La repressió s'endureix: Marcel Vivet, condemnat a 5 anys de presó La República\nLa repressió s’endureix: Marcel Vivet, condemnat a 5 anys de presó\nTé deu dies per recórrer la sentència i afirma que “mai abaixaré el cap”\nL'activista independentista Marcel Vivet en sortir del judici a l'Audiència de Barcelona el 22 de febrer.\nL’Audiència de Barcelona ha condemnat l’activista independentista Marcel Vivet a cinc anys de presó pels delictes de desordres públics i atemptat contra l’autoritat, segons ha avançat ‘Nació Digital’. També se’l condemna per lesions a una multa de 600 euros i a pagar una indemnització de 1.511 euros a la víctima, un agent dels Mossos. Té deu dies per presentar recurs d’apel·lació contra aquesta sentència.\nEn el judici del passat mes de febrer Vivet va negar haver colpejat amb un pal de bandera un mosso d’Esquadra antiavalots en una manifestació el setembre del 2018 contra el sindicat policial Jusapol a la Via Laietana de Barcelona. En canvi, l’agent lesionat i companys seus van assegurar que l’havien identificat clarament. El jove, col·laborador de Dolors Sabater quan era alcaldessa de Badalona, va assistir a la contramanifestació que va comptar amb el llançament de pols de colors als agents.\nLes mostres de solidaritat a les xarxes no s’han fet esperar. I ell mateix ha publicat un tuit: “M’acaben de condemnar a 5 anys de presó per haver-me manifestat contra el feixisme i per la independència del meu país. Mai m’aturaran. Mai abaixaré el cap davant de la repressió”.\nAl teu costat @MarcelVR1, lluitarem fins la teva ABSOLUCIÓ! #MarcelAbsolució pic.twitter.com/4F9ZVBzCFr\n— Anna Pagès i Pardo (@annapagespardo) June 16, 2021\nHo pagareu ben car.\nTreieu les vostres urpes del nostre jovent. @govern, vosaltres també.\nNo deixarem de lluitar per la teva absolució, @marcelabsolucio https://t.co/3KtHbW4A6A pic.twitter.com/Mh4WLAnTHd\n— Guanyem Catalunya (@GuanyemCat) June 16, 2021


No tots els que vaguen estan perduts: de maig 2010\nJordània 4a part\nVaig tornar a perdre l'autocar cap a Petra, aquesta vegada no per haver-me adormit sinó perquè els de la companyia em van dir que m'havia de presentar a l'estació d'autobusos equivocada.\nAl final hi vaig anar amb transport públic, uns vells microbusos amb bastant menys espai i sense aire condicionat que van sortint a mesura que es van omplint de passatgers.\nUn cop visitada Petra vaig decidir passar un dia de relax a Aqaba, al mar Roig, i el meu mòbil truñoyoigo va despertar de la seva inoperància en terres jordanes al connectar-se a una companyia egípcia. La ciutat jordana d'Aqaba està en una situació geogràfica curiosa, 10 kilòmetres al sud hi ha l'Aràbia Saudita, i des de la seva platja veus les costes israelianes i egípcies. Vaig aprofitar per enviar un sms a la meva amiga Laila\nHi Laila, tomorrow my last day in Jordan I will go to say goodbye if it's ok by you (demà és el meu últim dia a Jordània i vindré a dir-te adéu), resposta a l'altra banda who are you (qui ets)\nDe moment tot anava malament, quan ens vam conèixer li vaig demanar el mòbil i davant la meva sorpresa me'l va donar sense cap problema, ara començava a sospitar que m'havia donat un número fals.\nI'm josep from barcelona, do you remember? Maybe wrong number (sóc el josep de barcelona, recordes? Potser el número no és correcte) resposta call me (truca'm)\nSens dubte a l'altra banda hi havia una persona de poques paraules. Vaig trucar i efectivament era la bella Laila, sota la seva veu sentia les seves companyes rient i cridant Barcelona Barcelona!! Tot acompanyat amb la música de l'egipci. Ella em va renyar, em deia que perquè no havia anat més a veure-la, jo li deia que havia fet una mica de turisme pel país i ella es feia la indignada i em deia que ja estava bé, que demà hi havia d'anar. Jo li vaig proposar de veure'ns fora de la feina però ella em va dir que no podia I'm busy!\nL'endemà, després de 4 hores de bus vaig arribar de nou a Amman, l'endemà marxava molt d'hora cap a Barcelona i estava cansat del viatge, a més treballava per la tarda o sigui que vaig ser un mal educat i no em vaig acomiadar com calia de la meva amiga Laila.\nUn cop a la terminal 1 de Barcelona només engegar el mòbil rebia un sms, una trucada perduda de la Laila de la nit passada, seguit d'un segon sms call me. Li vaig escriure que em sabia molt greu no haver vingut però que m'agradaria mantenir el contacte amb ella, que tornaria més endavant i ens podríem veure si ella volia, encara que fos en hores de feina. No em va respondre.\nPD: Havia estat un dia molt llarg i estava cansat. M'havia llevat molt d'hora a la meva habitació de l'Hotel Cameo, tot el matí sobrevolant el Mediterrani i per la tarda jornada de feina però abans de passar per casa vaig decidir acceptar la invitació d'anar a prendre alguna cosa amb unes amigues. Vam beure, vam xerrar, vam riure, vam fer les coses normals que solem fer quan sortim. A Jordània no ho era de normal i per això ho gaudia doblement allò d'estar amb amigues, amb dones, ties amb cabells preciosos, espatlles nues seductores i escots generosos. Vaig pensar amb la sort que tenim de viure on vivim i no en països on la religió encara imposa les seves visions anacròniques de la nostra existència. Les dones són les primeres perjudicades en aquests països però els següents són els homes...\nAl·là és gran però els seus homes i dones son molt petits.\nPublicat per Josep Garcia a 14:06 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Amman, Aqaba, Jordània, viatges\nJordània 3a part\nBé, ja he tornat de "la gran nit" amb "el meu col·lega" de l'Hotel Royal.\nLa festa ha començat de la següent manera vols passar una nit de puta mare per només 250 dinars? Per a què us feu una idea el dinar jordà està com l'euro aproximadament, i jo què???? Ho sento, però potser perquè ens hem conegut en l'hotel de puta mare on treballes et penses que estic forrat, a més passo de gastar-me tanta pasta per 3 hores, vosaltres quan sortiu us gasteu això? I ell bé, hi ha altres llocs, per 200 i jo passo, anem on aniríeu vosaltres, com si jo no hi fos, no cal que feu cap extra per mi. Ah bé, podem anar aquí, 30 per entrar em diu i jo 30 cadascú, oi?\nPerquè jo ja m'ensumava per on anava el meu estimat amic Emad, i ell si si, cadascú (érem 3). Anem a la primera disco i com que estava mig buida anem a una segona, a la porta posava 15 JD per entrar com li vaig remarcar a l'Emad i ell, si, en total 45 i fa un gest on em convida a pagar, i jo 15 cadascú tiu!\nI finalment queda al descobert que jo he de pagar la festa a ell i al seu amic, jo m'he emprenyat i li he dit que ni de conya, que me'n vaig cap a casa.\nJo entenc que a molts països la diferència econòmica és abismal i els convides però no quan l'entrada val 15 euros sense consumició i a sobre et cobren 7 euros més per una consumició que lògicament també va a càrrec teu. Tornant amb el taxi l'Emad em deia que li sabia greu el malentès i de quedar un altre dia i jo si si tu tranquil que ja et trucaré! M'ha sabut greu per l'altre, Al·là es deia, que se'l veia bona persona i s'ha quedat fet pols quan hem començat a discutir i li deia que no em molava gens que em prenguessin el pèl d'aquella manera. Que jo una mica sí que me'l deixo prendre, i que quan sóc fora me'l deixo prendre encara més, però tot té un límit.\nAquest matí m'he adormit i he perdut el bus que anava cap a Petra i he decidit dirigir-me cap a Jerash, un altre dels punts turístics jordans. He agafat un taxi perquè em portés a l'estació d'autobusos i el taxista m'ha convençut que era una mala idea on vas tan tard? tiu, que quan arribis ja tanquen i jo quan em costaria amb taxi? doncs mira, acostumo a cobrar 45 dinars però com se't veu bon paio i ets de Barcelona et pujo, et deixo un parell d'horetes perquè facis fotos i et baixo, només per 35 dinars, i jo que bé, moltes gràcies, fet!\nSabeu quin ha estat el tema de conversa amb el Majdi cap a Jerash?\nCorrecte! Follar, follar i més follar, amb putes naturalment, i m'ha explicat com alguns dels seus amics que tenen molta pasta són grans folladors i es passen per la pedra putes àrabs i d'Europa de l'Est de dos en dos, que els saudites, kuwaitians i els dels emirats àrabs tenen preferència pel sexe anal i que ell un dia es va follar una filipina a la disco del Rama Hotel que només pesava 45 kilos, etc... tot explicat amb molts detalls i amb algunes gesticulacions que em feien sentir bastant incòmode. Una mica malalt el Majdi.\nA la tarda he anat per la part antiga d'Amman on hi ha el mercat, he comprat pipes, he begut suc de canya de sucre, he menjat hummus (m'encanta!!!) i unes boletes arrebossades de carn que no sé com es diuen i cap a l'hotel que demà em llevo a les cinc, Petra m'espera!!!!\nPublicat per Josep Garcia a 12:40 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Amman, Jerash, Jordània, viatges\nJordània 2a part\nQuan l'Ahmed em deia que hi havia unes russes i ucraïneses de la muerte a Amman es va deixar de dir que eren putes, petit detall.\nBé, la festa de divendres nit no va estar malament, primer vam anar a la disco del Rama Hotel (totes les discoteques estan en hotels) plena de filipines que no vaig arribar a saber exactament quin paper jugaven allà dins i més tard una segona disco farcida de russes, bielorusses i ucraïneses, aquestes jugaven un paper ben clar. En aquest segon, mentre la Claire i una segona bella dama que no recordo el nom volien que les convides a una copa, vaig veure per la pantalla de plasma que feien El Ultimàtum de Bourne i li vaig dir a l'Ahmed que tenia son i volia anar cap a l'hotel.\nUn cop a l'habitació em vaig fotre a mirar la peli, cerveseta del minibar i reflexionant m'adono del gran drama d'aquesta gent, parlo dels jordans, i de molts altres països on és impossible trobar llocs per anar a lligar, us ho imagineu? Tota una vida sense La Nau, 3 punts, l'Spay, Fahrenheit... la biblioteca municipal! Quin infern.\nAvui he vist que el drama no era tant drama. L'Ahmed m'ha portat a donar un vol per la capital a veure les coses típiques de la ciutat i quan ja portàvem una bona estona voltant m'ha dit vols que anem a un shopping center? Hi ha moltes ties bones, i jo vinga va, i el molt cabró s'ha fotut a xerrar amb la primera tia que ha vist, una siriana que no estava gens malament, la veritat tot i que se la veia bastant joveneta. Deu n'hi do l'estona que han xerrat en àrab mentre passejàvem pels grans magatzems fins que ens hem acomiadat i un cop al cotxe li pregunto de què parlàveu? I em diu ostres! Molt bé de preu follar amb ella, eh? 10 dinars! i m'ha dit que a tu t'ho hagués fet només per 5, que tens uns ulls molt macos, 16 anyets.... pffffff..... m'he quedat a quadros. La veritat és que em trobo totalment descol·locat aquí a Jordània.\nL'Ahmed m'ha deixat a l'hotel i he decidit anar a donar una volta cap al centre entre el first circle i el downtown, el turístic Rainbow street. Passant per l'Hotel Royal, al peu del third circle, un hotel de luxe amb forma de ziggurat des d'on s'observa una bona vista de la ciutat, he decidit pujar a la seva terrassa a prendre una cervesa on l'Emad, un treballador del restaurant, ha començat a xerrar amb mi i m'ha convidat a sortir de festa aquesta nit amb els seus amics. Jo li he confessat que estava una mica fart de puticlubs i m'agradaria anar a un lloc "normal" més o menys per conèixer gent d'aquí. Ell m'ha dit que cap problema, que anirem a un lloc que està molt bé on hi ha moltes ties àrabs i hem quedat a la una de la nit, quan acabi el servei, ja us explicaré va.\nDemà volia anar Jerash una ciutat famosa per les seves runes però em sembla que passo, m'han comentat que Damasc, la capital de Síria està molt a prop d'aquí i amb un dia potser puc fer-hi una visita ràpida, en fi, ja veurem, la improvisació mana.\nAixò mola molt!!! Continuaré informant!!!\nUs passo un vídeo de l'Ahmed i jo vacil·lant a la penya amb el seu Honda ja ja ja !!!!\nPublicat per Josep Garcia a 12:14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Amman, Jordània, viatges\nJordània 1a part\nBona nit gent, us escric des de l'Hotel Cameo, a Amman, Jordània.\nAcabo d'arribar de la meva primera incursió nocturna i ha estat.... mmmmm..... com us ho diria, diferent.\nResulta que estava passejant per la ciutat buscant algun lloc per prendre una cervesa i quan estava perdut del tot (us convido que busqueu al Google Maps com és Amman) he vist unes llums il·luminades on es llegia disco pub, i he anat cap dins sense dubtar-ho, endins!! Un cop la porta es tancava rere meu massa tard he vist que es tractava d'un puticlub i ja no he pogut marxar, i jo no no I'm sorry only a beer, i ells no problem no problem beer beer, i bé, he decidit apalancar-me en una de les taules on m'ha atès una de les cambreres del disco pub.\nPer Al·là!!!! Mare meva com estava la tia, ostres ostres ostres, quin bé de Déu la Laila, una marroquina espectacular.\nA mesura que anaven caient les birres, acompanyades amb un complert pica pica estil jordà, m'he adonat que tampoc era tan puticlub, era d'aquells llocs on la frontera és una mica difusa i a poc a poc m'he anat integrant en l'ambient. Hi havia molta gent jove (per mi actualment la joventut arriba als 45), fins i tot el cantant egipci que anava interpretant temazo rera temazo m'ha preguntat com em deia i m'ha dedicat una cançó mentre la meva amfitriona, la Laila, em treia a ballar i tota la disco pub m'aplaudia i se'n fotia de mi.\nParlant amb la Laila m'he animat a tirar-li una mica la canya, per no ser descortès, m'ha explicat que les seves companyes de feina són de molts llocs, Síria, Indonèsia, Palestina i no sé d'on més, jo no parava de dir-li que estic fart de veure marroquines a Terrassa i mai n'havia vist una que estigués tan bona com ella, la veritat que era exagerat, he intentat fer-li una foto però no m'ha deixat. Ella somreia i feia veure que estava contenta però com que anava una mica borratxa se li escapava una mirada trista que em despertava la meva vena salva ànimes, salva vides i fotre-li el taladro sobre una vida digna i no sé quantes tonteries més.\nNo ho he fet, ja ho vaig fer una vegada al Brasil i encara me'n penedeixo, o te la folles o no però les lliçons morals de la vida millors estalviar-te-les, sobretot quan no tens ni puta idea de la seva vida. He ballat amb ella una estona més, m'he acabat l'última copa i he fotut el camp d'allà.\nLa veritat és que m'ho he passat de conya.\nAcabo d'arribar a l'hotel, demà toca fer una visita al mar mort, m'hi portarà el taxista que m'ha vingut a buscar a l'aeroport, l'Ahmed, molt maco, segur que tant viatge amunt i avall m'arruïna, hauré d'anar amb compte que Jordània és carillo, també anirem de festa demà a la nit, m'ha dit que hi ha unes ucraïneses i russes de la muerte, ja veurem.\nEls pròxims dies tinc intenció de viatjar a Petra i al desert de Wadi Rum, ja us aniré explicant que tinc wifi a l'hotel on sóc.\nPublicat per Josep Garcia a 11:45 Cap comentari:


Economia Archives - 11Onze Comunitat Fintech\n1556. La deriva de la història\nEn un context de guerra europea, arribaren fins a Cadis més de 240 diputats d’arreu del territori convençuts que anaven a fer història, redactar una Constitució. El rei Carles IV d’Espanya havia estat deposat per absolutista, després de l’ocupació francesa del territori peninsular. A les Corts de Cadis es va establir que el poder residia en el conjunt dels ciutadans, representats a les Corts. Però Cadis també va suposar —per primera vegada— l’oportunitat real a la qual els polítics catalans van ser cridats a participar activament en el nou sistema polític espanyol que s’estava creant. En aquell revolucionari context, la delegació catalana va defensar obertament la proposta de modernitzar Espanya d’acord amb el projecte austriacista liquidat feia menys d’un segle. Per tant, calia fonamentar el desenvolupament econòmic i social d’acord amb la industrialització dels territoris. Però pel Tractat de Valençay es va restituir en el tron a Ferran VII com a monarca absolut, i va frustrar totes aquelles idees modernes sorgides de les Corts Cadis i de la seva revolucionària Constitució, que havia sacsejat Espanya.


Joc de Trons: Jon Snow trenca el seu silenci - Empordà\nJoc de Trons: Jon Snow trenca el seu silenci\nJoc de Trons: Jon Snow trenca el seu silenci HBO\nL'apoteòsica sorpresa que guardava l'últim capítol de Joc de trons ha portat a Kit Harington a prendre cartes en l'assumpte. L'actor que va donar vida a Jon Snow fins a la 5a temporada ha decidit trencar el seu silenci després de l'increïble gir de guió que ha revelat per fi el seu destí.\nA 'Home', els fans de Joc de trons han assistit a la resurrecció de Jon Snow, un esdeveniment que els ha deixat sense paraules alhora que ha provocat la indignació de molts d'ells. No són pocs els seguidors de la sèrie d'HBO que, després de la insistència de l'actor que l'encarna, es van convèncer que no tornaria a la sèrie i van donar el bastard per perdut.\nEl retorn de Joc de Trons a la petita pantalla s'ha saldat amb un segon episodi va deixar sense paraules als seus fans en mostrar la increïble resurrecció de Jon Snow, un esdeveniment que HBO va acarnissar des del final de la 5a temporada.\nPer descobrir els secrets més recòndits sobre els personatges de Joc de trons, Jon Snow entre ells, els seguidors de la sèrie hauran d'esperar al 8 de maig, dia en què HBOestrena 'Oathbreaker'. Els fans catalans podran veure aquest nou lliurament a Movistar + al dia següent.


DE VIATGE PEL CAMÍ AUSTRAL XILÈ/1: L’estància Margarita entre El Calafete i El Chalte – Cartelera Turia\nPor Redacción 15/08/2018 384 views\nPACO TORTOSA: Entre el 30 de desembre de 2017 i el 14 de febrer d’aquest any la vida m’ha portat de viatge amb bici per terres australs xilenes. Ací van tres pinzellades que espere animen a les lectores de la Túria a viatjar per un dels territoris més primigenis del planeta, encara que no ho facin amb bicicleta. La primera de les cròniques té a veure amb els terribles vents que bufen a la part argentina, per la qual haguérem de pedalejar per tal d’arribar a les contrades xilenes de més al sud de Torres del Paine i Puerto Natales. I de com condicionà el nostre viatge i ens va permetre viure un dia de gratificants i contradictòries experiències. Per cert, els meus companys al llarg d’aquest temps viatger varen ser Toni Hernández, un fill d’Alzira, Sole Vilar, filla del Genovés (tots dos mestres) i Laura Ballester, veïna de Valèncià i acreditada periodista.\nDesprés de creuar de Xile a Argentina pel mig i tempestuós llac O’Giggins i la bellíssima llacuna del Desert, arribàrem a El Chalten, als hipnòtics peus de les muntanyes del FiztRoiy. Allí ferem nit. A l’endemà teníem al davant nostre el repte d’arribar a El Calafate al llarg d’ uns 200 km de terres inhòspites, com poques les hi ha al planeta. La Patagònia argentina és un terreny sec, dur i inabastable on els vents bufen constantment de ponent a velocitats desconsiderades un dia sí i altre també. Almenys no plou. Com que dels 200 km els primers eren uns 80 km amb el vent a favor i una vintena en contra o de gaidó, decidírem fer tan sols amb les bicis eixe centenar de quilòmetres. I en dos dies. Algú pot pensar que no devia ser massa complicat. Ni ens importava. No havíem arribat fins allí per fer-nos els valents i les valentes i no preteníem presumir de grans gestes. Tan sols volíem gaudir del viatge de manera assossegada, poètica i sensual. I patir el menys possible.\nAixí que planificàrem fer el primer dia uns 55 km amb el vent a favor i el segon dia de pedaleig uns 65 km, 20 dels quals serien amb el vent en contra i de gaidó. En una mena de venta (amb restaurant i lloc d’hostatge) un bus que fa el trajecte entre El Chalten i el Calafate ens replegaria el segon dia per portar-nos fins El Calafate.\nNo semblava massa complicat. Però, on dormiríem la primera nit? Entre El Chalten i l’esmentada venta hi havia un desert on s’albiraven només dos o tres estàncies (que és com a Argentina anomenen a les gran propietats ramaderes de la Patagonia). Decidírem demanar en una d’elles una paret que ens protegira del vent, de tant fort com bufava. Per moments inclús bufant per l’esquena el deu Eòlo semblava que ens anava a llançar pel terra. Intentar plantar la tenda fora de les edificacions de l’estància era una quimera. Així que decidírem provar fortuna a l’estància coneguda com Santa Margarita. El gerent, de manera gelada i distant ens oferí un espai protegit del vent a la vora d’un lloc on fan torrades de carn. I desaparegué. Allí muntàrem les tendes. Al poc aparegué aquest home de poques paraules amb un matrimoni amic que passava uns dies a l’estància. I ens contà coses de la seua vida i el seu treball ací al bell mig del no res. O del tot. El seu nom és Cristian Ribera, un home ben paregut de 32 anys nascut a Rio Gallego (província de Santa Cruz). Porta ací a l’estància Santa Margarita treballant poc més de dos anys com administrador. Tot i que tan sols estudià secundària i al poc es ficà a treballar amb 18 anys. Es troba solter i em diu que viu bé la solteria perquè és aquesta una ruta molt visitada i el Chalten està a pocs km. Per nosaltres, valencianets amb propietats agrícoles minifundistes, em deixà descol·locat quan em comunicà que la finca ramadera que ens acollia eixa nit abasta 75.000 hectàrees. I encara em resultà més sorprenent fer-me sabedor que els propietaris són 50 persones de l’àrea metropolitana de Buenos Aires, entre els quals es conten metges, advocats, polítics, banquers… Molts dels quals també tenen terres per on pasturen vaques pels voltants de la capital del país. Ací en l’estància de Santa Margarita no són vaques les que pasturen, sinó 20.000 ovelles i unes 300 vaques. Amb Cristian treballen actualment 8 persones més que viuen ací tot l’any, quatre ací on nosaltres estem hui acampats i altres quatre en diferents habitatges de l’estància. Per l’interior de l’estància discorren tres rius amb aigües del desgel dels propers glaciars veïns del Perito Moreno. Aquesta propietat de Santa Margarita té una costa de 60 km pròpia del llac Viedma.\nCristian em comentà que aquestes 75.000 hectàrees podrien acollir a molt més ramat i ser una mina d’or combinat amb el turisme, però els 50 terratinents capitolins res volen saber sobre el tema, de fet han ficat l’estància a la venda perquè l’anterior administrador no produïa més que pèrdues, en quedar-se part dels guanys falsificant contractes, vendes i despeses. Cristian ha aconseguit aturar aquesta sangria econòmica i li fot que es venga. Sembla que en pocs mesos Santa Margarita passarà a ser propietat d’una dona finlandesa d’uns 60 anys i gran poder adquisitiu que vol la finca amb el Cristian inclòs, per abandonar el món europeu i deixar-se portar pels vents patagònics purificadors.\nDesprés de xerrar amb Cristian sopàrem amb unes viandes gelades ben prompte, per tal d’ anar aviats a dormir i a l’endemà marxar a les 6 de la matinada, quan els vents són més temperats. Toni pregava per una cervesa o un got de vi que no teníem i el sopar, per molt que abundant, perquè sempre portem queviures a les alforges, quedà una mica aspre. De postre, un poc de xocolate i fruita.\nQuan poc abans de les 9 de la nit anàvem ja a recollir-nos a les tendes per dormir, aparegué de nou Cristian i ens convidà a casa seua a prendre alguna cosa. No era qüestió de ser desagraïts en terres patagòniques envers les persones que ens acollien. Li diguérem que ja havíem sopat i que de bon gust acceptàvem anar a fer-nos un cafè o una infusió. A casa cuinava la dona del matrimoni amic. L’edifici on viu Cristina és una casa d’estil colonial de finals del segle XIX. Era com un viatge pel passat que ens porta fins a una cuina espaiosa on anaven a sopar el matrimoni amic de Cristian i les seues dues filles. Nosaltres discretament ens asseguérem a una de les puntes de la taula. I començaren a sopar, tots cinc… Però per sorpresa nostra ens ficaren plats i coberts i ens convidaren no a un cafè, sinó a provar tot un sortit de formatges i embotits. Toni demanà la desitjada cervesa i una de les xicones començà a treure de la nevera tot tipus de cerveses i botelles de vi de bon paladar. Com que ja havíem sopat diguérem que no anàvem a menjar res. Però entre cervesa i got de vi i passades ja dues hores des que havíem berenat-sopat, pensàrem que podríem provar els formatges i els embotits amb pa cuit amb romer i altres herbes aromàtiques per la dona. Picàrem més del que la prudència demanava i ens afartàrem de menjar i beure. I quan ja esperàvem un cafè o una infusió, la dona amiga va treure una safata immensa de pollastre acabat de rostir al forn que ens resultà irresistible. Així que acabàrem menjant de nou, després de ben menjats per dues vegades. El pollastre va ser el tercer sopar i assaborírem noves cerveses i vins immillorables. Rebentats quedàrem de tant tips. I quan ja teníem en el pensament marxar a la tenda per dormir, aparegué una de les filles amb un pastís de plàtan amb crema de llet que no ens vàrem poder negar a provar. El Cristian mirava de reüll a la Sole i la Laura amb atracció. Evidentment, a l’endemà no eixírem a pedalejar a les sis del matí i el vent ens acollí de front els darrers quilòmetres de ruta. Mai saps què et pot passar a les terres patagòniques, però la tornada a la tenda desprès de sopar ben contents i caminant pel sota d’una cúpula d’estels inabastable són d’eixos moments que no oblides mai. Fets que solen passar als viatges assossegats, poètics i sensuals a cavall d’una bici.\nLAS GUERRERAS DE LA GASTRONOMÍA: Bon apettit!


Cuinem amb la Núria: ARRÒS SUSHI\nÉs molt important respectar els passos de forma estricte. D'això dependrà l`èxit o el fracàs de l'arròs.\nEs compten uns 300-350gr d'arròs per a sushi o japonès per dues persones.\nAquest arròs és molt sensible a la temperatura i l'humitat i té molta quantitat de midó.\nprimera i última aigua de les rentades\n1. El primer pas serà rentar-lo molt bé amb aigua freda perquè tingui més brillantor i enganxi bé. Posar aigua en un bol i fregar l’arròs, retirar l’aigua i repetir unes 5 vegades fins que l’aigua que tirem quedi blanca.\nPer bullir l’arròs, l’olla pot ser de qualsevol material menys fang o porcellana, perquè aguanten molt la calor.\n2. Posar l’arròs i l’aigua a l’olla, més alta que ample. Aplanar bé i l’aigua ha de sobresurtir uns 2’5 cm de l’arròs (una falange del dit).\n3. Coure sense tapar en el foc més gran i a la més alta potència (vitro el 9) i quan hagi absorbit l’aigua i faci unes bombolles aïllades a la superfície, es passa al foc més petit i a la potència més baixa (vitro el 1). Tapar i coure uns 25 minuts.\nQuan l’arròs està coent no es barreja, ni sacseja perquè evapori l’aigua d’igual manera. Tampoc no es pot tocar la cassola, durant els 25 minuts següents.\nSi s’obre l’olla baixarà la temperatura i marxarà el vapor\n4. Quan passin els 25 minuts destapem i girem l’arròs de la superfície perquè es cogui per les dues bandes i l’humitat vagi per tota la cassola\nEs torna a tapar i es deixa coure 10 minuts més\n5. Apagar i deixar reposar uns 10 minuts sense foc.\nUn cop es treu de l’olla s’ha de posar en un recipient que no sigui de metall. Deixar temperar (tebi) i barrejar cullerada a cullerada amb el sushi també amb utensilis que no siguin de metall. Quan l’arròs es pugui tocar amb els dits sense cremar-se estarà a la temperatura adequada per barrejar.\nÉs la barreja de vinagre, aigua i sucre.\n- 5 cullerades soperes de vinagre d’arròs 100%\n- 2 cullerades de postra de sal\nLa barreja es pot fer en una ampolla de vidre o plàstic.\nPublicat per Núria a 21:25:00


Inscripcions obertes per a la formació MEDIA Production Value 2019 . Departament d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència\nInscripcions obertes per a la formació MEDIA Production Value 2019\nLa 13ena edició del workshop Production Value tindrà lloc a Vänersborg ( Suècia) del 12 al 20 de gener de 2019. Es tracta d’una formació adreçada a ajudants de direcció i directors de producció que tinguin un projecte i que vulguin aprendre o millorar el pla de treball i el pressupost.\nProduction Value és una iniciativa de FOCAL resource (Països Baixos), FOCAL (Suïssa), el Norwegian Film Institute, el Swedish Film Institute i la Finnish Film Foundation. Compta amb el suport d'Europa Creativa MEDIA i de Film i Väst (Suècia). Production Value és un taller per programar i pressupostar pel·lícules o sèries de televisió amb pressupostos que van des dels 3 fins als 10 milions d'euros. Treballant en grups de dos, directors/caps de producció júnior i ajudants de direcció júnior d'arreu d'Europa, tracten projectes reals en desenvolupament, que han estat portats al taller pels seus propis directors i productors.\nEls equips són orientats per directors/caps de producció i ajudants de direcció de primer nivell. Experts addicionals en efectes visuals i en post-producció són part del procés. Els directors i els productors dels projectes juguen una part important: s'uneixen als workshops abans del final per discutir diversos conceptes, opcions i resultats. El taller es completa tant amb sessions plenàries dedicades a temes generals relacionats amb la direcció de producció i amb l'assistència al director, així com amb casos d'estudi explicats pels professionals.\nEls objectius de Production Value són la millora de les pràctiques realitzades a Europa en l'àmbit dels ajudants de direcció i dels directors / caps de producció així com en l'àmbit de la consolidació d'una xarxa de professionals que comparteixen els mateixos valors o experiències similars. L'èmfasi es posa en la comprensió de les diferents condicions de treball dels europeus.\nEl programa selecciona sis ajudants de direcció júnior i sis directors/caps de producció júnior.\nData límit: 10/11/2018


16.07.2017 | 07:51\nL´acusat sortint dels jutjats l´any 2010\nEl fiscal demana 6 anys de presó per al mestre de la Salle de Figueres que gravava nens despullats a través d'Internet. Acusa José Manuel Raya de dos delictes d'elaboració de material pornogràfic infantil perquè la investigació ha pogut determinar que es va fer passar per una noia d'uns 15 anys que es deia 'Imma' per aconseguir que dos menors d'edat es despullessin davant la webcam i li ensenyessin el penis. La policia estatal va detenir el professor a principis de març del 2010 en el marc d'una investigació iniciada a Burgos contra una suposada xarxa de pornografia infantil. Tot i que davant la policia va reconèixer els fets, el mestre va tornar a treballar amb total normalitat al centre educatiu fins que la detenció va transcendir públicament quinze dies després. Aleshores, el van destituir. Va ser massa tard per als pares de l'escola, que no es creien que el director de la Salle de Figueres, Salvador Balart, no estigués al cas de la detenció. Els pares van organitzar protestes i van pressionar fins que Balart va acabar cessat. El professor de la Salle detingut per enganyar menors a través d'Internet per aconseguir que es despullessin davant la webcam s'enfronta a una pena de 6 anys de presó per dos delictes d'elaboració de material pornogràfic infantil. El fiscal, a més, també demana 6 anys de llibertat vigilada i que, durant el mateix període, no pugui treballar en qualsevol feina vinculada a menors. El cas es remunta a l'any 2010. La policia estatal va arribar a José Manuel Raya durant una investigació iniciada a Burgos contra una suposada xarxa de pornografia infantil. A l'ordinador d'un dels investigats per difondre imatges de contingut sexual de menors hi van trobar una carpeta titulada 'profemalo' on hi havia converses a través de Messenger on l'acusat sol·licitava a menors que es despullessin. Segons sosté el fiscal Víctor Pillado a l'escrit d'acusació, Raya va crear dos perfils falsos a Internet per contactar "amb gran quantitat de nens i nenes menors d'edat". En un d'ells es feia passar per un nen d'uns 12 anys que es deia César. De foto de perfil, feia servir la imatge d'un menor vestit amb una dessuadora taronja. L'altra identitat falsa era la d'una noia de 15 anys que suposadament es deia Imma per a la qual usava una foto d'una menor vestida amb una samarreta de tirants. Els enganyava, apunta el fiscal, perquè ells mateixos es despullessin davant la càmera web, gravessin imatges de contingut sexual i li enviessin a través de l'aplicació de missatgeria instantània Messenger. La investigació, que s'ha allargat set anys, ha pogut determinar que va aconseguir imatges pornogràfiques en dues ocasions. L'escrit d'acusació recull que durant l'any 2008 va contactar amb dos menors d'edat fent-se passar per Imma i fingint ser menor d'edat. "L'acusat, tenint ple coneixement de la minoria d'edat dels titulars de l'adreça de correu electrònic, els va convèncer perquè li enviessin imatges dels seus genitals", indica el fiscal. "Prevalent-se d'aquest ardit, va aconseguir que els menors d'exhibissin davant la càmera web i li mostressin el penis, tot això mentre l'acusat mirava", afegeix el fiscal. Torna a la feina La policia estatal va detenir el mestre el 9 de març del 2010 al seu domicili de Fortià. Durant l'entrada i registre, li van decomissar un ordinador, un pendrive i un disc dur extern on hi havia nombroses imatges de pornografia infantil. L'anàlisi de l'ordinador va permetre rescatar algunes converses amb menors, tot i que havien estat prèviament eliminades. Davant la policia, l'acusat va reconèixer els fets però es va desdir a la declaració al Jutjat d'instrucció 5 de Figueres, que va ser el 17 de juny del 2010, assegurant que un hacker de Burgos li havia entrat a l'ordinador. Després de la detenció, Raya va tornar a la feina amb total normalitat fins que el cas va sortir a la llum pública quinze dies després. Aleshores, la direcció el va destituir de forma fulminant assegurant que desconeixien l'arrest. Per als pares dels alumnes, però, va ser massa tard. L'AMPA no es creia que l'aleshores director de la Salle de Figueres, el germà Salvador Balart, no estigués al cas de la detenció. L'acusaven d'encobrir el mestre i sostenien que l'havia mantingut en el càrrec durant dues setmanes més tot i saber les greus imputacions que li feia la policia. Els pares van organitzar protestes i van pressionar fins que, finalment, Balart va acabar cessat. A més, aleshores alguns alumnes del centre van assegurar que havien tingut contacte amb el mestre a través d'Internet. Tant l'AMPA com la Salle exerceixen l'acusació particular en el cas.\nJudicialLa Salle FigueresPedofilia


Avancen a bon ritme les obres de restauració i posada en valor del castell de l'Alcalatén - Ajuntament de l'Alcora\nAvancen a bon ritme les obres de restauració i posada en valor del castell de l’Alcalatén\nL’alcalde de l’Alcora, Samuel Falomir, ha visitat el castell de l’Alcalatén, on ha pogut comprovar que el projecte de rehabilitació i posada en valor avança “a molt bon ritme”.\nEl primer edil ha recordat que l’actuació compta amb una subvenció de 221.500 euros del Ministeri de Transports Mobilitat i Agenda Urbana, a través del programa 1,5% Cultural, la qual cosa suposa un 75% del pressupost total. Cal destacar que, el passat mes de maig, el ministre José Luis Ábalos va visitar l’emblemàtic monument.\nL’objectiu que s’ha proposat l’Ajuntament és culminar la restauració del castell, de manera que s’excavarà per complet l’alcassaba i restaurarà el tram d’avantmuralla que queda encara pendent, així com els murs que romanen en peus i altres estructures visibles actualment.\nLa intervenció es desenvoluparà en diferents fases. En primer lloc, s’ha procedit a la neteja i preparació de l’àrea d’actuació i zona circumdant i està en marxa l’excavació arqueològica. Es portarà també a cap la consolidació i restauració d’estructures. A més, el projecte inclou també la creació d’un itinerari de visita, que envoltarà al castell, i una passarel·la que facilitarà l’accés fins a la part més alta, ja que en l’actualitat és molt complicat accedir-hi.


Escènica 08940 vol agrupar i donar a conèixer als i a les artistes d’arts escèniques i performatives de Cornellà. - Ajuntament de Cornellà\nEscènica 08940 vol agrupar i donar a conèixer als i a les artistes d’arts escèniques i performatives de Cornellà.\nEscènica 08940 vol agrupar i donar a conèixer als i a les artistes d’arts escèniques i performatives de Cornellà. Escènica 08940 vol agrupar i donar a conèixer als i a les artistes d’arts escèniques i performatives de Cornellà. https://www.cornella.cat/ca/viure-a-cornella/cornella-humana/cultura/noticies/escenica-08940-vol-agrupar-i-donar-a-coneixer-als-i-a-les-artistes-d2019arts-esceniques-i-performatives-de-cornella https://www.cornella.cat/ca/viure-a-cornella/cornella-humana/cultura/noticies/escenica-08940-vol-agrupar-i-donar-a-coneixer-als-i-a-les-artistes-d2019arts-esceniques-i-performatives-de-cornella/@@download/image/escènica 08940 cartell quadrat.jpg\nDes de l’Ajuntament de Cornellà continuem amb la recerca activa d'artistes de la nostra ciutat i, després de la gran acollida de la campanya Sonoritza’t 08940, dedicada a artistes musicals, volem ara donar visibilitat a altres disciplines, mirant de fomentar, promocionar i donar suport a les arts escèniques sota el paraigua de Escènica 08940.\nTeatre, dansa, màgia o circ seran les principals disciplines artístiques que conformaran aquesta nova campanya de suport als artistes i a la creació. Però si no pots identificar-te en cap de les anteriors disciplines i tot i així tens un projecte artístic performatiu que es pugui dur a terme damunt d’un escenari, la teva incorporació a la base de dades d’aquest projecte serà molt benvinguda i valuosa.\nEls únics requisits són emplenar AQUEST FORMULARI i que, com a mínim, una de les persones que formen part del projecte hagi nascut o resideixi de forma habitual a Cornellà.\nSi vols més informació o tens dubtes, adreça't al Departament de Cultura:


El Grup Escènic de la SCER estrena "El retaule del flautista" convertida en musical - 23/01/2014 » La Cala RTV\nEl Grup Escènic de la SCER estrena "El retaule del flautista" convertida en musical\n23 . Gen, 2014 a les 13:08\nEl Grup Escènic de la Societat ha preparat una proposta teatral atrevida per aquest divendres, 24 de gener, i dissabte 25. I és que en el marc dels actes previs a la Candelera 2014 el Grup Escènic estrenarà a la sala de la Societat "El retaule del flautista", de Jordi Teixidor divendres i dissabte a les deu i mitja de la nit. Una obra que va representar el grup de teatre Plors i Rialles fa 20 anys i que ara el Grup Escènic de la Societat recupera en format musical gràcies a la col·laboració de l'Escola Municipal de Música l'EMMA.\n"L'obra de Teixidor és una crítica al franquisme que, malauradament, tracta qüestions que encara són vives en l'actualitat. És un repte complex fer un musical però conscients d'això vàrem demanar la complicitat de l'EMMA per poder-lo dur a terme" subratllà Josep Tomàs Margalef, Director de l'obra.\nI és que aquesta obra codirigida per Pilar Marsal arriba a l'escenari de la Societat reconvertida en un musical amb 30 actors sobre l'escenari.\nLes entrades anticipades es podran adquirir a guixeta de la sala de la Societat dimecres i dijous a les 18:30h. A més es podran comprar les entrades una hora abans de la representació a les 21:30h.\n0 respostes a "El Grup Escènic de la SCER estrena "El retaule ..."\nel retaule del flautista, retaule, scer, teatre


Finalitza la cinquena edició de les Residències de Creació i Investigació en Art Contemporani del MUA. Actualitat Universitària\nFinalitza la cinquena edició de les..tigació en Art Contemporani del MUA\nEls cinc artistes seleccionats enguany ultimen els seus projectes artístics amb els quals el MUA muntarà una exposició el mes de setembre\nLa cinquena edició del programa de Residències de Creació i Investigació en Art Contemporani PLUS del Museu de la Universitat d’Alacant, finalitza demà divendres 26 de juliol, després de dues setmanes de treball creatiu amb els sis artistes seleccionats en aquesta convocatòria: Helena Aguado i Manuel Sanz (Col·lectiu DD Marte), Ana Pastor, Luisa Pastor, Víctor Llanos i Abel Jaramillo. Les seues propostes artístiques formaran una exposició en el MUA que serà inaugurada el pròxim 13 de setembre i romandrà oberta al públic fins al 10 de novembre.\nEls residents d’enguany han mantingut trobades amb diversos especialistes en art i artistes, com la comissària d’exposicions Diana Guijarro, els artistes Lidó Rico i Zuazo, i les galeristes M. Ángeles Sánchez Rigal (Galeria Artnueve) i Begoña Martínez Deltell (Galeria Aural).\nDD MART (Helena Aguado / Manu Sanz). Aquest projecte naix a partir de la inquietud davant del desenvolupament exponencial de realitats fictícies en el món virtual, que s’encavalquen sobre els fets objectius i els oculten. A través de les xarxes socials hem deixat de relacionar-nos físicament per a fer-ho virtualment. La frivolitat portada a l’extrem edulcorat dels filtres, qüestiona la visió subjectiva de qualsevol circumstància exposada. En aquestes escultures, l’espectador interactua amb les obres de manera conscient i inconscient per a formar una relació amb l’avatar (objecte i subjecte). Es plantegen espais de trànsit que conviden a endinsar-se en un món paral·lel en el qual s’incite a la reflexió. Es relaciona aquest espai físic amb els espais virtuals, les xarxes socials, les noves fronteres entre l’àmbit privat i l’àmbit públic, i la confusió generada per la utilització massiva d’informació poc fiable o completament falsa.\n‘TOT ESTÀ PASSANT’\nTot està passant aborda les interferències i relacions entre text, imatge i cos a partir d’un guió de cinema i la seua pel·lícula homònima, Le Camion (1977), de l’escriptora i cineasta francesa Marguerite Dures. El projecte planteja un film expandit i disseccionat, que excedeix els seus límits cap al cos i l’objecte. En aquesta línia, el projecte intenta compondre un film més enllà de la imatge en moviment, en què elements escultòrics i objectuals componen parts de la pel·lícula, així com textos i instal·lacions que provoquen un acostament a la idea de cinema que es desprèn de la pantalla i es desplega en altres estructures.\nArtista alacantina formada entre Alacant i Londres, la seua obra segueix dues línies d’investigació que parteixen de l’angoixa existencial i es bifurquen en la crítica cultural a l’imperatiu de la felicitat i a la recerca de la identitat individual. Des d’un punt de vista existencialista i ateu, la seua exploració sobre la identitat s’ha basat en aspectes físics, fisiològics i psicològics, en què el cos humà és adoptat com a referència i material de treball. En el projecte «Inter-ser» que desenvolupa en la Residència PLUS, treballa amb el microbioma, el conjunt de bacteris que poblen el nostre organisme i que quasi tripliquen en nombre les nostres cèl·lules. Un interessant treball en què. amb vídeo i material de laboratori, Pastor mostra d’una manera alhora pràctica i poètica l’abast dels nostres contactes diaris i com, en produir-se l’intercanvi bacterià, ens «contaminem» els uns dels altres i acabem, més que sent, “inter-sent”. Més informació en www.anapastorarte.com\n‘TOTS SÓN TROFEUS DE CAÇA FURTIVA’\nAquest treball parla de la empremta que deixa l’animal en el mercat il·legal del nou colonialisme capitalista. Ara, la forma corpòria de l’animal es converteix en un trofeu que té el seu valor en or –signe de la mercaderia i de la seua forma de representació– que impulsa el perfecte funcionament del sistema hiperconsumista del comerç il·legal. Així, la seua intenció és treballar la figura de l’animal com a metàfora, amb la finalitat d’analitzar les relacions de poder que motiven l’espoliació, la colonització, la caça furtiva i l’esclavitud com a característiques del món contemporani.\nEl plàstic representa al voltant del deu per cent de tota la brossa que produeix la humanitat, i no obstant això, a diferència de la majoria de deixalles, és un material obstinadament durador. Els plàstics afecten des de fa molts anys el sistema endocrí humà i animal que també regula l’aparell reproductor. La proposta posa de manifest la realitat en la qual seguim amb el plàstic, dins i fora del nostre organisme. Es proposa una estructura arbòria i articulada que adopta la configuració d’un fòsmid i que desenvolupa la seua activitat en l’espai urbà de la ciutat.


NOU INSTITUT- ESCOLA 2020-2021 | Escola Joan Sallarès i Pla\nEl director de Serveis Teritorials, sr. Jesús Viñas, i el regidor d’educació de l’ajuntament de Sabadell, sr. Manuel Robles, ens han comunicat aquesta setmana que, per necessitats de la zona sud de la ciutat, es creu necessari que la nostra escola passi a ser un Institut- Escola a partir del curs vinent. Així, les actuals classes de sisè no hauran de fer el traspàs a secundària fora del centre sinó que tenen l’opció principal de romandre en ell en aquest canvi d’etapa, amb la corresponent plaça assegurada; se n’assegura tota l’ESO per les famílies de l’escola.\nS’ha triat la nostra escola pel fet de tenir un bon projecte educatiu, innovador i amb una metodologia que fomenta el treball competencial i l’autonomia del l’alumnat, amb la mirada posada a l’escola nova del s.XXI i també per les facilitats de l’espai físic del que la nostra escola disposa.\nLa visita dels tècnics de la delegació concretarà les possibilitats d’ampliació i reforma que té el centre, per tal de adaptar-lo a les noves necessitats que a partir del curs 21-22 arribaran a l’escola pel volum d’alumnes que hi haurà.\nS’ha assegurat l’arribada de nous professors de secundària per tal de poder iniciar el projecte, els quals formaran part del claustre que continuarà sent únic, amb una sola direcció i un membre més que serà el coordinador de la ESO.\nEn quant al projecte educatiu, es continuarà amb la metodologia que ja estem duent a terme des de fa uns cursos, aplicant a la nova etapa el mateix tipus d’activitats que es duen a terme a primària adaptades al seu currículum. Un cop estigui redefinit el projecte, es veuran quines són les necessitats per tal d’adequar l’ampliació dels espais.\nL’entesa entre el departament d’educació i l’ajuntament de Sabadell a l’hora d’iniciar un nou Institut- Escola per la zona sud de la ciutat és total i s’espera la seva cohesió per tal que aquest canvi funcioni complint les expectatives de tota la comunitat.\nAquest canvi tindrà molts beneficis tant pels alumnes, per la seva continuïtat en el centre, com per la tranquil·litat de totes les famílies de l’escola.


Un any del primer pacient amb covid-19 a les Illes\nLa data coincideix amb un altre descens de contagis: els casos nous de coronavirus ja són la meitat que fa una setmana\nLes Balears ja superen el milió de proves diagnòstiques fetes des del mes de març de 2020. Ismael Velázquez\nPalmaAquest diumenge, 7 de febrer, es compleix un any d'ençà que va arribar el primer pacient amb covid-19 a les Balears. Va ser un home d'origen britànic, però resident a les Illes, que s'havia contagiat quan era de viatge amb la seva família a una estació d'esquí francesa. Aquest va ser el primer dels 53.809 pacients que han passat la malaltia a l'Arxipèlag des del mes de març de 2020. Des d'aleshores, a més, ja han mort 628 persones.\nAra, 365 dies després, el conjunt de l'Estat supera la tercera onada de la pandèmia. Les xifres continuen també en descens a la comunitat autònoma i els casos diaris notificats ja han davallat a més de la meitat de fa una setmana. Si diumenge passat la Conselleria de Salut comunicava 295 noves PCR positives, avui la xifra ha estat de 136. Això suposa també 45 menys de les que es varen comptar ahir.\nNo obstant això, una incidència informàtica que pateix a hores d'ara Salut ha fet impossible actualitzar les dades que reben d'epidemiologia. Això impedeix conèixer la xifra de defuncions i saber si se n'ha confirmat alguna de nova entre dissabte i diumenge. Per ara, el total es manté en 628 morts.\nLes Balears comencen a superar la tercera onada\nLa pressió hospitalària desaccelera el ritme de descens a causa de vuit nous ingressos actius a les plantes dels hospitals de les Illes –que ja tenen 317 pacients–, després de patir una davallada del 6,6% ahir. Ara bé, les Unitats de Cures Intensives tenen dues persones ingressades menys que ahir, la qual cosa situa el total en 125. A més, Atenció Primària ha donat 478 altes.\nLes 3.374 proves diagnòstiques fetes en les darreres 24 hores han fet que les Balears superin el milió d'ençà que va començar la pandèmia. Ja se n'han fet 1.001.960. Una altra bona notícia és que la taxa de positivitat torna a davallar i passa del 4,44% d'ahir al 4,03% d'avui.\nEl Govern preveu rebre 80.000 vacunes en un mes\nLes dades per illes permeten observar una lleugera millora en el cas d'Eivissa. Mentre que ahir va tenir 108 positius nous, avui la xifra cau a la meitat: 52. Els ingressos actius a planta són un menys que ahir, 116; i a les UCI són dos menys, 23. Atenció Primària encara segueix 2.861 casos.\nEn canvi, a Mallorca la situació es complica, amb nou pacients més a planta amb el contagi actiu –188– i els mateixos a UCI que ahir –95–. A més, s'han detectat deu proves positives més que ahir: 79. En aquest cas, Atenció Primària controla 3.310 casos.\nCap contagi nou a Formentera\nA Formentera la presència del coronavirus és cada vegada menor. En les darreres 24 hores no se n'ha trobat cap cas nou i els serveis de Primària fan el seguiment de 82 persones a tota l'illa. A Menorca les noves proves positives són també residuals –cinc entre dissabte i diumenge–, al mateix temps que els ingressats a planta són 13 i els de les UCI, 7. Atenció Primària segueix l'evolució de 241 casos.\nA les residències de gent gran no s'aprecien gaires canvis, tret que hi ha un usuari amb coronavirus més que ahir –63 en total– i un cas hospitalitzat més –60 en total–. Els professionals de centres geriàtrics amb el contagi actiu són 67, mentre que en tot el col·lectiu n'hi ha 150 que tenen la malaltia i 288 que estan en vigilància.\ncoronavirus Covid-19 contagis PCR morts conselleria de salut


EL MÓN – PANORÀMICA SINDICAL: DE L’ASSASSINAT A L’ACOMIADAMENT – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > EL MÓN – PANORÀMICA SINDICAL: DE L’ASSASSINAT A L’ACOMIADAMENT\nEL MÓN – PANORÀMICA SINDICAL: DE L’ASSASSINAT A L’ACOMIADAMENT\nSegons l'últim informe de l'organització CIOSL sobre la situació dels drets sindicals en el món, 145 treballadors van morir per defensar els seus drets i altres 704 van patir tortures. Per\nEl Mundo / Pascual García. 14.01.07.- El passat 1 de novembre es va celebrar a Viena el congrés constituent de la Confederació Sindical Internacional (CSI), una organització que representa a més de 180 milions de treballadors afiliats en tot el món i que integra a les dos grans organitzacions sindicals mundials: la Confederació Mundial del Treball (CMT) i la Confederació Internacional d'Organitzacions Sindicals Lliures (CIOSL). Una de les últimes aportacions de la CIOSL ha sigut la publicació de l'informe anual sobre les violacions dels drets sindicals al planeta.\nEn aquest exhaustiu treball, que analitza país per país les violacions dels drets sindicals, es precisa, per exemple, que en l'últim any analitzat (2005) 145 persones van morir per defensar els seus drets sindicals, que altres 463 van rebre amenaces de mort, que 704 van patir tortures a causa de la seva militància sindical o que, pel fet de cotitzar en un sindicat, es van produir 2.018 detencions.\nEl pròleg de l'informe al•ludeix a un altre previ de l'Organització Internacional del Treball (OIT), publicat al maig del 2004, en el que s'advertia sobre «persistents violacions del dret a la llibertat sindical i d'associació dels treballadors i dels ocupadors, que revisten diverses formes, inclòs l'assassinat, la violència, l'empresonament i la negativa a concedir a les organitzacions el dret legal a existir i funcionar».\nAquestes dades fan referència, únicament, als casos oficialment denunciats, que proporcionen una orientació sobre les tendències, però que, en cap cas, poden interpretar-se com les xifres reals, ja que, en molts països, en multitud de situacions, es produeixen violacions dels drets que no es denuncien no ja per por, sinó perquè, simplement, aquells que les pateixen -hi ha milers de infants que treballen moltes hores i que no saben què és un conveni col•lectiu- desconeixen o ignoren els seus drets.\nL'informe precisa que les violacions més greus van tenir lloc en països com Colòmbia, on 99 sindicalistes van ser assassinats. «altres infractors que apareixen regularment en l'informe anual són Zimbabue i Nigèria, en Àfrica; Veneçuela, Haití i la República Dominicana, a les Américas; Birmània, Xina i Filipines, a la regió d'Àsia; Bielorússia, a Europa, i molts dels països d'Orient Mitjà, particularment, Iran.\nLa introducció del treball es deté en l'assassinat de Chea Vichea, un dirigent sindical cambotjà, desconegut per al 99,99% dels habitants del món, que va ser assassinat en 2004 per defensar que el sistema de quotes per als productes que Cambotja exportava a Estats Units respectara les normes de treball internacionals.\nSegons l'informe de CIOSL, «la feroç competència d'un mercat global sense regular continua soscavant el respecte dels drets sindicals en el món sencer... La presència cada vegada més dominant de Xina al mercat global», fa falta, «resulta altament preocupant. Es tracta d'un país que continua denegant la llibertat sindical a la majoria dels seus treballadors i treballadores».\nL'informe De CIOSL, de quasi 400 pàgines, posa noms i cognoms als morts, torturats i represaliats en els distints continents.\nEl treball precisa que només entre el 6% i el 25% dels treballadors d'aquest continent té un ocupació formal. Zimbabue és un dels principals problemes. Quatre dirigents sindicals van ser detinguts per organitzar un taller sindical i el secretari general del sindicat de docents, Raymond Majongwe, va escapar d'un atemptat contra la seva vida. A Nigèria, almenys tres persones van perdre la vida en la repressió d'una manifestació organitzada pel sindicat NLC. La seu d'aquest sindicat va ser ocupada en dues ocasions per la policia i el seu president, Adams Oshiomhole, va ser detingut a punta de pistola a l'aeroport d'Abuja. En altres països africans com Sudan, Egipte o Líbia només es reconeix l'afiliació a una única central sindical, lleial al Govern. Situacions semblants pateixen els treballadors de Guinea Equatorial, Djibouti, Senegal, Camerun i la República del Congo. En Bostwana, 444 miners que feien vaga per a protestar per una revisió salarial discriminatòria van ser acomiadats.\n«En total», precisa la introducció de l'informe relatiu al continent americà, «99 persones van ser assassinades a causa de les seves activitats sindicals a Colòmbia i altres 445 van rebre amenaces de mort». Colòmbia no va ser l'únic país on van morir sindicalistes. «En la República Dominicana», relata l'estudi, «vuit persones van resultar mortes i moltes altres ferides en enfrontaments amb la policia durant una vaga general convocada pels sindicats». «Dos membres de l'Organización Nacional Sindical de Campesinos (ONAC) van ser assassinats a Paraguai quan la policia va obrir foc contra un camió que els conduïa on havia de tenir lloc una Protesta contra l'autorització de l'ús de substàncies tòxiques en l'agricultura. A Brasil, un important membre d'un sindicat de treballadors rurals va ser assassinat a tirs al seu domicili, mentre que una visita al Salvador per a organitzar als treballadors del transport li va costar la vida a Gilberto Soto, del sindicat Nord-americà International Brotherhood of Teamsters, assassinat per un perdonavides. Altres dos sindicalistes van ser assassinats a Guatemala. A Haití, les violacions dels drets sindicals són constants i, a Veneçuela, el president Chávez va augurar públicament que la central nacional CTV es convertiria en «pols còsmica» i es va negar a reconèixer-la com la més representativa.\nLes dones sindicalistes s'han convertit en blanc dels abusos, particularment, a les zones franques industrials, on constitueixen la majoria de la plantilla.\nÀSIA I PACÍFIC.\nA Cambotja, dos líders sindicals van ser assassinats a causa de les seves activitats, un d'ells, d'un tir en el cap quan llegia un periòdic en un quiosc del carrer, l'altre, a tirs quan tornava al seu domicili des del treball. En Filipines es va posar fi, mitjançant la violència, a una protesta de treballadors a l'Hisenda Luisita Sugar Mil, quan agents de policia i militars van utilitzar porres, gasos lacrimògens i canons d'aigua, a més d'una excavadora i furgons blindats per a dispersar un piquet.\nCentenars de treballadors van resultar ferits i 14 van perdre la vida. En l'Índia, desenes de funcionaris van resultar ferits per la policia, que va utilitzar lathis, pesades porres de fusta folrades de metall per a dispersar una concentració. «L'única central nacional de Xina (All Xina Federatión of Trade Unions), controlada pel Govern, s'ha mostrat, com sempre, incapaç de defensar els drets dels treballadors», precisa l'informe. Segons La CIOSL, les pitjors violacions es van produir a Bangla Desh, on 188 treballadors van perdre els seus llocs de treball després d'intentar posar en marxa un sindicat per a intentar millorar les seues terribles condicions de treball. 350 dones sindicalistes van ser detingudes per participar en els actes per a celebrar el Dia de la Dona organitzats per la Jatio Sramik League. En països com Cambotja o Tailàndia els empleats públics no tenen dret a sindicar-se. A Japó, el dret de vaga està molt limitat, igual que en Corea del Sud. A Austràlia s'ha prosseguit amb la pràctica de promoure contractes individuals enfront dels convenis col•lectius. Uns quants països continuen prohibint qualsevol activitat sindical independent, especialment Birmània, Xina, Vietnam o Laos.\nBielorússia es desmarca com el país més antisindical d'Europa, fonamentalment, perquè el Govern vol tenir un moviment sindical dòcil al seu servei i manté davall un ferri control a la central FPB. Un activista sindical, Ivan Romà, va ser atacat i colpejat fins a quedar inconscient i abandonat sobre la neu en un camp als afores de la ciutat de Grodno el mateix dia que es va tenir notícia de la trobada que va mantenir amb una delegació de l'OIT. A Moldàvia i Ucraïna s'han produït intents de tornar a exercir el control sobre els sindicats de la manera que es feia en l'era soviètica. A Ucraïna, els serveis de seguretat han mostrat un interès considerable en les activitats sindicals. «Quan Andriy Volynets, el fill de Mikhail Volynets, president de la Confederació de Sindicats Lliures d'Ucraïna, va ser segrestat i brutalment colpejat, les autoritats», precisa l'informe, «van fer tot el posible per a obstruir les investigacions». A Alemanya, la cadena de supermercats Aldi va suprimir les activitats sindicals als seus sucursals del sud del país, mentre que el seu competidor, Lidl, va prohibir la presència de sindicalistes en totes les seves botigues. En la Federació Russa, un dirigent sindical va ser víctima de dos atemptats contra la seva vida, mentre que un dirigent d'un sindicat local va ser brutalment colpejat.\nSENSE LLIBERTAT EN ORIENT MITJÀ\nContinua sent la regió del món on menys es respecten els drets sindicals. Els sindicats estan prohibits a Oman i a Aràbia Saudita. A Kuwait, persisteix el sistema del sindicat únic, igual que a Síria. A Jordània, El Govern continua interferint en les decisions de l'únic sindicat existent i a Iemen la llei només reconeix una federació sindical. «La repressió i la violència a Iran il•lustren per què molts treballadors continuen tenint por per a involucrar-se en activitats sindicals independents. Segons xifres oficials, en l'últim any analitzat es van produir quatre morts i més de 40 ferits quan la policia antiavalots va intervenir per a dispersar els vaguistes emprats per un contractista de la construcció, que protestaven pels acomiadaments i el pagament retardat dels salaris. En total, 80 persones van ser detingudes i, pel que sembla, algunes d'elles torturades. Altres 40 treballadors van ser detinguts per participar en una manifestació en commemoració de l'1 de maig. Es van produir també actes violents a Líban, on va haver-hi set morts i més de 50 ferits quan l'exèrcit va obrir foc contra els manifestants d'una marxa de protesta organitzada per la General Confederació of Labour. A Israel, el Govern vol limitar el dret de vaga.\nAixí estan les coses en el món, ja entrat el segle XXI.


2019 o l’any de l’‘stand by’ (Antoni Riera Font)\nEl comptador de creixement es moderarà\n4 min. Director de la Fundació Impulsa Balears 29/12/2018 11:15\n651x366 L’economia podrà continuar estirant els propers anys l’actual cicle econòmic i estarà més preparada per afrontar futures recessions. / ARXIU L’economia podrà continuar estirant els propers anys l’actual cicle econòmic i estarà més preparada per afrontar futures recessions. / ARXIU\nHi ha moments en què a l’economista se li demana una xifra. En altres, una data. I només en rares ocasions, les dues coses. Res fa pensar que estiguem ara davant d’un d’aquests moments excepcionals. Encara que acomiadam un any positiu, en què s’han acomplert els pronòstics econòmics, i encetam un nou any amb la certesa que, després de quatre anys extraordinaris, el comptador de creixement es moderarà, la pregunta que cal fer-se ara no és doble.\nEstà bé demanar-se fins a quin punt es desinflarà l’economia balear el 2019 (la xifra) o quant de temps durarà aquesta tendència a la baixa (la data), en un intent de determinar el grau d’ajust que experimentarà l’economia, a fi d’anticipar-s’hi i d’adaptar, en conseqüència, la producció i el consum. Però no té sentit alimentar el debat amb preguntes dobles que, de retruc, alimenten visions pessimistes que alerten d’una crisi econòmica en un futur pròxim.\nDe primer, perquè la desacceleració de l’economia balear, igual que la de la resta d’economies desenvolupades del nostre entorn competitiu, és quelcom esperat, atès l’esvaïment gradual de vents de coa favorables que, com la intensa caiguda del preu del petroli, la compressió dels tipus d’interès i la recuperació econòmica global, han alimentat fins ara el creixement, per la via de les exportacions, especialment de serveis turístics.\nDe segon, perquè el ritme de creixement mitjà del PIB balear des de l’inici d’aquesta fase de recuperació ha estat superior al de la mitjana de la darrera expansió i tot suggereix, per tant, que la desacceleració que patirà l’economia el 2019, i que podria situar l’economia a l’entorn del 2,3% (vs 2,7%, 2018), no fa altra cosa que normalitzar el ritme de creixement i fer-lo més sostenible a mitjan termini.\nDe tercer, perquè el comportament de la inversió empresarial, que és el component que millor determina el nivell d’activitat futur, és a hores d’ara més dinàmic que l’observat en fases anteriors de final de cicle. Un fet, al qual cal afegir les perspectives favorables de creació d’ocupació i recuperació progressiva dels salaris.\nSembla raonable afirmar, doncs, que encara hi ha marge per a un recorregut positiu de l’actual cicle econòmic i que, per tant, és erroni interpretar la desacceleració que ens tocarà viure el 2019 com un senyal de final de cicle.\nTanmateix, enmig d’aquest escenari acceptable que dibuixa aquest nou any, i atès que, d’una banda, encara no s’ha trobat la fórmula per suprimir les crisis econòmiques i que, de l’altra, continuaran sent prou notables les incerteses macrofinanceres -vinculades a l’alt nivell de deute i a les temudes tensions inflacionistes- i els riscos geopolítics -associats a l’auge dels populismes, el Brexit i els intents proteccionistes-, tant a dins com a fora de casa nostra, el millor que es pot fer per encarar aquest nou any és aprofitar, i molt, l’ stand by que ens ofereix per canalitzar de manera clara i decidida, entre d’altres, el comportament dolent de la productivitat, el deute públic elevat i la dualitat al mercat laboral.\nI és que tot fa pensar que el comportament de l’economia el 2019 s’assemblarà, i molt, a aquells aparells que es troben en mode d’espera o en repòs, quan no estan completament encesos, amb el pilot vermell parpellejant, consumint menys recursos que quan estan en ple funcionament, però més que quan s’apaguen del tot i que es troben a l’expectativa o a l’espera d’alguna altra cosa. En aquest cas, si parlam d’economia, a l’espera d’una nova etapa de creixement caracteritzada per l’abandonament de l’excepcionalitat de la política monetària, per un ritme d’avanç més moderat i per una major dependència dels components subjacents del creixement, com ara la capacitat de cada economia d’acumular capital i treball, però, sobretot, d’aprofitar-los via guanys de productivitat.\nSi s’aprofita aquesta oportunitat que ens brinda 2019, l’economia balear no només podrà continuar estirant els propers anys l’actual cicle econòmic, sinó que estarà més ben preparada per afrontar futures recessions. A temps hi som. No debades, les crisis són el resultat de processos de gestació que duren, a vegades, anys, i el seu desenllaç final no depèn tant de les condicions inicials o de partida, sinó de l’encert o el desencert dels agents econòmics a l’hora d’emprendre decisions que incideixen en la probabilitat que les coses acabin millor o pitjor del que aventuren els pronòstics de principi d’any.


Repunt d'hospitalitzats per coronavirus a les comarques gironines - Diari de Girona\nRepunt d'hospitalitzats per coronavirus a les comarques gironines\nHi ha 517 ingressats, 66 en estat greu · Continua la tendència a la baixa de professionals afectats i d'augment de les altes a la demarcació\nacn 21.04.2020 | 20:25\nLleu repunt de persones ingressades en hospitals de les comarques gironines per coronavirus. Des del 14 d'abril, diàriament la xifra havia anat en descens però la tendència s'ha invertit en les darreres 24 hores. Segons les dades de Salut, hi ha tres persones hospitalitzades més que ahir, passant de 514 a 517.\nEs redueix, per contra, el nombre de pacients en estat greu: dels 69 d'ahir als 66 d'aquest dimarts (la xifra més baixa des del 26 de març). Les dades esperançadores de les xifres és que es continua reduint el nombre de professionals sanitaris afectats per la covid-19 (de 402 a 393, nou menys que ahir) i que, també, incrementen les altes hospitalàries. En concret, n'han donat 58 més arribant a un total acumulat de 1.267.\nSalut informarà sobre els casos de contagis nous i defuncions a la demarcació amb el còmput de tota Catalunya del final del dia. Ahir, el nombre de víctimes mortals a Girona ascendia a 458.\nVergés critica que els menors no puguin sortir a passejar sinó per «posar més gent i tensió» als establiments.


Reflexions d'una escapada a la ciutat d'Amsterdam, 2018 | Viatgeaddictes\nGuías y relatos viaje > Europa > Países Bajos\nReflexions d'una escapada a Amsterdam\npor Manel Cristóbal\nFecha viaje: 2018 | Publicado el 02/05/2018\n2.2 de 5 (71 votos)\nLa típica broma sobre Amsterdam és dir que és una ciutat perillosa. Hom pot pensar en el fet de que et puguin atracar en el famós Barri Vermell.\nPerò la resposta correcte és que és perillosa perquè tens moltes possibilitats de ser atropellat per una bicicleta.\nEn aquesta pàgina no us vull donar dades sobre la ciutat que podreu obtenir en qualsevol guia o web de viatges, sinó només un recull de reflexions personals fruit d'haver visitat aquesta ciutat en una recent escapada entre els dies 28 i 31 de març de 2018.\nREFLEXIÓ SOBRE LES BICICLETES A AMSTERDAM\nDins de les diverses imatges preconcebudes d'Amsterdam, com els canals, les tulipes, el Bari Vermell, Van Gogh i un munt més, el que sens dubte la clava és la d'una ciutat on el mitjà de transport és la bicicleta.\nLa gent va en bicicleta per anar a treballar, per a portar els fills a l'escola, per anar al teatre o per a sortir de nit a sopar. I ho fan tant si fa calor, com si fa fred, plou i, fins i tot, neva.\nPer tot això, són les ciclistes els que tenen prioritat en els carrers de la ciutat. Sempre has d'estar atent per creuar els carrers, ja que passen les bicis i els tramvies pel mateix lloc per on caminen els vianants.\nAlerta!!: en el centre hi ha un munt de carrers on els cotxes no poden passar, però si els tramvies i per suposat les bicicletes. Hi ha carrils bicis per tot arreu i els ciclistes respecten els semàfors, però tenen clar que els vianants els respecten a ells.\nNosaltres no vam llogar bicicletes i vam fer totes les visites a peu.\nEs lloguen bicicletes a molts allotjaments, però no penseu pas que per ser bons ciclistes ho tindreu fàcil. L'habilitat de la població local per a circular en bici és molt gran i podreu semblar uns maldestres.\nNosaltres som de Barcelona, on ja fa anys que hi ha un munt de bicicletes. Jo mateix soc usuari del Bicing (que, per cert, té un homòleg a Amsterdam, on la gent va en la seva) i us asseguro que em queden encara molts anys de pràctica per arribar el seu nivell.\nREFLEXIÓ SOBRE LA FOTOGÈNIA DE LA CIUTAT\nLa fotogènia d'Amsterdam, coneguda també com la Venècia del nord, és innegable. La ciutat no té molts edificis singulars, com puguin ser catedrals o palaus, que sobresurtin de la resta.\nTípiques cases d'Amsterdam\nPerò és una ciutat amb un estil arquitectònic molt homogeni, principalment dels segles XVII i XVIII, amb cases i edificis que donen als canals.\nÉs una ciutat burgesa, amb cases de burgesos del barroc, per dir-ho d'alguna manera.\nCom en moltes ciutats d'Europa la meva recomanació si visiteu Amsterdam és caminar, la millor forma de copsar les moltes imatges que proporciona aquesta ciutat.\nI és que pots trobar-te en un carrer ple de gent i 100 metres més enllà estar ben tranquil sobre un pont, pràcticament sol, contemplant la bellesa del canal.\nAmsterdam són imatges:\n• Imatge d'un canal amb el mercat de les flors.\n• Imatge d'un canal amb un pont ple de bicicletes aparcades.\n• Imatge d'un canal amb una barcassa que és en realitat una vivenda amb unes bicicletes a la porta.\n• Imatge d'un carrer ple de bicicletes amb un tramvia vorejat de cases del segle XVIII amb tulipes a les finestres.\n• Imatge a la nit d'un canal il·luminat, i si teniu sort, amb la lluna al cel.\n• Imatge d'un canal amb un carrer ple de gent amb senyores ensenyant els seus atributs i oferint la seva feina amb poca roba dins d'una casa amb una finestra amb llum vermella.\nImatge d'uns dels canals d'Amsterdam\n• Imatge d'unes cases inclinades lleument sobre la vertical ja que no tenen ascensor i per a poder pujar el sofà, per exemple, tenen totes uns ganxos dalt de tot de la façana.\n• Imatge del carrer amb una escala molt inclinada que puja a l'entrada de casa i una altra que baixa a un semisoterrani.\n• La mateixa imatge, però amb bicicletes aparcades i amb flors.\n• Imatge de les cases on veus la gent dinant, llegint o cuinant a través de les seves finestres, ja que no tenen persianes i amb poques cortines.\n• La mateixa imatge, però ja de nit i amb les habitacions il·luminades.\nREFLEXIÓ SOBRE L'ALLOTJAMENT\nAra be, l'allotjament a Amsterdam em va semblar car. No tenia feta la idea de que era una ciutat de les cares. Però el tema de l'allotjament és força car. I si vols estar al centre és prohibitiu.\nVam estar-hi els primers dies de Setmana Santa dues persones i ens va costar trobar un hotel per sota dels 150 € la nit. Les meves filles van a l'estiu i trobar un alberg juvenil de 10 llits els hi ha resultat més car que a Paris, Londres o Berlin. Es l'única pega que li veig a aquesta ciutat.\nCasa flotant sobre un canal\nEntreu a un cercador d'allotjament qualsevol, ja que tota recomanació que jo us faci la pot fer el mateix cercador.\nEn tot cas, per a la gent jove hi ha el popular cercador WOW Amsterdam, el qual us pot servir de guia per a d'altres del mateix estil.\nPer anar al centre caldrà el metro, però de fet el més normal és passar-se tot el dia voltant o visitant museus, així que l'allotjament és relativament poc important.\nNosaltres vam allotjar-nos a l'Hotel Parkview, tranquil i prop dels museus.\nLa resta de coses que no són l'allotjament té els preus normals d'una ciutat europea. Pots trobar llocs per a menjar de qualsevol mena i a qualsevol preu.\nPer anar a Amsterdam des de Barcelona (que va ser el nostres cas) hi ha vols directes amb les companyies Vueling , Transavia, Iberia y KLM. L'aeroport d'Schipol és a 40 minuts de la ciutat. Segons a on aneu de la ciutat hi ha diversos autobusos que us porten (veure el web Transporte público en Amsterdam).\nREFLEXIÓ SOBRE ELS MUSEUS\nUn punt sobre el que heu d'anar en compte si visiteu Amsterdam és el tema de l'entrada a alguns museus.\nPer a mi, les visites més que obligades a Amsterdam són el Museu de Van Gogh i la Casa d'Anne Frank.\nCom ja sabeu, els museus sempre poden estar atapeïts i haver de fer cua per a comprar una entrada. En els dos museus citats anteriorment, a més a més, cal fer-ho anticipadament. Heu d'escollir el dia i la franja horària. I encara més, si no vaig errat, només ho podeu fer online, via web.\nAixí que de ben segur podreu veure un munt de gent amb els seus mòbils just davant dels dos museus per tal de comprar pel dia següent una entrada que intentaven aconseguir en una taquilla inexistent. Tingueu això en compte.\nNosaltres vam anar a uns quants museus de la ciutat d'Amsterdam, ja que ens agrada molt, i a tots es podia comprar en el mateix moment o per internet abans de sortir o un cop arribat. L'entrada que compreu, sigui quin sigui el mètode emprat, la podreu utilitzar només un cop, però pots fer-ho al cap d'uns mesos o, fins i tot, en un any.\nPerò aquest no és el cas dels museus Vang Gogh i Anne Frank, on cal comprar les entrades anticipadament, tal com ja he dit abans. I les entrades són cares, tot i que tots el museus a Amsterdam són cars. Hi ha pocs descomptes, excepte si sou menors d'edat (alguns, fins i tot, poden ser de franc).\nEntreu al web del museu abans d'anar-hi, tant per a veure l'horari com per a comprar l'entrada. Com Amsterdam és un lloc on sol ploure us recomano mirar la predicció metereològica, de manera que si plou estigueu aquelles hores en un museu.\nA Amsterdam hi ha tres museus que estan pràcticament un al costat de l'altre, cosa que suposa un gran avantatge. Es tracta del Rijkmuseum, el Museu Van Gogh i el Stedelik Museum.\nQuan vam estar allà, a finals de març, els museus tancaven a les 17:00. I crec que aquest és l'horari normal, però consulteu-lo. En els museus hi ha audio-guies, però el preu és a part, crec recordar.\nI vigileu si la vostra intenció és voler visitar-los tots de cop. El Rijkmuseum, per exemple, és enorme!!. I hi ha un munt de pintures del barroc i holandeses per gaudir-ne. I el Van Gogh, que per fora sembla una cosa, per dins és una altre de molt diferent i millor. Questions de visió arquitectònica a gust del consumidor.\nPodeu estar 2 ó 3 hores en cada museu si és que no voleu fer quatre ullades als quadres més important i prou. Cal seure, llegir si porteu una guia, escoltar l'auto-guia o senzillament esplaiar-vos. Hi ha moltes pintures per a quedar bocabadat.\nL'Stedelik és un museu d'art modern i no sol estar en la llista de llocs d'obligada visita, com els altres dos. Tot i així és una visita més curta que en la resta i força interesant.\nCanal aprop de la Casa d'Anne Frank\nEl museu que completa la ronda (que per cert és el nom del famós quadre La ronda nocturna de Rembrandt que podeu veure al Rijkmuseum) és la Casa d'Anne Frank que en realitat, més que un museu a l'ús, és com una mena de memorial.\nEncara que de ben segur sapigueu la història d'aquesta adolescent alemanya jueva i us penseu que només és la visita de la casa on es va amagar durant l'ocupació nazi us aconsello que no us perdeu la visita.\nLa visita es fa en una hora i com que hi ha aforament controlat no trobareu aglomeracions a les estances per on passa. Però, sobretot, us impregnareu de la seva història d'una forma esplèndida i fins i tot nova de veure-la.\nI si voleu continuar amb el tema de la relació entre el judaisme i la ciutat durant la II Guerra Mundial i, fins i tot, en general sobre la història dels jueus a Amsterdam, podeu anar, tal com var fer nosaltres, al Jewish Cultural Quarter.\nEn aquest barri hi trobareu la Sinanoga Portuguesa o el National Holocaust Museum. Hi ha un munt de museus més, però ja n'havíem vist prous i els que tenien més interès per a nosaltres.\nREFLEXIÓ SOBRE EL BARRI VERMELL: NO ES TAN VERMELL\nNo vam anar al Barri Vermell a les tres de la matinada, però si vam anar tant de dia com al fer-se fosc. Està format per uns pocs carrers al bell mig del centre d'Amsterdam.\nEl més curiós de tot es que al costat de la típica casa, on a la planta baixa hi ha la finestra amb la noia enllumenada de vermell, amb calces com a molt, hi ha cafeteries, supermercats i gent aliena a la prostitució. Ah!! i no podeu fer fotos!!!.\nEl que més sobta és que aquesta zona s'ha convertit en un dels llocs més turístics i més visitats de la ciutat!!. No és difícil veure famílies amb canalla veient les noies abans de fer l'aturada a la casa dels formatges. Ha quedat perfectament integrat en el dia a dia de la ciutat.\nNo parlaré aquí, tampoc crec que sigui el lloc, si des del punt de vista moral o ètic és bo en el que s'ha convertit el Barri Vermell i la sobre-exposició de les noies que hi treballen.\nDe fet, i creient el que diuen les autoritats, això ha fet que les noies tinguin el control sobre la seva pròpia feina, sense que hi hagi proxenetes, amb un major control sanitari i sobre el compliment de tot un seguit de normatives, com la de pagar impostos. Totes aquestes qüestions morals les deixo al vostre escrutini.\nREFLEXIÓ FINAL: A PASSEJAR PER CANALS I MÉS CANALS\nSi alguna cosa s'ha de fer a Amsterdam, sens dubte, és passejar de dia, a la llum del sol, i quan es fa fosc. L'encant dels canals amb les seves característiques cases barroques és preciós.\nSi bé la Plaça Dam, on hi ha el Palau Reial, sembla el centre (no pas el centre geogràfic de la ciutat), el cert és que el més bonic d'Amsterdam són els diversos barris on hi ha els canals.\nLa Plaça Dam de nit\nA partir de l'Estació Amsterdam Centraal es van expandint els carrers i els canals, com si fossin ones quan una pedra cau en una estany.\nEl barris de l'est i oest, més cap al nord o més cap al sud, estan formats per cruïlles de canals més o menys estrets i amb ponts més o menys amples.\nPerò el que no canvia és el disseny arquitectònic de la ciutat. Cap edifici d'Amsterdam és per ell mateix una icona, però és tota la ciutat la que transpira harmonia.\nEs per aquest motiu que cap consell és mes adient que el de caminar seguint els canals. I quan un creua un altre canvia de direcció. Podeu fer-ho en un sol dia, molt cansat, però en un dia.\nCal fixar-se en les barcasses, en les cases, en les bicicletes, ... en el moment d'aturar-vos damunt d'un pont. I heu de tornar al mateix pont de nit per a obtenir una imatge diferent del mateix lloc.\n• Relato de un viaje en coche a Holanda y Bélgica - Marcel Massana \n• Diario de un viaje de 5 días a Amsterdam - Judith bt \n• Relato de un viaje en coche por Francia, Bélgica y los Países Bajos - Antonia & Gerardo


(El 30 d'agost) Indian Hawk, Mireia Vilar i Odd Cherry Pie: només pot quedar un per a la final de Sona la Dipu - Cultur Plaza\nel 30 d'agost\nIndian Hawk, Mireia Vilar i Odd Cherry Pie: només pot quedar un per a la final de Sona la Dipu\nVALÈNCIA. El programa musical Sona la Dipu 2017 celebra el 30 d'agost la seua última semifinal a Bunyol. Els grups valencians Indian Hawk, Mireia Vilar i Odd Cherry Pie es pujen a l’escenari per aconseguir la seua selecció com a un dels finalistes d’enguany.\nL’auditori municipal de Bunyol s’omplirà de musica que anirà des del pop-folk d’Odd Cherry Pie fins al rock americà d’Indian Hawk o el dream pop electrònic de Mireia Vilar. Vilar serà l’encarregada d’inaugurar la última semifinal de Sona La Dipu a Bunyol a les 19:45 hores. Com a novetat d'aquesta cita, les bandes semifinalistes actuaran intercalant-se amb els grups reconeguts que actuaram com són Varry Brava –amb el seu nou disc Safari Emocional-, Second -al 2017 han estrenat nova cançó, Invierno Dulce- i Miss Caffeina -amb una reedició enguany del seu últim LP Detroit-.\nEls horaris seran els següents: després de Mireia Vilar a les 19:45 hores serà el torn de Varry Brava, als que seguiran Odd Cherry Pie, Second, Indian Hawk i Miss Caffeina a les 01:00 hores.\nDesprés de les seues actuacions, el jurat comunicarà què banda semifinalista s’unirà a la final del concurs el 2 de setembre a Sueca, juntament amb Dûrga, Frida i The Vibrowaves com a finalistes i La Raíz, Oques Grasses i ZOO com a artistes convidats. Les entrades es poden comprar per un preu anticipat de 10€ . Els punts de venta físics son: Biblioteca Municipal, Kiosco El Molino, Kiosco-Bar Desi.\n30 d’agost Buñol / Semifinal: Indian Hawk + Mireia Vilar + Odd Cherry Pie + Miss Caffeina + Second + Varry brava\n9 de setembre Picassent / Presentació guanyadors : Dos guanyadors Sona la Dipu + Amaral


À Punt - L’abril de 2019 ha sigut fred i molt humit\nL’abril de 2019 ha sigut fred i molt humit\nL'oratge | 06/05/2019 17:08\nEl cap de climatologia de la delegació valenciana de l’Agència Estatal de Meteorologia, José Ángel Núñez, acaba de fer pública la valoració de com ha sigut el mes d’abril de 2019.\nAbril de 2019 ha sigut qualificat com a fred i molt humit, i la comparativa s’ha fet amb la mitjana estimada en el període de 30 anys de 1981 a 2010.\nAquest mes d’abril sempre el recordarem per la gota freda de primavera que vam registrar els dies 18 a 22 d’abril. L’episodi de precipitacions va ser extraordinari per a ser un mes d’abril, per la intensitat, per la persistència i per l’extensió de la zona afectada per les pluges.\nEl mes ha sigut extraordinàriament humit en gran part del sud del territori. Ha sigut el mes d’abril més humit de la sèrie d’observatoris com ara Ontinyent (dades des de 1904), Torrevella (dades des de 1927), el Pinós (dades des de 1936), Xàbia (dades des de 1944), Villena, Elx (dades des de 1950) i l’aeroport d’Alacant-Elx (dades des de 1967).\nLa situació més adversa es va registrar la nit del diumenge de Pasqua, quan es va generar un sistema convectiu mesoescalar, és a dir, un sistema de tempestes organitzat, cap al nord del litoral d’Alacant, i que es va estendre cap al sud de València. Les precipitacions van tindre caràcter torrencial a la població de Xàbia, on es van registrar 278 l/m² en 24 hores (307 l/m² entre els dies 21 i 22). Aquesta quantitat acumulada en 24 hores és la més important registrada en 1 dia en qualsevol estació de Xàbia, des de la riuada històrica dels dies 1 al 3 d’octubre de 1957.\nL’inici de la primavera ha trencat la dinàmica d’estabilitat atmosfèrica que va predominar tot l’hivern i, l’últim dia de març vam tindre l’inici de la primera situació de pluges.\nLa precipitació mitjana en tot el territori al llarg del mes d’abril ha sigut de 134 l/m², que és quasi tres vegades la mitjana per aquest mes.\nPel que fa a les temperatures el mes ha sigut lleugerament més fred que la mitjana. La causa ha sigut els valors de les temperatures màximes. D’esta manera mentre les temperatures mínimes mitjanes han estat lleugerament per damunt de la mitjana, les temperatures màximes mitjanes han estat per davall de la mitjana, i han fet que la mitjana total siga més baixa que la mitjana del període de referència.


Publicat per Antoni Boronat a 9:17\nDomingo Benito 22 de setembre de 2016, a les 12:28\nComplicado tema por su dibujo preciosista, bien realizado.\nAntoni Colomer Aquarel.la 22 de setembre de 2016, a les 13:48\nDoncs mira que, en aquest cas, la "insistència" de la valla de fusta, de color tan dur, t'ha quedat tan bé, que dóna personalitat a la composició.\nÀngels 22 de setembre de 2016, a les 16:58\nJoan Mª: Un excel.lent treball, ben estudiat i composat.\nM Dolors Pardell 22 de setembre de 2016, a les 17:28\nMolt bon trevall Antoni.\nAntoni Boronat 22 de setembre de 2016, a les 21:55\nMercés, companya i companys.\naleix guilló montero 23 de setembre de 2016, a les 19:21\nMaca, Antonio. Has bordad la valla !


Del fulletó decimonònic a l’app del segle XXI | Bernat Puigtobella\nDel fulletó decimonònic a l’app del segle XXI\nQuan ens pensàvem que la novel·la per entregues era cosa del passat, un vestigi decimonònic, ara resulta que ressuscita gràcies als smartphones. En època de Dickens els fulletons es compartien en família cada diumenge a la tarda vora la llar de foc. Avui una novel·la publicada per entregues en una app es comparteix a les xarxes socials amb amics, saludats i desconeguts.\nAlguna cosa es belluga a Cultura. Ahir es presentava a la premsa un acord entre el Servei de Biblioteques i el Gremi de Llibreters que permetrà als usuaris comprar llibres a les biblioteques. La proposta, impulsada per la visionària Carme Fenoll des del Servei de Biblioteques de la Generalitat, té un contrapunt dins el mateix departament de Cultura, on Albert Sierra i el seu equip han fet el llançament de Reis de sorra, una novel·la per entregues, que us podeu descarregar de franc cada setmana des d’un app, Ruta 1714, dissenyada per fer reviure a l’usuari el món del 1700.\nNúvol té l’honor de presentar-vos aquí els primers quatre capítols de Reis de sorra, una novel·la que, si no la coneixíeu, també us podreu descarregar a partir d’ara per episodis cada dijous des de l’app Ruta 1714.\nL’app Ruta 1714 són tres apps en una de sola: una completa guia cultural, turística i gastronòmica dels principals enclaus de la Guerra de Successió a Catalunya; una eina de divulgació històrica amb informació rigorosa sobre els fets de la Guerra i amb una col·lecció de vídeos premium, i, finalment, la novel·la de què us parlo. Reis de sorra convida el lector a descobrir secrets del segle XVIII que podrien haver canviat el futur d’Europa. Seguint-la, podràs acompanyar la protagonista, Bruna Arderiu, en el seu periple per recuperar un llegat perdut i unes cartes comprometedores.\nSeguiu amb atenció els personatges d’aquest relat, que pul·lulen entre la Barcelona del set-cents i la d’avui. La seva protagonista, Bruna Arderiu, és una infermera que rep un medalló d’un pacient misteriós que està ingressat a l’hospital on treballa. A partir d’aquesta inquietant donació, la Bruna es veu empesa a investigar una història que ens remuntarà a la Barcelona del 1700. Ben bé com si Victus i El codi da Vinci es donessin la mà.\nSeria prematur i inadequat ara fer una valoració crítica de la novel·la. Només us diré que m’entusiasma que algú, encara que sigui des de l’administració, s’hagi aventurat a fer un experiment com aquest, tan rar en el nostre conservador món editorial. Una novel·la que tant ens pot enllaçar a Spotify com presentar-nos un vídeo, i que tot això ens arribi via Twitter o Instagram. I aquesta és l’altra: també podeu seguir la història de la Bruna a través de les xarxes socials, perquè la protagonista de Reis de sorra té comptes a Twitter i Instragram, on publica a temps real els esdeveniments de la novel·la.\nVivim, doncs, moments de canvi. I resulta fascinant que la senyora que avui es descarrega un capítol de Reis de sorra al seu smartphone pugui ser la mare o la dona o la filla del senyor que anirà a comprar-se Contrada a la biblioteca.\nEulàlia el 23 maig 2014 a les 17:34 ha dit:\nQuè és això de decimonònic???\nNo és vuitcentista en català????\nFerran López el 29 maig 2014 a les 16:47 ha dit:\nDe debò que em pensava que de les coses del segle XIX se’n deia “vuitcentista”. No sabia que es poguessin comptar com a “décimo nonas”.


“Silentium” d’Anna Bahí es presenta a Siena | Bonart\n“Silentium” d’Anna Bahí es presenta a Siena\nEl dia 28 de setembre a les 19.30 h al Santa Maria della Scala, sala de Sant Galgano (Siena, itàlia) tindrà lloc la presentació del llibre de fotografia i música “Silentium“, un projecte artístic de la fotògrafa banyolina Anna Bahí i el músic Xavier de Palau amb la participació de l’arqueòloga Marie– Ange Causarano. La iniciativa està organitzada per l’Associació Culturing dins de la programació SMS Live.\nSilentium és el resultat d’una obra inspirada en la paraula Silentium escrita en una de les parets de l’antic hospital de Santa Maria della Scala a la sala Sant’Ansano. Després de la presentació en diversos indrets de Catalunya: a l’Institut Italià de Cultura de Barcelona, la Fundació Palau Solterra Fundació Vila Casas i la Fundació Lluís Coromina, finalment, es presenta en el lloc d’inspiració.\nDesprés de les salutacions inicials del director Daniele Pitteri, Carolin Angerbauer, presidenta de Culturing, introduirà coordinar les intervencions de Marie–Ange Causarano, d’Anna Bahí i Xavier de Palau, amb imatges, vídeos i la música de Silentium.\nEl projecte parla del silenci interior d’un adolescent, un silenci que no expressa pau ni tranquil·litat, sinó més aviat expressa reserva o ansietat. No es pretén parlar de l’adolescència en general ni d’un noi en concret, però si parlar de l’adolescència com a escenari que tots hem experimentat quan vam començar a sentir emocions i sentiments de manera més sentida, més personal, amb més dubtes i discussions.\nTot i que les fotografies d’Anna Bahí es refereixen als silencis amagats d’un noi adolescent, la música de Xavier de Palau aconsegueix comprendre el que queda en silenci. Silentium és una recerca interna, un projecte d’introspecció on la resposta només es pot obtenir aïllant-se de tot el soroll extern.\nLes fotografies es divideixen en dos grups que corresponen a 6 imatges pre adolescent i 6 a l’edat adolescent, 12 en total, més una 13a. El dotze està destinat a representar la roda del cicle de vida, les estacions de l’any (tancament hermètic), mentre que el número 13 és simbòlic: es troba en moviment de Venus, en la sèrie de Fibonacci i és l’octava perfecta a la sèrie musical cromàtica, escala que utilitzem més.\nEn el llibre, elaborat per Xavier Alamany, les fotografies i la part musical es converteixen en un projecte únic. L’objecte en si és una petita obra d’art d’edició limitada de 55 còpies numerades i signades pels autors.\nAnna Bahí (Banyoles 1972). Després de realitzar estudis de disseny gràfic i fotografia a Barcelona i Milà, s’especialitza en fotografia i participa en diverses exposicions fotogràfiques col·lectives i individuals a Europa i Amèrica del Sud. Col·labora amb fundacions privades d’art contemporani a Catalunya, Espanya.\nXavier de Palau (Girona, 1962). De formació musical clàssica i científica, és un artista transversal. La seva música destaca perquè es combina amb altres disciplines científiques i artístiques, com ara espectacles multidisciplinaris que combinen dansa, poesia i música amb la ciència i la tecnologia.\nMarie–Ange Causarano (Florència, 1971) es va llicenciar en Literatura per la Universitat de Florència i es va doctorar en arqueologia medieval a la Universitat de Siena. Al llarg dels anys ha realitzat nombroses investigacions arqueològiques, amb especial atenció a l’estudi dels materials de construcció a la Toscana medieval i, en particular, als edificis històrics de Siena.\nAssociació Culturing. L’associació va néixer el 2015 després de l’experiència de Siena ciutat candidata a Capital Europea de la Cultura el 2019, per desenvolupar i implementar projectes culturals innovadors amb vocació europea, que actua com a mediador entre artistes, operadors culturals, institucions públiques i privades, i més en general, interactuant amb totes aquelles realitats que s’enfronten a la cultura com a motor de la innovació, la inclusió social i turisme experiencial. L’associació és guanyadora de diversos concursos locals, regionals i europeus (Fond. MPS, Toscanaincontemporanea 2016 i 2017, Erasmus +, Timisoara 2021 CEC).\nEtiquetes: Anna Bahí · Siena · Silentium


Salses preparades Ranxera, Galló i Piri-piri - Mercadona\nTria la teua salsa favorita: Ranxera, Galló Rústica i Piri-piri\nEt portem esta novetat de salsa especiada per a condimentar plats i donar-los un toc picant.\nHabitualment utilitzada per a creïlles braves, roses, carns, sopes…\nLa salsa Piri-piri és originària de Portugal i s'utilitza com a condiment i per a preparar carns i peixos cuinats al forn, a la graella o a la planxa. Esta salsa s'utilitza molt en diferents països i la recepta pot variar d'una regió a una altra, encara que sempre ha d'incloure xili, llima, oli, pimentó roig i all.\nAletes de pollastre al forn marinades en salsa piri-piri, gingebre en pols i coriandre.\nSopa de tomaca amb salsa piri-piri.\nSalsa ideal per a sucar amb creïlles fregides, delícies de pollastre o peix fregit. Perfecta també per a carns i arrebossats.\nS'usa per a sucar, mullar o per a entrepans i wraps.\nÉs la salsa perfecta per a preparar receptes com:\nBurrito de pollastre empanat, amb espinacs, tomaca, formatge fresc i salsa ranxera.\nBacon cheese fries: creïlles fregides, bacó, salsa ranxera i formatge mozzarella.\nSalsa Galló Rústica\nSalsa ideal per a sucar amb creïlles galló, carns o peixos.\nÉs la salsa apropiada per a la preparació d'estes receptes:\nTempura de verdures (pimentó, albergina, carabassa, ceba, espàrrecs, carlota, carabasseta) acompanyada de salsa galló.\nCreïlles galló al forn amb romer.\nConeixes la salsa Tzatziki, elaborada a base de iogurt grec, cogombre i herba-sana? Combina amb multitud de plats.


FILS I ROBES: 2008\nPublicat per Fils i robes a dilluns, de desembre 29, 2008 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nContinuo fent proves. Perdoneu les molèsties!!\nEstic fent proves de pujar fotos!!\nPublicat per Fils i robes a dilluns, de desembre 29, 2008 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Fils i robes a dissabte, de novembre 22, 2008 13 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAvui os presentare els meus gossos.Jo visc a una casa una mica apartada del poble,enmig d'un camp.I amb nosaltres també hi viuen aquests dos gossos,que ens fan companyia però també ....seguretat.\nSón molt llestos els dos,avisan quan algú s'acosta a casa...però si es algu que ja coneixen ...bordan més fluix.\nAquest és el Pinxo!! Es molt bon gos...i molt intel-ligent.Ja fa 9 anys que el tenim.\nAra ja els coneixeu!!!´Formen part de la meva familia...je...je...a casa poden correr...jugar...posar-se al sol...etc emsemble que s'ho passen bé.\nPublicat per Fils i robes a diumenge, de novembre 02, 2008 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge


L'IEC presenta una Gramàtica de la llengua catalana més moderna\nA.G. | 29 setembre 2016\nLa Secció Filològica ha presentat al Ple de l’IEC la proposta 'l’Ortografia de la llengua catalana', que està previst que es ratifiqui en la reunió del Ple del 17 de novembre\nAquest dijous vespre, el Ple de l’IEC ha ratificat la Gramàtica de la llengua catalana. Es tracta de la primera gramàtica institucional de l’Institut d’Estudis Catalans i com a tal té caràcter normatiu. La Gramàtica, que arribarà a les llibreries el 23 de novembre, «és una obra de molta profunditat i fruit d’una rica participació d’experts», que «respon als canvis que la llengua, un element molt viu, ha anat experimentant al cap del temps», ha declarat aquest vespre Vicent Pitarch, membre de la Secció Filològica i de la Comissió de Gramàtica. Fins ara, l’obra de referència normativa havia estat la Gramàtica catalana de Pompeu Fabra, publicada per l’IEC el 1918.\nLa redacció de la Gramàtica va implicar la conveniència de publicar una nova versió de l’Ortografia de la llengua catalana, sobretot en ocasió del primer centenari de les Normes ortogràfiques de l’IEC, l’any 2013. La nova Ortografia s’ha presentat aquest vespre al Ple de l’IEC, i està previst que es ratifiqui en la reunió del Ple de l’Institut del pròxim 17 de novembre, i que es comercialitzi a principis de 2017. A partir d’aquesta presentació, s’obre un període de comentaris per part dels membres de l’Institut. L’aplicació, un cop es ratifiqui pel Ple de l’IEC, es farà al llarg d’un període de cinc anys.\nEntre les raons fonamentals per elaborar una nova ortografia, hi ha la dispersió de materials que conformen la normativa vigent. D’aquesta manera, s’han aplegat en un solt tractat l’ortografia fundacional, les rectificacions que va fer-hi el propi Fabra, els retocs introduïts després de Fabra, i la legislació ortogràfica de la Secció Filològica d’ençà de 1984.\nMots prefixats i compostos amb el segon formant començat per r. És a dir, s’escriu rr quan el so [r] apareix entre vocals precedit d’un prefix o d’un radical: en els mots prefixats amb a- privatiu i cor- (arítmia esdevé arrítmia; coresponsable passa a ser corresponsable); en els mots eradicar (erradicar) i erumpent (errumpent); i en els compostos amb els radicals grecs raqui(o)-,reo-, rin(o)-, rinco-, riz(o)-, rodo-, -rràfia, -rrexi i –rrinc (per exemple, cefaloraquidi esdevé cefalorraquidi, i otorinolaringòleg,otorrinolaringòleg).\nÚs del guionet en alguns mots compostos prefixats. S’escriu un guionet entre el prefix i un sintagma (exdirectora general passa a ser ex-directora general); en els conjunts formats per un substantiu o un adjectiu precedits de l’adverbi no, s’escriu un guionet únicament en els casos lexicalitzats (art no figuratiu à art no-figuratiu); s’escriuen aglutinats i sense guionet un sensepapers, a matadegolla i clocpiu, i aglutinats i amb guionet déu-n’hi-do i déu-n’hi-doret.\nCompostos amb el segon formant començat per s seguida de consonant i sense e epentètica. En compostos i prefixats cultes com arterioesclerosi, cardioespasme o electroestàtic; però s’escriu microscòpic, termòstat, atmosfera...\nAccentuació de les formes baleàriques de la primera persona del present d’indicatiu d’alguns verbs de la primera conjugació. Les dels verbs acabats en –enar i –esar amb tenen accent greu (è), com anomèn, esmèn, o remèn; les dels verbs acabats en –essar amb accent agut (é), com confés, exprés, o ingrés; i les dels verbs acabats en –osar i –ossar amb accent greu (ò), com dispòs, impòs, destròs.\nReducció de la llista de mots amb accent diacrític. S’escriu accent diacrític únicament en catorze mots monosíl·labs: bé/be,déu/deu, és/es, mà/ma, més/mes, món/mon, pèl/pel, què/que, sé/se, sí/si, són/son, té/te, ús/us, vós/vos. S’escriu sense accent diacrític els compostos i derivats, com adeu-siau, marededeu, rodamon o a contrapel.\nSupressió de la dièresi en els derivats cultes acabats en –al, com fluidal, laical, helicoidal o trapezoidal.\nA banda d’aquests canvis, s’han incorporat entrades noves com aiatol·là, blog o cànnabis, i s’han modificat gràficament mots com nietzschià, que esdevé nietzscheà, o sèquia que passa a ser séquia. També s’han resolt alguns dubtes en relació amb antropònims i topònims (Dèbora, Raül, Rubèn; el Figueró, Montgrony, Binibèquer) i en relació amb alguns neologismes i manlleus freqüents de grafia vacil·lant que encara no recull el DIEC. És el cas de lèxic patrimonial com cotó-en-pèl o menysestimar; manlleus com fitnes, gòspel, gruyère, off the record; i compostos i derivats com antisistema, contrarellotge i sensesostre.\nPer Montse Cardo, fa mes de 4 anys\narticle sobre gramàtica