Detinguts dos turistes per violar una noia a Barcelona\nDetenen dues persones per una violació a la platja Somorrostro de Barcelona\nLa víctima va conèixer als dos turistes en un local d'oci de la zona\ndivendres, 5 de juliol 2019 - 11:43h | Actualitzat a 05/07/2019 12:08h\nEls dos turistes haurien violat la noia a la platja | Cedida\nDos homes, d'uns 30 anys, han estat detinguts per violar amb penetració a una noia de 22 anys a la platja barcelonina del Somorrostro la matinada de dijous, segons informa 'betevé'. La víctima estava de festa amb dos amics a la coneguda discoteca Opium quan van conèixer als dos turistes suïssos.\nEls dos homes li van proposar continuar la nit els tres junts i la noia s'hi va negar però, segons han explicat fonts properes al cas al mitjà citat, van aprofitar que els dos amics de la noia es va despitar per intentar abusar d'ella als lavabos del local d'oci nocturn.\nLa víctima en estat de xoc\nDesprés d'aquest intent els dos turistes es van endur a la jove a la platja on van agredir-la sexualment amb penetració. Un cop es van adonar compte de la desaparició de la víctima, els amics es van apropar a una patrulla de la Guàrdia Urbana que es trobava a prop de la zona fent tasques de vigilància. Quan els agents van arribar a la platja es van trobar a la noia sola i en estat de xoc.\nPosteriorment, la noia va explicar els fets als agents i va fer una descripció dels agressors la qual va servir perquè identifiquessin als dos turistes a l'interior de la discoteca. Els vigilants de seguretat del local els van treure a fora on van ser reconeguts per la víctima i detinguts per la Urbana com a presumptes autors d'un delicte d'agressió sexual. El cas està en mans dels Mossos d'Esquadra i s'espera que passin a disposició judicial durant les pròximes hores.


Són 5 segons de l'estiu una banda per a nens? - Revisió | Gener 2021\nSón 5 segons de l'estiu una banda per a nens?\nTindreu 3 dies per votar si creieu que 5SOS són un 'boyband'.\nAhir se’ns va ocórrer que potser vam provocar certa controvèrsia quan vam referir a 5 segons de l’estiu com a “boyband”.\nSense perdre’t una experiència d’aprenentatge, vam decidir fer una investigació de camp i intentar arribar al fons de si 5SOS són o no una banda de nois o una banda de nois. Twitter és un bon àrbitre del sentiment públic, així que el vam portar allà.\nmadeline weinstein nu\nPel que resulta, la gent té moltes sensacions sobre si és un grup de nois.\nLa gent ha de resoldre les prioritats i adonar-se que els cinc distants són molt joves\nja ho charles\n- 5SOS TUMBLR POSTS (@jetaimemgc) 22 de maig de 2015\nPer última vegada, els 5 no són una banda per a nois, sinó que són una banda per a nois. La diferència és enorme.\n- Actualitzacions 5SOS (@Fivesosonline) 16 de maig de 2015\nEls 5 no són una nena i si voleu estar segur d'ella, aneu a un concert i digueu-me alguna cosa que no tingueu en compte\n- megs (@calpalouis) 8 de maig de 2015\nUna quantitat digna de gent està disposada a fer guerra contra qualsevol que es refereixi a 5SOS com a 'boyband'. Això és comprensible perquè el fandom és fràgil després de la recent debacle del logotip de la banda.\nAlgunes persones estan convençudes principalment que ells són un 'boyband'.\nTambé imo a un grup de noies és literalment un grup de noies i una banda de nois és un grup de nois, així que Cimorelli són un grup de noies i 5sos són una banda de nois\npete goz bruno mars\n- Louise (@L_ou_ise) 17 de maig de 2015\n5sos és una nena, baralla'm\n- Andrea (@Andreaa_Fabiano) 21 d'abril de 2015\nPotser té alguna cosa a veure amb els instruments?\nHi ha una diferència entre una banda de nois i una banda de nois. Trucar a 5SOS com a banda de jove és correcte, l’altre no ho és ja que toquen instruments\n-? (@TANGINACAKE) 16 de maig de 2015\nAra, vull que m’escolteu molt de prop, els germans jonas tocaven els seus propis instruments, són un grup de nois. El 5sos és una banda de noi? Sí.\n- naomi (@sorryimscary) 18 de maig de 2015\nBàsicament, encara no tenim ni idea de si són o no de banda jove. Ens ho dius.\nTingueu en compte que aquest és el vot definitiu sobre si aquest grup de persones és una 'banda' o un 'grup de nois'. Voteu per això o manteniu la pau per sempre.\nCLOUS DE VOTACIÓ 12 h EL 1 DE JUNY. ELS RESULTATS S’ANUNCIARAN I PODEM POSAR EL DEBAT PER RESTAR.


L'oposició demana al govern que no aprovi la reforma de la mobilitat del Centre - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nTots els partits de l’oposició demanen al govern municipal que retiri de l’ordre del dia del ple el punt amb què es vol aprovar la Proposta de Millores de la Mobilitat i de l’Espai Públic al Centre de Sabadell 2017 – 2018. Asseguren que no genera consens, ni polític ni social.\nEls quatre grups de l’oposició de l’ajuntament de Sabadell han fet un posicionament conjunt en contra la proposta de reforma del Centre del govern local. Els partits veuen reforçada la seva negativa als plans del govern amb el posicionament, també contrari, de la Cambra de Comerç, l’Oficina de Dinamització del Centre, la Fundació Bosch i Cardellach i Comerç Centre (més info: ‘Crítiques als canvis de la mobilitat al Centre: “no podem començar la casa per la teulada‘).\nEl portaveu del grup municipal del PDeCAT, Carles Rossinyol, ha explicat que la reforma de la mobilitat del barri del Centre “és un tema de ciutat, que va molt més enllà dels partits. Demanem que es retiri el punt 17 sobre propostes de millora de la mobilitat i l’espai públic al Centre de Sabadell 2017 – 2018 de l’ordre del dia del ple; bàsicament perquè no hi ha consens polític ni social”.\nJosep Ayuso, portaveu del PSC a l’Ajuntament, demana al govern que deixi el pla sobre la taula per explicar-lo amb més detalls i que busqui més consens.\nQue hi hagi quatre entitats de sectors econòmics, socials i empresarials de Sabadell que plantegin dubtes de caràcter profund, no de detall, estratègic, nuclear, ens dóna peu a sol·licitar al govern que deixi sobre la taula aquest punt fins que s’aconsegueixi que hi hagi un mínim de consens polític i social. En cas contrari, el govern estaria actuant en contra de la ciutadania de Sabadell”, segons el socialista.\nDes de Ciutadans, el portaveu Adrián Hernández ha reiterat la falta de consens entre l’Ajuntament i les entitats i els partits polítics. Hernández ha assegurat que “el govern té l’oportunitat d’estar a l’altura si retira el punt de l’ordre del dia i comença a cercar consensos en un tema de ciutat, si realment creu que ho és. El que podria passar és que avui s’aprovi i que d’aquí a dos dies alguns que han aprovat aquest projecte inclús marxin del govern i comencin a qüestionar el projecte”, ha afegit.\nD’altra banda el portaveu del PP a l’ajuntament, Esteban Gesa, ha explicat que “demanaria a aquest govern que deixés de governar per a ells mateixos” i que busqui acords amb els partits polítics i generi consensos entre les entitats. “És una bona ocasió per retirar aquest punt de l’ordre del dia, crec que és el que està demanant no només la resta de formacions polítiques sinó una part molt important de la ciutat de Sabadell”, ha finalitzat el popular.\nFoto portada: Gesa, Rossinyol, Ayuso i Hernández. Autor: A. Pujadas.


L'antiga foto de Felip que no et pots perdre. Fa riure. Impactant detall\nBarcelona. Diumenge, 31 de Gener 2021. 11:55\nEl fill de Joan Carles, Felip, el dissabte 30 de gener va complir 53 anys i els usuaris a les xarxes li han fet un regal que segur no l'ha deixat indiferent. El cas és que s'ha viralitzat una impactant fotografia del monarca, de fa alguns anys, que ha desencadenat tota mena de bromes, rialles i comentaris. No és per a menys. Una captura que al seu dia va passar desapercebuda però que ara mereix moltíssima atenció. Tots els detalls que hi apareixen podrien ser dignes d'estudi. Veure per creure.\nFelip VI, TVE\nEns remuntem al mes de juny del 2019 quan Felip, amant de tot el que tingui a veure amb la cultura espanyola, va mostrar el seu incondicional suport als toros. Ho va fer anant a una cursa que es va celebrar a la plaça de Las Ventas, a Madrid, en motiu de la fira de San Isidro. Una celebració taurina on també hi va anar la polèmica Victoria Federica, o la col·laboradora de Telecinco, Terelu Campos, gran amant dels toros. Però això no és el que ha fet riure. Les burles cap a Felip, un dia després de complir 53 anys, han vingut per culpa d'aquesta foto:\nNo és un mem. pic.twitter.com/env1Ugi9mU\n— Bufff!. (@TTuiteroman) January 29, 2021\nUna fotografia, aparentment normal, però que si s'analitza durant uns segons hi ha una sèrie de detalls que criden moltíssim l'atenció. El primer d'ells és la brutal diferència d'estatura entre el monarca i els toreros. Felip els hi treu dos i fins a tres caps a tots ells. Motiu pel qual les bromes no s'han fet esperar.\nQuin pintaza té el remake espanyol de Power Rangers. pic.twitter.com/AEfFN0CL3s\n— Em truquen Jimmy (@TirodeGraciah) January 29, 2021\n- L'anell anirà a Mordor. pic.twitter.com/yHFoFO5rov\n— Aquell Cotxe (@Aquel_Coche) January 29, 2021\n— Franjolittle (@Franjorodowski) January 29, 2021\nUn altre cridaner detall és el calçat que llueixen dos dels toreros que apareixen a la foto. Concretament els que estan situats en els extrems. Doncs tant l'un com l'altre porten només una sabata. A l'altre peu llueixen una espècie de bota blanca ortopèdica. Tot molt estrany. I clar, els comentaris, tampoc s'han fet esperar:\nHi ha dos que junts, només tenien per a un parell de sabates. Pobres. pic.twitter.com/92ERAE9o8g\n— La Jamona madura™ (@MariaMariham) January 29, 2021\nDigueu-me inculta, però no entenc els turmells dels dels extrems. Wtf si semblen turmells d'elefant adult\n— Srta. Migdiades (@SrtaSiestas) January 29, 2021\nMolt vestit i pocs llums\n— Llauris (@MiguelAresRuiz) January 29, 2021\nQuina vergonya de foto\n— macahuitl (@Apamacahuitl) January 29, 2021\nUna imatge val més que mil paraules. La fotografia de Felip amb els seus amics toreros ho demostra. No fa falta dir res, només mirar la surrealista estampa i riure. Riure molt, que falta fa.\nFamosos El desconegut vici del guapo cosí de Felip, del que poc es parla. 5 lletres Arnau Vila\nFamosos Sorprenent professió d'una coneguda ex de Felip, odiada pels seus pares Arnau Vila\nTelevisió Rahola ensorra Felipe, Aznar i Montilla: forrats a energètiques i puja la llum Marc Villanueva


4 min. Barcelona 29/10/2019 00:38\nDues setmanes de protestes i aldarulls i d’actuacions policials polèmiques, arran de la sentència del Procés, han situat el conseller Miquel Buch a l’ull de l’huracà. Però les tensions internes, especialment entre ell i el president, Quim Torra, semblen haver trobat una sortida. Almenys de moment. La portaveu de l’executiu, Meritxell Budó, va anunciar ahir que el departament d’Interior ha detectat 15 accions dels Mossos d’Esquadra sospitoses de mala praxi. Aquests expedients administratius podrien acabar en sancions. “A mesura que es vagin revisant, es prendran les mesures”, va dir Budó, que va admetre que no els han agradat algunes imatges que s’han vist aquests dies per les xarxes socials. La també consellera de la Presidència va afegir un altre anunci en relació a la policia catalana: el Govern assumeix la proposta del president, Quim Torra, i impulsarà una comissió d’investigació al Parlament “sobre els fets ocorreguts” després de la sentència -un acord que l’executiu no va prendre la setmana passada i que, en canvi, sí que va prendre ahir.\nDesprés de l’anunci del Govern, Miquel Buch va comparèixer a la tarda en un acte de la campanya de prevenció d’accidents de trànsit. Segons ell, el Govern està fent “una de les autoavaluacions més importants” des que la Generalitat té competències en seguretat. Un fet que, des de l’entorn de Torra, celebren com un triomf propi. Entre les 15 actuacions que s’estarien investigant, hi ha l’atropellament d’un manifestant a Tarragona, la imatge d’una furgoneta dels Mossos circulant amb persones agafades al capó en l’ocupació de l’aeroport i el missatge que van emetre agents des d’un vehicle policial fent mofa de l’expressió “Som gent de pau” - informa Pau Esparch.\nJxCat registrarà la petició al Parlament d’obrir una comissió d’investigació sobre “tota l’actuació policial”\nBuch compareixerà al Parlament després del 10-N per parlar dels aldarulls


Omar Montes, entre els desallotjats en una festa il·legal d'influencers Omar Montes, entre els desallotjats en una festa il·legal d’influencers – El Món\nOmar Montes, entre els desallotjats en una festa il·legal d’influencers\nEl cantant hauria participat en una reunió de més de 40 persones en la qual ningú no duia la mascareta ni guardaven la distància de seguretat\nRedacció 17/11/2020 11:35 am\nLes mesures de contenció de la Covid-19 són clares, especialment pel que fa a la prohibició de celebrar reunions amb moltes persones. No obstant això, són molts els joves que decideixen ignorar les prohibicions i organitzar festes il·legals. Aquest cap de setmana, de fet, la policia de Marbella ha hagut d’obrir 23 actes d’incompliment en la celebració d’una festa amb més de 40 persones, la majoria d’ells influencers.\nEn la festa, en la qual presumptament es gravava el videoclip de la nova cançó d’Omar Montes, els assistents no guardaven la distància de seguretat ni duien mascaretes. A més a més, es tractava d’una reunió amb excés d’aforament amb gent que venia d’altres municipis encara que hi ha tancament perimetral del municipi.\nDes de l’administració autonòmica, deixen caure a El Español que es tractaria de manera diferent en cas de confirmar-se que estaven gravant el videoclip perquè això suposaria que la reunió era de feina i no una festa com a tal. Igualment, podrien multar-los igualment per no fer ús de les mascaretes ni guardar la distància necessària.\nEls assistents no s’amaguen, a més a més, ja que han publicat vídeos des de dins.\nAra caldrà que es determini la quantitat de la multa que els imposaran.


Canvi d'armari sostenible | Moda de comerç just | STJOR 1969\n15 de febrer de 2022 / 614\nPot ser que comprar roba et sembli econòmic avui dia, però sí que comporta una greu despesa ambiental. I això és una cosa que acabarem pagant tots. I és que, segons l’Organització de les Nacions Unides (ONU), la indústria tèxtil és la més contaminant del món. A sobre les actuals tendències de moda canvien molt de pressa, alguna cosa que les empreses tèxtils «creen» per a fer-nos estar renovant constantment el nostre armari. Però com pots anar a la moda, sentir-te bé amb el que vesteixes i, al mateix temps, tenir un armari sostenible? És molt fàcil i, a continuació, et donarem les claus per a això.\nPassos per a fer un canvi d’armari sostenible\nLa millor oportunitat per a començar un consum de moda més sostenible és el «canvi d’armari». És a dir, quan amb el canvi d’estació guardem les coses de la temporada anterior i traiem les de l’actual. És en aquest moment quan descobrim que moltes coses potser ja no ens les posarem i tenim ganes de comprar-nos roba nova. Veurem com evitar aquest hàbit tan poc sostenible!\n1) Treu totes les sabates\nTant els de la nova temporada com l’anterior. Així seràs conscient de tots els que tens. T’adonaràs que això de «no tinc res a posar-me» és totalment mentida. Amb una sabata de cada tipus és suficient! Si se’t trenca un parell? Ja et compraràs un altre sobre la marxa. Així segur que serà de l’última moda.\n2) Treu tota la teva roba\nAra anem en gran: analitza tota la roba que tens, la d’hivern i la d’estiu. Què et poses i què no? Aparta la que no t’has posat en les últimes temporades, en els següents apartats et donarem idees sobre com aprofitar-la. Considera també mantenir a l’abast alguna cosa de la temporada hivernal a l’estiu i alguna cosa de l’estiuenca a l’hivern. Sempre t’anirà bé per si algun dia fa un clima anòmal per a la temporada o, fins i tot, per a usar com a roba interior o per a dormir, especialment la roba que no et poses molt per a sortir.\n3) Selecciona la roba que més et posis\nPosa a un costat la roba que més t’has posat: t’ajudarà a descobrir el teu estil personal i així, encertaràs en les teves pròximes compres. I considera donar o reciclar la que no et poses tant. Després et donarem alguns consells sobre què fer amb aquestes peces que et poses menys.\n4) Descobreix noves combinacions\nPotser amb noves combinacions descobreixes que aquelles coses que no portaves tant, sí que te les pots posar. Els últims anys ja hem fugit dels convencionalismes i combinem vestits amb esportives, jerseis amb shorts, barregem els colors sense cap criteri… Ara que tens tota la roba a la vista, prova combinacions, veuràs com no voldràs comprar-te res més! Serà com tenir roba nova!\n5) Alguna cosa et va massa gran o petit? Considera arreglar-ho\nSi és una peça que t’agrada, no és tan difícil arreglar-la i li estalviaràs molt al medi ambient. Aparta les peces que puguis arreglar i planteja’t també fer arranjaments originals, com retallar les mànigues d’una samarreta per a aconseguir una de tirants, tallar uns jeans i aconseguir uns moderns shorts amb serrells, etc. Si els canvis que vols són complicats i no pots fer-ho tu, contacta amb una persona que pugui fer-ho. També t’ho agrairà!\n6) Ordena la teva roba de manera que estigui tota a la vista\nPerquè no sols siguis conscient de la roba que tens en el moment del canvi de l’armari, et proposem col·locar la roba en el teu nou armari de manera que quedi a la vista i ordenada amb criteris que et permetin trobar ràpidament cada peça: aprofitaràs molt millor tota la teva roba.\n7) Fes una llista amb el que necessitis\nAra que ja has desqualificat la roba que no et poses, triat la que pots arreglar i descobert el teu estil, és possible que t’adonis que no necessites res més. No passa res, ningú t’obliga a comprar! Però si creus que sí, fes una llista amb el que necessitis, abans de consultar els catàlegs de roba, clar.\n8) Consulta botigues de moda sostenible\nSabent el que necessites, mira directament els catàlegs de roba sostenible i cerca aquestes peces. També et recomanem optar per la moda de proximitat, així que llegeix les etiquetes per a conèixer on ha estat fabricada una peça. No oblidis comparar preus!\n9) Marcat un pressupost\nUn altre truc per a evitar comprar massa roba és posar un límit als diners que et vols gastar. Segur que pots fer millors coses amb ell!\nQuè fer amb la roba que has descartat?\nTenir un armari sostenible no consisteix només a consumir menys. Pensa que, aprofitant el descartat en comptes de tirar-ho a les escombraries, també estaràs contribuint a frenar l’excessiva producció tèxtil que tan afecta al medi ambient. Així que, amb les peces que no utilitzes, opta per:\nDonar-les a ONG. Pregunta primer quina roba poden utilitzar i quina no, així com l’estat en el qual ha d’estar.\nSi les peces no estan en suficient bon estat, porta-les a plantes de reciclatge o dona’ls una segona vida usant-les com a draps de neteja.\nAbans ja t’havíem donat la idea de reformar-les per a crear una nova peça, has pensat que també pots fer-te una bonica bossa o estovalles patchwork amb els tèxtils que no fas servir?\nFes una swap party: és a dir, queda amb altres coneguts que també hagin fet una «neteja d’armari» i intercanvia roba que tu no utilitzes per la que ells no utilitzen.\nVen-la: si està en suficient bon estat, existeixen un gran nombre de plataformes online en les quals pots vendre la roba que no utilitzes… i de pas guanyar-te uns diners extres!\nAposta per la slow fashion i el comerç just vestint amb STJOR.\nL’èxit de la fira Oleotè...\nImportància i beneficis de ves...


Et proposem fer un viatge en el temps i descobrir els catorze edificis modernistes de la capital del Segrià\nEl Modernisme va sorgir a l’Europa de finals del segle XIX i inicis del segle XX per revolucionar els fonaments de totes les expressions artístiques i per fer bellesa a partir dels nous materials aconseguits a partir de la Revolució Industrial. A Catalunya, la burgesia industrial més europeista, en plena efervescència econòmica, li feu un gran suport. I això va permetre el naixement de tot tipus de projectes arquitectònics, escultòrics, pictòrics, musicals, literaris, etc. A l’entorn barceloní i reusenc trobem molts exemples d’aquesta estilística, especialment arquitectònics, però a la capital de Ponent també s'hi van erigir diverses propostes originals que encara avui ens recorden la màgia de la Belle Époque. Te les descobrim!\n1. Mercat del Pla (Plaça dels Gramàtics)\nAquest edifici es situa a la part alta del centre històric de Lleida, a la zona de l’antic Pla dels Gramàtics, indret on històricament hi havia hagut l’Estudi General (l’Universitat medieval de Lleida).\nEl Mercat va ser construït entre 1920 i 1922 segons projecte de Joaquim Porqueres i va comptar amb col·laboració de l’arquitecte municipal Francesc Morera. Es tracta d’una monumental edificació aïllada, amb una sola nau de planta rectangular, amb idèntiques façanes a llevant i ponent. Presenta una senzilla combinació de maó vist en els elements de suport, arrebossat al mur i decoracions ceràmiques a les finestres.\nEn les dues façanes hi destaca el gran arc de mig punt que emmarca les portes i culmina amb un frontó on hi trobe l’escut de la ciutat. Les finestres, estretes i allargades, són nombroses i es distribueixen simètricament al llarg de les quatre façanes.\n2. Cases Noves (Rambla d’Aragó, 31-35)\nAlçat en plena efervescència del moviment, entre 1914 i 1915, es tracta d’un grup de tres edificis bessons d’habitatges, alineats i esglaonats.\nAmb planta baixa i quatre pisos superiors, la façana de cadascun està disposada simètricament, amb l’accés principal situat al centre de la planta baixa i emmarcat per dues finestres d’arc rebaixat a banda i banda que es conjuguen amb els balcons de la primera planta.\nL’element més remarcable de les Cases Noves és la gran tribuna central que recorre el segon i tercer pis, flanquejada per balcons laterals i sostinguda per grans mènsules esculpides.\n3. Teatre de l'Escorxador (carrer Lluís Companys, s/n)\nL’Antic Escorxador Municipal és un magnífic exemple d’arquitectura industrial de principis del segle XX. La seva construcció tingué lloc entre 1912 i 1915 i respon a les polítiques higienistes portades a terme des de la centúria anterior i que buscaven racionalitzar i industrialitzar el procés de la matança del bestiar.\nDel recinte original se’n conserven les naus i els pavellons auxiliars destinats a habitatge i laboratori. Hi destaca la cúpula que s’utilitzava com a gran xemeneia de sortida de fums, ara integrada al Cafè del Teatre.\nTambé val la pena destacar la tanca d’accés, amb elements ornamentals en ferro de forja i aplicacions ceràmiques.\n4. Casa Baró (Avinguda de Blondel, 100)\nLa Casa Baró també és popularment coneguda com La Vinícola, a causa del fet que durant anys als seus baixos s’hi va instal·lar una bodega que portava aquest nom.\nRestaurada en els darrers temps, és un dels immobles més significatius de Joan Bergós a la capital de Ponent. Per la seva data de construcció (1921), correspon a un Modernisme tardà, d’impàs amb el Noucentisme.\nDe quatre plantes, la seva façana es distingeix per un equilibri compositiu en què hi preval el joc de les tribunes i els balcons que remarquen la cantonada de l’edifici. Hi trobem elements únics del Modernisme a la ciutat, com les llindes ondulades de portes i finestres, o el coronament de l’edifici, amb unes mènsules que suporten la cornisa superior.\n5. Casa Xam-Mam (Avinguda de Blondel, 9)\nConstruïda l’any 1920, aquesta casa tenia una espaiosa entrada per la qual accedien els carruatges fins a un pati que s’allargava fins al final de la planta. Originàriament comptava només amb dues plantes, però l’any 1950 va ser remuntada segons projecte de Marià Gomà, que va mantenir l’aspecte unitari de la façana.\nEs tracta d’un projecte creat per Morera i Gatell en la seva maduresa. La tribuna, amb àmplies finestres, n’és l’element més interessant. S'hi aprecia una síntesi entre les línies geomètriques de l’arquitectura i les formes orgàniques de la forja més properes a l’estètica modernista.\n6. Casa Morera o Casa de la Lira (Avinguada de Blondel, 92)\nEl característic disseny de la seva façana fa que també sigui coneguda com la Casa de la Lira. Data de l’any 1922 i és obra de Francesc Morera.\nA la primera planta hi destaca una gran tribuna que dóna pas a una balconada i dues finestres superiors que s’uneixen entre sí mitjançant una composició de formes típicament modernistes.\nLa tonalitat clara d’aquestes formes contrasta amb l’arrebossat més fosc de la façana. Una àmplia cornisa i un frontó culminen aquest alçat. Dues 'M' entrelligades a la part superior de la tribuna revelen que en aquesta casa hi va residir el polític i poeta lleidatà Magí Morera, autor del conegut poema 'El Campanar de Lleida' i germà del pintor Jaume Morera.\n7. Antic Cinema Vinyes, actual Caixaforum Lleida (Avinguda de Blondel, 3)\nProjectat per l’arquitecte Morera l’any 1915, aquest edifici presenta una barreja d’estils. Va obrir les seves portes l’any 1919, nascut com a sala i teatre de la nova seu social de l’Academia de la Juventud Católica. Però el local aviat es dedicaria a altres usos, entre els quals, el de cinema, que va durar fins l’any 1978.\nLes dues façanes d’aquesta construcció tenen pocs punts en comú. La de l’Avinguda de Blondel combina el color groguenc de l’arrebossat amb el blau de les rajoles. Per contra, a la façana de l’Avinguda de Madrid hi ha un predomini de maó i d’arcuacions de mig punt, especialment a la part inferior, amb decoració als timpans. És molt original l’acabament superior de la façana.\n8. Casa Magí Llorens (Carrer Major, 74-76)\nS’anomena així perquè va ser la residència del banquer amb aquest nom, però les seves formes i colors esclatants també fan que sigui popularment coneguda com la Pedrera lleidatana.\nEls seus murs han acollit petits fragments de la història de la ciutat: s’hi va instal·lar la impremta de Joventut Republicana, la Creu Roja i també la franquista Organización Juvenil Española. Els seus baixos van albergar una de les primeres sales de cinema de la ciutat, el Porfoliograph, més conegut com el Porfolio, i durant molts anys també s’hi va instal·lar el Bulevard Victòria.\nAquesta casa, edificada en ple Modernisme (1905-1907), compta amb mols elements de destacar valor artístic. Els més atractius són la tribuna que recorre verticalment els tres primers pisos del xamfrà, feta amb ferro i vidre; les baranes de ferro forjat i les coloristes rajoles que decoren la part inferior dels balcons.\n9. Edifici Melcior (Plaça de Sant Francesc, 2)\nAquest edifici es divideix en tres nivells: un sòcol que uneix la planta baixa amb l'entresòl; un cos central format per la planta principal i dues plantes superiors, i un coronament a l’últim pis.\nLes diferents plantes de l'Edifici Melcior estan unides verticalment per faixes en què s’inscriuen les obertures dels balcons. L’ordre de les façanes només està trencat per la gran tribuna que dóna a la plaça, plena de medallons amb rostres femenins i colorits vitralls. La forja dels balcons d’aquesta façana és molt més elaborada que la de la façana del riu, per bé que la sanefa amb motius vegetals dels pisos quart i últim es manté a tot l’edifici. El cromatisme simulant el maó del pis superior de la façana destaca entre la resta de blocs de la plaça.\n10. Edifici Pal·las (Avinguda de Blondel, 4)\nAquest antic edifici d’habitatges va ser un encàrrec que l’any 1915 va fer el polític Eduard Aunós a l’arquitecte Morera i Gatell. Durant dècades va desenvolupar les funcions l’hotel, el de més renom de la ciutat, l’Hotel Pal·las.\nHi destaca la gran tribuna, emmarcada per una filera d’estrets balcons a banda i banda, els de la primera planta amb baranes que combinen la forja i la pedra i els superiors només amb forja. Unes originals mènsules suporten la tribuna, mentre que dos cossos bessons que recorden templets rematen l’alçat i li donen un aspecte distingit.\n11. Casa Bergós (Plaça de la Sal, 11)\nAquest edifici es coneix amb el cognom dels antics propietaris i és obra de Morera i Gatell. Hi destaca la predilecció que va tenir l’autor per una arquitectura modernista que defugís l’obsessió per la decoració pròpia de l'estil.\nConsta de planta baixa i quatre pisos superiors, amb una façana d’obra vista i finestrals amb marc de pedra amb treball escultòric. La decoració de les façanes es concentra entre els dos pisos superiors. Per sobre, una decoració d'esgrafiats tatua els espais dels murs i destaca el coronament i el treball de la forja dels balcons.\n12. Casa Florensa (Baixada de la Trinitat, 1)\nEl seu primer propietari va ser Manel Florensa, les inicials del qual destaquen a la llinda de la porta d’entrada. I el seu arquitecte, Josep Florensa, que l’erigí l’any 1905.\nA la façana s’aprecien els diferents pisos emmarcats per una cornisa. La cadència entre balcons i finestres li donen equilibri i elegància. Tant en les finestres com en els balcons hi són presents les baranes de ferro forjat. A les balconades, el ferro es cargola fins a culminar amb una flor. Les finestres situades al costat de l’entrada principal estan conformades per un entramat de forja que també culmina amb motius florals.\n13. Casa Pluvins (Rambla de Ferran, 47)\nLa principal particularitat de la Casa Pluvins (1929) és que es tracta de l’únic exemple conservat amb una tipologia de residència amb el negoci familiar als baixos i l’habitatge a sobre.\nA la planta baixa destaquen unes obertures de gran alçada tancades amb arcs de mig punt, sobre les quals s’erigeix la residència unifamiliar i una terrassa superior. Un dels elements més vistosos són les llargues balustrades que presenta la façana, tant a la planta principal com a la superior.\n14. La Farinera La Meta (Carrer del Príncep de Viana, 14)\nL’edifici de la Farinera La Meta (1915) constitueix un magnífic exemple de construcció industrial modernista. Fou obra de l’arquitecte Francesc Morera.\nEs tracta d'un edifici compacte, de planta rectangular i de quatre nivells, amb finestres de diferents acabaments en cadascun, on l’espai de la façana queda seqüenciat per pilastres. La façana mostra elements decoratius típics del Modernisme, com la construcció amb pedra i maó vist combinats de manera harmònica amb elements ceràmics.\nWeb Turisme de Lleida


Barcelonetes: PRAGA (Notes 27) ¿I què se n'ha fet del realisme socialista?\nPRAGA (Notes 27) ¿I què se n'ha fet del realisme socialista?\nA Praga pots mirar inquisidorament i preguntar-te què queda a carrers, places i edificis, de l'època socialista. Ens ho hauria d'explicar algú del lloc, ens hauria d'ensenyar a mirar i, m'imagino, a mirar fora del centre històric. En qualsevol cas, els ulls inquisidors que busquen estrelles de cinc puntes a les façanes dels edificis i estàtues d'obrers robustos als jardins, no descobreixen res.\nRes? Sembla estrany. Els ulls han vist un fris antibel.licista en un edifici que ha resultat ser dels anys 20, uns gravats en la base d' uns fanals que representen treballadors amb brusa ampla, també d'abans de la II Guerra Mundial. S'han parat davant d'una escultura en una plaça: dos treballadors amb eines a les mans; té un algo, és bonica...\nAl Veletzrni Palac penso que la col.lecció tan completa d'art del XIX i XX ha d'abordar per força la qüestió. I en efecte, ho fa.\nEn una de les sales, hi ha muntada una secció amb falses parets que formen un passadís. Al començament, hi ha un tauler explicatiu -l'únic al museu que dóna una visió general d'un moment cronològic-, sobre l'art a l'època stalinista. El primer que constato és això, d'una banda l'explicitació clara del fenomen, i d'altra que es circumscriu el període a l'stalinisme.\nEl text que inicia la mostra d'aquest passadís recull una cita molt il.lustrativa d'algun personatge de l'època on es diu que l'art ha de servir per agitar les masses. Continua el text dient que va tractar-se d'un període on es va prohibir el que és fonamental per a l'art: la llibertat del creador. I fa com un balanç: van ser uns anys on els artistes van fer "obstrucció", però no era possible capgirar la situació (cito de memòria). També diu que el resultat va ser la creació de dos corrents artístics, un oficial i un altre d'extraoficial. Enlloc no es diu que el que t'ensenyaran a continuació no tingui valor artístic. Hi ha pintures, escultures, fotos, maquetes... i trobo entranyable que el que han recollit tingui una qualitat indubtable (fins i tot dins l'estil kitch d'alguns quadres: oli de papa, mama i nen feliços en una cuina amb nevera, escoltant la ràdio; o dins l'estil patriòtic ampul.lós: bronze de soldat rus i soldat centroeuropeu abraçant-se.). És una tria digna, que lliga amb la frase de fa una estona "es podia fer obstrucció, però no es podia capgirar...".\nUna de les peces és una maqueta d'una estàtua gegantina de l'Stalin que hi havia en un dels turonets de Praga que dominen el riu. Seguia darrera l'Stalin una corrua de gent, el poble entusiasta guiat pel seu líder. Aquesta escultura, que sembla ser que es divisava des de mitja ciutat, va ser enderrocada crec que l'any 56 quan ja mort Stalin va començar el procés de denúncia de l'stalinisme.\n(Abans d'acabar la sèrie de notes sobre Praga -espero que aviat!- vull tornar a parlar d'aquesta estàtua i de la família Pàmies)\nComento només una última cosa de les sales d'art del segle XX del Veletzrni Palac: les obres corresponents als anys 50 i 60, les del "corrent extraoficial", són nombroses, diverses, molt interessants, i la majoria porten un rètol que indica "donació" dels anys 70.\nPublicat per Eulàlia Petit Vilà a 10:10\nEtiquetes de comentaris: escultura, història, pintura, Praga


OPINIÓ: Sant Cugat 2030, IBI, empresa i models | Moviment d'Esquerres\nActualitat territorialBarcelonaNotícies publicades 7 de desembre de 2018 MES, Moviment d'Esquerres 0\nArticle d’opinió de Feran Villaseñor, Regidor d’ERC-MES de Sant Cugat, de MES Sant Cugat, publicat al Mitjà Multimèdia de Sant Cugat (cugat.cat) Des de mitjans...\nArticle d’opinió de Feran Villaseñor, Regidor d’ERC-MES de Sant Cugat, de MES Sant Cugat, publicat al Mitjà Multimèdia de Sant Cugat (cugat.cat)\nDes de mitjans dels anys 90 del segle passat s’ha configurat una ciutat basada en els següents principis:\nModel econòmic municipal basat en l’oferta de sòl urbanitzable, creixement poblacional i entrada pressupostària basada en l’IBI, llicències i plusvàlues. Aquest aspecte (IBI), lligat al cadastre, genera molts ingressos (i amb relativa facilitat, solament modificant coeficient a l’alça) però esdevé un monocultiu pressupostari i, també, una sonora càrrega fiscal.\nModel de transport basat en un fàcil accés a Barcelona (Ferrocarril, túnels, autopistes) i una manca de planificació interna en la connexió dels diferents barris.\nConsolidació de nuclis aïllats de nova creació amb models d’especialització comercial (centres comercials )\nReducció dels ingressos globals de caire industrial si ho comparem amb els ingressos via impostos lligat a l’habitatge.\nVianantizació del centre històric configurat entorn a un eix comercial que uneix estació de Ferrocarrils de la Generalitat (plaça de Lluís Millet) amb el Monestir.\nFugida del principi mediterrani de barreja d’usos front el model anglosaxó d’especialització, ja sigui des del punt de vista de lleure (afores), comercial (grans espais de coexistència de supermercats front a un centre de difícil accés) i esportiu.\nDesertització comercial en algunes zones (com Can Magí) i gran mortalitat d’establiments comercials al centre.\nArraconament dels polígons industrials, esdevenint una marca volguda les seus corporatives i els edificis d’oficines front a activitat industrial.\nL’alt preu de l’habitatge expulsa veïns i veïnes\nConsiderem que estem en un model que, es vulgui o no, ha tocat sostre. Els espais de creixement (i per tant nous IBI) estan limitats en el temps i per tan la crisi de pressupost ordinari pot esdevenir clau a mitjà termini. Cal apostar per aquells ingressos lligats a l’activitat econòmica, ja sigui com a principi generador d’ocupació com d’ingressos pressupostaris futurs.\nEsdevé necessari un replantejament global de la mobilitat. L’actual pla de mobilitat resta guardat en un calaix i el col·lapse al centre esdevé diari. Aspecte com la Zona Verda permet determinada millores a alguns barris però calen més aparcaments externs i lligar comerç a mobilitat.\nCal una pla estratègic empresarial. Mesures com el Catalonia Innovation Triangle i altres eren bones però han quedat en poc, cal que hi hagi una generació d’activitat municipal (com va haver-hi durant un temps) que fomenti la instal·lació d’empreses.\nSense generar ingressos que no recaiguin en el veïnat l’Ajuntament no es podrà fer front a reptes com la creació d’habitatge públic, connexió de barris, creació d’identitat o usos compartits d’espais. Cal una gestió activa i no esperar a veure que passa.


Teories del no - dis\nDos motius essencials mouen la mirada poètica de Teories del no: el de la poesia d’abast moral i el de la lírica amorosa. En això Sanahuja se’ns mostra fidel als principis que han bastit la seva trajectòria des d’El gos del galiot (1981) i Mirador (1983), tot passant per Doble joc (1988, premi López Picó), En defensa pròpia (1994) i els tres títols que per a mi conformen la seva trilogia mestra: Compàs d’espera (2006, premi Vicent Andrés Estellés de Burjassot), El llançador d’espases (2013, premi Maria-Mercè Marçal) i ara Teories del no, el seu darrer llibre, guardonat amb els Jocs Florals de Barcelona de 2016.\nÉs la de Sahahuja una poesia aferrada a la paradoxa, a la contradicció permanent entre la vida i la mort. El poeta sembla entestat en un cara a cara amb si mateix, obert al fueteig del dolor, als sotracs de l’existència i de la ferida del temps. Molt pocs versos d’aquestes Teories del no escapen a la fragilitat de la condició humana. Com diu encertadament Isabel Graña en el seu pròleg, “l’experiència de la mort ha deixat una petjada profunda [en Sanahuja], i, més enllà del dol, el poeta, asserenat, es disposa a endreçar de nou el seu univers reafimant-se des de la negació amb les seves Teories del no”.\nPotser per això mateix els versos de Teories del no acaben sent tan sovint sentenciosos, aforístics en termes expressius, amb la voluntat de palesar l’existència d’una veritat moral o, a l’inrevés, la caiguda irresoluble cap a l’abisme de les nostres conviccions més profundes. Contra la creença d’una veritat afermada a una realitat idíl·lica, a la còmoda raó del consens en definitiva –“No hi ha una veritat per majoria. / Només el que no saps / és veritat”–, la seva veu, radical i lliure, es mostra quasi sempre implacable i decididament descreguda.\nTeories del no esdevé, doncs, un continu passar comptes des de la perplexitat de qui se sap només un bibelot en mans de l’atzar i, el que és encara pitjor, a mercè de l’engany conformat i autocontemplatiu de les construccions sociomorals del món que ens envolta.\nDes d’aquest tombant, els “no” de Sanahuja conformen una proposta de resistència moral, una presa de postura davant de la vida i, alhora, la cartografia d’una poètica. I per aquest motiu, com escriu Isabel Graña, “davant la perplexitat del món, i des de la consciència que la veritat no depèn d’un mateix, l’opció és viure sense por, passejar-se per ‘les artèries de foc’, deixar-se fascinar pel món, aprendre a besar, a parlar poc i a ‘fer de la vida una lliçó d’estètica”. O dit en els versos del nostre poeta: “No hi ha cap mena d’arma contra el temps. /… / En el mirall del dia / viu la nit. / Potser ens quedarà el gest de decidir / l’ex-libris del granit, / el perfum de la llosa, / si llegim des de fora o des de dins / si volem morir en vers o morir en prosa. / Fer de la vida una lliçó d’estètica.”\nNo hi ha cap mena de dubte que la singular bellesa de la poesia d’Eduard Sanahuja sorgeix del sotsobre més profund, d’un alenar orfe i desacompassat, perquè habita el dolor i desconfia dels tòpics de lluerna. Aquí no hi ha lloc per a la impostació empalagosa, per ensucrada, amb què acostuma a revestir-se bona part de la imatgeria poètica d’avui. La intensitat emocional dels poemes de Teories del no, la seva contundent expressivitat, tan sols coneix un abeurador: els pous somorts del conflicte. Aquest darrer llibre confirma, sense cap mena de dubte, l’esplèndida realitat d’una de les veus més autèntiques i personals de la poesia catalana actual.\nGuardat a 15 - L'edició en catalàTags CRÍTICA LITERATURA LLIBRES sant jordi\n← Corona de margarides\nSomiar més gran →\nControl * Time limit is exhausted. Please reload CAPTCHA. + tres = cinc


El temporal hi torna, però menys | elmalgratenc.cat\nPosted on 22 Abril, 2019 by elmalgratenc\nel fort onatge s’ha deixat sentir al final del Camí de la Pomereda\nEl mal estat de la mar ha protagonitzat bona part de la jornada d’aquest diumenge. El fort onatge ha estat un dels aspectes destacats principalment al tram final del Camí de la Pomereda. Tot i que en aquesta ocasió no s’ha hagut de lamentar danys importants, l’aigua de les onades ha envaït part del camí. Degut a això, s’ha hagut de fer enretirar els vehicles que hi havia aparcats davant alguns dels càmpings. Les màquines també han treballat per netejar la sorra que s’hi havia acumulat, per tal de facilitar la sortida de l’aigua al mar. La situació ha comportat afectacions a la mobilitat, obligant els vehicles a circular pel damunt de la vorera durant les entrades i sortides als càmpings.\nPropietaris de negocis afectats han fet reforçar l’escullera amb desenes de sacs de sorra amb l’objectiu d’esmorteir l’impacte causat per les onades. Una mesura que ha servit per evitar danys majors.\nEl mal temps també s’ha deixat sentir en zones com el Passeig Marítim i la desembocadura de la riera de Palafolls, que s’ha negat d’aigua. Al voltant d’aquest punt, actualment en obres, el vent ha fet caure una de les tanques de protecció. Sortosament, ningú ha pres mal.\nL’alcaldessa de Malgrat de Mar, Carme Ponsa, durant una visita a les zones afectades, ha parlat d’”intervencions puntuals” per part de les brigades municipals i la policia.


Autocars Nadal fa una enquesta per valorar la línia Sant Julià-Escaldes de bus i sorteja un patinet entre els que la facin - Poble Andorrà\nAutocars Nadal fa una enquesta per valorar la línia Sant Julià-Escaldes de bus i sorteja un patinet entre els que la facin\nEn l'anterior enquesta tres de cada quatre viatgers (74,71%) es van manifestar satisfets o molt satisfets amb el servei ofert a la L1 i al bus exprés\nBus de la línia 1 Sant Julià-escaldes.\nAutocars Nadal posa en marxa aquest dilluns 22 una nova enquesta per conèixer el grau de satisfacció dels usuaris de la línia 1 i el bus exprés i els possibles punts de millora del servei. L’enquesta estarà activa durant nou dies, entre el 22 i el 30 de novembre, i es podrà omplir per dos canals: d’una banda, un enquestador demanarà en persona als passatgers que responguin el qüestionari i de l’altra, qui ho desitgi podrà fotografiar amb el seu telèfon o tauleta el codi QR que trobarà als autobusos i se li obrirà automàticament l’enquesta.\nPer fomentar la participació, l’empresa sortejarà un patinet elèctric entre totes les persones que enviïn les seves respostes. El premi vol potenciar l’anomenada nova mobilitat, més efectiva i sostenible, i en concret la mobilitat intermodal, en la qual l’usuari combina múltiples mitjans de transport en un mateix trajecte.\nAutocars Nadal ja va fer una enquesta l’any passat, que va tenir resposta de 427 usuaris del servei, dels quals 159 van donar les seves opinions personalment a l’enquestador, mentre que 268 ho van fer fotografiant el codi QR. En aquella ocasió, els usuaris van opinar sobre la situació de diferents parades, la freqüència de pas dels autobusos i les mesures de protecció per la Covid-19. Tres de cada quatre viatgers (74,71%) es van manifestar satisfets o molt satisfets amb el servei ofert a la L1 i al bus exprés.\nLa línia 1 d’autobusos fa el recorregut entre Sant Julià de Lòria (sortida des de River Centre Comercial) i Escaldes-Engordany (Caldea). El bus exprés va del centre de Sant Julià al carrer de la Unió a Escaldes i fa menys parades.\nÈxit del congrés per impulsar l'emprenedoria femenina


Sens dubte una de les aplicacions del teu iPhone que consumeix més emmagatzematge és WhatsApp. Sobretot, si els divertits que estan en els teus grups estan tot el dia enviant imatges i memes, o el teu cunyada té una criatura que acaba de fer un any i et crivella amb fotos de la criatura.\nEls desenvolupadors de l'aplicació són conscients, i han preparat un nou gestor d'emmagatzematge que ens ajudarà sens dubte a gestionar tot això que es va acumulant al teu iPhone. El tindrem a la propera actualització de WhatsApp que està a l'caure.\nEls desenvolupadors de WhatsApp estan implementant una nova i millorada forma d'administrar l'emmagatzematge dins de la seva aplicació, per ajudar els seus usuaris a identificar, seleccionar i eliminar massivament GIFs animats, fotos i vídeos que poden estar omplint teu iPhone innecessàriament.\nEn la propera actualització que està a l'caure, Dins de WhatsApp disposarem d'una eina per poder agrupar arxius de grans dimensions que s'han reenviat moltes vegades, ordenant els arxius pel seu volum en ordre descendent i proporcionant una vista prèvia dels arxius abans d'eliminar-los.\nEls usuaris també poden veure una vista prèvia dels arxius abans de seleccionar un o diversos per a ser eliminats. Podràs accedir a aquesta funció en la configuració interna de WhatsApp, clicant a «Dades i emmagatzematge», i en el nou apartat «administrar emmagatzematge".\nNo cal que ho miris ara perquè encara no ha estat implementada. Però ho estarà aquesta setmana. S'inclou en la propera actualització de WhatsApp, que s'anirà implementant en els propers dies a tot el món.\nSens dubte és una gran notícia. Així de tant en tant podrem entrar en aquesta nova característica i anar fent «neteja» de tot allò que anem acumulant dels nostres estimats contactes de WhatsApp.\nRuta completa cap a l'article: actualitat iPhone » iPhone » Diversos » Amb la propera versió de WhatsApp gestionaràs millor l'emmagatzematge\nJohn Turturro i Christopher Walken formaran part de l'repartiment de la sèrie Severance per Apple TV +


L'estafa amb el canvi en monedes de dos euros s'estén al nostre país\nPolicia i Guàrdia Civil adverteixen de l'engany que afecta els comerciants\nper Redacció dijous, 2 de febrer 2017 - 10:39h\nMoneda de dos euros espanyols commemoratius | Excite\nEl programa 'Crónica Cuatro' ha volgut obrir-nos els ulls davant una estafa que cada vegada s'està estenent més entre la població del nostre país. Cada vegada hi ha més monedes falses en circulació, sobretot de dos euros. La majoria resulten ser d'altres països i s'assemblen molt a les nostres: el seu pes, la seva grandària, el material i el disseny són gairebé idèntics, i això fa que no ens hi fixem gaire i les guardem sense pensar.\nEl problema és que aquestes monedes tenen un valor molt més baix si les canviem al mercat, per això al programa de Cuatro ha provat en diferents establiments si s'adonaven del canvi: ferreteries, perfumeries, quioscs i farmàcies, tots van guardar sense mirar la moneda de dos euros falsa que els oferia la presentadora amb una càmera oculta. En explicar després als comerciants el que havia passat, asseguraven que no s'havien adonat, i fins i tot alguns deien que n'haven vist alguna anteriorment.\nLa Policia Nacional i la Guàrdia Civil adverteixen de l'estafa de les monedes de curs legal d'altres països que les intenten fer passar per monedes espanyoles i recomanen fixar-se bé quan es rebi el canvi. Les màquines expenedores les detecten fàcilment i ho alerten, encara que en algunes ocasions realment poden passar anys passant de mà en mà sense que ningú s'adoni que no són monedes de dos euros.\nATENCIÓ: Males notícies per l'atur a Catalunya


El ple d'octubre actualitza llocs de personal | Ajuntament de Rocafort\nEl ple d'octubre actualitza llocs de personal\nEn començar la sessió del ple d'octubre de dijous passat, l'alcalde, Víctor Jiménez, va repassar els assumptes d'interès municipal, entre els quals destaca l'estudi i avaluació de les ofertes presentades per a gestionar el nou servei de recollida de residus urbans, que podria començar a final d'any; els treballs de poda d'arbrat en tot el municipi que es perllongaran durant els mesos de tardor i hivern; o l'exposició de quadres de Doro Balaguer, fill adoptiu de Rocafort, que s'inaugurarà el pròxim 28 de novembre a la Casa de Cultura, entre altres assumptes.\nJiménez també va recordar el programa d'activitats per a les futures setmanes de Tardor per l'Horta, entre les quals va destacar la trobada del passat divendres entre Rocafort, Burjassot, Godella i Massarrojos per a defensar i demanar a la Generalitat un projecte sostenible contra les inundacions que respecte l'horta. “És una actuació necessària per a evitar situacions de perill, però ha de realitzar-se de manera respectuosa amb el nostre entorn”, va apuntar Jiménez.\nEn l'apartat de personal, la Corporació municipal va aprovar l'amortització del lloc de vicesecretari per a, en el seu lloc, crear el lloc A2 de tècnic mitjà de gestió (contractació) i C1 administratiu (Secretaria). Així mateix, es van aprovar la creació del lloc de tresorer, la modificació de les RPT d'administratiu (tresoreria) i el lloc de tècnic mitjà de gestió (A2) (personal), i la creació de tres places d'auxiliars administratius per a substituir tres treballadors interins.\nEl ple va aprovar també la pròrroga del contracte de manteniment i neteja de parcs i jardins i les sol·licituds de la subvenció de Xec Bebè que quedaven per resoldre.\nPer la seua banda, el grup municipal Popular va presentar una moció per a la reparació urgent d'instal·lacions de l'Escoleta infantil municipal i una altra de reprovació de la regidora d'Educació, Sonsoles Giner. Els grups de govern van respondre explicant les inversions realitzades en el centre, les millores de personal i de condicions d'ocupació de les treballadores en l'últim exercici. Per la seua banda, Giner va explicar les condicions de treball en el centre i les normatives que es compleixen, i va recordar que el Consistori està a l'espera de fer efectiva la subvenció de 38.000€ de la Diputació de València per a millorar l'Escoleta. Ambdues mocions van ser rebutjades pel ple.\nEl grup municipal Popular va presentar també una moció per a fer constar les normes d'utilització dels paellers municipals. Rafael Ferrando, regidor de Mobilitat Ciutadana, Vies Públiques i Tercera Edat, va explicar que aquestes instal·lacions es regeixen per l'Ordenança de Convivència en vigor, i va avançar que la pròxima ordenança contindrà un apartat sobre ús dels paellers.\nConsulta l'ordre del dia del ple d'octubre


Morts de categoria, categories de morts\n24 gener 2021 17:09\nVanessa Díaz Ojeda | 28 novembre 2016\nFa uns dies, el Govern Balear va tenir a ben informar-nos als ciutadans exo-mallorquins que la prohibició de funerals de cos present, que són costum a Menorca, Eivissa i Formentera, és a dir, en TOTES les illes menys a Mallorca, es manté ferma; exceptuant que es justifiqui la “notorietat de la persona difunta”.\nJo em pregunto, serà possible que fins a entre els morts existeixin diferents categories?\nLa realitat dels últims dies em respon un SÍ majúscul.\nExisteix una primera categoria de morts, als quals la mort els senta fenomenal. Aquest últim tràngol els esborra, com per art de màgia, qualsevol pecat venial, mortal o presumpte. Fins i tot, mortifica als qui van assenyalar, o van pretendre jutjar, els excessos del finat i se'ls titlla poc menys que d'assassins. Envers ells ens han demanat respecte.\nEn la segona categoria estan als quals la mort els arriba després de lluitar contra els qui sí els van intentar assassinar, però que van ser més tossut que els seus botxins i ens han donat grans lliçons de vida. A alguns gairebé els picona la Des-Memòria Històrica i uns altres ens deixen sent autèntica Història viva. Per aquests, ni en vida els van tenir respecte.\nI en tercera regional, es queden els morts menorquins, eivissencs i formenterencs, ja que se'ls il·legalitza pel simple fet de no seguir els rituals mortuoris de la Gran Mare Illa. Volgués recordar que a cadascú li dolen els seus morts i els nostres, els exo-mallorquins, són d'extrema notorietat per a nosaltres. Respectin-nos.


Avis legal - Disseny Web i Marketing online per empreses.\nQUATRE MKT ONLINE, S.L., responsable del lloc web, d’ara endavant RESPONSABLE, posa a disposició dels usuaris el present document, amb el qual pretén donar compliment a les obligacions disposades en la Llei 34/2002, de 11 de juliol, de serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), BOE Nº 166, així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte a quines són les condicions d’ús.\nQUATRE MKT ONLINE, S.L. es reserva el dret de modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer al lloc web, sense que hi hagi obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes obligacions, entenent-se com suficient amb la publicació al lloc web de QUATRE MKT ONLINE, S.L..\nNom de domini: www.quatregrup.com\nNom comercial: QUATRE GRUP\nDenominació social: QUATRE MKT ONLINE, S.L.\nDomicili social: C/ RAMÓN TURRÓ, 1 – PALAFOLLS 08389 (BARCELONA)\ncorreu electrònic: hola@quatregrup.com\nEls dissenys, logotips, text i / o gràfics aliens al RESPONSABLE i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar respecte als mateixos. El RESPONSABLE autoritza expressament a que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal de www.quatregrup.com.\nPer realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-ho a través del correu electrònic hola@quatregrup.com.


Colau s'amaga i no compareixerà dilluns per explicar la cancel·lació del concert de 250.000€ Colau s'amaga i no compareixerà dilluns per explicar la cancel·lació del concert de 250.000€\nColau s’amaga i no compareixerà dilluns per explicar la cancel·lació del concert de 250.000€\nEl concert tenia un pressupost de 500.000€, dels quals 250.000€ els atorgava l'Ajuntament mitjançant una subvenció directa\nTots els grups de l’oposició a l’Ajuntament de Barcelona han retret a l’alcaldessa de la ciutat, Ada Colau, que no tingui intenció de comparèixer per donar explicacions per la cancel·lació del concert als balcons ‘Barcelona, ens en sortirem’, anul·lat després de la retirada massiva d’artistes i el malestar generat en el sector cultural. ERC, JxCat, Cs, Barcelona pel Canvi (BxC) i el PP han emès un comunicat conjunt en què recriminen a l’alcaldessa que no vulgui comparèixer a la comissió extraordinària que s’ha convocat i que hi enviï, en lloc seu, el regidor de Presidència, Jordi Martí.\nEls grups municipals han recordat a Colau que pot comparèixer acompanyada si no coneix tots els detalls tècnics pels quals se l’ha citada i han insistit que ha de ser ella qui hi vagi, ja que “si és la persona més indicada per presentar la iniciativa també ho ha de ser per respondre al respecte un cop suspesa”. És per això que l’han convocat de nou perquè el proper dilluns, 11 de maig, sigui a la comissió.\nA més, l’oposició ha lamentat no haver rebut cap comunicació directa de la decisió de l’alcaldessa, que es va filtrar a la premsa, en considerar-ho un “menysteniment als mecanismes democràtics de l’Ajuntament com a institució, al diàleg entre govern i oposició i a la transparència amb la ciutadania, sempre necessària”.\n250.000€ de subvenció directa a Mediapro\nSegons apunta el diari ‘Tot Barcelona’, la comissió de govern va donar tot el poder al regidor de presidència, Jordi Martí, per subvencionar amb 250.000€ a Meidapro per produir el concert que tenia un cost total de 500.000€


La veritable inflexió de Shang-Chi - Còmics | Juliol 2021\nLa veritable inflexió de Shang-Chi\nPer Mike Floorwalker/14 de desembre de 2018 16:52 pm EDT/Actualitzat: 22 d’agost de 2019 a les 10: 05h EDT\nLa fase 4 de l'Univers Cinemàtic Marvel està gairebé a la nostra part, i ho seràpasseig salvatge.Anunciada al San Diego Comic-Con 2019, la pissarra teatral de Mighty Marvel per als propers dos anys ofereix una vergonya de riqueses. Hi ha el vehicle solitari que ja feia temps que segueix el supermercat rus preferit de tothom,Vídua negre; una pel·lícula centrada en una antiga raça d’éssers gairebé immortals creats pel llegendari Jack Kirby,Els eterns; un viatge per la bogeria amb Mister Doctor i Scarlet Witch,Doctor Strange al Multiverse de la bogeria; i una quarta sortida inèdita en solitari per a un original Avenger,Thor: Love and Thunder.\nTan impressionant com aquestes prometen ser, un títol addicional va deixar les orelles d'un fort contingent de fans de Marvel:Shang-Chi i la llegenda dels Deu Anells.El 'Mestre de Kung Fu' Shang-Chi ha estat presentat a les pàgines de còmics Marvel des del 1972, que va sorgir de la mateixa mania de kung fu a principis dels anys 70 que va generar el puny de ferro, molt de temps considerat com el més gran artista marcial de Marvel. Es pot argumentar efectivament, però, que Shang-Chi atorga a la 'arma viva' una dura competència en aquest departament, i, tot i que la història del personatge és una mica problemàtica, està madura per una reinvenció que pugui honrar el seu patrimoni mentre captiva el cor de públics de pel·lícules a tot el món. Qui és Shang-Chi, com va arribar a ser creat i quin és el seu lloc dins del món dels còmics Marvel? Estem aquí per desglossar-lo.\nMarvel gairebé va adaptar una sèrie de televisió al seu lloc\nA principis dels anys 70, com potser heu sentit, tothom lluitava. Bé, no tothom, però aquells que no ho volíem ser. Això va ser en gran mesura gràcies a Bruce Lee, que havia estat exposat a audiències nord-americanes a través de la sèrie de televisió La Hornet Verda i amb papers protagonistes en pel·lícules com Joc de la Mort i alliberat pòstumamentEntra al Drac, que va donar un cop de porta a les futures superestrelles com Sammo Hung i Jackie Chan per trobar l'estàndard interior. La sèrie de televisióKung-fú, que va protagonitzar l'actor blanc David Carradine, es diu originalment ha estat desenvolupat per a Lee (la biopic de 1993)Drac: La història de Bruce Lee fins i tot va retratar el programa com la idea de Lee). Va ser aquesta sèrie la que va començar inicialment Marvel Comics esperava utilitzar per aprofitar la mania d’arts marcials.\nTot i això, la Casa de les Idees no va poder obtenir els drets, per la qual cosa Stan Lee va recórrer als escriptors Steve Englehart i Jim Starlin (creador de Thanos) per crear una propietat original basada en kung fu. El personatge que van crear tindria una ressonància més enllà de l'època en què va ser concebut, cosa que Lee sempre va saber que podria ser el cas. A finals dels anys 80, molt abans que Marvel dominés la taquilla, Lee va intentar treure una pel·lícula de Shang-Chi fora del terreny protagonitzada per Brandon Lee, el fill de Bruce, que moriria en un accident freqüent al set deEl corb el 1993.\nVa començar amb una prova de prova, com Spider-Man\nLee sabia que tenia alguna cosa especial a les mans, però no tothom estava convençut. En un torn d’esdeveniments que devien provocar un cas greu de déjà vu en la direcció mestra de Marvel, es va prendre la decisió d’introduir el personatge en un llibre sense sortida amb el maldestre títol de Edició Especial Marvel, que tenia va publicar 14 números format per reimpressions d’antigues històries de Marvel. S’assembla al personatge més icònic de Lee, Spiderman. Home-aranya (que havia fet la seva aparició inicial a Fantasia increïble# 15, el número final del llibre), Shang-Chi va debutar a les pàgines deEdició Especial Marvel (també, per casualitat, al número 15), que es va publicar el desembre de 1973. El públic es va adonar ràpidament.\nTan de pressa, de fet, que només va trigar dos números perquè es deixés caure el títol anterior del llibre. Es va canviar de nom Mans de Shang-Chi: Mestre de Kung Fu durant la resta de la seva carrera, que va durar fins a 1983. Shang-Chi va gaudir d'un respectable nivell de popularitat durant els anys 70, i va aparèixer com a convidat a diversos llibres emblemàtics de Marvel i va interactuar amb alguns dels seus personatges més destacats. Malgrat aquest èxit, va ser, com diuen, una època diferent, i alguns elements del fons del personatge eren més que una mica discutibles.\nOriginalment era el fill de Fu Manchu\nUn dels principals problemes d'aquest tipus era el llinatge de Shang-Chi. En la seva primera aparició, va ser presentat com el fill del mal Fu Manchu, un supervisor que havia aparegut a les novel·les i pel·lícules de celulosa al llarg del segle XX i que representava un arquetip massa racista. El personatge era un dels més populars de l'anomenada 'Perill Groc'subgènere, que va generar diversos malfactors asiàtics descarats, com Ming the Merciless (Flash Gordon's nemesis) i el vilà de Batman Al Ghul de Ra. Marvel va obtenir els drets del creador de Fu Manchu, la novel·lista britànica Sax Rohmer, i mentre que la seva caracterització era un toc més digne que el presentat en llibres i pel·lícules (en què sempre va ser retratat per un actor blanc), molts lectors asiàtics van trobar, però, el personatge. representar a demonització de la seva cultura.\nA la seva sèrie còmica, Shang-Chi va ser criat pel seu pare per ser l'assassí final, però va arribar a rebutjar les males maneres de Fu Manchu. Amb els anys, els dos xocarien repetidament; en els anys posteriors, seria la identitat del pare de l'heroi connectat en realitat ser el bruixot immortal Zheng Zhu, que durant dècades havia estat simplement utilitzant 'Fu Manchu' com a àlies. Això es va deure en gran part als drets que tornaven a la propietat de Rohmer, en lloc d’un desig de rehabilitació del personatge.\nNo té superpoders ...\nCom molts herois de Marvel, Shang-Chi no té prou potències. El seu pare el va convertir en l'arma final, un mestre practicant de totes les formes d'arts marcials xineses. Això no només vol dir que és un lluitador absurdament hàbil, sinó que també té un nivell de control sobre el seu cos que pocs (si n’hi ha) personatges de l’Univers Marvel poden igualar. Ell és capaç de regular una sèrie de funcions corporals suposadament involuntàries; per exemple, pot reduir la funció de les seves terminacions nervioses en la mesura que és pràcticament impermeable al dolor, i fins i tot pot alentir la velocitat que sagna quan es talla.\nTambé té un coneixement del punt de pressió del mestre, que li permet enderrocar els adversaris amb una única vaga, i (com la seva inspiració Bruce Lee, sobre la qual es va modelar la seva aparença), es coneix que va desencadenar una punt de vol d’oscavalcament que té una quantitat increïble de força al darrere. Com el capità Amèrica, ho ha dit representen el pic de força, poder i agilitat no superhumanes. Tanmateix, presumeix d’una habilitat específica només per als més hàbils artistes marcials, que eleva les seves habilitats fins a un nivell lleugerament superior als dels altres companys d’herois sense poder.\nrepartiment de televisió boig\n... però té domini del seu 'chi'\nShang-Chi, com alguns amos del kung fu del món real (inclosos El mateix Bruce Lee), és capaç d’enfocar el seu txi, l’energia espiritual o la “força de vida” inherent a tots els éssers vius. En realitat, aquesta pràctica s’utilitza principalment en la meditació i com a manera de controlar la por i la ira. A l'univers Marvel, la capacitat es pot convertir en una arma i Shang-Chi l'utilitza per augmentar les seves habilitats amb un efecte devastador. Pot augmentar la seva força i resistència temporalment més enllà dels nivells humans màxims, esquivar bales (o fins i tot desviar-les, amb els bracers que porta al canell) i controlar la reacció del seu cos a substàncies estrangeres com el verí o les drogues.\nA causa d’aquestes habilitats i el seu ampli domini d’una sèrie d’estils de lluita mortals, sovint es considera que Shang-Chi és simplement el combatent desarmat més gran de tot l’univers Marvel; era considerat per no menys una autoritat que T'Challa, el Pantera Negra, per ser un lluitador encara més formidable que el llegendari (i superpoderós) puny de ferro. El seu domini sobre el seu txi ha rebut fins i tot un impuls tecnològic. De vegades, utilitza un parell especial de nunchaku dissenyat per Tony Stark, que pot acumular i dispersar l’energia espiritual de Shang-Chi, provocant explosions mortals concussives.\nVa formar part breument de l'equip més boig de sempre\nLes interaccions de Shang-Chi amb altres herois Marvel han estat moltes i freqüents, però un dels seus grups més tòxics era amb una banda poc probable d’herois de Nova York. Va començar amb una investigació de Daredevil sobre la matança estranya de tota una facció del mafioso de Brooklyn, que posteriorment es va descobrir que va ser obra de Diferents, un troll de roca procedent de l’inframón d’Asgard que havia arribat a la Terra a la recerca de l’artefacte místic conegut com el Ragnahorn. Daredevil va obtenir l'ajut de Shang-Chi, Black Widow, Dagger (sense Cloak) i el Punisher, una banda anomenada informalment el 'Marvel Knights'- per tractar amb Ulik i els seus esbirros.\nDesprés, la resta del grup es va decidir a portar a Punisher (els mètodes del qual van resultar poc favorables) a la justícia. Moon Knight se'ls va unir a aquest perillós esforç, però els esforços del grup renovat van ser interromputs per Cloak, que es trobava en els embuts psicològics del dimoni Nightmare i es trobava en una mala equivocació per consumir tots els malfactors (o algú que fins i tot s’adaptava a la descripció). . Després de consumir el punisher, el Daredevil, la vídua negra i el cavaller de la lluna, el cap de la raça va ser detingut pel doctor Strange, a qui Dagger havia intervingut per ajudar-lo abans que les coses no passessin.\nVa formar Spider-Man en arts marcials\nIgual que el capità Amèrica, Shang-Chi ha estat cridat ocasionalment a entrenar altres herois en el combat cos a cos, inclòs el vostre simpàtic rastrejador de barri. Durant l'arc de la història de 'Revenge of the Spider-Slayer', Spider-Man es va adonar que el vilatà Alistair Smythe havia trobat una manera de subjugar els seus robots Spider-Slayer amb una versió del seu precísitiu sentit aranya. Va crear un dispositiu per interrompre la capacitat, però es va veure obligat a desactivar-lo manualment. desactivant el seu propi sentit aranyaen el procés. Això va resultar extremadament problemàtic durant el successiu esdeveniment de la 'Spider Island', durant el qual milers d'herois, vilans i ciutadans corrents van desenvolupar potències aranya. Per recomanació de Madame Web, Spidey va anar a Shang-Chi per entrenar-se per compensar la pèrdua, i el mestre de Kung Fu va obligar-se.\nVa crear un estil d'arts marcials completament nou destinat a complementar els poders de Spider-Man, que va anomenar 'El camí de l’aranya'(i que Spidey, per descomptat, va sobrenomenar' Spider Fu '). Combinat amb la seva formació prèvia impartida per Captain America, Spider-Man va assimilar les lliçons de Shang-Chi per convertir-se en un lluitador encara més perillós que ell fins ara, i, després del retorn del seu sentit aranya mesos després, es va convertir encara.més perillós. Spider-Man ha utilitzat des de llavors les seves noves habilitats en arts marcials per enderrocar adversaris tan poderosos i hàbils com Spider-Woman i fins i tot el mateix Shang-Chi.\nHa encès breument\nTot i que tradicionalment no té poders més enllà del domini sobre el seu txi, Shang-Chi en alguns moments ho ha estat impartit amb habilitats sobrehumanes. Durant l'esdeveniment 'Spider Island' esmentat, va ser un dels molts que va atorgar temporalment els mateixos poders que Spider-Man, una noció espantosa si alguna vegada n'hi havia. Va utilitzar aquests poders per ajudar a despatxar l'amenaça dels supervil·lins que funcionen amb aranya que corrien aproximadament a la ciutat de Nova York. En un altre incident, Shang-Chi va ser enviat juntament amb Wolverine a la fictícia illa xinesa de Madripoor per tractar amb un antic drac que havia estat despertat del seu dormir sota la illa per la mà. Utilitzant Partícules Pym, Shang-Chi es va engrandir per combatre l'estatura similar al Godzilla del drac i el va derrotar ràpidament en combat.\nEn un incident més recent, Shang-Chi es va oferir voluntari a investigar el lloc quan la ciutat de Kobe, Japó va ser atropellada amb una bomba Origin (destinada a accelerar l'evolució de la humanitat) per l'entitat divina coneguda com Sense res. Mentre que d'altres (inclòs un equip SHIELD que responia) havien estat absorbits per la 'matèria de gènesi' que era un producte secundari del bombardeig, Shang-Chi va poder comunicar-s'hi, i en el procés va obtenir la capacitat de produir un nombre desconegut. de duplicats d’ell mateix, cadascun amb els records i habilitats de l’original. No se sap si encara té aquest poder.\nHa format part dels plans dels Marvel Studios des del primer moment\nA partir del 2006, quan Marvel va anunciar per primera vegada la seva intenció de crear Marvel Studios i produir una pissarra de pel·lícules amb allò que aleshores eren personatges de la llista C, ningú no hauria pogut imaginar que aquest esforç resultés en el senzill. Franquícia de cinema més important De tots els temps. Els drets sobre les seves propietats més famoses, com ara Spider-Man i els X-Men, eren cèlebres a la resta d’estudis en aquell moment, i aquests estudis ja havien aconseguit un èxit de blockbuster amb les seves pròpies franquícies cinematogràfiques. Semblava que Marvel arribaria tard a la festa, i la seva estable de personatges no posava el foc exactament al cap dels fanàtics. Eren, en l'ordre que es van anunciar: Captain America, The Avengers, Nick Fury, Black Panther, Ant-Man, Cloak & Dagger, Doctor Strange, Hawkeye, Power Pack i Shang-Chi.\nEls estudis Marvel, per descomptat, seguirien elevant la majoria d’aquestes propietats a l’estatus del nom de la llar, tot i que algunes van trigar molt a desenvolupar-se que d’altres. Ant-Man va trigar nou anys complets a arribar a la gran pantalla i Power Pack (un grup d’herois preadolescents) encara no ha aconseguit el seu temps en el punt de mira. Però finalment, més d’una dècada després del fet, Shang-Chi està en peu per unir-se a la MCU, gràcies en part a un altre vehicle solitari que es va convertir en una de les històries d’èxit més grans de Marvel i una de les pel·lícules més grans del 2018.\nLa propera Pantera Negra?\nPantera Negrasorprenents públics pel fet de ser una de les millors pel·lícules més complexes que Marvel Studios ha llançat fins ara. Creat principalment per cineastes afroamericans i amb un heroi que és el rei de la nació africana avançada tecnològicament de Wakanda, la pel·lícula va demostrar que els èxits de gran pressupost creats des d’un punt de vista cultural específic poden ressonar fortament amb el públic general, i fins i tot.ultrapassatel juggernaut que eraVenjadors: Guerra de l’Infinitnacionalment. Après aquest èxit, Marvel sembla haver participat a la diversitat (sempre un desenvolupament benvingut), i és aixíprobablement la seva esperançaaixòShang-Chi i la llegenda dels Deu Anellspot aconseguir un acord similar en la cultura pop en general.\nAmb aquesta finalitat, la producció s'ha carregat amb gent de talent d'ascendència asiàtica a banda i banda de la càmera. Destin japonès / irlandès americà Daniel Cretton (A curt termini 12)dirigirà a partir d'un guió de l'escriptor xinès-americà Dave Callaham, que contribueix a la pròxima presentació de Warner BrothersWonder Woman 1984així com la seqüela encara sense títol de Sony Pictures AnimationSpider-Man: Intro Spider-Verse.L’actor xinès-canadenc Simu Liu ha arribat al paper principal, l’actor sobredòpid omnipresent convertit en l’actor Awkwafina apareixerà entre el repartiment de suport, i el mític actor xinès Tony Leung coprotagonitzarà com el mandarí - un villà emblemàtic que molts (si no la majoria) els aficionats consideren que es va produir un desplaçament extremadament curt en unpel·lícula anterior de MCU,i l'aspecte de la qual s'ha arrasat a partir de la primera producció dels Marvel Studios.\nQuè és el Deu Anells?\nEl títol del vehicle en solitari de Shang-Chi va cridar l'atenció dels aficionats de Marvel, al·lusió com ho fa a una misteriosa organització terrorista que ha caigut a l'ombra de la MCU des dels seus inicis. Els Deu Anells són el grup responsable del segrest de Tony Stark en inaugural MCU esforçHome de ferro,se'ls ha al·ludit tant en les seqüeles d'aquesta pel·lícula comAnt-Man,i no són dirigits per ningú més que el mandaríreal Mandarí, no aquell fantàstic Trevor Slattery (retratat de forma memorableIron Man 3 de Ben Kingsley) o el seu mànager Aldrich Killian (Guy Pearce), que van reclamar falsament al mico.\nDinsShang-Chi i la llegenda dels Deu Anells,finalment, aquest grup sortirà de les ombres i realment es farà sentir la seva presència: és el que porta el seu nom al títol. Mentre que els detalls de la trama s’han mantingut fins ara sota embolicaments, sabem que els Deu Anells es dediquen a res menys que a la desestabilització de tot el planeta, sembrant el tipus de caos que comportarà l’ensorrament dels governs mundials i crearà un buit de poder. que després poden omplir. S'han burlat amb els caps Home de ferro,Vídua negre, I Nick Fury - però aviat s’enfrontaran amb el mestre de Kung-Fu, que mai va trobar un repte del qual no podia treure la merda absoluta.


Viu la natura més pura a Osona • Osona Turisme\nHome / Viu la natura més pura a Osona\nPer sort Osona pot presumir de comptar amb ambdues coses, ja que la natura és un dels principals atractius turístics de la comarca. Osona compta amb tres espais protegits: l’Espai Natural de les Guilleries – Savassona, el Parc del Castell de Montesquiu i el Parc Natural del Montseny, a més d’un gran nombre d’activitats per poder desenvolupar a la natura.\nPer això us recomanem passejar per l’Espai Natural de les Guilleries-Savassona, a la vora del pantà de Sau i de la vall de Vilanova i amb 8.370 hectàrees té com a qualitat haver mantingut l’harmonia entre les condicions naturals i la seva transformació per l’activitat humana. Allà podreu gaudir dels enormes cingles de pedra nua que configuren el paisatge vora el pantà, un entorn natural que forma la subcomarca del Collsacabra i que enamora a tothom per la seva bellesa.\nUna altra opció és el Parc del Castell de Montesquiu, situat a la zona del Bisaura, un espai poc habitat envoltat d’una natura en l’estat més pur per on podreu passejar entre prats i boscos de pins, faig o roures. I sens dubte un espai a tenir en compte és el Parc del Montseny, que cobreix l’espai que ocupa aquest massís, el més enlairat de la serralada Prelitoral catalana, i que rep un gran nombre de visitants, tant pel fàcil accés com per l’atractiu dels seus valors naturals i culturals.\nprevious post: El Monestir de Sant Pere de Casserres, escenari del Festival BBVA de Música Religiosa de Vic\nnext post: La Mostra de Turisme d’Osona participa al Mercat del Ram de Vic


Ramon Prat, una recerca de Déu amb agnòstics i ateus | Catalunya Religió\nRamon Prat, una recerca de Déu amb agnòstics i ateus\nPer Catalunya Religió. Dg, 10/12/2017\n(Jordi Llisterri-CR) "Déu no m'ha enviat el càncer, ni me'l traurà, però l'Evangeli diu 'Demaneu i se us donarà". I Déu el que m'ha donat és dignitat i força". Així explicava Ramon Prat el que l'ha motivat a enllestir el seu darrer llibre en la presentació que es va fer la setmana passada a Barcelona. El capellà i teòleg de Lleida acaba de publicar Record de Déu, editat per Pagès Editors. Escrit mentre un tumor anar fent forat però no li ha tret les ganes de continuar estant al costat de la gent.\nCom passa en tots els escrits de Ramon Prat és un llibre per als altres. Explicava que quan encara no era capellà "ja em vaig adonar que el meu Seminari real era la gent". Per això, tot i que la seva implicació diocesana ha estat molt intensa, "vaig prometre'm que mai no em separaria dels agnòstics, de la gent de la que ningú no es cuida d'acompanyar-los".\nAquest és el fons del llibre que parlar de la recerca de Déu també amb agnòstics i ateus. I el que vol fer Prat és "treure totes les barreres , perquè és el que fa Jesús: treure totes les barreres". Una aportació que fa reconeixent que amb "72 anys encara ets un aprenent sobre Déu"\nRamon Prat explicava com aquest recorregut vital l'ha fet sempre des del diàleg perquè "quan parles no aportes res, i quan escoltes aprens". En aquesta trobada "agnòstics i ateus han estat font de teologia per a mi". Això és possible "deixant-se qüestionar per la realitat que ho renova tot".\nL'autèntic rostre de Déu\nEn la presentació que es va fer a la Sala Pere Casaldàliga de la Llibreria Claret, Antoni Puigvert va certificar que Ramon Prat ha assolit els seus objectius. Puigverd va acceptar fer el pròleg del llibre sense conèixer l'autor i hi va trobar "una companyia afectuosa pels qui no voldríem que s'esborrés de nosaltres el record de Déu".\nPrat ofereix així "una crossa pels qui anem coixos de cor i d'esperit", i s'allunya dels llibres d'autojuda. El que proposa és "descobrir l'autèntic rostre de Déu" i ho fa "desmaquillant el rostre de Déu de totes les adherències que Déu mai no ha portat".\nAmb aquesta proposta, segons Puigverd el llibre es converteix en "una recerca entre les boires del món contemporani" i fet des"d'un diàleg amb el pensament contemporani que l'ajuda a depurar el pensament de l'autor".\nAntoni Puigverd ho va explicar amb una imatge ben evangèlica: "Ramon Prat no vol ser mestre, ni guia, ni pilot; només company de viatge que obre el sarró i compateix el que hi porta"\nRecerca de sentit\nEl president de la Fundació Joan Maragall, Josep Maria Carbonell, en la presentació del llibre també va destacar de Ramon Prat aquesta trajectòria d'acompanyament. Ramon Prat va ser director i l'ànima de l’Institut de Recerca i Estudis Religiosos de Lleida (IREL), professor de la Facultat de Teologia de Catalunya, vicari general del bisbat de Lleida, i un dels qui van dibuixar els eixos pastorals del Concili Provincial Tarraconense. Però sobretot ha estat un sacerdot "dedicat a l'acompanyament personal i espiritual de milers de persones i també ha estat una persona de referència per agnòstics i per ateus". De fet, a Lleida, i a bona part de l'Església catalana, tothom coneix en Ramon Prat, permanentment obert a tot i a tothom.\nCarbonell va explicar que Prat és la mostra de com "evangelitzar no vol dir adoctrinar". Per damunt de tot, proposa "un cristianisme que vol ser recerca de sentit i d'esperança".\nRamon Prat, Antoni Puigverd, Josep Maria Carbonell, Déu, llibre, Barcelona, Lleida, Espiritualitat, Episcopat, Clergat, Pensament, Teologia


Atfih - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAtfih o Itfith és una ciutat de l'Egipte mitjà, al governadorat de Gizeh, a uns 2 km a l'est del riu Nil, en direcció a l'oasi de Faium. Els seus habitants el 2001 eren 106.300. El seu nom egipci fou Tepihu, o Tepihut (Tep-yhut, Tp-yhwt) que vol dir "La primera vaca" referit a la deessa Hathor. En llengua copta es va dir Petpeh que va produir l'àrab Atfih. En el període clàssic es va dir Afroditòpolis. Hi ha un cementiri d'animals i alguna tomba privada d'època grega i de vaques sagrades en tombes de pedra. El temple d'Hathor va quedar cobert per la ciutat.\nLa ciutat fou de certa importància en el període cristià amb unes 20 esglésies de les que la meitat encara existien al segle xiii. Inicialment en el govern àrab fou un nomos (districte) anomenat Kurat Aftih, però més tard es va dir al-Sharkiyya (riba oriental). Al segle xi els dominis fatimites foren dividits en províncies i es va formar la de Itfihiyya, que agafava el nom de la ciutat d'Iyfith, que era la capital. Va entrar en decadència sota els mamelucs i va continuar amb els otomans. El 1834/1835 la província fou unida a la de Djize dins la qual va formar el districte (markaz) d'Itfith. Sota els kedivs d'Egipte es va aconseguir aturar els atacs beduïns i es van fer algunes obres que van iniciar la recuperació.\nCoord.: 29° 23.59′ N, 31° 15′ E / 29.39317°N,31.250°E / 29.39317; 31.250\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Atfih&oldid=26335492»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 feb 2021 a les 12:04.


Dimecres, 25 Març 2020 12:37\nDes del 13 de març un treballador encarregat del repartiment de l’oficina de Correus de Rubí té la COVID-19. La CGT, però, ha denunciat que l’empresa no els va comunicar el contagi fins al 20 de març i que l’oficina no es va desinfectar fins aquest dilluns, 11 dies després que l’afectat agafés la baixa.\nDes del sindicat critiquen que l’empresa no ha aplicat el protocol exigit en aquests casos, no ha aïllat cap treballador i l’oficina segueix funcionant amb normalitat. A més, han assegurat que s’està treballant sense material de protecció adient, perquè no hi ha mascaretes per a tota la plantilla i el gel desinfectant i els guants van arribar ahir.\nLa CGT ha demanat explicacions a l’empresa i des de la direcció els han dit que havien descartat l’aïllament perquè consideraven que el treballador contagiat no havia tingut contacte amb la resta de personal. Una afirmació que desmenteix la CGT.\nDes del sindicat han fet un escrit per demanar la interrupció del servei si no se’ls garanteix l’absència de riscos per a la salut i que es posi en aïllament tota la plantilla.


He omplert la banyera d'aigua freda.: Dia de reflexió (avançat).\nPublicat per Jordi a les 19:12\nT'has descuidat "d'obrir pel mig" el de l'Anglada :( i jo també votaré com tu em sembla :) o potser votaré ma mare, que t'asseguro que ens posa a tots en rengle! :D\n22 de novembre de 2010, a les 19:18\nUAAAAAAAAAAAU!!! Un altre post "Típicament Banyera" per partir-se de riure!! :-DD\nNoi, et felicito, de veritat... és molt, molt bo!!\nLa forma "d'obrir" la publicitat d'aquells dos és GENIAL!!\nI... ostres!! puc votar com tu?? :-))\nCalla, calla, que si la gent veu el teu post potser encara s'apuntaran a la mateixa idea! hehehe\n22 de novembre de 2010, a les 20:08\nJo afegiria al grup de Ciutadans i PP al Plataforma per Catalunya. Per tota la resta, correcte. Per tots aquells que encara no han votat, el manual d'ús de com votar segons La Banyera, els servirà d'ajuda. El recomano.\n22 de novembre de 2010, a les 20:24\nJAJAJAJA, es la millor idea que podies tenir Jordi, et faré cas, tot i que encara no se que o qui votaré....quin dilema senyor!\n22 de novembre de 2010, a les 20:28\nSi tothom fes com tu... ens acabarien fent cas?? aix, m'has arrencat un somriure. Gràcies :)\n22 de novembre de 2010, a les 21:02\nestàs segur que les cartes del pp i ciutadans es poden posar al lloc de reciclar...crec que es paper contaminat de per vida. Haurem de fer un esfrorç per no votar el PEP i votar a qui ajudi a fotre fora a qui no ens convé....mal ens pesi la nostre decisió\n22 de novembre de 2010, a les 21:58\nVes amb compte a veure si allà on tu poses Guardiola alguns llegiran Laporta. I em sembla que els valors d'un i altre no són ben bé els mateixos...\nJo ja he votat, company, i em sap greu no haver seguit el teu procediment. Això sí, avui he anat a violar el meu anterior domicili, on encara estic empadronat, i sense obrir cap dels sobres, els he posat tots a reciclar. Això que no falti.\n22 de novembre de 2010, a les 22:09\nHi ha fins i tot la possibilitat de contribuir al sosteniment de l'entorn d'una manera que no ens perjudiqui a nosaltres: llençant els sobres de PP i Ciudadanos directament a la brossa. Pensa que són com les serps de llengua viperina, ens podriem tallar, accidentalment, en trencar-los. Res, res, cap esforç, que no cal: directes a les escombraries, i feina feta.\n22 de novembre de 2010, a les 22:21\nNo tinguis cap dubte que, si es presentés, encara seria el guanyador. Crec que no hi ha cap persona pública a Catalunya amb un nivell de credibilitat tan alt com ell. Tan de bo ho fes!\nAixò no ho podries haver fet abans???\nque jo ja he votat per correu, coi!\n23 de novembre de 2010, a les 8:46\nClidice: Aquest Anglada no sé ni el que proposa.\nSi la teva mare ve a casa i em fa un bon míting (acompanyat d'un bon aperitiu), encara li donaré el vot. ;-)\nT'imagines? Milers de vots a favor del Pep Guardiola? hehehehe\nJordi: gràcies! Pep PEPsident!!\nCarme R: de moment sé a qui no votaré, a partir d'aquí decidiré. Tampoc ho tinc decidit encara...\nUll de cuc: de res, d'això es tracta! Uff! No ho tinc molt clar que ens fessin cas...\ngarbi24: hahahaha Trucaré als del medi ambient per preguntar-ho!\nNo ens convenen tants, que al final no saps ni a qui votar. Potser parles del vot útil?\nXeXu: Has votat per correu, doncs. Encara no he votat mai així. No sé, m'agrada el ritual d'anar al col·legi electoral, mostrar el DNI, votar... Sóc un nostàlgic!\nRecorda't de separar el paper i del plàstic!\nFerran: ostres, ara me n'adono, doncs, del risc que he corregut trencant els sobres per la meitat. Gràcies, no ho tornaré a fer més! ;-)\nAlbert B. i R.: Crec que has donat amb la paraula clau: CREDIBILITAT. Algun polític en té?\nSànset: No home, no!! Que et tornin la carta. Reclama-la. Digues que no estaves en possessió de les teves facultats. Potser cola!\n23 de novembre de 2010, a les 9:10\nÉs una merda obrir la bústia! o està plena de propaganda electoral o de factures!!!!\n23 de novembre de 2010, a les 10:54\n_MeiA_, o de propaganda de menjar que et porten a casa!!\n23 de novembre de 2010, a les 16:27\nLa nostra correspondència electoral segueix igual que a la foto: http://tujoilotis.blogspot.com/2010/11/votem.html\namb la diferència que ara hi ha quatre o cinc cartes més.\nPunt positiu per al partit independentista que ha enviat 1 sola carta per als 2 destinataris que podem votar en aquesta casa. Estalviem una mica de paper, no?\n24 de novembre de 2010, a les 19:13


Salut humana, hàbitat i canvi climàtic - Real Academia Europea de Doctores\nOct 21, 2021 | Alimentació i nutrició, Economia i política, Medi ambient, Medicina i cirurgia\nAugust Corominas, professor de Fisiologia Humana de la Universitat de Múrcia i de la Universitat Autònoma de Barcelona i acadèmic de número i membre del Senat de la Reial Acadèmia Europea de Doctors-Barcelona 1914 (RAED), comparteix amb la comunitat acadèmica l’article “Salut humana, hàbitat i canvi climàtic”, una reflexió sobre els efectes socials i demogràfics de l’actual crisi climàtica que complementa la seva recent reflexió sobre els efectes del clima a la salut: l’article publicat també a la web de la RAED “Efectes directes i indirectes del canvi climàtic sobre la salut humana”.\nFotografia per PxHere\nEl món està malament: afloren els problemes econòmics, sanitaris, socials, alimentaris… Hi ha més població que viu malament que la que viu bé. Problemes relacionats amb el canvi climàtic en molts casos. Al món hi ha prop de 90 milions de refugiats i, segons l’Organització de la Salut (OMS), 235 milions de pobres d’un total de 7.000 milions d’habitants al món que suposen un repte per a metges i sanitaris. Casos agreujats per les conseqüències de l’escalfament global en moltes zones del planeta. En canvi, encara hi ha governs que no creuen en l’emergència climàtica.\nÉs molt important l’habitatge. A faveles, cabanes i barraques, qualsevol manifestació climatològica crea considerables problemes de salut. En grans ciutats hi ha sempre una bossa de pobresa, gent que viu sota qualsevol pont. Hi ha també àrees d’habitatges miserables. També hi ha habitatges sobresaturats de persones. I crec que el pitjor, a més de les presons, són les tendes de refugiats. En totes les grans ciutats existeixen aquests infrahabitatges i en molts països d’Àfrica la majoria de la població viu sota límits de supervivència.\nA l’interval, els governs s’han preocupat de planejar la construcció d’hàbitats-nínxol (Tòquio) i ciutats biosfèriques a la Lluna i a Mart. La Nasa suggereix Júpiter i Saturn per explorar. A mi em sembla que és molt rellevant per a la salut l’aigua, els aliments, el vestit, la neteja, la protecció i un clima temperat. A la biosfera tenim gravetat, oxigen, pressió atmosfèrica, aliments i aigua. Entre tant es busca recrear ambients similars a altres planetes. D’altra banda hi ha ciutats específiques per a gent gran (Sun City, a Califòrnia) o ciutats intel·ligents.\nEl canvi climàtic influeix moltíssim en la salut. L’any passat, l’OMS va avaluar la seva mortalitat directa en set milions de persones i un 23% a la morbiditat de malalties respiratòries, cardiovasculars, infeccioses, sexuals i parasitàries. La proposta lògica seria col·laborar contra el canvi climàtic i seguir tots els aspectes que indiquen els esquemes. Necessitem aire no contaminat i aigua sense residus ni plàstics.\nPreviousLa saga dels Curie se suma a la comunitat acadèmica\nNextReflexions sobre l’actualitat de l’economia catalana


L'òpera 'L'illa deshabitada' s'estrena a Les Arts - À Punt\nL'òpera 'L'illa deshabitada' s'estrena a Les Arts\nEl cantant, compositor, actor, mestre de cant i empresari sevillà Manuel García la va compondre en 1831, un any abans de morir.\nEstrena de l'òpera "L'illa deshabitada" a València.\n14 de febrer 2021 - 14:00\nEls artistes del Centre de Perfeccionament del Palau de les Arts han estrenat aquest cap de setmana L'illa dehabitada, de Manuel García, al Teatre Martín i Soler.\nManuel García, segons ha explicat Iglesias Noriega, és una figura fascinant de la vida cultural del segle XIX. El sevillà va ser cantant, compositor, actor, empresari, mestre de cant i fundador d' una dinastia musical que ha omplit pàgines en la història de la lírica.\nAmic personal de Gioachino Rossini i primer intèrpret dels seus títols més importants; pare de dues dives llegendàries com les cantants María Malibrán i Pauline Viardot-García, i també progenitor de Manuel Patricio Rodríguez García, el mestre de cant més influent dels segles XIX i XX, tant la seua figura com la seua obra mereixen ser objecte d' estudi i reconeixement.\nEl Palau de les Arts ha programat aquesta òpera de cambra, amb llibret del poeta Pietro Metastasio, i concebuda per a quatre cantants i acompanyament pianístic. García la va compondre en 1831, un any abans de morir, i ara ha tornat al repertori dels teatres espanyols.


El conte de la Teresa - Página web de sensesostre\nEl conte de la Teresa\nHi havia una vegada no fa gaire temps en un lloc molt pròxim, una dona que es diu Teresa. Ella havia viscut en un pis i com tothom pensava que mai li passaria a ella, ens aïllem d’aquestes situacions i no ens adonem que això li pot passar a qualsevol.\nElla s’hi va trobar de cop, quan menys s’ho esperava. Va ser tot molt ràpid. Va quedar-se sense feina, els fondos de casa seva van començar a baixar i baixar sense remei. La hipoteca la obligava a reduir en qualsevol acció quotidiana. De cop la seva vida girava entorn als deutes que creixien. Així va anar abandonant el seu entorn social sense ni tant sols adonar-se.\nUn dia va culminar quan es va veure obligada a deixar casa seva. Desesperada va anar a casa d’una amiga seva temporalment per intentar sortir del pou en el que es trobava. No aconseguia que la contractés ningú, i el temps passava. Finalment la seva amiga també es va trobar en una situació precària i ja no podia mantenir a la Teresa a casa seva, va haver de marxar. Sense saber on anar ni amb qui contactar va seure en un banc on pensant i pensant es va quedar adormida.\nAl despertar-se al carrer va adonar-se que ningú s’havia aturat a preguntar que hi feia ni si estava bé. De cop es sentia sola. Va recollir les seves coses i es va disposar a fer quelcom, però no tenia lloc on anar.\nVa pensar, “i ara que faig? Com puc haver acabat aquí? Jo no he fet res malament!” la Teresa va apropar-se a varis llocs per intentar salvar la seva situació aquell dia, però arribat el vespre tenia gana i no tenia on passar la nit. En silenci va seure al terra. Tenia fred, estava sola, ja no tenia res per comunicar-se.\nAquella nit casi bé no va poder dormir. Va plorar, la impotència podia amb ella. S’abraçava a sí mateixa buscant trobar una mica de calor. Tremolava entre sanglots, recordava cada abraçada que els seus amics, amants o familiars li havien donat. On eren ells ara? Per què l’havien deixat de banda? Ella no havia fet res malament.\nA la seva edat ja li era difícil remuntar. Feia un mes i mig que s’havia quedat al carrer i no perdia l’esperança de tornar a viure a casa seva, mentre estava arraulida amb un got de cartró que havia aconseguit de les deixalles demanant alguna moneda a la gent. Les persones passaven de llarg, ni la miraven, es sentia invisible.\nEs feia més i més petita, es sentia menys i menys. Anava bruta, tremolava de fred i gana. Portava la roba esparracada, la roba que un dia havia sigut la seva camisa preferida per anar elegant. Va acceptar que potser no era ningú i que era culpa seva estar al carrer, lloc on sabia que estava el seu final. Però ella no havia fet res malament.\naccem adama adonat ajudar associacio barcelona caritat centre cerrar cervello contacte creu d'acollida d'un deu egidi engrunes fanal filles fundacio futur inici institut justicia legal lluisa llum maria marillac normal obra on ordre pasion progess qui rauxa reeducacio reinsercio sant santa serveis sesion social som sostre vida vista web yaya


El subdelegat del govern espanyol a Girona hauria «preferit un altre espai» per ubicar la plaça de l'1 d'Octubre - Diari Jornada\nAlbert Bramon assegura que li sap «molt de greu» que s'eliminés la Constitució del nomenclàtor\nEl subdelegat del govern espanyol a Girona hauria «preferit un altre espai» per ubicar la plaça de l'1 d'Octubre\n| 07 d'ag, 2018 - 10:42\nEl subdelegat del govern espanyol a Girona, Albert Bramon, hauria preferit «un altre espai» on ubicar la plaça de l'a d'Octubre del 2017 que no fos la de la Constitució. Bramon entén «que hi hagi gent» que vulgui un espai dedicat al referèndum, però afirma que li sap «molt de greu» que la ciutat de Girona escollís rebatejar «l'espai de la Constitució». Tot i que s'ha mostrat a favor que es pugui tornar a posar el nom de la Carta Magna a un carrer o plaça, veu difícil que es trobi un altres espai. De tota manera, Bramon ha recordat que les competències per al nomenclàtor són municipals i, per tant, respecta qualsevol decisió que es prengui en aquest sentit. De la mateixa manera, Albert Bramon també respecta que cada municipi triï un lloc on ubicar el memorial de l'1-O, sempre es faci amb el consens necessari.\nSobre la relació amb l'actual alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, el subdelegat ha reafirmat la seva voluntat de «col·laboració» entre administracions. De fet, ha insistit que el seu paper «és ajudar al màxim a millorar les relacions» entre el govern espanyol i la ciutat.\nD'altra banda, Bramon també s'ha referit al trencament de relacions institucionals que després de l'1-O l'alcaldessa de Girona va fer amb l'Estat, la Casa Reial i les forces i cossos de seguretat espanyols. Un trencament que ara, amb l'arribada dels socialistes i la marxa d'Enric Millo, s'ha suavitzat. Si més no, amb els representants del govern estatal, tot i que el veto es manté per a la Casa Reial. Bramon ha explicat que «preferiria que no hi hagués aquests vetos, però això no vol dir que sigui un obstacle per arribar a acords» en determinades qüestions de la ciutat.\nUna de les més candents i que ha crispat més la relació entre les dues administracions són les obres del TAV a la ciutat i la manca de compensacions a càrrec d'Adif i el ministeri de Foment. Sobre la llista de greuges elaborada pel govern local, Albert Bramon ha respost que estan oberts a parlar-ne. Veu factible moltes de les compensacions sobre la cessió de terrenys i ha avançat que estudiaran el pagament d'alguns projectes pendents.\nD'altra banda, el subdelegat veu «difícil» que es pugui compensar els veïns del barri de Sant Narcís per les molèsties causades durant les obres. El representant del govern de Pedro Sánchez a Girona creu que no hi ha instruments legals que els permetin concedir aquestes prestacions econòmiques, però en cap cas ha tancat la porta a parlar-ne.\nLa pintada de la subdelegació és «un acte gravíssim»\nEn una entrevista a l'ACN, el subdelegat del govern espanyol a Girona també ha afirmat que la pintada de groc de l'edifici de la subdelegació va ser «un acte gravíssim i intolerable». L'acte es va produir el 25 de març quan el col·lectiu La Forja va reunir-se davant de l'edifici de la subdelegació i en va pintar part de la façana de groc. En la protesta també es va despenjar la bandera espanyola que onejava al costat de l'edifici. El col·lectiu va justificar la protesta com una manera de «passar a l'acció» per l'empresonament dels membres del govern català. En aquests sentit, Albert Bramon afirma que prefereix «jugar cap al futur i passar pàgina», per tal d'intentar calmar la tensió.\nUn dels objectius que es marca el subdelegat Albert Bramon amb vista als dos anys abans de les eleccions generals és poder desencallar les obres de l'arxiu provincial. De fet, Bramon diu que ha demanat al diputat Marc Lamuà, l'únic representant socialista gironí al Congrés dels Diputats, que esbrini «quin és l'obstacle» que no permet tirar endavant unes obres encallades des de fa anys.\nDe moment, Bramon ha recordat que hi ha una partida de 100.000 euros als pressupostos generals dedicada a aquest nou edifici. Tot i que reconeix que no n'hi ha prou per començar les obres, sí que pensa que pot ser un primer pas per poder acabar el projecte i, d'aquesta manera, arribar al 2019 amb tot a punt per engegar els treballs.\nLa qüestió de l'Arxiu Històric de Girona es remunta al 2008 quan va sortir a concurs el projecte de construcció de la biblioteca provincial i l'arxiu provincial. La crisi econòmica va obligar a endarrerir el primer projecte i aturar el segon. El 2015, el secretari de Cultura va comprometre's a tirar endavant les obres amb dues partides de més de dos milions per al 2017 i el 2018 que havien de fer possible la construcció del nou edifici.\nLa previsió és poder traslladar la seu de l'arxiu del convent de les Carmelites on és ara, enmig del Barri Vell, a un nou edifici que es construirà a Fontajau.