Salvar la Pilar Rahola - Anna Grau\nResulta que un grup punk anomenat Islam (quin llamp d'imaginació al poder!) s'empesca un hit amb la suggestiva cantarella " vamos-a-matar-a-Pilar-Rahola, vamos-a-matar-a-Pilar-Rahola . Ohièa ". Coneixent l'obsessiva discreció de la Pilar, com deu haver patit per sortir a denunciar aquests fets i convertir-se en involuntari centre de l'atenció! Jo des d'aquí l'animo a ser valenta i alçar la seva tímida però important veu. L'últim cop que vaig parar l'orella, des del Pont de Brooklyn no se la sentia.\ni tanmateix... compte, que no tot el que sembla ridícul ho és. Ni una amenaça delirant deixa, per delirant, d'esdevenir amenaça. Per exemple: cada cop que en un aeroport ens fan descalçar és per culpa de Richard Reid, més conegut com a Shoe Bomber, que el desembre del 2001 va agafar un vol de París a Miami amb les sabates farcides d'explosiu plàstic. L'home trobava normal fer esclatar un avió, amb ell a dins, amb una espardenya i un misto.\nuna hostessa li va prendre el misto ventant-li una cleca com la que es venta als nens petits, mentre ell li mossegava el polze. I l'explosiu no va explotar, en part, gràcies al fet que Reid l'havia tingut més de vint-i-quatre hores immers en suor de peus. Quan va anar a facturar amb els cabells com una guilla i una ganyota criminal (només tres mesos després de l'11-S) li van denegar l'embarcament fins a l'endemà, i en tot aquest temps no es va canviar les sabates. Resumint, un superdotat del terror.\nen part pel culpa del cinema, en part per la fascinació que tot el que és violent acostuma a exercir sobre els acollonits de mena, que són molts, es tendeix a pensar en terroristes i criminals com en gent que actua amb una gran i perversa lògica. Doncs no. Sovint són uns colossals sapastres.\nel shoe bomber va proclamar orgullosament que era d'Al-Qaida, i que havia fet feines auxiliars per a l'11-S. A l'FBI i la CIA encara riuen. És massa evident que fa temps que Al-Qaida funciona com una franquícia. Com la Nike del terrorisme mundial. Ja no necessiten ni atemptar ells en persona, només asseure's a esperar que arreu del món vagin sortint taradets com bolets, milers de caps de pardals escalfats per la bullida mediàtica i per les xarxes socials (que encadenen tant com alliberen). Paguen a cada taradet unes vacances a l'Afganistan, o ni això, li envien unes sabates explosives marca Acme per correu, i apa, a córrer. Si se'n surt perquè se'n surt, i si l'enxampen a temps, que és el més probable, doncs igualment Al-Qaida s'endú la glòria de l'ensurt, amb zero risc per als seus autèntics integrants. I qui dia passa, disbarat empeny.\nResumint, que potser sí que aquests del grup Islam són en el fons bona canalla, però compte a fer l'imbècil i a donar idees. Compte a no veure que a la pràctica vivim en un món tan virtual com demencial. No és impossible que algú acabi barrinant que matar la Pilar Rahola és la manera més segura de guanyar-se el cel o un carrer dedicat al futur Estat palestí. De més verdes en maduren.


La botiga en línia de Mt helmets a Motardinn\nVeure-ho tot (253)\nAccessoris i recanvis (87)\nMt Helmets Kre SV Intrepid\nMt Helmets Street Scope\nMt Helmets Revenge 2 Chrono\nMt helmets a motardinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de equipament-moto. I el millor de tot és que et portem el material de equipament-moto que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Mt helmets s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a motardinn. Com a distribuïdor autoritzat de Mt helmets tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Mt helmets de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a motardinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de motardinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


"Renova la teva roba" : Xarxa de recollida i mercat d'intercanvi de roba al Centre Cívic Espai Barcino - Banc del Temps Trinitat Vella | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona "Renova la teva roba" : Xarxa de recollida i mercat d'intercanvi de roba al Centre Cívic Espai Barcino - Banc del Temps Trinitat Vella\n"Renova la teva roba" : Xarxa de recollida i mercat d'intercanvi de roba al Centre Cívic Espai Barcino - Banc del Temps Trinitat Vella\nPorta la roba que ja no facis servir i et donarem Punts Renoves que podràs bescanviar a tots els espais de la xarxa per altres peces de roba:\nA la recollida:\nS'admetran un màxim de 10 peces de roba (excepte jaquetes i abrics: 2 com a màxim!). La roba ha d'estar neta, en bon estat, sense forats, descosits ni taques. Només s'acceptarà roba de vestir. No s'agafaran sabates, roba interior ni de la llar.\nEs podran agafar com a màxim 10 peces (excepte jaquetes i abrics: 2 com a màxim!). En el cas de roba de nadons també hi haurà les mateixes limitacions. No es podran utilitzar Renoves d'altres edicions, pel que et recomanem que no et desprenguis de tot cada temporada.\nDimarts, dimecres i dijous de 17:00h a 19:00h Entrada Gratuïta. Recollida de roba\nDissabte de 10:00h a 14:00h Mercat d'intercanvi\nAula Ambiental del Districte de Sant Andreu *Espai Via Barcino.\nBanc del Temps de Trinitat Vella.


Constitucions i forces armades – Defensa.Cat\nPetit projecte d’avui: comparar els articles constitucionals de diversos estats en referència a les forces armades i la seguretat nacional. Anirem completant l’article properament. La majoria de constitucions es refereixen breument a les forces armades, establint el cap d’estat com a comandant en cap, els controls civils i/o limitacions en cas de declaració d’estat d’emergència o guerra i establint que els detalls sobre les forces armades es regularan per una llei (orgànica) de rang menor a la constitució.\nEspanya, 1978 (revisada el 2011)\n2. Una llei orgànica regularà les bases de l’organització militar de conformitat amb els principis de la present Constitució.\nCorrespon al rei:(…) h) El comandament suprem de les Forces Armades.\n1. L’Estat té competència exclusiva sobre les matèries següents: (…) 4a. Defensa i Forces Armades.\nPaïsos Baixos, 1815 (revisada el 2008)\n1. Hi haurà forces armades per a la defensa i protecció dels interessos del Regne i per mantenir i promoure l’ordre legal internacional.\n2. El Govern tindrà l’autoritat suprema sobre les forces armades.\nSuïssa, 1999 (revisada el 2014)\nArticle 58. Forces armades\n1. Suïssa comptarà amb forces armades. Com a principi les forces armades seran organitzades com a milícia.\n2. Les forces armades serviran per a prevenir la guerra i mantenir la pau; defensaran al país i a la seva població.\nHauran de donar suport a les autoritats civils i salvaguardar el país contra perills seriosos a la seguretat interna i afrontat situacions excepcionals. Es podran establir deures addicionals per llei.\n3. El desplegament de les forces armades és responsabilitat de la Confederació.\nPortugal, 1976 (revisada el 2005)\nArticle 275. Forces Armades\n1. Les Forces Armades seran responsables d’assegurar la defensa militar de la República.\n2. Les Forces Armades estaran formades exclusivament per ciutadans portuguesos i comptaran amb una sola estructura organitzativa per a tot el territori portuguès.\n3. Les Forces Armades hauran d’obeir els cossos competents que exerceixen el poder sobirà, tal com estableix aquesta constitució i la llei.\n4. Les Forces Armades serviran al poble portuguès i seran estrictament no partidistes. El seu personal no podrà aprofitar-se de les seves armes, càrrecs o funcions per interferir de qualsevol forma en els afers polítics. (…)\nAlemanya, 1949 (revisada el 2012)\nArticle 87a. [Forces Armades]\n1. La Federació establirà unes Forces Armades amb l’objectiu de garantir la defensa. El seu nombre d’efectiu i organització general es farà públic als pressupostos.\n2. A part de la defensa les Forces Armades només podran ser emprades els les situacions que permeti la seva llei bàsica.\n3. Durant un estat de defensa o un estat de tensió les Forces Armades tindran el poder per a defensa la propietat civil i dur a terme funcions de control de trànsit fins on calgui per acomplir la seva missió de defensa. (…)\n6. Exèrcit de Montenegro\nArticle 129. Principis generals\n– L’Exèrcit haurà de defensa la independència, sobirania i el territori estatal de Montenegro, en concordança amb el principis de les lleis internacionals en relació a l’ús de la força.\n– L’Exèrcit estarà subjecte als controls democràtic i civil.\n– Els membres de l’Exèrcit poden formar part de forces internacionals.\nImatge de portada d’Alex Poimos CC-BY-2.0 via Wikimedia Commons\nConstitució Espanyola en català (text consolidat) via Parlament de Catalunya\nTextos constitucionals cercats amb el projecte Constitute\nforces armades, legislació


Michael Hudson: 'És una crisi política. I la solució també és política.' | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nMichael Hudson: ‘És una crisi política. I la solució també és política.’\nEscrit per Redacció Publicat el 03/07/2009\nL’analista financer del Wall Street Michael Hudson afirma en aquesta entrevista que el sistema actual està esgotat i crida a lluitar per una veritable democràcia, perquè el contrari seria tornar al feudalisme.\nHudson sosté que en les darreres dècades de domini neoliberal, si la gent ha estat capaç de mantenir el seu nivell de vida ha estat pels diners que els bancs els han prestat, però la situació de les i els treballadors ha anat a pitjor en els últims 30 anys i les hipoteques i interessos han pujat. Ara l’economia està en un estat d’encongiment, per la qual cosa es reduirà l’ocupació i augmentaran els impostos dels assalariats per a poder pagar als rics, de manera que ells mai hi perdin.\n– La crisi semblava tractar-se inicialment d’un problema purament financer. No obstant això, ja ningú posa en dubte que rere aquesta crisi financera existeix una veritable crisi econòmica, que ens trobem davant una crisi sistèmica. Com explicaria vostè què és el que ha desencadenat aquesta crisi i per què ha succeït?\nHauria de començar definint el que és el concepte de crisi. Crec que hi ha un problema de traducció, perquè a Amèrica la paraula “crisi” significa que “no tenim diners per a pagar-te les pensions, per a pagar-te la seguretat social, etc., perquè els hem utilitzat per a pagar-nos a nosaltres mateixos”.\nNo hi ha diners per a pagar la seguretat social, mentre que en els últims 12 mesos se li han donat 10 trilions de dòlars a l’1% de la població més adinerada.\nLa solució per a aquest sector és baixar el nivell de vida de les i els altres. El que pensem que és una crisi, per a ells és la solució a la crisi. No és un cicle de negoci, és un punt d’inflexió de la democràcia a l’oligarquia. És una crisi política. I la solució també és política.\n– S’ha demostrat que el que s’anomenava “creació de riquesa” no es basava més que en un capital financer sense base sobre l’economia real? Podríem parlar d’una desindustrialització de l’economia?\nAbsolutament, si. Les finances són externes, estranyes a l’economia. Són extractives, com un paràsit. La indústria fa diners mitjançant l’ocupació, les finances són independents. En aquest moment hi ha una invasió financera, una espècie de feudalisme a Europa que s’està pagant en forma de deute. La indústria ha estat financeritzada, és a dir, ha estat absorbida pel sector financer. La productivitat abans solia augmentar a nivell de nous equips, contractació de nous treballadors i treballadores, per a poder tenir un benefici i després gastar aquest benefici a contractar més gent. Però a partir de 1980, la paraula clau va ser “reduir”, reduir l’empresa, reduir la plantilla… la productivitat havia de venir a través de l’acomiadament de les i els treballadors, de les prejubilacions, etc. de manera que aquells que es quedessin en l’empresa haurien de treballar moltíssimes més hores. Altre terme màgic també era el de la contractació externa.\n-En aquests últims 30 o 40 anys de neoliberalisme la riquesa s’ha anat acumulant cada vegada en menys mans. En aquests moments seria imprescindible, encara més si cap, un repartiment just de la riquesa.\nPer descomptat. Com fer això? Cal tornar a establir una fiscalitat progressiva, la majoria de la riquesa descansa primerament sobre el sòl, després en els immobles i, finalment, en les accions i bons. Cal gravar aquests tres elements. No és una riquesa pròpia del capitalisme industrial, sinó una riquesa feudal. S’està traslladant el pes dels impostos sobre el capital i el patrimoni a les i els treballadors.\nLa lluita del segle XIX per una reforma democràtica no ha tingut èxit, com estem veient. Per primera vegada en la història el concepte de creació de riquesa s’ha transformat, el resultat ha estat una redistribució immensa de la riquesa, però no de la forma que haguéssim esperat. El que ells volen dir amb “creació de riquesa” és proporcionar més prosperitat a aquest 1% de la població i oblidar-se de l’altre 99%, per al qual la creació de riquesa significa únicament creació i increment del deute. Cal tornar a impulsar aquesta lluita per una veritable democràcia; d’altra manera, tornarem al feudalisme.\n– Les ajudes econòmiques a grans empreses i bancs se’ns venen com una forma de reactivar l’economia real. No obstant això, s’està demostrant que aquests diners no està fluint cap avall, sinó tot el contrari, els diners dels nostres impostos estan servint per a seguir concentrant riquesa en cada vegada menys butxaques.\nL’actual “rescat dels bancs” és un autèntic robatori. Als EUA diem que aquests diners ha estat robats d’una manera neta, que ha estat un robatori legal, igual que els EUA es van quedar amb el canal de Panamà. Tenim una degeneració perversa del flux econòmic, en el qual els diners solament reverteixen en aquest 1%. Ells extreuen el deute, ells determinen el deute i aquest deute realment no es torna a amortitzar de forma productiva.\n– S’està parlant molt de la nacionalització de bancs, de fet, Alemanya acaba d’aprovar una llei referent a això; no obstant això, aquesta és sens dubte altra manera de desviar diners dels impostos a ajudes per a aquest sector. Una veritable nacionalització de la banca seria una mesura eficaç en l’actual context?\nSi. No obstant això, en comptes de nacionalitzar realment els bancs, el que s’ha produït ha estat una privatització dels mateixos per part dels governs, perquè els bancs centrals puguin donar-los encara més diners. És com si la màfia situés en el càrrec de fiscal a un dels seus membres. Això no és un Estat de Dret, sinó justament el contrari. El sector financer s’ha convertit en un sector criminal, però quan són aquests criminals els que s’han fet amb el govern, és, segons sembla, un acte legal.\n– La banca i l’empresariat tenen molt clara la seva “plataforma reivindicativa” per a sortir de la crisi: baixada d’impostos al capital, acomiadaments gratuïts, augment i flexibilització de les jornades laborals… Ens ho venen com mesures “anti-crisi”, però per ventura aquestes mesures servirien realment per a alguna cosa, si més no en un esquema capitalista?\nAixò és precisament el que ha creat aquesta crisi. El futur, si realment continua en aquesta línia, és un futur de servitud. Si ens fixem en tota la població europea, així com l’americana, veiem que estan en una situació de servitud, perquè realment tots els seus esforços van encaminats a pagar el seu deute. Si la gent a EUA ha estat capaç de mantenir el seu nivell de vida ha estat pels diners que els bancs els han prestat, però la situació de les i els treballadors ha anat a pitjor en els últims 30 anys i les hipoteques i interessos han pujat. Ara l’economia està en un estat d’encongiment, per la qual cosa es reduirà l’ocupació i augmentaran els vostres impostos per a poder pagar als rics, de manera que ells mai hi perdin.\n– Una vegada superada la fase recessiva no hi ha garanties que el cicle no torni a repetir-se, al contrari, si el model econòmic no canvia, és previsible que abans o després es formi una nova bombolla financera que també acabi per explotar.\nEl cicle ha acabat, el pròxim estadi és una mica semblat al que va succeir en l’època de Ieltsin, una esperança de vida més curta, uns nivells de salut pitjors, emigració… Per a recuperar l’equilibri hauria de morir en 5 anys un 20% de la població.\nPer als neoliberals han de morir un 20% dels jubilats… és el que va passar a Rússia i llavors el Banc Mundial va dir que això era precisament crear un ambient propici per als negocis. Si l’esperança de vida es va escurçant any rere any, els diners que les empreses dediquen a les pensions de les i els treballadors poden dedicar-lo a invertir en els bancs. Per això, els països que pertanyien a la URSS han resultat tan favorables per als negocis. D’aquesta fase ens pretenen dur a una altra de neofeudalisme, és a dir, una fase en la qual tots els diners, menys els que es necessiten per a les necessitats més bàsiques, es destinin a pagar la renda i els interessos, i en el qual les persones treballadores no rebin més que un “salari de supervivència” i els excedents econòmics es dediquin al sector immobiliari, la banca i els monopolis.\n– En aquest context d’imperialisme econòmic i polític, en el qual els centres de decisió són cada vegada més allunyats i estranys a la població, nacions com Euskal Herria podrien adoptar polítiques econòmiques i redistributives d’una forma més efectiva, directa i lligada a les necessitats de les persones si accedissin a l’estatus d’estat independent…\nCom hem comentat, no hi ha una solució simple, la solució ha de ser política, perquè tenim una crisi política entre democràcia i oligarquia. L’únic poder que teniu localment jo crec que és controlar el sistema d’impostos local, és a dir, en comptes de gravar el treball, gravar la propietat.\nNo obstant això Europa s’ha convertit cada vegada en més dretana i més neoliberal. Europa no és la solució. Estar dintre d’Espanya i França o dintre d’Europa és el mateix, igual de dolent. Necessiteu la independència. El vostre lema hauria de ser “no als impostos sense representació”, com en la revolució dels EUA, si no estem representats, no pagarem impostos.\nCategoria: Economia Visualitzacions: 1344


Ja disponibles les extensions per a Safari 5 - YCOM\nRedacció – La companyia de Steve Jobs ha anunciat la disponibilitat de Safari 5.0.1, nova actualització del seu navegador web que facilita als usuaris l’activació de les extensions del programa. Aquestes són petits fitxers amb codi a dins que s’adjunten al browser augmentant les seves funcionalitats. Les extensions poden afegir qualsevol funcionalitat imaginable.\nUn dels navegadors web més extensibles actualment és Firefox, ja que des del principi (i gràcies a la seva naturalesa de programari lliure) Mozilla va apostar en gran mesura per l’obra de la comunitat de desenvolupadors independents, proporcionant-li els mecanismes per a personalitzar el programa mitjançant extensions i plugins. Amb Firefox com a model, Google també va fer a Chrome extensible i el va dotar d’un repositori centralitzat d’extensions i plugins, camí que també ha seguit Apple.\nLa nova actualització 5.0.1 del navegador web d’Apple és imprescindible per accedir a la Galeria d’Extensions per a Safari, una operació que es pot fer d’una manera molt simple des d’una opció de menú. La instal·lació de les extensions es realitza amb un sol clic de ratolí, i no es fa necessari reiniciar el programa per començar a treballar amb elles. De la mateixa manera, i tal i com ve fent des de fa temps Firefox, les extensions s’actualitzen de manera automàtica.\nLa versió 5.0.1 de Safari es pot descarregar gratuïtament des de la web d’Apple per a Windows i Mac OS X.


Coses sense sentit 2: de novembre 2012\nEl sopar. Part II: Amor i sexe presoners\nA vegades quan estic en una situació incòmoda de la qual no em puc lliurar,utilitzo la narració per passar l'estona. Els psicòlegs crec que en diu resiliència. Bé, potser això és una altre cosa. Jo em poso a escriure mentalment el que està passant. Moltes vegades, la majoria, en surt una parodia, però de tant en tant en queda un relat més seriós.\nDurant el sopar de l'advocat i tot el seu grup de "col·laboradors", em vaig perdre en una comèdia. És natural,el vi també ajuda a estimular la imaginació.Vaig escriure mentalment una descripció dels personatges, amb especial èmfasis en la seva roba. Com que jo no anava adequadament vestida per l'ocasió, em vaig prendre la venjança silenciosa de riure'm de la seva formalitat. L'ajudant de l'Advocat anava amb un vestit negre, mitges negres i sabates de tacó negres. L'acudit no és gaire difícil: semblava que assistís a un funeral de postín. La secretària portava faldilla negre i camisa blanca: un funeral català tradicional. Una de les advocades, portava una faldilla d'un to vermellós, molt curta i bufada i no sé per què em va fer pensar en un bombó.\nAquesta advocada, que li diré Anna perquè és un nom corrent i a més resulta que s'ho diu, és una noia rossa molt baixeta, que té el mal costum que quan la saludes, hola què tal, va i et contesta la veritat. L'Advocat diu d'ella que li preguntes l'hora i et respon l'hora d'aquí, la de Nova York i la de Shangai. És una treballadora incansable i impertorbable, sense gota de sentit de l'humor. Es veu que té problemes matrimonials,que traduït al llenguatge d'aquest grup de gent extravagant, vol dir que busca candidats a una aventura amorosa. El soci de l'Advocat sembla un gran aspirant. Aquella nit tota ella desprenia una ansietat sexual que a mi em va resultar molesta. No entenc perquè la gent han de cagar allà on mengen. Ara semblo la meva mare, que sempre que pot deixa anar aquesta frase, malgrat que és exactament el que va fer ella quan es va casar amb el seu cap, o sigui el meu pare. En fi, que ben aviat tindrem algun embolic i això em va fer pensar en les series de televisió. Us heu fixat que normalment en les sèries, la vida dels personatges sempre gira única i exclusivament al voltant de la feina? Tant és si són periodistes, policies, advocats o monges de clausura, no tenen vida més enllà del grup que forma la sèrie i sempre s'emboliquen entre ells com si no hi hagués més gent al món. Doncs l'Advocat i el seus "col·laboradors" són així: viuen dins una sèrie de televisió, com qui viu dins una presó.\nL'economista, la Marta (en dic així perquè és un nom corrent i resulta que s'ho diu) portava una camisa digne del vestuari de la meva àvia. La Marta té mal gust, tothom ho sap. Per això l'Advocat està preocupat per la decoració del despatx nou i li ha enviat un parell de decoradores, que ella no suporta. La Marta, està perdudament enamorada de l'Advocat. No ho diu, però és així. I el pitjor és que el seu amor, a banda de no correspost, és possessiu. Qualsevol fotesa li engega la tempesta de la gelosia. El dia del sopar, van ser els sofàs blancs. Resulta que aquella tarda ens havíem reunit uns quants per discutir l'estratègia en el cas d'un client i l'Advocat va aprofitar per ensenyar-nos els sofàs blancs del nou despatx. Al sopar en vam parlar i la Marta es va posar gelosa perquè ella no els havia vist encara. Tot just acabar de menjar, va marxar enfadada. No es va acomiadar de l'Advocat ni li va donar les gràcies pel sopar. Això és normal, passa tot sovint. Em pregunto que li deu dir al seu marit quan arriba a casa.\nLa Marta, no és la única que es mor per l'Advocat: la secretària, la Noélia, (que li dic així perquè no és un nom gaire corrent i resulta que no s'ho diu) té també el mateix problema. El seu, però, és un amor platònic i seré. Deu vorejar la cinquantena però és soltera. Adora el seu cap i faria qualsevol cosa per ell, sense esperar-ne res a canvi. Ell li diu seriós que en una altra vida es casaria amb ella. A mi em sembla una manera cruel d'alimentar la seva devoció. També podria ser que la Noélia fos asexual, però de fet, encara no he decidit si em crec que existeix aquesta neutralitat sexual. A més en una sèrie de televisió no ajudaria a guanyar espectadors.\nPublicat per coses2 a 12:06 1 comentari:


Universitat de Glasgow - Estudi al Regne Unit, educació Bro\nUniversitat de Glasgow Detalls\nciutat : Glasgow\nacrònim : CANTONADA\nFundat : 1451\nestudiants (aprox.) : 27000\nNo us oblideu de discutir Universitat de Glasgow\nMatricular-se a la Universitat de Glasgow\nla Universitat de Glasgow és la quarta universitat més antiga de TH món de parla eEnglish i una de les quatre universitats antigues d'Escòcia. Va ser fundada el 1451. Juntament amb la Universitat d'Edimburg, la Universitat va ser part de la Il·lustració escocesa durant el segle 18. És actualment membre d'Universitas 21, la xarxa internacional d'universitats de recerca, i el Grup de Russell.\nEn comú amb les universitats de l'era premoderna, Glasgow educat originalment estudiants principalment de fons rics, però, es va convertir en un pioner en l'educació superior britànica al segle 19 pels que han d'assegurar a les necessitats dels estudiants de la creixent classe mitjana urbana i comercial. Universitat de Glasgow servit tots aquests estudiants, preparant-los per les professions: la Llei, medicina, servei Civil, ensenyament, i l'església. També va capacitar a nombres més petits però creixents per a les carreres en ciència i enginyeria.\nOriginalment ubicada al carrer principal de la ciutat, des 1870 el campus principal de la Universitat es troba a la Gilmorehill al West End de la ciutat. a més, una sèrie d'edificis de la universitat es troben en altres llocs, com l'Estació Biològica Marina Universitat Millporton l'Illa de Cumbrae al Firth of Clyde i el Campus Crichton a Dumfries.\nEx alumnes o antics membres del personal de la Universitat inclouen filòsof Francis Hutcheson, enginyer James Watt, filòsof i economista Adam Smith, físic Lord Kelvin, cirurgià Joseph Lister, 1st Baron Lister, set premis Nobel, i dos primers ministres britànics.\nLa Universitat de Glasgow\nocupa el lloc 62è en el món i és la primera i única universitat del Regne Unit per a ser qualificat com 5 Estrelles Plus global. (QS World University Rànquings 2015)\nestà classificat tercer al Regne Unit per a la satisfacció d'estudiants internacionals (entre les universitats que participen en el baròmetre d'estiu per a estudiants internacionals 2013)\ndóna la benvinguda a estudiants de més de 140 països d'arreu del món\nté més de 25,000 estudiants de grau i postgrau\nés un important empresari a la ciutat de Glasgow, amb més de 6,000 personal, incloent 2,000 investigadors actius\nté un ingrés anual d'investigació de més de 181 milions d'£\nés membre del prestigiós Grup Russell de les principals universitats de recerca del Regne Unit\ns'ocupa el primer lloc a Escòcia i la tercera en el Grup de Russell en l'Enquesta Nacional d'Estudiants 2015\nés un membre fundador d'Universitas 21, una agrupació internacional d'universitats dedicada a l'establiment de normes internacionals per a l'educació superior\ninclou entre els seus alumnes, el pare de l'economia d'Adam Smith, arquitecte d'Escòcia de la devolució Donald Dewar i renombrado físic i enginyer Lord Kelvin.\nEscola de Graduats de la Facultat d'Arts\nEscola d'Estudis Crítics\nEscola de Cultura i Arts Creatives\nFacultat de Llengües i Cultures Modernes\nFacultat de Medicina, Veterinària i Ciències de la Vida\nFacultat de Ciències de la Vida\nFacultat de Medicina (incloent Odontologia)\nFacultat de Ciències de la Computació\nFacultat de Ciències Geogràfiques i de la Terra\nEscola de Física i Astronomia\nEscola d'Estudis Interdisciplinaris (Crichton a Campus, Dumfries)\nDurant els últims cinc segles i més, hem treballat constantment per empènyer els límits del que és possible. Hem fomentat el talent dels set premis Nobel, un Primer Ministre i inaugural primer ministre d'Escòcia. Hem donat la benvinguda Albert Einstein per donar una conferència sobre els orígens de la teoria general de la relativitat. primers metges graduats femenins d'Escòcia van completar els seus estudis aquí a 1894 i les primeres imatges d'ultrasò del món d'un fetus van ser publicades pel professor Ian Donald Glasgow a 1958. a 1840 que es va convertir en la primera universitat al Regne Unit per designar un professor d'Enginyeria, i en 1957, la primera a Escòcia tenir un ordinador electrònica.\nTot això vol dir que si vostè tria per treballar o estudiar aquí, vostè caminarà en els passos d'alguns dels innovadors més reconeguts del món, científic de Lord Kelvin i economista Adam Smith, al pioner de la televisió John Logie Baird.\nLa Universitat de Glasgow va ser fundada el 1451 per una carta o un toro papal d'papa Nicolau V, a suggeriment del rei James II, donant Bisbe William Turnbull, un graduat de la Universitat de St Andrews, permís per afegir una Universitat a la catedral de la ciutat. És la segona universitat més antiga d'Escòcia després de St Andrews i la quarta més antiga en el món de parla anglès. Les universitats de St. Andrews, Glasgow i Aberdeen van ser fundacions eclesiàstiques, mentre que Edimburg era una fundació cívica. Com una de les universitats antigues del Regne Unit, Universitat de Glasgow és una de les vuit institucions per atorgar titulacions de grau de mestratge en certes disciplines.\nLa Universitat ha estat exempt de Bull original, ia mitjan el segle XVI. a 1560, durant l'agitació política que acompanya theScottish Reforma, el llavors canceller, Arquebisbe James Beaton, un partidari de la causa Marian, fugit a França. Es va dur amb si, per a la seva custòdia, molts dels arxius i objectes de valor de la catedral i la Universitat, incloent la maça i el bou. Tot i que la Maza va ser enviat de tornada a 1590, els arxius no eren. Inici Dr James Fall va dir als comissionats parlamentaris de la visita d' 28 agost 1690, que havia vist el toro al Col·legi Escocès a París, juntament amb les moltes cartes atorgades a la Universitat pels Reis d'Escòcia de Jaume II a Maria, Reina d'Escòcia. La Universitat va preguntar a aquests documents en 1738 però va ser informat per Thomas Innesand els superiors del Col·legi Escocès, que no es trobaven els registres originals de la fundació de la Universitat. Si no haguessin estat perduts per aquesta vegada, que sens dubte es van apartar durant la Revolució Francesa, quan el Col·legi Escocès estava sota amenaça. Els seus registres i objectes de valor van ser traslladats per la seva custòdia fora de la ciutat de París. El Bull segueix sent l'autoritat que les atorga títols universitaris.\nL'ensenyament a la Universitat va començar a la sala capitular de la catedral de Glasgow, Posteriorment, es mou a la propera Rottenrow, en un edifici conegut com “pedagogia Auld”. La Universitat se li va donar 13 acres (5.3 ha) de les terres pertanyents als frares negres (dominicans) al carrer principal per Mary, Reina d'Escòcia, a 1563. A la fi del segle 17, l'edifici de la Universitat al voltant de dos patis envoltat per jardins emmurallats, amb una torre de rellotge, que va ser una de les característiques notables de l'horitzó de Glasgow, i una capella adaptada de l'església de l'antic Dominicana (Blackfriars) monestir. Les restes d'aquest edifici renaixentista escocesa, principalment parts de la façana principal, van ser traslladats a l'campus Gilmorehill i renombrado com el “Pearce Lògia”, després que Sir William Pearce, el magnat de la construcció naval que va finançar la seva preservació. El lleó i el unicorn Escala també va ser transferit des del lloc de la universitat d'edat i ara està unit a l'edifici principal.\nJohn Anderson, mentre que el professor de filosofia natural a la universitat, i amb certa oposició per part dels seus col·legues, pionera en la formació professional per als homes i les dones que treballen durant la revolució industrial. Per continuar amb aquest treball en el seu testament que va fundar la universitat d'Anderson, que es va associar amb la universitat abans de fusionar-se amb altres institucions per convertir-se en la Universitat de Strathclyde a 1964.\na 1973, Delphine Parrott es va convertir en la seva primera dona professora, Gardiner com a professor d'Immunologia.\nEn octubre 2014, el tribunal universitari va votar a favor de la Universitat per a convertir-se en la primera institució acadèmica a Europa a desprendre de la indústria dels combustibles fòssils.\nVols discutir Universitat de Glasgow ? Alguna pregunta, comentaris o revisions\nUniversitat de Glasgow al mapa\nFotografies: Universitat de Glasgow Facebook oficial\nUniversitat de Glasgow ressenyes\nUneix-te a discutir la Universitat de Glasgow.\nUniversitat de Durham Durham\nBelfast Universitat de Queen Belfast\nUniversitat de Warwick Coventry\nUniversitat de Surrey Guildford\nUniversitat de Sussex Falmer


Els premis varien des de retribucions en metàl·lic fins al descompte de la meitat de l’import de la matrícula del primer any de grau o el pagament de la matrícula completa\nEls centres de secundària que tinguin interès en participar-hi hauran de seleccionar els millors treballs de recerca i presentar-los a les diferents convocatòries, segons la temàtica. S’organitzen un total de deu concursos entre les facultats de la Universitat i els centres adscrits.\nEls premis, que es lliuraran durant el tercer trimestre d’aquest curs, varien des de retribucions en metàl·lic fins al descompte de la meitat de l’import de la matrícula del primer any de grau o el pagament de la matrícula completa.\nPremi Domènec Font al millor treball de recerca en comunicació (periodisme, comunicació audiovisual i publicitat i relacions públiques)\nPremis a treballs de recerca de la Facultat de Dret\nPremi al millor treball de recerca en l'àmbit de la tecnologia Install Party\nTreballs guardonats al 12è. Premi UPF de Treball de Recerca en Enginyeria i Matemàtica Aplicada


Junqueras es presentarà a un segon mandat al capdavant d'ERC al congrés de 2015\nEl president d'ERC, Oriol Junqueras, ha anunciat aquest diumenge que optarà a un segon mandat com a president d'ERC al congrés que el partit ha de celebrar a la tardor de 2015: "Clar que m'ho plantejo".\nEn una entrevista d'Europa Press, ha argumentat que considera que encara li queda treball per fer com a líder del partit, i ha defensat que el que ha fet fins ara ha generat molta acceptació tant de portes endins com de cara a la societat. "Ens queda molt treball per fer, un treball que estem fent entre tots i que genera molt consens en totes les estructures del partit i més enllà d'ell, en bona part de la societat. Estem convençuts que encara ens queda molt camí per fer", ha defensat.\nJunqueras va assumir el comandament d'ERC l'1 d'octubre de 2011, fent-se amb les regnes d'un partit deprimit, marcat per les batalles internes i que havia perdut la meitat de la seva representació en el Parlament --dels 21 diputats en el 2006, als 10 en el 2010--. Als dos anys de presidència, al novembre de 2012, va certificar el canvi de rumb de la formació aconseguint 21 escons en el Parlament, la qual cosa va permetre erigir-se com a cap de l'oposició, soci del president Artur Mas i assumir un paper rellevant en el procés sobiranista. La consolidació va arribar al maig d'aquest any, quan ERC es va imposar a CiU en les eleccions europees a Catalunya, el primer triomf electoral dels republicans des de la Segona República.\nJunqueras està satisfet amb el seu primer mandat al capdavant del partit: "El balanç intern és positiu. El balanç del conjunt de la societat és que caminem en l'adreça adequada, però és evident que estem lluny de la meta que voldríem aconseguir". "És evident que això ens obliga a seguir treballant per culminar el camí cap a la independència i la justícia, per aconseguir un nou estat net i just", sentència Junqueras que, a part de liderar el partit, liderar el grup d'ERC en el Parlament i és alcalde de Sant Vicenç dels Horts (Barcelona).\nJunqueras, que va ser eurodiputat amb ERC com a independent, aspira també a un segon mandat com a alcalde del municipi, però admet que aquesta predisposició podria canviar en funció del resultat d'unes eventuals eleccions catalanes que ell vol al més aviat possible i que encara estan en l'aire. "Si hi ha eleccions catalanes abans de les municipals i tenen com a resultat que hagués d'assumir una funció que ara no tinc, doncs probablement això seria incompatible amb les eleccions municipals", admet.\nLes enquestes situen un empat tècnic entre CiU i ERC, la qual cosa col·loca als republicans a les portes de tornar a la Generalitat: "El compromís és intentar ser el més útil possible allí on pugui ser útil", explica Junqueras. "El projecte polític va molt més allà que qualsevol persona, i els projectes polítics són, afortunadament, projectes polítics col·lectius, que cada vegada van més enllà de la política estricta i de l'àmbit dels partits", sentència.


Impactant Joana d'Arc amb la força de Cotillard | Cor Lieder Càmera\nImpactant Joana d'Arc amb la força de Cotillard\ncal sumar la cuidada gamma de recursos expressius exhibits pels cors Lieder Càmera, Madrigal i Vivaldi\nAquest cap de setmana l'OBC s'ha apuntat un dels triomfs més grans de la seva història artística moderna amb una rotunda, impactant i musicalment superba versió de l'oratori Joana d'Arc a la foguera , del compositor suís Arthur Honegger. La presència de l'actriu francesa Marion Cotillard en el paper protagonista ha estat, sens dubte, el gran esquer mediàtic d'aquesta ambiciosa i arriscada proposta. Aquesta obra mestra amb prou feines es programa, i és una llàstima, perquè la seva estrena escènica al Liceu el 1954 amb Ingrid Bergman i la direcció de Roberto Rosellini va marcar època. L'obra no ha defraudat les expectatives, perquè, lluny de qualsevol actitud pròpia de les dives, Cotillard ha sabut donar vida a l'heroïna francesa des de l'austeritat, la concentració i la força interior, amb una dicció clara i una precisa utilització dels recursos expressius més persuasius.\nEl llibret de Joana d'Arc a la foguera , signat pel poeta i dramaturg francès Paul Claudel, és una absoluta meravella: combina lirisme, dramatisme i farsa en un gènere dramàtic i musical que clava les seves arrels en la tragèdia grega i el misteri medieval, la qual cosa atorga una llum especial i una intensitat espiritual a la figura de Joana d'Arc: Cotillard fa seva aquesta espiritualitat per transmetre, amb una singular força expressiva, tot el fervor, la determinació i la indòmita joventut de la llegendària heroïna.\nAngoixa i força interior\nLa magistral direcció musical de Marc Soustrot assegura no només l'angoixant tensió del procés inquisitorial contra Joana d'Arc, sinó també la força interior dels personatges, plasmats en una atmosfera musical de sorprenents colors i troballes tímbriques. Honegger aconsegueix un equilibri perfecte entre text parlat, expressió coral i relleu orquestral, i ho fa desplegant la més fascinant imaginació sonora amb l'ús d'insòlites pinzellades folklòriques i un arsenal instrumental amb notables intervencions de saxofons i un instrument tan singular com les ones Martenot.\nA l'atenta, rica i colorista resposta de l'OBC, cal sumar la cuidada gamma de recursos expressius exhibits pels cors Lieder Càmera, Madrigal i Vivaldi, i l'excel·lent actuació de l'actor Xavier Gallais (Fra Domènec), de presència inquietant. De fet, cal destacar el gran treball d'equip de cantants i actors, des de la versatilitat i l'eficàcia del tenor Yann Beuron, del baix Eric Martin-Bonnet i dels actors Pep Planas i Carles Romero Vidal, fins a la bona línia musical de les sopranos Maria Hinojosa i Marta Almajano i la contralt Aude Extrémo. La concentració musical i la foscor de la sala, amb un escenari tènuement il·luminat (haurien de fer-ho sempre així) van afavorir la creació d'un clima dramàtic d'un impacte extraordinari que el públic va premiar amb aplaudiments entusiastes.


Sóc un emprenedor amb molta vitalitat, perseverant i alhora amb ganes de fer coses pels altres. No obstant això, tinc una sèrie de “barreres mentals”, i em preocupa el fet de no aconseguir les metes que em proposo. Quina nova actitud hauria d’aplicar un bon emprenedor per poder continuar els seus projectes amb garanties d’èxit i sense que hagi d’experimentar símptomes ansiosos?\nPrimer de tot, moltes gràcies per la teva consulta. Trobo que és un reflex molt interessant de la comuna i lògica preocupació envers el futur. Si bé em puc imaginar les incerteses que ha d’afrontar un emprenedor, he de dir que no existeix una fórmula màgica per l’èxit.\nAmb la informació que disposo, primerament em desperten interès aquestes “barreres mentals”, l’impediment detectat en el camí. Determinar en quin moment apareixen i de quina manera ens donarà algunes pistes del perquè apareixen aquests pensaments que qüestionen la probabilitat d’èxit. També comprendre millor les emocions que ens generen i com tot plegat afecta les accions.\nEl motiu de les barreres pot residir en el nostre interior. Moltes vegades donar força a la por que tenim al fracàs i tot el que comporta, ens fa prendre unes actituds que irònicament ens porten al temut desenllaç. Convèncer-nos que les pròpies debilitats eclipsaran les fortaleses pot ser suficient per prendre unes mesures que fugen del fracàs però no porten a l’èxit. Quins fonaments hem acceptat com a certs? Estan realment ajustats a la realitat? Quantes coses ens hem afanyat a pressuposar? Les percepcions distorsionades ens poden portar a sobredimensionar un factor que ens diu que no tindrem èxit. També pot afectar a com nosaltres actuem en conseqüència, fent a vegades possible la profecia autocomplerta.\nAixò serà vital per identificar exactament amb quins avantatges comptem i quines poden ser les adversitats o dificultats a afrontar. Havent fet aquest pas d’anàlisi de la situació podrem plantejar-nos de forma òptima els passos a seguir per la consecució de les metes.\nA més a més, ens serà molt més fàcil detectar en quins objectius potser ens hem vingut una mica amunt o ens hem quedat curts. Les metes surrealistes, fetes amb la millor intenció del món, desgraciadament sovint resulten en abandonament, frustració i culpa.\nLa planificació d’uns objectius a curt termini d’acord amb les metes que volem aconseguir ens facilita el camí. Primer, per detectar si anem avançant com s’havia previst i si s’han d’ajustar les accions que ens havíem proposat; així com la consegüent readaptació dels objectius. Nosaltres podem pensar que el futur serà de tal forma, però no estar segurs que sí o sí que serà així.\nL’èxit mai està garantit. Moltes coses s’escapen del nostre control. El que depèn de nosaltres és l’impacte que ens genera i desenvolupar una tolerància saludable a la incertesa així com acceptació del que ens passa. En aquest camí no serà possible, molt em temo, passar-hi sense experimentar símptomes ansiosos. El seu rebuig encara pot donar-los més força. En el seu lloc, tractar d’atendre i comprendre la funció que compleixen aquestes sensacions desagradables ens atansarà de ben segur a trobar la nostra particular forma de gestionar-les.\nA tu, benvingut lector que avui responc, desitjo que aquest petit fragment et sigui d’ajuda, que t’atansi a la solució que anheles i que obtinguis l’èxit en els teus projectes. Moltes gràcies per la teva consulta i recordar que no té per què ser l’última.


Primers passos per establir les normes urbanístiques de la Vall de Santa Creu - El Gerió Digital\nLa Llei Òmnibus exclou aquesta zona del Parc Natural de Cap de Creus\nDimarts, 3 d'abril de 2012 16:06h\nLa Vall de Santa Creu, dins el terme del Port de la Selva © ACN\nDesprés que una sentència anul·lés el 2004 el planejament de la Vall de Santa Creu -argumentant que la zona pertanyia, aleshores, al Parc Natural de Cap de Creus-, i que la Llei Òmnibus exclogués les 2,1 hectàrees de la Vall del Parc Natural, ara aquesta àrea no té cap pla d'ordenació urbanística que la reguli, de manera que s'ha de redactar de nou. El consistori del Port de la Selva, terme al qual pertany la Vall, ha començat ja els tràmits per elaborar-lo amb l'encàrrec de la documentació que fa referència a l'impacte ambiental.\nL'entitat IAEDEN-Salvem l'Empordà s'ha mostrat preocupada pel fet que l'Ajuntament preveu excloure la Vall de Santa Creu del Catàleg de Protecció del municipi. L'alcalde del Port de la Selva, però, ha justificat que no s'hagi incorporat la Vall al Catàleg preguntant-se "com es pot protegir una cosa de la qual no hi ha planejament?". A part, ha recordat que el Parc Natural del Cap de Creus tenia en compte la protecció de cadascun dels habitatges de la Vall, considerats "masos". Aleshores, "en el precatàleg caldria protegir cada casa de la Vall?", s'ha qüestionat l'alcalde. Tot i això, Cervera no ha descartat estimar l'al·legació que ha presentat IAEDEN-Salvem l'Empordà perquè s'inclogui la Vall de Santa Creu al Catàleg.\nPrograma de participació ciutadana per fer el planejament\n"No hi ha cap mala fe", ha subratllat Cervera, i ha avançat que si algun aprofitament es podria fer del nou pla seria "completar el nucli urbà", que és el que voldria fer el consistori, segons ha avançat l'alcalde. "No té res a veure amb grans construccions ni especulació", ha remarcat, però. El batlle del Port de la Selva també ha explicat que l'elaboració del nou planejament anirà acompanyada d'un programa de participació ciutadana.\nSobre l'alerta de l'entitat ecologista que l'Ajuntament pugui recuperar el planejament del 2004, que ja incloïa "unes bosses d'urbanització nova", segons IAEDEN-Salvem l'Empordà, l'alcalde del Port de la Selva ha avançat que ja "no ens plantegem ni el planejament del 2004".\n"Un dels darrers nuclis de la costa catalana on encara es preserva l'arquitectura tradicional"\nIAEDEN-Salvem l'Empordà ha volgut recordar que la Vall de Santa Creu, amb una trentena de cases, és un conjunt "altament significatiu". La consideren "un dels darrers nuclis rurals de la costa catalana on encara es preserva un conjunt d'arquitectura tradicional i la seva integració amb la natura". És per això que argumenten que la conservació d'aquest patrimoni "garanteix la qualitat de vida dels veïns, representa un atractiu social i turístic i conforma un element d'identitat territorial".\nA l'al·legació que ha presentat l'entitat ecologista perquè s'inclogui la Vall al Catàleg de Protecció, ha adjuntat l'informe que ja van presentar al Consell Comarcal de l'Alt Empordà i que proposava la catalogació de la Vall com a Bé Cultural d'Interès Local (BCIL). "Aquesta iniciativa ha estat resposta negativament mitjançant silenci administratiu per part del Consell Comarcal", lamenta l'entitat.\nIAEDEN-Salvem l'Empordà ha presentat l'al·legació després que ja s'hagin guanyat dos contenciosos administratius per evitar que la Vall de Santa Creu es desprotegeixi.


L'Associació Amistat Hispano-Marroquí estudia denunciar el regidor de Ciutadans Calafell\nJavier Álvarez va engegar "a la merda" els musulmans a les xarxes socials\nL'Associació Amistat Hispano-Marroquí condemna les paraules xenòfobes del regidor Javier Álvarez (Cs) AJUNTAMENT DE CALAFELL\nDijous, 30 abril 2020 20:55\nL'Associació Amistat Hispano-Marroquí ha lamentat profundament i ha condemnat enèrgicament, a través d'un comunicat, "les expressions racistes i xenòfobes" proferides pel regidor de Ciutadans a l'Ajuntament de Calafell, Javier Álvarez Laperal, contra la comunitat musulmana. L'associació tarragonina ha traslladat als seus serveis jurídics els insults escrits pel regidor a les xarxes socials per valorar si són denunciables.\nEn un post al Facebook, el regidor de Ciutadans, va engegar "a la merda" a tots aquells "que resen a Al·là". Unes manifestacions que l'entitat considera "impròpies d'un càrrec públic perquè fomenten l'odi i la crispació i dificulta la bona convivència i el bon veïnatge".\nL'Associació Amistat Hispano-Marroquí defensa la llibertat d'opinió però entén que els insults proferits, públicament contra una comunitat, per un càrrec electe "són d'una gravetat incommensurable". També recorden al regidor que "el seu sou també es paga amb els impostos de la comunitat musulmana".\nL'associació espera que Javier Álvarez Laperal "reconsideri les seves declaracions, del tot inacceptables, i demani excuses públiques", alhora que afegeixen que amb aquestes expressions "el regidor posa de manifest que no està ni preparat ni capacitat per representar un partit polític ni ocupar un càrrec públic i menys a l'Ajuntament de Calafell".\nL'Ajuntament de Calafell estudia denunciar-lo\nTal i com ha anunciat avui, l'Ajuntament de Calafell també estudia denunciar el regidor de Ciutadans Javier Álvarez Laperal per les seves paraules. L'alcalde de Calafell, Ramon Ferré, ha assegurat a les xarxes socials que les paraules de Javier Álvarez Laperal són "lamentables i condemnables" . "No volem feixisme ni racisme al nostre municipi", ha afegit.\nCiutadans li obre un expedient\nD'altra banda, la Comissió de Règim Disciplinari de Ciutadans (Cs) ha comunicat aquesta tarda que ha obert un expedient disciplinari al regidor de Ciutadans a l’Ajuntament de Calafell, Javier Álvarez.\nLa Comissió adopta aquesta decisió després de la publicació de manifestacions al seu perfil de xarxes socials "que van en contra dels valors que defensa Ciutadans i que, per tant, podrien infringir la normativa disciplinària interna".


tipografia – Pàgina 2 – Fessols&Naps\n‘Reverse / A Space Odyssey 2011’ i ‘Motiondiary 2011’ by Dominik Wieschermann\nMoltes vegades m’havia plantejat la funció del viodeoart, del vídeos abstractes amb macros descontextualitzats, dels efectes visuals de fluids ferraginosos i demés. Hui per hui està clar que el llenguatge del motiongraphics abasta aquest subgènere del videoart abstracte, tot convertint-lo d’art pura en art aplicada, i fent-lo un recurs més del disseny en moviment.\nDominik Wieschermann ens demostra que no cal reconstruir digitalment els enquadraments per a que donen una sensació de motion futurista, amb ‘Reverse’, on tots els elements que es veuen són reals, i també demostra, amb ‘Motiodiary’, que enriquir plànols reals amb elements 3D pot ajudar a reforçar aquest efecte motiongraphics extrany.\nCarrot MDR ens recorda la superproducció que hi ha a l’àudio d’aquestes dues peces, que les fa professionals com a tals.\n13 Octubre 2011 13 Octubre 2011 fessolsandnaps\nfluids ferraginososvídeos abstractesviodeoart\nAllan Peters (Minneapolis)\nAllan Peters és director d’art a Minneapolis. Disseny de logotips interessants amb tendència vintage així com accions de campanyes més desenvolupades en aplicacions diverses com packaging o cartelleria.\n10 Octubre 2011 fessolsandnaps\nDusty Signs hand-lettering\nDan Madsen (aka Dusty Signs) ha fet equip amb el director Hunter Johnson per a crear aquesta promo de Dan fent hand-lettering.\nHem parlat de hand-lettering abans a Fessols&Naps, amb Dana Tanamachi.\n8 Octubre 2011 fessolsandnaps\nDan MadsenDusty Signshand-letteringHunter Johnson\nThe Alphabet 2 by n9ve (Torino)\nVia Fucknfilthy hem trobat The Alphabet 2, una millorada seqüela de The Alphabet, ambdós creats per l’estudi de disseny N9ve. Per a vore el making of podeu visitar el seu tumbrl.\n29 Setembre 2011 fessolsandnaps\nn9vestop motionThe AlphabetToríTurín


A cada bolet, una lliçó!: Bona nit. (Guardonat per l'Ateneu de Crevillent)\nBona nit. (Guardonat per l'Ateneu de Crevillent)\nAcí vos deixe l'escrit que vaig presentar i pel qual m'han donat el 1r premi al I Certamen de narrativa curta de l'Ateneu de Crevillent.\nEl poble està buit, no hi ha ningú pel carrer, tots els cotxes aparcats, tot tancat… Fa feredat. Em recorda un poc a la pel·lícula eixa en què ix Will Smith. Ai, no, això seria horrible.\nHe arribat a casa i està tot com ho vaig deixar fa mig any, quan vaig trobar faena fora. És estrany, quin silenci. Sort que tinc Internet i que puc teletreballar des d’ací. Han dit dues setmanes de confinament però, què vols que et diga, crec que en seran més. Potser tres o quatre com a molt.\nVeiem, l’ordinador el deixaré a aquesta habitació, on dormia la iaia, que té un escriptori gran. Sí, així també tinc a mà els llibres i els documents que puga necessitar. Serà el meu despatx. És una sala ampla i, a més, tinc una finestreta molt bonica al costat. Potser no està malament açò d’estar a casa, no?\nHan passat tres dies i sembla que cada dia em gite més tard. No dorm bé ni descanse. Que si alça’t prompte per enviar correus i llegir tots els de la safata d’entrada, corregeix açò, explica-li allò a aquell xiquet. Pobret, si ja li costava en les classes presencials… Para a dinar. Neteja quan pugues, posa la llavadora, estén, fes-te l’esmorzar, el dinar i el sopar, com a mínim. Ah, i a les 20h ix al balcó a aplaudir, que si no ja t’han fitxat els del carrer. No està malament perquè, almenys, després d’aplaudir posen música a algun balcó: Resistiré, erguida frente a todo. Me volveré de hierro para endurecer la piel! Tot el dia ronda pel cap la cançoneta, però té la seua gràcia i sembla que dona força.\nSí, cada dia em gite més tard i cada dia dorm menys. Però crec que no soc l’única. Cada nit, quan abaixe la persiana abans de gitar-me, els llums de la casa d’enfront a l’esquerra encara estan encesos. Sembla que som els últims del carrer a gitar-nos. No sé qui hi viu ara, em sona que l’han llogada, però ves a saber qui deu haver-ho fet. Siga qui siga, o té insomni o treballa fins a tard. Potser s’adorm amb els llums encesos. T’imagines?\nComença a fer-se estrany açò d’estar tant de temps a casa. Tinc mal de cap, menge quan no toca i no tinc gana quan toca menjar. Només isc d’ací per anar a comprar. He de confessar que hi ha dies en què desitge que s’acaben algunes coses per poder eixir i que em pegue l’aire… però tinc por. Em fa por la gent. Com sé qui té o no té el virus? I si la persona que hi ha darrere de mi a la cua és assimptomàtica? Em llave les mans sovint, em pose gel hidroalcohòlic, porte guants i mascareta, però tot i això tinc por. La mare també té molta precaució però ha donat positiu en COVID-19. Fa unes hores que l’ha duta el pare a l’hospital, després d’haver telefonat al número que han habilitat per tot açò i, segons l’han vista, l’han entrada a l’UCI.\nAçò és desolador. Recorde que abans, a l’UCI, podíem visitar els pacients ingressats tres voltes al dia. Ara no ens podem ni apropar a l’hospital, no podem eixir de casa, no sabem res de res. El pare està a casa, sol, en quarantena preventiva. Li faig jo la compra quan cal, li telefone cada dia per veure com està. Diu que bé, que sap que la mare és forta, però li tremola la veu cada volta que en parla. És molt dur no saber gaire res d’ella, no poder veure-la. He vingut ací per estar amb la família i estem més lluny que mai. Tot s’emboira entre telefonades, correus electrònics, missatges dels amics i familiars que em pregunten per la família. M’alegra saber que en pensen, però ara mateix necessite que tot açò s’ature d’una volta, que tot es calme, que tornem a estar bé.\nL’únic moment en què sembla que la boira es dissipa és a la nit, quan arribe a l’habitació i sé que en una estona estaré dormint. Als somnis no portem mascareta i ens podem abraçar. Com cada nit, m’aprope a la finestra per abaixar la persiana. Els llums de la casa d’enfront a l’esquerra romanen encesos, però de sobte ha aparegut un xic a eixa finestra que abaixa també la seua persiana. Ara ja sé que el veí d’eixa casa és un xic. Bé, un home, deu tindre uns pocs anys més que jo. O potser té la meua edat. En realitat sembla major que jo, però pareix que es cuida bastant.\nEll també té un llit tan gran per a ell sol? Ai, la quarantena.\nSembla que la mare millora. O això ens diuen per telèfon, no la podem veure encara. El pare està trist i jo també, se’ns nota en el nostre dia a dia. Bé, va a moments. Ell segueix anant a treballar, per ara. Diuen que potser fan un ERTO a la fàbrica, però res no és segur. Ara fem videoconferències cada vesprada per fer-nos junts el timonet de després de dinar i així em conta totes les barbaritats que diuen i fan alguns dels seus companys de faena. Clar, són d’Ontinyent i ja se sap: bon poble i mala gent. Si no fora per estes brometes i pels timonets... almenys ens tenim l’un a l’altre virtualment.\nFa un mes ho vaig deixar amb el meu xicon perquè “necessitava estar un temps sola”. Si m’hagueren dit que ara estaria completament sola i confinada a casa no m’ho hauria cregut. No sé si el trobe a faltar o és que la quarantena m’esta afectant molt. No vull saber-ho. Estic bé sola, però és que… No, no passa res. Tinc la faena, les videoconferències amb els amics… Ara han tret la versió virtual de La fallera calavera, així que també fem alguna partideta en línia. Tot va bé, no et ratlles.\nQue bé, per fi és dimecres! Només queden dos dies més i arriba el cap de setmana. Ah, espera, que el cap de setmana és igual que la resta de dies però sense estar tan enganxada a l’ordinador. O sí, perquè amb les sèries i les pel·lícules açò és un no parar.\nUna nit més cal fer el ritual: abaixar la persiana, destapar el llit, rentar-me les dents, posar-me el pijama i zum! Al llitet. Au, comencem el ritual. Altra volta el veí d’enfront a l’esquerra. Sempre ens gitem a la mateixa hora, quina casualitat. M’acaba de somriure? Ai, he abaixat la persiana massa de pressa, no sé si li he somrigut de tornada! Deu pensar que soc una estúpida! Sembla simpàtic, no? I és guapet: té barbeta, els ulls xicotets —no sé de quin color són, però m’agradaria que foren clars—, els cabells obscurs. Té un no-sé-què que…\nCalla, a dormir!\nLa mare segueix a l’UCI, diuen que cada vegada va millor. Però això ja ho van dir la setmana passada, ja no sé què creure i què no. Tinc por. Ella en deu tindre tanta, allí sola! Tota la vida ha sigut i és una dona tan forta, tan valenta, tan lluitadora… açò ho passarà, ja voràs, Lliris, ho saps de sobra!\nEl pare s’ha deixat de fumar, intenta canviar els hàbits. Ara, a més, fa zumba amb el YouTube de la tele perquè “quan torne la mare vol estar ben templat”. Com si no ho estiguera ja! Coses de parelles. O de l’edat.\nTreballe al meu despatx i, si alce un poc el cap, puc veure el balcó i la finestra del xic misteriós. A què es deu dedicar? Com li diuen? Fa cara de ser també professor, com jo, però de segur que és de ciències: porta camisa de quadres quan abaixa la persiana. Vaja, quina mandra m’estic fent amb els estereotips! Però no ho negaré, m’encantaria parlar amb ell, saber qui i com és. Em fa la sensació que és el que més vida li està donant al confinament. Però no sé jo si açò durà enlloc.\nJa m’estic cansant, també, d’eixir a aplaudir cada nit. No pels sanitaris, que s’ho mereixen tot i més, sinó per la hipocresia que veig i escolte. Molt d’aplaudir però després molts dels veïns voten partits que retallen en Sanitat. I el racisme. Ara tot açò de la COVID-19 és culpa dels xinesos, de tots. Clar, no és del fet que hi havia alerta de casos per Europa i la gent seguia viatjant i estant en contacte amb la resta com si no passara res. No, culpa nostra mai. I açò va per a llarg, pel que sembla.\nJa està bé de maldecaps. Hora d’abaixar la persiana i anar a dormir, ja és tard. I el veí? No el veig, potser hui no té son, potser està treballant fins a tard o potser s’ha quedat veient una pel·lí… ai, ja està ací!\n— Bona nit, veïna!\n— Bona nit, veí!\nDe veres acaba de dir-me bona nit?\nTinc una bona notícia: han pujat la mare a planta! Quina alegria! Encara no la podem veure, però almenys en algun moment fem videoconferències amb ella per saber com està. Fa cara d’estar un poc més animada i això és bo. El pare està emocionadíssim i ara, per fi, li ha donat per fer rebosteria. També és cert que fins ahir no vaig trobar farina a cap supermercat. I crec que ja li’n queda poca. Em fa la sensació que la dieta i l’esport que havia començat ja han arribat a la seua fi. Si que ha sigut breu!\nJa tenim alegries a casa, però seguir confinada continua sent un poc dur. Em canse de tot. Ara m’he cansat del pa de supermercat. I de les fruites i verdures de supermercat. Cal donar suport al comerç local, no? Doncs a partir d’ara pense anar al forn i a la fruiteria.\nJa van dos cops seguits que, quan torne de comprar el pa, em creue amb un xic que em resulta familiar, però no sé qui és. El mire i em mira, però amb la mascareta és un poc difícil.\nHui vaig a comprar fruita, així li’n duc a mon pare també. Altra volta el mateix xic? Per què para?\n— Hola, soc Jordi!\n— Hola… —Jordi? Mig poble es diu Jordi, pot ser qualsevol— et conec?\nS’abaixa un momentet la mascareta sense dir res, somriu i se la torna a pujar.\n— Soc el veí d’enfront. —Crec que s’ha posat colorat. Bé, jo també, però amb la mascareta espere que no m’ho note.\n— Ai, no t’havia conegut amb la mascareta, perdó! Jo soc Lliris, encantada!\n— Per fi ens coneixem més enllà d’una finestra, no?\n— Cert! I de dia, que sempre ens veiem per dir-nos bona nit.\nAi, almenys he parlat amb ell! Espere que prompte acabe açò i ens puguem veure sense mascareta i distància de seguretat...\nPublicat per Yaiza Ferrer a 8:19


pepEFalcanar: De joves sedentaris a adults esportistes.\nDe joves sedentaris a adults esportistes.\nL’esport ha estat de fa molt temps un fenomen de masses, persones de tot el mon han seguit els esdeveniments esportius més populars ( campionats puntuals, competicions regulars i els JJOO ). Aquest seguiment, que no pràctica, no te edat però crec poder afirmar que és més estès entre persones adultes que entre els joves.\nTradicionalment gran part dels més joves s’han centrat més en la pràctica que en el seguiment de l’esport, com predicava Coubertain a la carta olímpica*.\nFa uns anys des de la meva privilegiada posició de docent de joves i adolescents observo tant en aquests com en els adults canvis en la tendència descrita.\nEntre els joves ha crescut l’ interès per l’esport no practicat, com a seguidors o com esportistes virtuals.\nS’ha reduït el nombre de joves practicants de l’esport, en podríem dir: competitiu. Són menys en percentatge els que segueixen programes o plans d’entrenament esportius i el percentatge és encara més baix entre les noies.\nCreix, no obstant entre aquest grup de població ( joves i adolescents ), la pràctica del que podríem anomenar activitats físiques. És a dir exercitació física amb menor exigència tant en l’activitat (p.d) com en la seva dedicació, constància i persistència en el temps.\nEl fenomen de major transcendència entre la població juvenil ha estat i segueix essent l’increment del sedentarisme. Els nous models d’oci, l’estil de vida i la manca de motivació per a la pràctica en són algunes de les causes.\nPel que fa als adults no decreix l’ interès pel seguiment de l’esport com a espectadors, tot el contrari en xifres absolutes, creix. I més si es considera d’unes dècades ençà la incorporació de la dona a aquesta afició.\nEntre els adults ha adquirit gran importància, més enllà de poder-ho considerar una moda passatgera, ja que és una tendència que es manté en el temps, la pràctica de determinades activitats físiques. Arribant fins i tot al plantejament pseudocompetitiu.\nNous practicants, nou perfil.\nEn aquest estat de les coses i com que el canvi de tendència que s’apunta s’està produint de fa uns anys, actualment hi ha perfils de practicants que anys enrere no existien. I el més transcendent és que requereixen accions/plantejaments diferents dels/es tradicionals.\nHi ha un nombre elevat d’infants i sobretot de joves sedentaris, alguns amb sobrepès i molts amb nivells motrius alarmantment baixos.\nHi ha una gran quantitat d’adults sense experiència prèvia i sense un hàbit prolongat de pràctica ( alguns han estat joves sedentaris o poc entrenats ) que han incorporat l’exercici físic a la seva vida.\nHi ha molts adults que passats uns anys ( dècades en alguns casos ) reprenen l’exercitació física. I de forma molt freqüent a especialitats diferents de les que van practicar de joves.\nAquests tres nous perfils de practicant conviuen amb els més tradicionals en els diversos àmbits de pràctica esportiva.\nA. L’EF és un àmbit de pràctica que està condicionat per aquesta tendència. Hi conviuen els joves actius o fins i tot esportistes destacats de sempre amb els sedentaris i els d’escàs bagatge motriu. Els nous dissenys del currículum ( enfocats cap a la salut ), la direcció de les activitats i la supervisió constant fan que aquesta coexistència no plantegi riscs ni problemes als practicants, encara que si en planteja en relació a les expectatives d’uns i altres. I perquè no dir-ho: complica la tasca del docent.\nB. La pseudocompetició ( anomeno així aquelles activitats que tot i tenir format competitiu, no tenen ni el nivell, ni la orientació d’un plantejament competitiu podríem dir: pur). És l’àmbit on tradicionalment ha participat els joves esportistes, preparats però en procés de formació, els esportistes amb recorregut però amb nivells per sota de l’exigència de l’elit esportiva. En els darrers temps s’hi han afegit els nouvinguts a la pràctica esportiva. Aquest fet és comprovable amb la proliferació de proves atlètiques amb les més diverses modalitats i combinacions a més de moltes competicions i convocatòries d’esportistes senior o veterans en molts esports. I és sens dubte positiu. Ara be moltes vegades les activitats tant de competició com de preparació no estan suficientment controlades, ni guiades, ni orientades prenent en consideració l’experiència prèvia dels practicants. En general aquesta convivència de perfils és positiva i fins i tot estimulant sempre que:\n· Es controlin professionalment les activitats de preparació.\n· S’adeqüin els objectius i les expectatives a la realitat física actual del practicant.\nEn cas contrari la pràctica es pot qualificar de perillosa, poc adequada i com un factor de risc.\nC. La pràctica de lleure ( es podria descriure com aquella que es realitza de forma autònoma, lliure ). Aquest tipus de pràctica és una de les que més s’ha incrementat per diverses raons: educatives ( espero ?), culturals, socioeconòmiques, etc. Joves i adults esportistes com a forma d’oci o com a part de la seva preparació n’han estat tradicionalment els protagonistes. S’hi han afegit en massa nous practicants, fet que cal considerar sense fissures com a molt positiu per al sistema esportiu, per a la salut pública, per als practicants ... Ara be especialment els practicants de nova incorporació haurien de procurar:\n· Que les activitats segueixin algunes pautes bàsiques d’actuació ( pre i post activitat i en relació a la necessitat d’activitats complementàries ).\n· Que s’adeqüin els objectius i les expectatives a la realitat física actual del practicant.\nJa que de no donar-se aquestes condicions el que s’ha plantejat com a virtut o com a positiu esdevé un problema i un fet negatiu personalment i social.\nL’enquesta d’hàbits esportius del 2010 que elabora el CSD és una bona referència per constatar la tendència apuntada, tot i que la següent en publicar-se serà a ben segur la confirmació definitiva.\nJa que l’exposició ha començat amb el Barò de Coubertain un bon final podria ser una referència al mateix personatge, que reforci sense dubtes, la valoració optimista de la tendència descrita.\n“Un país puede considerarse realmente deportivo cuando la mayor parte de sus habitantes siente el deporte como una necesidad personal.” Pierre de Coubertain.\nL’optimisme es basa sobretot amb el fet que el fenomen que s’està produint eleva sense dubte l’interés per l’esport i el que és més important ha incrementat en valors absoluts el nombre de practicants. L’altra cara de la moneda del canvi la constitueixen: d’una part l’allunyament d’alguns joves de l’activitat física i d’altra el risc que suposa la incorporació tardana a l’esport, de la que ja s’han apuntat algunes solucions.\nÉs justament en aquestes solucions amb que vull acabar:\nSi els poders públics s’han implicat ( poc o molt) en el foment de la pràctica esportiva ara que ( per mèrit de la seva acció ? ) han aconseguit millorar els índex de pràctica. Haurien de posar l’accent en que aquesta fos segura, i només se’m acudeixen dues fórmules: procurar revisions mèdiques esportives (bàsiques) a la població físicament activa i vetllar pel correcte i exclusiu exercici professional de les anomenades professions de l’esport.\nS’ha parlat de joves, s’ha parlat de que cal informació i unes pautes bàsiques en determinades activitats i ja des de la primera cita de Coubertain ha aparegut l’educació com a objectiu/eina, per tant quin àmbit més adequat per fer aquesta tasca que l’EF en unes condicions (sobretot temporals) millors que les actuals.\nMÉS ENLLÀ DE LA PROBLEMÀTICA DEL SEDENTARISME EN ELS JOVES, JA TRACTADA EN ALTRES ENTRADES, COM EL TÍTOL MOSTRA HE VOLGUT PRIORITZAR LA REFLEXIÓ EN RELACIÓ ALS NOUS PRÀCTICANTS I LES SEVES CARACTERISTIQUES I NECESSITATS.\n*Punt 6 de la carta olímpica:. El Movimiento Olímpico tiene por objetivo contribuir a la construcción de un mundo mejor y más pacífico, educando a la juventud a través del deporte practicando sin discriminación de ninguna clase y dentro del espíritu olímpico, que exige comprensión mutua, espíritu de amistad, solidaridad y juego limpio.\nEtiquetes de comentaris: act física per a tothom, educació física, esport, running


Les restes de les víctimes…\nEste projecte suposa un primer pas molt important per a la localització de les restes mortals de les 113 persones afusellades a Llíria durant la repressió franquista, a més de les 114 mortes entre 1938 i 1939 a l’hospital militar de la ciutat, hui CEIP Sant Vicent, i les 21 en la presó que se situava en el convent del Remei.\nEls treballs de mapatge del cementeri amb georadar van permetre, fa uns mesos, localitzar diversos punts en els quals se suposa que podrien trobar-se els cossos. Amb esta primera campanya, es pretén realitzar diversos sondejos arqueològics que permeten confirmar el lloc d’enterrament, la disposició dels cadàvers i el número d’ells per fossa.\nLes intervencions arqueològiques es complementaran amb l’estudi antropològic de les restes humanes que es puguen recuperar durant la intervenció, i l’estudi d’ADN d’estos. Tots estos treballs eixiran pròximament a licitació per part de l’Ajuntament de Llíria i està previst que s’executen a llarg dels anys 2021 i 2022.\nLa regidora de Memòria Democràtica, Consuelo Morató, ha assenyalat que “és la primera vegada que es duu a terme una actuació d’este tipus en el nostre municipi, i que naix d’una justa reivindicació del Comissionat d’Experts de la Memòria Històrica i de l’associació de víctimes de la fossa comuna del cementeri de Llíria”\nAixí, ha volgut fer també una crida “a totes aquelles persones que pensen que puguen tindre familiars morts o assassinats en la població durant la Guerra Civil, perquè es posen en contacte amb l’Ajuntament, per a informar-los dels tràmits que es duran a terme en este moment i, en un futur, per a la recuperació de les seues restes”.\nEste projecte és un primer pas, ja que es pretén, en els pròxims anys, amb la informació que s’obtinga ara, plantejar l’obertura de les fosses que es localitzen i començar l’exhumació de totes aquelles persones que van perdre la vida durant el conflicte i també que van ser assassinades una vegada acabada la guerra.\nMorató ha destacat “la importància d’este projecte per a la recuperació de la Memòria Democràtica i la dignificació de totes les persones que van morir a Llíria en els últims anys de la guerra i en els primers de la dictadura, perquè les famílies puguen recuperar així les restes d’estes persones buscades des de fa molts anys”.


Organització d’esdeveniments: 6 tips a tenir en compte per guanyar visibilitat\ncomunicació influencers redes sociales marketing digital Web formació\nA l’hora d’organitzar un esdeveniment la planificació és clau. Fa uns dies vam parlar de les accions que s’haurien de portar a terme abans de la posada en escena. Avui, parlem del que hem de tenir en compte per tal de donar visibilitat al nostre esdeveniment. Aqui teniu 6 tips:\n1. Coordinació entre l’equip intern en tot moment\nTots els membres de l’equip han d’estar coordinats amb la resta. És molt important que cada un tingui molt clares les seves funcions i les realitzi, però sempre de forma coordinada amb la resta de membres per tal d’anar informant sobre les actualitats i saber com avancen tots els temes de l’acte.\n2. No perdis de vista els VIPS, els influencers i la premsa\nLa visibilitat dels esdeveniments augmenta si hi assisteixen personalitats. Per aquest motiu, la relació amb les institucions perquè vinguin figures públiques i la relació amb empreses privades o personalitats és una tasca més en un esdeveniment.\nPer altra banda, l’assistència de la premsa és clau per la difusió de l’esdeveniment. A part de la convocatòria de periodistes i influencers, també és convenient convidar a l’acte persones rellevants en el món de la comunicació per estrènyer el vincle amb l’entitat organitzadora.\n3. Programa els comunicats de premsa i missatges de les xarxes socials\nLa redacció de la nota i la convocatòria de premsa són part rellevant per informar de l’acte i donar-li la màxima difusió a través dels mitjans de comunicació.\nL’estratègia de gabinet de premsa sol diferenciar-se en el procés previ a l’esdeveniment, que és clau per atraure l’atenció dels periodistes; i el procés del mateix dia de l’acte, en què recomanem fer un recordatori als periodistes i enviar una nota informativa anticipadament, perquè puguin tractar la informació amb previsió, sobretot si aquest se celebra el vespre.\nPel que fa a les xarxes socials, tot el que es pugui retransmetre en directe de l’acte (Facebook Live, Periscope, Instagram Stories...), donarà valor afegit. A més a més, pots tenir programats diverses publicacions que t’ajudin a descarregar feina durant l’esdeveniment.\n4. Sitting: saps què és la taula de pànic?\nEn el cas en què l’esdeveniment tingui un format amb taules, sempre hi haurà la dificultat de fer el sitting. El que primer has de saber és que el protocol marca els amfitrions i les principals autoritats. A partir d’aquí ja podràs fer la resta de taules, que comporta les dues principals dificultats:\nDistribuir els convidats de manera equitativa tenint en compte les seves relacions personals i els seus interessos.\nEstar pendent de la llista de convidats fins a l’últim moment. En aquest cas, et recomanem comptar amb la que nosaltres anomenem taula de pànic. És una taula que no té cap convidat associat per a tenir marge i col·locar a la gent que vingui a última hora, de manera que resols qualsevol imprevist amb el sitting.\n5. Anticipa el dia D\nLa logística d’un esdeveniment és complexa i no és gens recomanable deixar tasques que es puguin fer abans pel mateix dia de la celebració. Un dels exercicis que es pot fer per evitar això és marcar-se el dia anterior com si ja fos el dia de l’acte, de manera que el dia D només sigui per executar el que toca, més imprevistos.\n6. Que la sort t’acompanyi!\nSi has complert tots els passos anteriors ja hi tens molt de guanyat. Només ens queda desitjar-te sort. Esperem que faci bon temps, que vingui tothom, que els mitjans de comunicació hi assisteixin, que no hi hagi cap accident i que l’esdeveniment sigui tot un èxit!


Autobusos de Lleida amplia la flota amb vehícles híbrids - Teleponent\nInici Societat Autobusos de Lleida amplia la flota amb vehícles híbrids\nAutobusos de Lleida amplia la flota amb vehícles híbrids\nA finals d'octubre tindran sis dels nous vehicles, cinc dels quals seran híbrids. Abans que acabi l'any la companyia posarà en marxa altres quatre nous autobusos\nAutobusos de Lleida-Grup Moventis disposarà a finals d’octubre de sis dels deu nous autobusos que la companyia preveu estrenar durant aquest any, vuit dels quals funcionaran amb motors híbrids, fet que permetrà assolir un estalvi de gasoil d’entre el 30 i el 35% per vehicle. La concessionària confia posar en marxa en les pròxims setmanes cinc d’aquests autobusos hídrids, a més d’un altre amb un motor de gasoil convencional. Els quatre nous autobusos restants –tres dels quals també portaran un motor híbrid- està previst que entrin en funcionament abans que acabi l’any. Així ho han explicat l’alcalde de Lleida, Àngel Ros, i el gerent d’Autobusos de Lleida, Carlos Soldevilla, en el marc de la presentació de la 12a edició de l’activitat escolar ‘Puja a l’autobús’, en què enguany participaran un miler d’alumnes. Ros també ha destacat l’increment en l’ús transport públic a la ciutat de Lleida, ja que en el que portem d’any s’ha incrementat un 3% en relació amb el mateix període del 2015.\nÀngel Ros i Carlos Soldevilla han presentat aquest dilluns la 12a edició de l’activitat escolar ‘Puja a l’autobús’, organitzada conjuntament entre el Servei d’Educació de la Paeria i Autobusos de Lleida-Grup Moventis. L’activitat va adreçada a l’alumnat de 3r de primària de tots els centres educatius de Lleida i el seu objectiu és que els escolars puguin conèixer el funcionament d’un autobús, reflexionar sobre com s’ha d’utilitzar i analitzar l’interès cívic i ambiental d’utilitzar el transport públic.\n‘Puja a l’autobús’ consisteix en una visita guiada en bus per diferents indrets de la ciutat i les cotxeres, dirigida per un tècnic d’Autobusos de Lleida que explica als alumnes el funcionament del vehicle, així com les normes cíviques en la utilització del transport públic. Un cop finalitzada l’activitat, les escoles tenen la possibilitat de presentar-se al concurs de redaccions. Els alumnes poden presentar els seus treballs individuals per escrit, en concret, una història inventada a partir de la visita realitzada amb l’autobús. A final de curs, el certamen premia les millors redaccions presentades.\nAquest curs s’han inscrit a ‘Puja a l’autobús’ 24 centres educatius de primària de la capital del Segrià, amb un miler d’alumnes en total. Cada any són més els participants ja que es tracta d’una de les activitats escolars amb més demandada i millor valorada pels mestres i alumnes. La proposta forma part del programa educatiu municipal ‘Educació a l’Abast’, organitzat i coordinat pel Servei d’Educació de l’Ajuntament de Lleida. El programa consta de més de 600 activitats de diferents àmbits destinades a escolars d’educació infantil, primària i secundària i organitzades per diferents regidories de la Paeria i institucions i entitats educatives.\nMés usuaris del transport públic a Lleida\nL’alcalde de Lleida, Àngel Ros, també ha destacat l’increment dels usuaris del transport públic a la ciutat, ja que durant l’any 2015 es va assolir la xifra de 6.213.000 passatgers, cosa que significa un increment de l’11% en relació al 2014. Així mateix i en el que portem del 2016, els usuaris s’han incrementat un 3% més que en el mateix període de l’any passat. Tot i aquestes dades positives, la Paeria i Autobusos de Lleida estan analitzant la introducció d’algun ajust per millorar el servei a la zona de Sagrada Família, al barri de Cappont, davant l’increment poblacional que ha registrat en els darrers anys. Autobusos de Lleida compta amb una flota de 44 vehicles, dels quals diàriament en circulen fins a 39.\nArticle anteriorPuigdemont disposat a pactar la pregunta amb Madrid\nArticle següentEls nounats segueixen caient a Catalunya


Sitges a la biblioteca | CINEMÚSICA\nPosted on 18 d'Octubre de 2013 by bptbloc\tDeixa un comentari\nA través del Racó dels Premis, aquest mes us recollim les pel·lícules que han estat premiades al festival de Sitges, el festival català de cinema més mediàtic.\nDes que va néixer el 1968, el Festival de Sitges no ha parat de créixer i, avui en dia, podem dir que és el festival de cinema fantàstic més important que existeix a nivell internacional.\nPer les seves sales s’han passejat els actors, directors i productors més importants del gènere.\nDoneu un cop d’ull al títols que us hem seleccionat… us ho passareu fantàsticament bé! A la biblioteca us esperen totes elles. I si teniu l’oportunitat de viatjar fins a Sitges… que ho gaudiu molt.\nTags: Cinema de ciència-ficció, Cinema de terror, Cinema fantàstic, El Racó dels Premis, Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, Pel·lícules de terror, Racó del cinema, Sitges 2013. Bookmark the permalink.\nPrevious post ← Són de por…\nNext post Camí a la llibertat →


Coneixem la seva aparença Arxivat 2013-05-28 a Wayback Machine. entre altres coses perquè després que els romans van ocupar el temple i van destruir Jerusalem, es van emportar el canelobre a Roma.\n«(…) si algun actua sense prejudici, i amb judici, mireu aquestes coses, trobarà que van ser fets a imatge i semblança de l'Univers (…) i cap a dos llums al canelobre, elles representen el curs dels planetes, dels quals ve el seu nombre (…). »\nEl destí de la menorà usada en el segon temple és incert. Una representació d'ell es preserva a l'Arc de Titus, que encara avui s'exposa a Roma. Es diu que va romandre a Roma fins que va patir el saqueig dels vàndals a 455 d. de C. L'exèrcit Bizantí, sota les ordres del general Belisari la va recuperar en 533 i la va portar a Constantinoble. Després, cap esment apareix en cap font bizantina. Existeix l'especulació que va ser portada de tornada a Jerusalem.\nHi ha varietat de dissenys, des del més tradicional, fins al més estilitzat, també els materials amb què estan fets poden variar. Per exemple, els braços no necessàriament mantindran un radi de curvatura constant entre tots els canelobres, ja que també hi ha menoras amb braços rectes, també el material no necessàriament serà de metall, atès que hi ha menoras de vidre, tot això amb el compliment de les delimitacions al respecte. Potser els dissenys i materials variïn, però es manté que hi hagi tres llocs per les llums a cada costat i al mig, lloc per a una llum central (coneguda com el missatger). La mida també és un factor variable.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Menorà&oldid=28657530»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 nov 2021 a les 13:44.


Consciència herpetològica: valorem i actuem per protegir els amfibis i rèptils i els seus hàbitats – Societat Catalana d'Herpetologia\nConsciència herpetològica: valorem i actuem per protegir els amfibis i rèptils i els seus hàbitats\nLOGOTIP Del projecte:\nConscienciar i sensibilitzar sobre la importància de conservar la biodiversitat del nostre territori, concretament els amfibis i rèptils i els seus hàbitats.\nDonar a conèixer les diferents espècies de rèptils catalanes per acostar a la ciutadania aquest grup de fauna tant estigmatitzat.\nFomentar la creació d’hàbitats adequats per a conservar espècies d’herpetofauna i altres grups taxonòmics relacionats.\nGenerar material i recursos d’educació ambiental i formal accessibles al conjunt de la ciutadania.\nEducar i sensibilitzar al conjunt de la societat sobre la importància de conservar els amfibis i rèptils catalans és un dels principals objectius de la SCH. Amb aquest projecte es vol donar a conèixer la situació de vulnerabilitat dels hèrptils, el paper que juguen als nostres ecosistemes i la fragilitat dels seus hàbitats, fent arribar el missatge al públic general i a alumnes d’institut.\nPer aconseguir-ho, es programaran cursos informatius i pràctics oberts a tothom, i jornades de voluntariat adreçades a l’àmbit escolar. També es generarà material didàctic per transmetre el missatge a diversos agents, amb fitxes d’identificació d’espècies, un manual de construcció de diferents hàbitats i una proposta de gamificació a l’aula.


El pati de la Biblioteca obre l’estiu amb un concert de guitarra espanyola | Ràdio Calella Televisió\nCarles Geli oferirà un concert de grans compositors i intèrprets dels segles XIX i XX al pati de la Biblioteca Municipal, donant per inaugurada la temporada d’estiu de l’equipament. És un acte que organitza Amics de la Biblioteca de Calella per aquest dimecres 5 de juliol.\n“El concert reuneix peces del segle XIX i XX d’intèrprets com Tàrrega, Moreno-Torroba i Ponce, també hi ha arranjaments de peces d’Albéniz i Granados per a guitarra”, ha comentat la directora de la Biblioteca Municipal de Calella, Dolors Llavall.\nEl concert de guitarra clàssica espanyola començarà a les nou del vespre i l’entrada és gratuïta.\nPer aquest mes de juliol, també hi ha previstes altres activitats a la fresca al pati de la Biblioteca: un recintal de contes per a adults en el marc de les NEC 2017, divendres 7 de juliol a les nou del vespre, i un concert amb Fil de Gòspel, dimecres 12 de juliol a les nou del vespre.\nDurant l’estiu, la Biblioteca Municipal combina les propostes musicals i artístiques amb l’habitual programació literària. Aquests dimecres s’hi presentaran els llibres de tres escriptors, en col·laboració amb la llibreria La Llopa. “Tots són autors de pobles del voltant de Calella: Josep Garriga presenta el seu llibre de poesia ‘Passions’; Sílvia Clapés presenta la novel·la juvenil ‘Un viatge per oblidar’, i Joan Sánchez Fortuny, que ja ha presentat altres llibres a la biblioteca, porta ‘Vivir sin dinero'”, ha indicat Llavall.\nLa presentació dels llibres es farà a les set de la tarda.\nSegüent “Cuidant infants”, la web pediàtrica de la CSMS, revalida el segell de web mèdica\nAnterior [ACTUALITZACIÓ] Presentació de llibres d’autors de proximitat\nLa música de la festa de la cervesa


– Posted on 15 octubre 2013\nA Mongòlia sempre hi ha un més enllà. T’endinses en una vall que et sembla infinita i quan per fi arribes al que penses que és el final t’adones que és només un racó: la vall no s’acaba, sinó que continua. Un riu cabalós marca l’eix d’un paisatge majestuós, en Cinemascop, en què les pastures se succeeixen fins a l’infinit. De tant en tant, un parell de tendes nòmades i una manada de cavalls et transporten a un passat que, paradoxalment, és avui mateix.\nLes distàncies són enormes a Mongòlia, un país gairebé buit on els nòmades campen com volen. De tant en tant apareix un genet que llança un crit poderós i cavalca cap a la manada. Sembla una escena treta del Far West, però és real. Com ho és que un ample riu s’encreui en el teu camí i no tinguis més remei que travessar-lo amb el 4×4, tal com succeeix a la vall d’Orkhon, una meravella que no necessita l’etiqueta de Patrimoni de la Humanitat perquè sapiguem que és única, grandiosa, d’un altre món.\nQuan cau el dia, la llum del crepuscle ressalta encara més la bellesa del paisatge, fins que les muntanyes es converteixen en grans ombres inquietants i el riu en una cinta platejada. De sobte, una manada de cavalls travessa el riu per anar a l’altra riba. És llavors quan t’adones que el temps sembla haver-se diluït per immortalitzar unes escenes en què la naturalesa sempre té totes les de guanyar.


El Consell incrementa en un 40% les ajudes destinades a les mancomunitats de la Comunitat Valenciana | Valencia Extra\nPresidència de la Generalitat ha incrementat en un 40% les ajudes destinades a finançar les activitats de les mancomunitats de municipis de la Comunitat Valenciana, de manera que en la convocatòria de 2020 es destinarà un import global d’un milió d’euros.\nEl secretari autonòmic de Promoció Institucional i Cohesió Territorial, Alfred Boix, ha indicat que aquesta línia d’ajudes té per objecte col·laborar, enfortir, reconéixer i fer costat a les mancomunitats de la Comunitat Valenciana”.\nA més, Alfred Boix ha assenyalat que, amb aquestes subvencions, es posa de manifest “el compromís pel desenvolupament de la Llei de Mancomunitats durant 2020 i, sobretot, per les mancomunitats d’àmbit comarcal”.\nPer part seua, el director general d’Administració Local, Antoni Such, ha destacat l’aposta decidida de la Generalitat per les mancomunitats “perquè són l’instrument més adequat per al desenvolupament dels programes en l’àmbit territorial”.\nEn aquest sentit, ha remarcat que la Generalitat, a través de Presidència, destinarà en 2020 un milió d’euros a les mancomunitats de la Comunitat Valenciana per a finançar les despeses corrents, una xifra que incrementa els 600.000 euros anuals que es van destinar en els tres exercicis anteriors.\nAixí mateix, Antoni Such ha incidit en què la Generalitat pretén “dotar de fortalesa i capacitat perquè les mancomunitats continuen exercint de motor del desenvolupament dels serveis públics en els seus territoris, col·laborant amb els municipis més xicotets”.\nConvocatòria publicada al DOGV\nD’aquesta manera, el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV) ha publicat la convocatòria de les ajudes destinades a les mancomunitats, que tindran un termini d’un mes per a presentar tota la documentació.\nSegons la convocatòria de les ajudes, se subvencionaran les despeses corrents i de funcionament derivades de la realització d’una sèrie d’actuacions derivades de l’arrendament de terrenys, edificis, maquinària, material de transport, mobiliari o equips d’informació; reparacions i manteniment d’infraestructures, edificis i locals, maquinària o material de transport, així com l’adquisició de material d’oficina, premsa, revistes, llibres i altres publicacions i material informàtic.\nAixí mateix, en la resolució s’indica que les ajudes també sufragaran subministraments d’electricitat, aigua, gas i combustibles; vestuari; productes alimentosos, farmacèutics i sanitaris; neteja i condícia; recanvis de maquinària, utillatge i elements de transports; i material electrònic i de telecomunicacions.\nTambé se subvencionen les despeses derivades de comunicacions telefòniques, postals, telegràfiques i informàtiques i de la contractació de serveis amb empreses externes.


Cartes i postals d'arreu: Basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries\nCastelló d'Empúries és un municipi del Baix Empordà. La població de la vila és d'uns 4 mil habitants, però afegint-hi la urbanització d'Empuriabrava, el municipi arriba als 12 mil habitants. Castelló d'Empúries va esdevenir la capital del Comtat d'Empúries en l'època de més esplendor del comtat. Destaquen la Basílica de Santa Maria ( la Catedral de l'Empordà), el Palau dels Comtes, el Convent de Sant Domènec, la Llotja, la presó medieval ... . Santa Maria és una església gòtica construïda als segles XIII i XIV, amb un espectacular pòrtic.\nEl segell, de la sèrie dedicada al romànic aragonès, mostra dos apòstols de les pintures murals de l'església romànica de San Juan Bautista de Ruesta.\nPublicat per Josep a 16:48


10 J EN EL RECORD I 11 S EN ELFUTUR - ALBERT CORTES MONSERRAT\n10 de juliol de 2012 a les 7:26 pm\nJo estic a l’ANC i estic al corrent de l’activitat que es vol portar a terme, per a dinatmitzar i ampliar la corrent independentista de cara a l’èxit d’aquesta manifestació. També considero molt important el poder arribar a la fita del 60% de població a municipis declarats a favor de la independència. No serà fàcil ni una cosa ni l’altra, hi ha feina. La manifestació caldra aconseguir-la el més unitària possible i que sigui extraordinàriament nombrosa. Sols així pot tenir efectes. En quant als municipis, si s’arriba a les xifres, té un pes legítimat per aquestes institucions. Llàstima, i vergonyós, que aquest treball no estigui encapçalat per altres institucions, com la Generalitat i el Parlament.


Crítica de Resilient de Running Wild (2013) - Satan Arise\n1.\tSoldiers of Fortune\t04:26\n2.\tResilient\t04:42\n3.\tAdventure Highway\t04:17\n4.\tThe Drift\t04:46\n5.\tDesert Rose\t05:18\n6.\tFireheart\t04:40\n7.\tRun Riot\t04:33\n8.\tDown to the Wire\t04:03\n9.\tCrystal Gold\t04:27\n10.\tBloody Island\t09:56\nVeu, guitarra, baix: Rock 'n' Rolf\nFa un any, aproximadament, Running Wild, o millor dit el seu líder Rolf Kaspareck, va decidir tornar a solcar els mars del metal després de l'anunciada retirada de la banda en 2009. El seu àlbum de retorn va ser una espècie de broma anomenada Shadowmaker, un treball que simplement no era Running Wild.\nAbans de continuar, he de dir que Running Wild és una de les bandes que més estima i per la qual tinc sentiments molt especials. De la mateixa manera, no estic gens d'acord amb aquesta nova etapa en forma de duet amb Rolf cantant, tocant la guitarra i el baix i el seu amic Peter Jordan a l'altra guitarra i més amb aquesta bateria programada.\nRolf va encertar de ple dissolent la banda, la qual ja no era tal, i deixant un llegat de certa importància. Però s'equivoca i molt tornant a posar a Running Wild a la palestra, quan la banda no existeix. En fi, suposo que tot el nom de Running Wild ha d'aportar certes rendes.\nParlant de Resilient ; diuen que qui va tenir, va retenir. Rolf ha trigat menys d'un any a arreglar la malifeta que va significar Shadowmaker. Estem davant d'un àlbum bastant encertat i sobretot ; AIXÒ SI ÉS running WILD ! ! Per fi els temes són recognoscibles dins de l'esquema de la banda. Grans riffs, grans melodies imperials marca de la casa. Temes amb més força i força i alguns molt bons tornades.\nTot cal dir-ho, el treball té certs dèficits. Rolf sempre ha cuidat, sobretot en els últims anys, molt les produccions i la banda sempre ha sonat molt bé, però en Resilient tot el conjunt no acaba de sonar molt bé. Un so de guitarres molt millorable, sobretot en la solista, la qual queda una mica per sota. El programa que fa de bateria en canvi, aquest cop sona una mica millor, però quan la bateria ha arribat a sonar com a Black Hand Inn o Masquerade, per posar dos exemples, en fi, suposo que costa acceptar-ho.\nDes de la inicial Soldiers of Fortune ja es pot intuir per on van els trets. Un tema molt reconeixible. Riffs i melodies clàssiques a la banda i bon tornada.\nUn dels "problemes " en el seu anterior àlbum eren els temes amb una claríssima influència, massa, l'hard rock. Running Wild han fet tota la vida temes amb forta inspiració en el rock, ja que òbviament la seva influència era aquesta, però sempre, diguem, que passat pel filtre de l'empremta pròpia de la banda. La qual cosa feia que fossin temes heavys amb base rockera. Quan es perd una certa actitud i es baixa una mica la intensitat, ja que passa el de Shadowmaker. En Resilient trobem dos exemples perfectes a Desert Rose, un tema del millor de l'àlbum. Clara influència hardrockera però sense perdre gens de força la qual cosa ràpidament l'identifica com un tema clàssic ja a la banda. Un tema molt ben estructurat i amb unes guitarres més que interessants. L'altre tema és Run Riot. Un gran tema en tota regla. Un tema agressiu des de la seva riff, que va creixent fins a explotar en una tornada senzill i perfecte per corejar. Un tema que torna a portar al record les influències irlandeses de Rolf. Amb Fireheart es deslliguen els dimonis. Un tema ràpid i molt en la línia Running Wild de sempre, molt clàssic, on destaca la seva tornada. Un altre tema amb reminiscències molt clàssiques és Resilient. Tema mesurat que explota la seva força, la seva riff inicial, el qual ens retrotrau a altres èpoques. Amb The Drift topem amb un dels millors temes de l'àlbum, gran melodia, riffs marca de la casa i una tornada magnífic amb un toc melòdic bastant encertat.\nEl disc el tanca Bloody Island. Un tema de gairebé 10 minuts de durada i que per la seva composició i concepte ens fa tornar al 1992 i recordar aquella meravella anomenada Treasure Island. Bloody Island no es pot equiparar com a tema a Treasure Island, una cançó molt mes rica, però és potser el millor tema de l'àlbum. Una intro amb guitarra acústica molt encertada, bons riffs que ambienten el tema a la perfecció. Una part intermèdia on se succeeixen diferents sols, per tornar a la mecànica de riff, vers, pre -tornada i una tornada que ha de quedar marcat en la història de la banda per sempre, simplement genial.\nL'edició limitada compte, per variar, amb dos temes extres. La acceptable Payola & Shenanigans i la prescindible Premonition.\nEn definitiva, un àlbum que retorna sensacions, que no fa oblidar Shadowmaker, però que deixa clar el seu error. Em reafirmo en el dit abans, Rolf s'equivoca. Running Wild ja ho ha dit tot, no queda res, està buit. La seva identitat queda claríssima i seguir insistint en aquesta línia no és bo. La música de la banda és repetitiva i gira entorn d'ella mateixa, intentant mossegar-se la cua. És cert que és un disc molt digne i amb bons temes, però que segueix estancat en un so, en una forma de fer les coses. Estic seguríssim que Rolf tot té molt a dir en aquest negoci però segur que no amb Running Wild. Deixem que Adrian descansi en pau.


651x366 Façana de l’entitat adquirida pel Sabadell el 2012. / ACN Façana de l’entitat adquirida pel Sabadell el 2012. / ACN\nLa jutge de l’Audiència Nacional Carmen Lamela va anunciar ahir el processament de l’ex director general de la Caixa d’Estalvis del Mediterrani (CAM) i de 12 alts càrrecs més de l’entitat per apropiació indeguda i administració deslleial en la realització d’operacions de crèdit presumptament irregulars amb la societat Valfensal i destinades a adquirir hotels i parcel·les a Mèxic i la República Dominicana.\nEntre els directius de la CAM destaquen Roberto López Abad, ex director general; Daniel Gil, exresponsable d’inversions immobiliàries, i els executius César Véliz i Vicente Sánchez. També estan processats els empresaris Juan Vicente Ferri, Josep Salvador i José Francisco Climent, socis de Valfensal, per sis delictes contra la hisenda pública corresponents als exercicis fiscals entre el 2008 i el 2013. A partir d’avui, les parts tenen un termini de deu dies per sol·licitar l’obertura de judici oral, mitjançant un escrit d’acusació, o bé el sobreseïment de la causa.\nEn la seva resolució, Lamela destaca que l’informe pericial de la Unitat Central Operativa (UCO) de la Guàrdia Civil detecta “una sèrie d’irregularitats” i emfatitza que la documentació prèvia a l’aprovació de l’operació, la taxació dels terrenys o els estudis previs de mercat i els jurídics “van ser molt deficients”. El document assenyala que les propostes de finançament de Valfensal van ser aprovades per la comissió de riscos el mateix dia que eren tramitades o l’endemà.\nLamela recorda que, tal com consta en l’informe emès per l’auditora Deloitte el 2011, i en l’expedient sancionador del Banc d’Espanya del 2012, “és difícil concebre que tota l’activitat desplegada pels querellats en el si de la CAM i el TIP [la seva filial d’ inversions immobiliàries] es realitzés totalment al marge dels seus òrgans directius”.\nLa jutge Carmen Lamela també destaca que les operacions van provocar unes pèrdues de més de 25 milions d’euros, i que, en el seu conjunt, les inversions realitzades a través del TIP van reclamar 1.011 milions d’euros al Fons de Garantia de Dipòsits.\nEl BCE sanciona el Sabadell amb 1,6 M€\nEl Banc Central Europeu (BCE) ha sancionat amb 1,6 milions d’euros el Banc Sabadell per haver portat a terme un procediment de recompra d’accions pròpies que el supervisor considera irregular.\nFonts del sector van explicar ahir que aquesta recompra de títols es va produir entre el 2014 i el 2016 i que l’errada del banc va consistir a no esperar a la llum verda (que va acabar arribant) del BCE. La sanció és de tipus administratiu.\nFonts del Sabadell van explicar que l’entitat ha recorregut aquesta sanció.