmayo 10, 2017 Multimèdiaadmin\nUs deixem amb el darrer video realitzat en el programa Apoderament Transsexualitats i Tic’s 2016 subvencionat per l’Ajuntament de Barcelona. Podeu feu una ullada al Blog realidad transexual on trobareu informació mésLeer más…\nmayo 9, 2017 Multimèdia, Publicacionsadmin\nFina’s translife rally. “Quan la carretera no és la teva, el més difícil és seguir el teu propi camí”. Protagonista: Fina Campàs. Producció: Àmbit Prevenció. Direcció: Perpetua Films. Subvencionat per l’Ajuntament deLeer más…\nCalendari 2017. El calendari d’enguany és una declaració amb un missatge clar: Revolució té nom de dona. Seguirem treballant i lluitant per la llibertat sexual, la diversitat, l’apoderament i l’expressió de totesLeer más…\nSiemprevivas és un espai web promogut per la Fundació Àmbit Prevenció, a través d’un conveni amb l’Obra Social de La Caixa. Volem contribuir a la lluita i l’eradicació de qualsevol tipus deLeer más…\ndiciembre 30, 2015 Multimèdiaadmin\nCALENDARI DONES 2016Watch movie online The Transporter Refueled (2015) El calendari d’aquest any està basat en la denúncia dels masclismes quotidians que trobem les dones quan anem pel carrer, als mitjans deLeer más…\ndiciembre 16, 2015 Multimèdia, Publicacionsambit\nhttp:// ¿Quién mató a la Sra. Aibofsnart? from Fundació Àmbit Prevenció on Vimeo. És un treball creatiu i participatiu creat en el sí de la Fundació Àmbit Prevenció, que aposta de formaLeer más…


Idees per a convertir coses en tests - SocPetit.cat\nEntradaAutor: Toni » dj. nov. 05, 2020 12:26 pm\nSón molts els articles que es poden convertir en emmagatzematges interesants per a les nostres plantes i són una forma espectacular de decorar els nostres espais d'interior o d'exterior. Us proposem uns quants.\nPotser de les més habituals és realitzar tests amb llaunes de conserva. És bastant senzill de dur a terme. Per a començar, és indispensable rentar i eliminar totes les restes de menjar i greix que tingui l’envàs. Després eixuga’l molt bé i realitza forats en la base amb un trepant o un martell i un punxó per a dotar la llauna d'un bon drenatge. Un cop tinguis els forats, escata una mica la vora per evitar tallar-te en manipular-lo. Per últim, aplica una capa d'imprimació sobre la superfície exterior i pinta al teu gust.\nAquesta idea funciona realment bé per a plantar i conrear petites herbes aromàtiques i plantes. Pots fer-les amb ampolles de cervesa o vi. És una idea amb la qual podem reciclar ampolles de manera molt pràctica. El més complicat serà tallar l'ampolla sense trencar la resta.\nÉs súper fàcil de fer. Per a això n'hi ha prou amb agafar un recipient de plàstic que tinguis ja buit, netejar-lo molt bé per dins i tallar-ho per la meitat, però deixant la part de darrere una mica més llarga, per a realitzar un forat i poder penjar-la.\nRealitza també uns forats en la base per a evitar l'embassada de la planta. Per a decorar-la, una idea és pintar-la d'un o diversos colors i una altra, deixar-la del color original de fons i decorar la resta del test amb retoladors permanents.


Torra reclama una resposta per a l'Open Arms: "És d'una gravetat extrema i ens afecta a tots"\nPublicat 14/08/2019 10:40CET\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha sostingut aquest dimecres que el que est passant al Mediterrani aquests dies "és d'una gravetat extrema" i ha demanat una resposta urgent.\n"Ens afecta a tots. Cal una resposta humanitria ja!", ha apuntat en una publicació de Twitter recollida per Europa Press, en qu alhora ha compartit una publicació de l'ONG Proactiva Open Arms.\nA més, ha acompanyat la reclamació amb una cita de la premi Nobel Jody Williams: "Quan la premi Nobel Jody Williams va venir a Catalunya va dir: 'All on es vulneren els drets humans d'una persona, es vulneren els drets humans de tots".\nOpen Arms ha retret --en la publicació que ha compartit Torra-- que estan amb 147 persones a la deriva mentre Europa est de vacances: "Res us exculpar de la vergonya d'haver deixat durant 13 dies 147 persones a la deriva en aquest mar on deus estar de vacances".\nI ha recordat que en total són més de 500 nufrags --sumant els de l'altra embarcació que també ha rescatat persones aquests dies, Ocean Viking-- sense lloc on desembarcar, "i avui arriba temporal", ha advertit l'ONG.\nLa nit d'aquest dimarts s'ha evacuat de l'Open Arms un nadó que requeria atenció mdica i la seva família, un total de quatre persones, cap a Lampedusa per mar.


Neva de forma intermitent a Rubí - Diari de Rubí\nNeva de forma intermitent a Rubí\nLa neu s\_’està deixant veure a la ciutat des d\_’aquesta tarda, quan han començat a caure els primers flocs de neu de forma intermitent. Tot i que a estones cauen volves de neu d\_’un gruix considerable, de moment la neu ha agafat als carrers i no representa problemes de mobilitat.\nTot i això, s\_’han suspès les classes de l\_’Escola d\_’Art i Disseny de Rubí i la Generalitat de Catalunya, davant l\_’episodi de fred i nevades, recomana suspendre totes les activitats esportives a l\_’aire lliure durant aquesta tarda.\nD\_’altra banda, el Consell Comarcal ha comunicat que suspèn el transport escolar per demà dimecres, un fet que a Rubí afecta especialment l\_’institut JV Foix i l\_’escola Joan Maragall. Es demana als pares que no intentin portar els fills a l\_’escola amb vehicle privat, ja que la mesura es fa precisament per evitar desplaçaments. Per aquest motiu, demà no hi haurà classes lectives a les escoles i instituts.\nLa Generalitat de Catalunya ha demanat a la ciutadania avançar al màxim la mobilitat de retorn aquesta tarda i restringir-la al màxim demà al matí i estar atents a la meteorologia de cara a aquesta matinada i demà al matí.\nSegons el Servei Meteorològic de Catalunya, entre aquesta tarda i demà es preveuen gruixos de fins a 2 cm a punts del litoral. Per aquest motiu, es manté activada l\_’alerta del pla d\_’emergències per nevades Neucat davant el front que afectarà la major part del territori de Catalunya.\nTambé es manté el Pla de Protecció Civil a Rubí. L\_’Ajuntament ha reforçat el dispositiu en les darreres hores per fer front a la nevada i tant les patrulles de la Policia Local com Protecció Civil tenen previst estar alerta en les zones més vulnerables de la ciutat. En cas que sigui necessari, els vehicles d\_’emergències també estan preparats per llençar sal, així com la Brigada. Per últim, l\_’Ajuntament s\_’ha posat en contacte amb totes les persones grans dependents que fan ús del sistema de teleassistència.


El barceloní de la perifèria té certs hàbits establerts, i només poden canviar-se si passeja per la ciutat aventurant-se a descobrir barris fàcilment criticables des la ignorància, doncs tant al bar com a les xarxes socials és ben senzill parlar malament sense conèixer.\nEl passat diumenge vaig decidir caminar un xic més d’allò habitual pels Nou Barris, on a les darreres eleccions els socialistes han recuperat el seu habitual predomini. Després d’abandonar el Guinardó vaig arribar a la batejada com avinguda dels Quinze, doncs fins aquest tram el tramvia 46, procedent de plaça Urquinaona, costava aquesta quantitat de cèntims. El canvi de denominació ha eliminat a un Borbó del nomenclàtor, però si es vol completar la feina també hauríem de liquidar el Virrei Amat de la immensa plaça inaugural d’aquesta zona de la capital catalana, doncs durant la Segona República homenatjava a Salvat-Papasseït, i potser mitjançant el seu nom podríem reivindicar una figura allunyada, i domesticada, de la cultura catalana, sempre més procliu a un tarannà conformista i gens revolucionari.\nQue aquest espai es digui Virrei Amat, més enllà d’òbvies connotacions polítiques, es deu a la propietat per part de la família d’aquest senyor de Can Sitjar, masia demolida els anys seixanta i substituïda per un horrible gratacels de vint pisos per a confirmar l’aposta franquista per blocs d’alta densitat habitacional.\nSi deixem enrere la plaça ens endinsem al passeig de Fabra i Puig, dedicat a l’alcalde comtal entre 1922 i 1923. Abans es denominà de Santa Eulàlia, i quan ingressem al seu interior resolem el perquè de la referència a la màrtir, relativa a l’església constitutiva de Vilapicina, paraula d’origen misteriós, amb moltes probabilitats d’al·ludir al símbol cristià del peix o a una piscina d’una vila romana; de fet, aquesta possibilitat té molts números de ser la correcta, doncs l’església de Santa Eulàlia, configuradora d’un tram bellíssim entre tanta verticalitat indecent, s’edificà vora el segle X a un terreny amb restes de l’Imperi dels Cèsars.\nDurant el Set-Cents l’indret era pròsper per la seva activitat agrícola. Abans fou una cruïlla de camins, com demostra una casa ubicada just al costat del temple, Can n’Artés, un hostal propietat d’un mecenes i col·laborador de Martí l’Humà que degué rebre moltes visites al trobar-se just entre Sant Iscle i Horta.\nL’any 1782 els pagesos més rics de l’entorn aportaren diners per a ressuscitar-la en un estil neoclàssic típic del període, amb els habituals esgrafiats a la façana. Un dels contribuents fou l’amo de Can Basté, esdevinguda al cap de poques dècades la rectoria de la parròquia, condició guanyada el 1866 i perduda el 1905, quan una obra de més pes ideada per Domènech i Estapà la desposseí de rang, gairebé com si així es volgués marcar el moment inicial de la seva decadència, consolidada durant els primers dies de la Guerra Civil amb les destrosses anticlericals i confirmada durant la dictadura per pura deixadesa, només esmenada amb l’arribada del nou mil·lenni, quan l’acció veïnal la rehabilità fins recuperar el seu esplendor, com el del campanar i la nau central, enfonsada i mig condemnada a morir sens estrèpit.\nEl conjunt és espectacular per la seva senzillesa i es complementa per altres elements, com una font coetània a la refundació i el màgic arquet com epifania per a qui volti pel barri sense esperar aquest petit món, ben inusual a causa de l’especulació contemporània.\nDes 2005 Can Basté, rehabilitat, és un centre cívic. Els voltants encara conserven cert encant d’antuvi, però les reformes urbanístiques no perdonen ni una, i per això mateix es perdé una gran oportunitat de crear altres dimensions, quelcom sens dubte possible d’haver-se contemplat unir la plaça de Santa Eulàlia amb aquests supervivents d’una altra època i així generar un ambient incomparable i únic a la perifèria, gairebé sempre menyspreada per les autoritats municipals amb l’excepció del darrer Ajuntament, generós en aportacions per a equilibrar les desigualtats entre districtes i abellir aquells escassament visitats, tot un mèrit per pensar al ciutadà sens vincular-lo amb el turisme.\nUn cop deixem enrere Santa Eulàlia ens esperen sorpreses. Em desvio pel passatge Grau i sento l’estranyesa del seu traç, una absoluta perversió, amb algunes finestres de ferro forjat com testimoni d’allò pretèrit i una sèrie de vivendes desiguals en les seves alçades. Refaig la ruta, arribo al carrer Amílcar i un rètol del passat m’informa de trobar-me al carrer dels Amics del districte cinquè, però això no és el Raval, i així dedueixo una divisió administrativa prèvia a l’agregació a Barcelona l’any 1897.\nEls amics seran la nostra darrera parada d’avui. He d’investigar molt més, però segons una de les poques fonts disponibles es diu així per l’amistat dels factòtums de l’urbanització. Poc més puc dir-vos. A Poblenou una via també remet a aquesta forma d’amor. Aquí la sensació, més enllà de l’anècdota, és de supervivència miraculosa, doncs durant el recorregut envers Torre Llobeta, observo moltes casetes de planta i pi dels anys vint. La resta, una mica com quan hi ha balcons sense banderes durant una visita oficial, ensuma a extermini d’un modela per a coronar un altre en detriment dels pobladors, clausurats a pisos de pèssima qualitat per a ratificar la condemna imposada pel General Franco i el seu Règim als perdedors, exclosos de dignitats a les seves quatre parets quan abans abraçaven el cel tan sols sortint al balcó.


Notícia: Suspeses les visites a tots els pacients ingressats a l’Hospital Comarcal de Blanes temporalment des d’avui divendres\nSuspeses les visites a tots els pacients ingressats a l’Hospital Comarcal de Blanes temporalment des d’avui divendres\nNoticia publicada a la web el 12/10/2021 07:36:01 AM\nDes d’avui divendres només es mantindrà el punt de recollida de 15 a 19 h de dilluns a divendres, i s’ha reduït l’activitat quirúrgica no urgent\nLa Corporació de Salut del Maresme i la Selva ha decidit suspendre temporalment des d’avui divendres 10 de desembre, i fins a nou avís, les visites als pacients ingressats a l’Hospital Comarcal de Blanes. Inclou les persones que es troben a les plantes d’hospitalització, així com les que són a l’Àrea de Crítics i a la Unitat Polivalent d’Observació (UPO) del Servei d’Urgències.\nEn tots els casos, els professionals sanitaris seran els qui podran autoritzar visites puntuals, sempre sota criteri assistencial. La mesura es va prendre ahir dijous donada la situació epidemiològica actual provocada per la COVID-19 i l’augment progressiu d’ingressos que s’han detectat en els últims dies a l’Hospital Comarcal de Blanes.\nEn relació a l’entrada d’acompanyants a l’Hospital de Dia i a la Unitat de Cirurgia Sense Ingrés, també queden suspeses. Tampoc no es permetrà venir amb acompanyats a les consultes externes a excepció dels menors d’edat, persones amb discapacitat intel·lectual, trastorn de la conducta o de salut mental, i aquelles en què es consideri que l’acompanyament pot facilitar el procés assistencial.\nEs manté el punt de recollida i es redueix l’activitat quirúrgica no urgent\nPer a tots aquells i aquelles familiars que necessitin fer arribar puntualment objectes personals als pacients es manté habilitat el punt de recollida situat al Punt d’Informació de l’Hospital Comarcal de Blanes en horari de 15 a 19 h de dilluns a divendres. Les pertinences que s’hi rebin es repartiran tant aviat com sigui possible en funció de la disponibilitat dels i les professionals.\nEls objectes personals han d’anar degudament identificats amb nom, cognom i número d’habitació; i cal recordar que sota cap concepte s’acceptarà la recollida de menjar. D’altra banda, a partir del dilluns 13 de desembre se suspendrà l’activitat quirúrgica no urgent que requereix ingrés, donant prioritat a tota l’activitat que no es pugui demorar, així com a l’atenció urgent.\nEs mantindrà l’activitat que no requereixi hospitalització, per tant, la cirurgia sense ingrés. L’objectiu principal d’aquesta mesura, que és de caràcter excepcional i es revertirà tant bon punt les dades ho permetin, és alliberar llits de les plantes per poder atendre els pacients afectats per la COVID-19 que ho requereixin. Aquestes noves mesures no s’apliquen de moment a l’Hospital Comarcal de Calella, que manté l’horari de visites a pacients no COVID de 13 a 14 h i amb un sol acompanyant. Tampoc es veu afectada l’activitat quirúrgica d’aquest centre.\nData de realització: 12/10/2021 | Data de la darrera actualització: 12/10/2021


AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES: de maig 2014\nAmics i Residents Arbúcies 31 de maig de 2014 "Anna Cerdà - PopArb 2014"\n6ª TEMPORADA DEL AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES : PROGRAMA 263 - DISSABTE 31 de maig de 2014 - A LES 10.00 h ,,,, Noves seccions amb "avui podem gaudir de..." d'en Jordi i de "les recomanacions d'en Quim"; l'entrevista de la setmana amb Anna Cerdà ens explica via telefònica el#popArb10anysjohivaig i quines novetats hi hauran; la secció de la setmana: "El Gran Sherpa Espiritual" i per tancar el programa un bonica cancó.\nClica per escoltar el programa 263\nEtiquetes de comentaris: 2014, Anna Cerdà, ENTREVISTES, poparb2014\nAmics i Residents Arbúcies 24 de maig de 2014 "Josep Montsant - Cobla l'Arbucienca"\n6ª TEMPORADA DEL AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES : PROGRAMA 262 - DISSABTE 24 de maig de 2014 - A LES 10.00 h ,,,, Noves seccions amb "avui podem gaudir de..." d'en Jordi i de "les recomanacions d'en Quim"; l'entrevista de la setmana amb Josep Montsant president de la nova cobla l'Arbucienca que ens explica com s'ha creat; la secció de la setmana: "De tot Cor" amb l'Anna Garcia i per tancar el programa un bonica cancó.\nClica per escoltar el programa 262\nEtiquetes de comentaris: 2014, Cobla l'Arbucienca, ENTREVISTES, Josep Montsant\nAmics i Residents Arbúcies 17 de maig de 2014 "Adela Navarro -concert solidari Lax'n Busto"\n6ª TEMPORADA DEL AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES : PROGRAMA 261 - DISSABTE 17 de maig de 2014 - A LES 10.00 h ,,,, Noves seccions amb "avui podem gaudir de..." d'en Jordi i de "les recomanacions d'en Quim"; l'entrevista de la setmana amb l'Adela Navarro que ens parla del 1er. festival Cosoarca: concert solidari Arbúcies Kandia amb el grup Lax'n Busto que es farà el 31 de maig; la secció de la setmana: UMDM amb el grup de The Pogues i per tancar el programa un bonica cancó.\nClica per escoltar el programa 261\nEtiquetes de comentaris: 2014, Adela Navarro, ENTREVISTES\nAmics i Residents Arbúcies 10 de maig de 2014 "Club Bàsquet Arbúcies a la primera catalana"\n6ª TEMPORADA DEL AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES : PROGRAMA 260 - DISSABTE 10 de maig de 2014 - A LES 10.00 h ,,,, Noves seccions amb "avui podem gaudir de..." d'en Jordi i de "les recomanacions d'en Quim"; l'entrevista de la setmana amb els jugadors del Club bàsquet Andreu Vilà i Carles Masnou i per via telefònica l'entrenador Quique Gonzalo ens parlen de com han arribat a la primera catalana; la secció de la setmana: Carles Carbonell amb "El món del motor" i per tancar el programa un bonica cancó.\nClica per escoltar el programa 260\nEtiquetes de comentaris: 2014, Andreu Vilà, Carles Masnou, club basquet arbúcies, ENTREVISTES, Quique Gonzalo\nAmics i Residents Arbúcies 3 de maig de 2014 "Quim Vall Llosera - Penya Barcelonista"\n6ª TEMPORADA DEL AMICS I RESIDENTS ARBÚCIES : PROGRAMA 259 - DISSABTE 3 de maig de 2014 - A LES 10.00 h ,,,, Noves seccions amb "avui podem gaudir de..." d'en Jordi i de "les recomanacions d'en Quim"; l'entrevista de la setmana amb Quim Vall Llosera president de la penya barcelonista on enguany celebren el seu 40è aniversari i les seves activitats que es duran a terme; la secció de la setmana: Nelson Paz amb "Uno más en la familia" i per tancar el programa un bonica cancó.\nClica per escoltar el programa 259\nEtiquetes de comentaris: 2014, ENTREVISTES, Penya barcelonista, Quim Vall-llosera\nAmics i Residents Arbúcies 31 de maig de 2014 "Ann...\nAmics i Residents Arbúcies 24 de maig de 2014 "Jos...\nAmics i Residents Arbúcies 17 de maig de 2014 "Ade...\nAmics i Residents Arbúcies 10 de maig de 2014 "Clu...\nAmics i Residents Arbúcies 3 de maig de 2014 "Quim...


Com ha explicat Urdangarin als fills que està a la presó\nAixí deu haver explicat Urdangarin als fills que està a la presó\nUna educadora, una pedagòga i un sociòleg reflexionen sobre la manera d'afrontar amb els fills un discurs que ha de ser veritable\nL'absència de penediment del matrimoni, la idea que no creien que estaven fent res de dolent, pot ser la base d'una falsa explicació\nBarcelona - Dijous, 21/06/2018 - 12:52\nTot i que ha sigut greu i horrible tot el que ha passat. Tot i que ha sigut interminable el procés, el judici, la sentència del ‘cas Nóos’, el recurs al Tribunal Suprem, el soroll, la ‘sentència del telenotícies’, la fugida de la família a Suïssa, la ruptura de la família reial, pot ser que el pitjor i més nociu del ‘cas Urdangarin’ sigui, abans del seu ingrés a la presó, com a mínim, durant quatre anys, com explica un pare als fills (Joan Valentí, de 18 anys; Pau Nicolau, de 17; Miquel, de 16, i Irene, de 13) que entrarà a la presó. Altres pares, altres delinqüents, altres polítics presos, han passat per aquest tràngol i l’han afrontat com tan bé com han sabut i han pogut, tot i que cap ho ha fet envoltat d’un escàndol semblant.\nÉs evident que el punt de partida d’aquesta situació incòmoda passa per assumir els fets, cosa que ni Iñaki Urdangarin ni la infanta Cristina han fet. És evident que si haguessin reconegut el delicte i, fins i tot, si haguessin tornat el que van defraudar, probablement la situació hauria sigut diferent, sobretot, de cara a la societat, que, potser, hauria tingut un puntet d’empatia amb el matrimoni penedit. No ha sigut així i tothom entén que Urdangarin estigui a la presó.\nSer lladre o robar\n“El primer punt a l’hora d’analitzar com pot afrontar-se una situació tan tremenda, passa per distingir el comportament i l’ésser”, assenyala Cristina Gutiérrez, directora de La Granja, un centre especialitzat en educació emocional. No fa falta dir que Gutiérrez considera que ha de ser el pare qui afronti la conversa amb els fills i no pot traslladar aquesta responsabilitat a ningú més. “Quan dic que s’ha de distingir entre el comportament i l’ésser, és perquè no és el mateix ser un lladre, que reconèixer que has robat. Ser un lladre és que passes la vida robant; una altra cosa és ‘vaig ser dolent un moment’. O ‘vaig estar mal aconsellat’, o ‘em vaig deixar arrossegar’, o ‘vaig viure amb males companyies’, o ‘vaig creure que es podia fer’. Entre altres coses perquè estic convençut que els fills d’aquest senyor tenen una versió d’ell com a pare excel·lent”.\n"Als fills se’ls ha d’explicar la veritat, perquè, en els temps que corren, ells tenen maneres, amb el mòbil a la mà, de verificar si el que els dius és cert o no"\nDirectora de La Granja, centre especialitzat en educació emocional\nÉs evident que el més dur d’equivocar-se, explica Cristina Gutiérrez, és reconèixer que t’has equivocat, entre altres coses perquè no saps com justificar-ho. “Adonar-te que t’has equivocat i demanar perdó, dona descans i empatitza amb la gent. En aquest sentit, crec que, tot i que ‘la sentència del telenotícies’ és duríssima, demanar perdó, demostrar el penediment i tornar els diners t’ajuda a sortir del desastre en què t’has ficat”.\nNo hi ha dubte que, si no has sigut honest amb la societat, en aquell moment ho has de ser amb els fills i, en aquest sentit, has d’explicar-los la veritat, admetre el que sigui “perquè els fills estan preparats per perdonar-te, però has de ser honest amb ells. Entre altres raons perquè, en els temps que vivim, ells, per si sols, amb el mòbil a la mà, tenen manera de verificar si el que els dius és veritat o no. Ells buscaran la seva veritat i, si volen mirar, veuran coses. I hi ha una cosa molt pitjor que anar a la presó i és que els fills no et creguin”, assenyala Cristina Gutiérrez.\nEl temor del deshonor\nEn casos com el que ens ocupa hi ha una cosa que pesa moltíssim i és el temor del deshonor. “El temor del deshonor”, continua explicant Cristina Gutiérrez, “és un tipus de por, i la por paralitza. No acceptar el que un ha fet, no reconèixer aquesta equivocació, és una cosa que t’afecta a tu, afecta la teva gent i ni tan sols saps durant quant temps ho arrossegarà la teva família, que fins i tot ha de canviar de ciutat, de país, d’amics per no patir aquest deshonor”.\nEva Bach, pedagoga, mestra i escriptora, creu que, en aquesta terrible situació, no hi ha més remei que dir la veritat, ja que és molt pitjor amagar el que tothom sap, allò que ha tingut un gran impacte en la societat i, sobretot, un impacte emocional terrible en la vida quotidiana i en les emocions dels fills. No explicar la veritat, no dir als fills què ha passat i com ha anat, té unes contrapartides tremendes, segons Bach.\n"Els nostres fills tenen un ‘wifi emocional’ i ho detecten tot. Si no els dius la veritat, poden fins i tot sentir-se culpables del que passa a la família"\n“No té sentit amagar-ho, ja que és una fantasia pensar que si no els en parlem, no existeix. Per desgràcia, existeix igual, sí, i com assenyala Gutiérrez, els nens, els joves, ara tenen multitud de formes, maneres i instruments per aconseguir la seva pròpia veritat,” explica Eva Bach. “Els nostres fills tenen un ‘wifi emocional’ i ho detecten tot, tot. Ens llegeixen les cares, les expressions, els silencis, les emocions, els comportaments. Si no els expliquem què està passant, poden imaginar-se coses pitjors, més angunioses i, fins i tot, poden sentir-se culpables del que està passant a la família. La seva capacitat per muntar-se una pel·lícula és espectacular”.\nPrivar-los de l’adversitat\nNo explicar-los-ho, o dir-los que tot va bé, quan no va bé, els produirà, segons aquestes expertes, una inseguretat de cara al futur tremenda i, a més, un dubte sobre els pares horrible. “El gran error és pensar que no estan preparats per sentir segons quines coses. Aquest sí que és el pitjor error, perquè aquests nois pot ser que siguin petits d’estatura o edat, però són enormes de cor”, indica Eva Bach. “Privar-los de l’adversitat, simplement per protegir-los, és una manera de fer-los més febles. Perquè ells han de construir el seu propi codi de defensa, que serà la seva fortalesa interior. Si els amaguem les dificultats actuals, quan hagin d’afrontar per si sols els problemes quotidians, els greus i els menys greus, no sabran com fer-ho. No podem fer-los incapaços perquè nosaltres ens inventem que són febles. No ho són”.\n“Un té la impressió”, relata el sociòleg Salvador Cardús, “que tant Urdangarin com la infanta tenen la consciència íntima que han sigut víctimes, dic, no ho sé, em sembla, dels mals consells de l’entorn. No tinc la sensació que reconeguin la seva culpa i, molt menys, que n’estiguin penedits”.\nCardús assenyala que, evidentment, el relat de per què estàs a la presó és molt variat i no té res a veure entre un criminal, que no té escapatòria ni retòrica per justificar el seu acte, i un polític pres, que pot convertir-se, fins i tot, en un heroi perquè s’està sacrificant per un bé major, tal com ha passat en moltes de les lluites i persecucions d’objectius socials aconseguits en el passat i en el present.\n"No estem parlant d’una família normal. Tots, començant pels nens, prenen consciència, des del dia que neixen, que són diferents als altres"\n“Hi ha un punt que no hauríem d’oblidar en el moment d’analitzar aquesta situació i intuir quin ha sigut el comportament o la manera d’actuar d’aquest matrimoni abans que el cap de família ingressés a la presó. No estem parlant d’una família normal, no. Tots, començant pels nens, prenen consciència, gairebé des del primer dia de la seva existència, que són diferents: viuen en un palau, el seu avi és el Rei, van amb guardaespatlles a l’escola... és evident que, en aquest entorn, els relats no són com els nostres, no”.\nTacte a l’hora d’explicar\nDe qualsevol manera, tant Gutiérrez com Bach coincideixen que explicar la veritat no consisteix a explicar qualsevol cosa de qualsevol manera. Els temes delicats necessiten una sensibilitat especial, un discurs especial, fins i tot, un vocabulari especial. No es pot alarmar els fills i, fins i tot, hi ha la possibilitat que tot aquest desastre pugui tenir per a ells determinats ensenyaments per a la vida present i futura.\nCardús també coincideix que s’ha d’explicar la veritat, sí, però en la mesura de l’edat dels fills. “A tots els nostres fills no els podem explicar de la mateixa manera que s’ha mort l’avi, ¿oi?, ja que, en aquest cas, malgrat que els nois ja són grans, se’ls ha d’explicar el que poden entendre, perquè, tot i que se’ls expliqui tot, pot ser que el noi es quedi a un pam de la comprensió completa”.\nTemes: Iñaki Urdangarín


PROCEDIMENT ACCÉS A UBERTAS | Fundació Torrens-Ibern\nPROCEDIMENT ACCÉS A UBERTAS\nPer a qualsevol Dubte, Problema o Suggeriment que pugueu tenir, si us plau, poseu-vos en contacte amb l’Administrador del web\nProcediments per a donar-vos d’alta i baixar-vos els llibres de la col·lecció UBERTAS:\n1) Primerament cal disposar d’una adreça de correu electrònic de la persona que es vol connectar per a fer-se usuari i baixar-se el llibre. Aquesta adreça queda assignada a aquest usuari pel nostre web i es farà servir per a comunicar-s’hi.\n2) Des d’un PC que estigui connectat a Internet i mitjançant un navegador estàndard (Explorer, Firefox o similar) s’ha de cridar el nostre web www.torrens-ibern.cat\n3) Ja dins del nostre web, s’ha d’anar a l’esquerre a baix de tot i fer clic a “Registre(voluntari)”.\n4) Una vegada fet el clic a “Registre(voluntari)” trobareu un formulari que cal emplenar on es demana:\nNOM USUARI : És el nom que utilitzarà el nostre web per anomenar l’usuari i l’usuari per a dir qui és.\nCORREU ELECTRÒNIC : És l’adreça de correu de l’usuari que hem esmentat anteriorment. El nostre web la farà servir per a comunicar-se amb l’usuari.\nNOM i COGNOM : S’entra a efectes de registre\nDATA DE NAIXEMENT : S’entra a efectes de registre\nCODI POSTAL : S’entra a efectes de registre\nCONTRASENYA i CONFIRMEU LA CONTRASENYA : S’entra dues vegades per a evitar errors. La contrasenya que trieu es farà servir per entrar a la zona reservada als usuaris del web. Nomès des d’aquesta zona es poden baixar els llibres de la col·lecció UBERTAS.\nFinalment s’ha de fer clic a “Registrar” a baix.\n5) Una vegada fet el registre, cal esperar que us arribi un correu de verificació a l’adreça esmentada. Es llegeix el correu i es fa clic a l’enllaç que porta a una plana d’identificació del web. En aquest punt s’hauran de fer servir el nom de l’usuari i una contrasenya automàtica tal i com vénen donades al correu electrònic per entrar a la zona d’usuaris per primera vegada. Posteriorment podreu editar les vostres dades. També podreu canviar la vostra contrasenya original. En qualsevol moment podreu canviar les dades del vostre usuari a http://www.torrens-ibern.cat/wp-admin/profile.php\n6) Per baixar-se els llibres de la col·lecció UBERTAS, una vegada dins de l’àrea d’usuaris, es fa clic a UBERTAS a dalt de tot i, en la nova pàgina, es fa clic a LLIBRE PDF COMPACTAT (a sota a la dreta, l’únic llibre actualment a la col·lecció). Després, en la nova pàgina, es fa clic a DOWNLOAD.\n7) Sortirà una finestra de Windows que permetrà executar o baixar el fitxer. Es tria “baixar” el fitxer i s’indica el directori on es vol la còpia del llibre.\n8 ) Finalment arrancarem un programa de compactació (Winzip, WinRAR,…) i des d’aquest programa obrirem el fitxer que s’ha baixat (estarà al directori que s’ha triat). Veurem tots els fitxers del llibre en format PDF i els podrem obrir o be extraure`ls (descompactar) en el lloc on vulguem. És important obrir el fitxer així perqué té una extensió .TXT i és un llibre compactat. Una altra forma seria renombrar l’extensió del fitxer (posar-li .ZIP com hauria de ser) i fer clic dues vegades sobre la seva icona.\nPoden haver-hi altres variants de com baixar-se el llibre igualment vàlides.\nCada vegada que es vulgui tornar a entrar al web s’ha d’anar a l’esquerre a baix de tot a la plana principal i entrar el NOM USUARI i la CONTRASENYA (registrats anteriorment) a baix i clicar “Entrar“.


Mongetes amb botifarra i salsa de bolets - ElFil Mongetes amb botifarra\n250 gr. de mongeta blanca cuita\n1 tros de botifarra d’ou\nAgafem una cassola i posem la meitat dels bolets que hem tallat a trossos petits amb una mica d’oli. Els fregim una miqueta i hi afegim les mongetes. Ho remenem tot molt bé durant uns 5 minuts a foc lent i en l’últim moment incorporem la botifarra negra i la botifarra d’ou també tallades a trossos petits i una picadeta d’all i julivert. Ho deixem dos minuts més a foc lent i remenem amb cura perquè no es desfacin les botifarres.\nEn una cassola, posem 100gr. de bolets amb una mica d’oli, els sofregim una miqueta i després incorporem la nata líquida, una mica de sal i ho deixem reduir a foc lent. Quan hagin passat uns minuts, triturem aquesta barreja i ja tenim una salsa senzilla de bolets. Si la veiem massa líquida, la podem deixar una estoneta més a foc lent i sense parar de remenar per espessir-la una miqueta més.\nTenim les dues parts de la recepta per separat i ara és el moment del muntatge.\nPosem la base amb les mongetes, bolets i botifarres. Incorporem la salsa per sobre i com a punt final, hem reservat unes rodanxes de botifarra per decorar el plat.\nMés de Bo de debò?\nBo de debò, Cuina-musica, Darreres publicacions Tagged With: mitja pensió, Escola, salut, cuina


Pensiunea Empire Baile Felix Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBaile 1Mai 68, Sanmartin, Baile Felix, Romania, 417496 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Pensiunea Empire\nAl visitar Oradea, vosté es sentirà com a casa a Pension Empire, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Aeroport internacional d'Oradea.\nA Pension Empire, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, mini bar, balcó/terrassa, telèfon, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, piscina exterior, piscina coberta, massatge, parc infantil. Pension Empire és una elecció inteligents per a viatgers a Oradea, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Un concert de versions obre aquesta nit la Festa Major de S'Agaró que s'allargarà 24 hores - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nUn concert de versions obre aquesta nit la Festa Major de S’Agaró que s’allargarà 24 hores\nÉs la tercera edició de l’esdeveniment que organitza l’Associació S’Agaró-Sant Pol amb el patrocini de l’Ajuntament\nTot a punt a la Plaça Sant Pol per donar el tret de sortida a la Festa Major d’Estiu de S’Agaró 2019.\nLa Dalton Bang ja està preparada per fer ballar a tothom, a partir de les 22.30 h, amb les seves versions més joves. La banda està formada per una colla de músics que viatgen carregats de ball, gresca i un repertori de música que va dels anys 70 fins a la patxanga més actual.\nCom totes les propostes de la Festa Major, el concert és gratuït. Els actes de la Plaça Sant Pol, al costat mateix de l’Avinguda de Platja d’Aro, s’acompanyen d’un servei de bar i food truck.\nDemà, 16 de juliol, en el mateix espai es farà una festa de l’escuma amb Soy La Fiesta (12 h), màgia i música itinerant (17.30 h) i ball de fi de festa amb La Band Gogh (20h).\nPrevious Previous post: Accident marítim a la Platja Gran de Platja d’Aro per avaluar l’efectivitat dels cossos d’emergències\nNext Next post: L’eclipsi parcial de lluna coincideix amb la Caminada Nocturna Solidària a Platja d’Aro


Cs denuncia davant la JEC la simbologia dels presos polítics en edificis de la Generalitat Cs denuncia davant la JEC la simbologia dels presos polítics en edificis de la Generalitat – El Món\nCs denuncia davant la JEC la simbologia dels presos polítics en edificis de la Generalitat\nCarrizosa critica la "passivitat" del PSC davant de la "vulneració" i creu que és per "no molestar" ERC com a futur soci\nACN 08/01/2021 1:51 pm\nCiutadans ha denunciat davant la Junta Electoral Central que la Generalitat “vulnera la neutralitat” amb “símbols i expressions partidistes” en edificis públics, com ara els Departaments d’algunes Conselleries. El candidat a les eleccions del 14-F, Carlos Carrizosa, ha criticat que hi hagi “estelades, pancartes demanant la llibertat de polítics presos o llaços grocs” en edificis públics, i ha reclamat que “tot símbol que resulti partidista sigui retirat”. Carrizosa creu que la “passivitat” del PSC davant d’aquesta “vulneració de les normes” es perquè els socialistes no volen “molestar els seus futurs socis d’ERC i els comuns”.\nCs també ha presentat escrits a les juntes de zona perquè comencin a retirar “simbologia partidista” penjada en alguns ajuntaments, com a Castelló d’Empúries, Palamós o Sarrià de Ter, entre d’altres. I ha advertit que també ho faran a altres punts del territori. Carrizosa ha garantit que arribaran “fins al final”, com ha recordat que van fer amb l’expresident del Govern Quim Torra, inhabilitat per no haver retirat a temps la pancarta del Palau de la Generalitat.\nD’altra banda, Carrizosa ha tornat a carregar contra el candidat socialista al 14-F, Salvador Illa, a qui ha acusat d’estar-se dedicant al ministeri de Sanitat “a temps parcial”. “Està pendent de solucionar els problemes del seu partit“, ha criticat Carrizosa, que ha recordat que el nombre de contagis, els ingressos “que amenacen de desbordar les UCI” i ha considerat que “la campanya de vacunació està resultat més lenta del previst”.\nDe cara a les eleccions, Carrizosa ha dit que aquesta “falta de responsabilitat” ha de capgirar amb “partits moderats i sensats“, com considera que és Ciutadans. Tot i les crítiques al PSC, de qui insisteix que vol un tripartit amb republicans i comuns, Carrizosa ha dit que ells estan pels pactes amb constitucionalistes.\nCarrizosa, sense dades dels afiliats el dia que ha repartit carnet\nEl partit liberal ha entregat aquest divendres, a una vintena d’afiliats, els seus nous carnets, “com si fos un regal de Reis i per començar forts l’any”. Tot i haver celebrat aquest acte, Carrizosa ha dit no tenir les dades de quants afiliats té ara el partit. “No tinc les xifres, però hem constatat que la força, la il·lusió està present en els afiliats”, ha contestat en roda de premsa, preguntat pels mitjans per les dades.\ngaf 09/01/2021 11:42 am\nper q no et talles els ous em ves del llasos desgrasiats\nCiudadanuss 08/01/2021 8:13 pm\nRefereix seva bandera\nToni 08/01/2021 5:51 pm\nAquesta puta gentussa tant sols sap donar pel sac a Catalunya. Son gent de mal viure i una banda de desgraciats.\nRicard 08/01/2021 5:43 pm\nEls racistes castellans de Ciudadanos i les je's aliats per aniquilarnos.\njaue 08/01/2021 5:43 pm\nels polis frustats ss de la "patria" que camuflen amb "la democracia" poca feina. No han fet ni oposició. decepcionant, que callin i marchando...\nRAMON A 08/01/2021 5:10 pm\nEls lloros del getto ja tornan a piular\nRamon 08/01/2021 3:25 pm\nColono's és com aquella carronya de hiena dels documentals del Serengeti, que atrau tot de voltors per picotejar-la. Toooots els altres partits espanyols es disputen llurs 36 escons del 2017.\njosep Ttete 08/01/2021 3:04 pm\nJa et passarà factura, pel que fas, jo no et diré paraules lletges però si que m'agradaria que pagaràs pel que fas, molt de mal a Catalunya, si no te agrada la política de Catalunya vés-te'n ja ja ja fora de la nostra terra.\nJosep 08/01/2021 2:28 pm\nDe petit ja devies ser el XIVATO de la classe. Ara ets tan CABRON com mala persona. Però a les eleccións et fotràs una patacada historica.\ncolla de borregus 08/01/2021 2:23 pm\nels fasc'stas de ciudadanos, que ara han pujat un grau, fan honor al franquisme, al seu adn, l'ús de les polèmiques interessades, els ha conduit al fracàs. Tan debò s'enfonsin en la miseria\nTom 08/01/2021 2:02 pm\nLes hienes comencen a possar-se neguitoses.\nTom 08/01/2021 2:00 pm\nJA trigaven en vomitar i defecar per la boca els de C's.


Drac Blau o Drac Verd? : La Xermada\nDrac Blau o Drac Verd?\nEl Drac desperta passions. La nova capa de pintura que va estrenar la Fera foguera també provoca posicionaments de tota mena. I la majoria, coincideixen en un punt: agradava abans i agrada ara.\nEn defensa del Drac Blau\nQuedi constància, d’entrada, que li tinc un apreci i una estima irracionals al Drac verd, car he tingut el privilegi de poder portar-lo durant 18 anys i, la veritat, això pesa, i molt. Però les coses són com són. Potser perquè em passo la major part del dia entre peces d’art que periòdicament necessiten passar per un procés de restauració i, per tant, ja estic avesat al tema, crec sincerament que la restauració de la bèstia per part d’en Pep Pascual, a part de ser espectacular, s’ha fet tal i com havia de ser: deixant el color de la pell del Drac el més proper al seu estat original.\nQuan hom li demana a un professional del ram que li restauri una peça de mobiliari que pugui tenir a casa, òbviament li dirà que li deixi, a part de bonica, el més propera possible a l’original. I, si resulta que aquest tenia llavors una altra textura o color, s’ha d’intentar sempre acostar-s’hi el més possible. Aquesta és la tasca del restaurador i, per tant, trobo un gran encert la decisió que va prendre la colla del Drac -amb en Pep, la Comissió i altres persones implicades en el tema- una tardor-hivern de 2010-11 de donar-li el color que en el seu origen el pintor sitgetà Agustí Ferrer i Pino li va donar un ja llunyà 1922.\nSí, ja sé que al bàndol contrari em diran: i com sabien que era blau, si llavors no hi havia fotografies en color? Doncs bé: fent un estudi acurat de la pintura d’en Ferrer i Pino durant aquells anys i observant-hi les seves tendències d’aleshores. Torno a dir el mateix: aquesta és la gràcia de la restauració. Molt fàcil era afirmar fem-lo nou i tornem-hi amb el verd i tots contents. Però es va aprofitar l’oportunitat i el resultat, no en dubto pas, és impressionant.\nAra bé, com a tot arreu, hi ha de tot a la vinya del Senyor. I trobarem gent que en renegarà i trobarà a faltar el seu Drac de tota la vida, el de color verd. Normal. Però hem de pensar que, quan el va dissenyar l’artista, ho va fer com si fos un peix sortit del mar. Fixem-nos en la seva cua, per exemple. Per tant, s’ha de defensar la feina feta i reconèixer que no és una barbaritat ni res que se li pugui semblar, sinó tornar una peça única al seu estat original; si més no, fidelitzant-lo el màxim possible respecte aquell primer Drac que van veure els nostres avis, que de ben segur que a dia d’avui estarien contents de veure’l pràcticament igual, llençant foc pels carrers de la nostra vila.\nJo, portant del Drac verd, encara em poso melancòlic quan en fotos o vídeos veig la fera amb el color que li he vist portar tota la vida. Però la gent també ha de saber que de la bèstia original, i degut a les reparacions que ha tingut al llarg dels anys, ja no en queda pràcticament res; només una part del cap i del llom de darrera i ja està. Per tant, alegrem-nos de què, al cap de més de 90 anys, la nostra estimada Fera Foguera torna a lluir pels carrers i places de Sitges fidel als color que durant els seus primers anys de vida va portar i que per sempre més pugui ser així. I, repeteixo, ho diu un que considera el verd com si fos un fill. Però la vida t’ensenya que, un dia o un altre, els teus fills et donaran un nét.\nSebastiá Giménez i Mirabent\nEn defensa del Drac Verd\nM’encanta el Drac blau. La seva qualitat artística és irreprotxable. Estèticament, resulta fins i tot sumptuós. Ara bé, segons el meu modest parer, no s’hauria d’haver canviat la pell de la Fera Foguera. Per dos motius principals. El primer, íntim i particular: per raons d’edat, resulta que he crescut amb el Drac verd. De la infantesa fins a la prejubilació. Tota una vida. De fet, en el meu cas (no seria així si tingués 40, 30, 20 o menys anys), sí que puc dir que la pell verda del Drac ho és “de tota la vida”. I el segon motiu és més públic i notori: per raó que, una vegada més, entenc que no es compleix, si més no en l’esperit (ni en la lletra), allò que pretén (o hauria de pretendre) el Protocol de Festa Major i Santa Tecla.\nUn Protocol que, vistes les ampliacions (encara no acabades, en vindran més) d’elements folklòrics a la Processó de Corpus (sense referència concreta a cap mena de tradició ni antecedent sitgetà); vistes les cada cop més sovintejades actuacions a festes de barri, sectorials, gremials, i etc., de diversos balls, entremesos i figures que (suposadament segons el Protocol) no podrien actuar-hi tan indiscriminadament; vistes també actuacions en establiments particulars de la vila; els afegitons festius de Sant Sebastià; vist tot el que s’ha vist, en altres capítols (components, vestuari, sortides, etc.) i el que encara ens resta per veure… un Protocol que ens passem tots plegats pel “folre” i per les “manilles”.\nLa nostra Festa Major està declarada actualment Festa Tradicional d’Interès Nacional, quan allò que potencialment li correspondria seria la categoria superior: Festa Patrimonial d’Interès Nacional. Però per això caldria, entre d’altres requisits, “garantir la continuïtat de la festa a partir d’una estructura organitzativa, avalada per una reglamentació que vetlli per mantenir un grau de correlació entre la seva essència i la seva evolució, d’acord amb uns criteris àmpliament acceptats”, segons es dictamina en el Decret 389/2006, de 17 d’octubre, del Patrimoni Festiu de Catalunya. I aquest requisit no el complim.\n(Al respecte d’això, i per a millor coneixement dels aspectes “legals” de les festes, us recomano llegir l’escrit La Festa i el Dret, que l’Ignasi Benazet publica en el programa de Festa Major d’enguany). Postil·la final: si no estic d’acord amb el Drac blau és perquè, de la mateixa manera i pel mateix sistema, competència i atribucions que s’ha canviat la pell del Drac fa un any, d’aquí un any, o dos, quan hagin canviat el President de la Comissió i/o el Regidor de Festes de torn, perfectament poden decidir tornar-lo a canviar (potser a ratlles blaves i blanques, com els pantalons del Llucifer). I així successivament. I no crec que això hagi de ser ni lícit ni possible.\nCategoria: Número 44 · Etiquetes:


Ajuntament de la Bisbal del Penedès » Subvencions Diputació de Tarragona exercici 2017\nMargarita Barberà Cuesta\nSubvencions Diputació de Tarragona exercici 2017\n-La Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 3.061,46 euros en concepte del Pla d’Acció Municipal 2017 (Despesa corrent 2017).\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 856,29 euros per a la realització de programes i activitats culturals. Any 2017.\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 2.168,10 euros per a gestió i funcionament dels equipaments municipals d’interès ciutadà. Any 2017.\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 4.485,50 euros per a inversions en equipaments municipals d’interès ciutadà i edificis singulars. Any 2017\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 4.684,80 euros per a la protecció de la salut pública per a la gestió d’espècies de plaga i espècies invasores en espais urbans i periurbans i recollida d’animals domèstics abandonats. Any 2017\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 7.660 euros per actuacions de protecció de la salut pública per a la seguretat a zones de bany. Any 2017\nLa Diputació de Tarragona ha concedit a l’Ajuntament de la Bisbal del Penedès una subvenció de 32.025 euros del programa extraordinari de suport als centres del primer cicle d’educació infantil. Any 2017