Eucaristia en sufragi per l'ànima de mossèn Chiqui - Opus Dei\nEucaristia en sufragi per l'ànima de mossèn Chiqui\nEl dilluns 18 de novembre a les 19 h a l'Església de Santa Maria de Montalegre (Barcelona) se celebrarà una eucaristia en sufragi pel servent de Déu José María Hernández Garnica a qui se'l coneixia per mossèn Chiqui.\nÚltimes notícies 12/11/2019\nLa missa en sufragi per l'ànima del servent de Déu José María Hernández Garnica serà a l'Església de Santa Maria de Montalegre, on reposen les seves despulles.\nMn. Chiqui va ser un doctor enginyer de Mines, en Ciències Naturals i en Teologia, i un sacerdot generós. Va viatjar molt per Europa, va aprendre idiomes i s'adaptà a diverses cultures. Va morir a Barcelona el 7 de desembre de 1972. Des de l'11 de novembre de 2011 les seves restes mortals descansen a l’església de Santa Maria de Montalegre (Barcelona). Moltes persones li han demanat i se li han concedit favors a través de la seva intercessió.\nSe n'han escrit llibres en paper i en format digital, se n'ha fet una auca, hi ha un bloc i una web.


dimarts 26/juliol/2016 - 11:22 1414 2\nNo tracto de fer-ne filosofia, allò tan amanit de d'on venim, on anem, quin sentit té tot?\nNo, però mentre passen els anys, els dies i setmanes volen sense adonar-nos, les omplim les hores bàsicament en les feines i rutines repetides qui encara disposem del "privilegi" de treballar i altres tasques mundanes. Arriba un punt, però, en que tots i cadascú de nosaltres reflexionem encara que sigui un xic i ens qüestionem un gran "perquè"; per què hem viscut?\nUns moments millors viscuts, altres de patiments segons la nostra pròpia natura i consciència, de tot hi trobarem en la vida de cadascú/una de nosaltres al llarg d'aquests curts anys; però, però, per què de tot plegat? Quan hagi passat 50, 100, 200 anys... quin sentit tindrà tot això?, què restarà d'aquestes experiències individuals, col·lectives? Herència a les nostres descendències? i els nostres fills? i els fills dels nostres fills? i els nostres ascendents i avantpassats?\nNomés la vida un entreteniment?, un període "x" d'aprenentatges i experiències de maduració? i?, tot per a què?\nViure, treballar, patir, lluitar, gaudir, viure, viure, viure... i el dia de la marmota un cop i altre i viure i, morir!\nNo seria molt millor deixar-nos anar de totes totes?, cercar un/una amant, no per lligar, per senzillament estimar en cos i ànima; viure més, viure millor, viure de debò! si al final la fi imposarà el seu dictamen, el seu dictat, i ens aixafarà sense cap escrúpol ni misericòrdia.\nTan fàcil com seria... i tan difícil que és i fem que ho sigui. I passem sense més i tot passa i ningú en absolut farà memòria de cadascú de nosaltres i restarem per sempre en l'oblit.\nDoncs, finalment, sí, només ens resta la filosofia, només l'escriptura, només l'oblit i els somriures fugissers de les muses invisibles, intocables, inabastables ja, sense remei, sense sentit; on anem?, quin sentit?... Ves a saber!...\nLa vida, aquesta vida, és massa curta per a perdre-la mirant d'esbrinar-ho.\nSaturday, July 30th 2016, 11:27 AM\nDemano fervorosament com a timofònica: prejubilacions a dojo... i que treballin els joves !... si no collons quan treballaran ? (no us ho prengueu malament eh! nAmés x joves sense feina !)\nWednesday, July 27th 2016, 8:06 PM\nque està internet. Acò ha estat la vertadera revolució humana de\ntots els temps. El que passa és que ja ens hem acostumat als\navantatges que ens aporta i...S'imagina algú vivint com fa uns anys\nsense internet a un poblet de 1000 h?\nBona nit a tot el domini lingüístic i en especial a Catalunya que és com una\nnovia per a mí.\n21/06/20 453 0 comentari/s\n28/10/16 1328 1 comentari/s\n27/08/15 1419 0 comentari/s\n06/07/15 1278 3 comentari/s


Elies115: Per un canvi real a ERC (amunt els valents!)\nAhir dimarts es va fer pública una declaració de més de 40 militants d’ERC, la majoria joves professionals, alguns empresaris, i alguns interessants càrrecs institucionals (membres del govern, alts càrrecs i regidors) en suport a Reagrupament i les candidatures d’en Joan Carretero i la Rut Carandell.\nHi ha el cas, a més, que alguns dels signants de la declaració, havien signat abans per altres candidatures.\nTol plegat és per a mi un honor comptar amb aquests valents a les nostres files, a les files de la gent que creiem en el paper trascendental d’ERC en la lluita per la independència, i que justament per això apostem per un canvi real a ERC, que justament per això apostem per l’única força que el defensa, que garanteix la renovació: Reagrupament, i el tiquet de presidència i secretaria general de Joan Carretero i Rut Carandell.\nConec alguns dels signants. Entre d’altres l’Emili Valdero, secretari de Comerç i Turisme, que encapçala la declaració, al costat d’en Carles Rion i en Carles Barcons. L’Emili és un dels meus més grans amics, de fa molts anys. I és també un d’aquests amics amb qui el segon tripartit ens havia distanciat. Ara hem recuperat, feliçment, el plaer de l’amistat i de treballar conjuntament en una causa en la que creiem fermament. Vaja, jo m’hi incloc simplement perquè vaig al darrere ajudant en el que puc. Però davant dels valents, això és l’únic que es pot fer. Posar-se a disposició. Ho vaig fer amb en Joan Carretero i la Rut i ho he fet ara amb l’Emili.\nL’Emili és, a més, una de les persones més capaces que he conegut. Doctor en Economia, professor titular de la UB… treballador incansable, hiperactiu, etc. És una de les perles d’aquella famosa FNEC que vaig descriure en un post. Allà ens vam conèixer. Ell, un dels líders a Econòmiques i jo a Dret. Després, ja a ERC, va impulsar el mític casal "6 d'octubre" i va ser president de la federació de BCN de les JERC.\nPerò hi ha molts més signants amb els que amb orgull puc dir que m’hi uneix l’amistat (bé, i fins i tot la sang, que també hi ha un dels meus germans!) i ara, a sobre, puc dir que també l’honor d’estar al mateix bàndol.\nNo cal insistir en la importància d’aquest gest. Em sembla que és per a tots prou evident que cal tenir-los molt ben posats per fer un pas d’aquesta naturalesa i a aquestes alçades de la película. Però allò realment rellevant és la importància política que té. I és molta.\nD’entrada perquè destrueix de soca-rel les falsedats i insídies que s’havien escampat contra Rcat. Aquesta declaració i les persones que la signen són la prova més clara que l’únic motor de renovació és Reagrupament, és, com diu la seva declaració, el canvi real. Sense maquillatges, sense dubtes, sense sospites de connivències. Reagrupament, les candidatures d’en Carretero i la Rut són l’única renovació possible.\nSegon, perquè enforteixen extraordinàriament Reagrupament a Barcelona. Sempre s’havia dit que Rcat no tenia implantació en àrees urbanes. Això no era cert, evidentment, però és que a més a més a partir d’ara ja no ho podrà dir ningú, atès que la majoria de signants són de diferents casals d’ERC de BCN.\nTercer, perquè incrementa públicament el talent a disposició d’RCat. I això és important perquè de talent ja n’hi ha, i molt, a RCat (també de modèstia, a diferència d’altres), però també perquè són una evidència de saber treballar amb aquest talent. Només cal veure, al web d’RCat, els actes en els que participarà l’Emili. A treballar. Aquesta és la clau. Tothom a treballar.\nQuart, perquè el compromés creix. Des que ha començat la campanya, els actes d’RCat, tant de la Rut com d’en Carretero, han omplert totes les sales on han convocat. I a més a més, la gent n’ha sortit satisfeta del que ha sentit, del missatge que ha rebut. Des del seu neixement, RCat no ha parat de crèixer. I aquesta última declaració és una altra evidència d’aquest creixement, d’aquesta capacitat per sumar esforços, per convèncer, per arribar a la gent, per retornar la il·lusió.\nNomés puc dir, per tant, que gràcies a tots els qui han fet aquest pas, que entenc no ha estat fácil, i que… benvinguts i a treballar per un canvi real a ERC, per l’únic canvi real posible, perquè la Rut sigui la propera Secretària General d’ERC i en Joan Carretero el proper president.\nPublicat per Elies a dimecres, de maig 21, 2008\nAmic Elies, m'afegeixo en l'agraïment a aquests valents que fan públic el seu suport a ERC i encoratjo a d'altres a seguir el camí.\nGràcies també per els que no defalliu en el suport extern...\nDe talent en país en va ple, el problema és que no podem dir el mateix del govern.\nCarretero sempre ha dit que el que ha de fer el polític és col·locar el millor especialista que puguis pagar en cada parcel·la de l'activitat pública, sigui de dins o de fora del partit. Això no només és el discurs de l'excel·lència,... és de calaix.\nAra com ara, ja podem dir que ERC té un nou president, i Catalunya una nova ERC. Els aires nous escombraran la mediocritat de l'escenari polític i hi portan el talent. No podem perdre més temps, Catalunya no pot perdre més trens, es l'hora dels herois.\nCompany patriota, encara que no coincidim amb el diagnòstic d'ERC, tu i jo coincidim amb moltes coses. Molt bé el bloc, ja hi aniré passant. Si vols, fes una ullada al meu, és nou, estic segur que t'agradarà: http://delaguard.blogspot.com/, jo ja t'he adherit.\nFins a la propera, sigui musical, política o futbolera.\nEric de Vic.\nAmunt els valents i amunt els covards, que també en tenim i molts!\nMassa covards i venuts, és el que tenim i sempre hem tingut.\ncert. Coincidim en moltes coses. En la majoria. Per això m'agradaria que ens trobéssim dimecres vinent a Vic, a l'acte que farà RCat al Casino de Vic, a les 20:30. Hi intervindran en Ramon Sentmartí, n'Emili Valdero i en Joan Carretero.\nVull que te'ls escoltis. Com a mínim deixa que et convidi a que te'ls escoltis. I després parlem de com veiem les coses.\nVull que em diguis què és el que no comparteixis d'RCat un cop els hagis sentit.\nI després, opinis com opinis, fem un beure a la nostra salut, per la terra i per la tradició ;-)\nEi, em passaré pel casino, ok? Ara sí, ja t'he enllaçat al meu bloc. Apa, pit i collons!


la seguretat en el nostre entorn: Què cal saber de la vacunació antigripal?\nPublicat per Josep Lluís les 20:53\nTambé seria interessant afegir la web de l'equip d'atenció primària de Blanes.\nj.ll.pouy ha dit...\nBona nit Micky,\nPrenc nota de la teva observació. He estat visitant la seva web, i crec que mereix especial atenció. Per la qual cosa faré una entrada especial per a ells. És molt ineterssant.


Desplegament tecnològic del Consorci amb la BNEW - The NBP\nPer The New Barcelona Post | 24 Jun 2020\nLa Barcelona New Economy Week (BNEW), se celebrarà del 6 al 9 d'octubre i acollirà cinc congressos semi presencials que serviran per marcar "el principi de la fi de la crisi sanitària i econòmica", tal com explica el delegat de l'Estat al Consorci, Pere Navarro.\narcelona es prepara per afrontar, a la volta de l’estiu, un retorn ferm a l’activitat amb un programa intens, sortejant els riscos d’un rebrot de la pandèmia. Una de les propostes més destacades és la del Consorci de la Zona Franca amb la iniciativa Barcelona New Economy Week (BNEW), quatre dies de congressos econòmics vinculats entre si i centrats en cinc sectors econòmics en alça per a l’economia local i global. La BNEW se celebrarà del 6 al 9 d’octubre i acollirà cinc congressos semi presencials que serviran per marcar “el principi de la fi de la crisi sanitària i econòmica”, tal com explica el delegat de l’Estat al Consorci, Pere Navarro.\nLa gran novetat és el format i l’abast de l’esdeveniment, gràcies a l’ús de tecnologia avançada i que desenvoluparà l’empresa tecnològica catalana SIRT. Desenvoluparà el disseny i l’aplicació tecnològica feta a mida d’aquest important esdeveniment. La plataforma serà molt innovadora ja que integrarà esdeveniments digitals i esdeveniments produïts de manera presencial per a les properes edicions de la BNEW. A més serà el proveïdor tecnològic en els edificis singulars on es realitzin els diferents actes dels esdeveniments BNEW.\nL’esdeveniment estarà centrat en cinc eixos econòmics: logístic, immobiliari, indústria digital, comerç electrònic i zones econòmiques. Seran unes jornades que, segons han explicat els organitzadors, es celebraran de forma mixta, entre presencial i telemàtica, amb 350 conferències en total que s’emetran des d’edificis singulars de la ciutat de Barcelona per a tothom, 25 “celebritats “que hi participaran i més de 150 empreses participants.\n“Hi haurà una part virtual i presencial alhora”, explica Navarro, “això és un repte important però també una oportunitat”. El públic presencial serà sobretot espanyol, per les dificultats que hi pot haver per fer viatges internacionals, de manera que no serà un congrés firal ni centrat en el físic. “Passi el que passi aquest esdeveniment es podrà celebrar”, han garantit els organitzadors.\nPer això, la part més important de l’esdeveniment estarà destinada al públic internacional i a un seguiment telemàtic que permetrà no només ser un espectador passiu sinó també participar a distància. La Zona Franca espera entre 7.000 i 10.000 inscrits. “L’esperit és la creació d’oportunitats i esperances, però també hi ha una filosofia d’acció, no és només reflexió”.\nSIRT dissenyarà una plataforma en la qual es podran realitzar integracions de xerrades en línia i presencials retransmeses via CDN a nivell mundial. Tot això es recolzarà en les infraestructures desplegades per SIRT en cadascun dels edificis singulars on es decideixi celebrar les ponències físiques.\nEn la definició de el projecte, SIRT ha tingut en compte diferents aspectes claus com són la necessitat de generar un ampli networking entre els assistents i generar agendes B2B mitjançant algoritmes basats en AI (intel·ligència artificial), generar experiències digitals en espais dissenyats amb AR (realitat augmentada) i experiències presencials a través d’escenografies que utilitzaran tècniques hologràfiques.\nGrup SIRT és una empresa catalana implantada a tot el territori nacional dedicada a la integració d’Infraestructures de Telecomunicacions.


Avui he remenat correus antics. M’he transportat força temps enrere. Un dia, vora la màquina del cafè, va venir una companya mig atabalada i em va “vendre” un amic del seu marit. Volia muntar una cita a cegues; un sopar tots quatre perquè era l’home perfecte per a mi (el més curiós és que ella tampoc em coneixia gaire i per tant no sé com podia saber quin tipus d'home m'interessa). Poc avesada a aquestes coses li vaig dir que li passés al noi el correu electrònic i que ja veuríem. Amb el noi en qüestió ens varem creuar un parell de correus; li vaig demanar que m’expliqués alguna cosa d’ell i em va enviar una biografia detallada. En aquell moment em va espantar, no em calia tanta informació! Però, estava bé i cal dir que el noi s’ho havia currat. Per tant em vaig seure davant l’ordinador intentant explicar qui sóc i d’on vinc.\nI no és gens fàcil. Ens diem que ens coneixem, que sabem com som, acceptem (o no) els nostres defectes i exaltem les nostres virtuts. Pensem i ens alegrem d’allò que hem viscut. Ens entristim d’aquelles oportunitats que hem deixat escapar o que no se’ns han donat, alguns maleïm quan hem tingut por i aquesta por ha vençut davant la inquietud de la incertesa. I encara deixem caure alguna llàgrima per aquelles ferides que ens ha portat això de viure.\nTot nosaltres és difícil de dir, d’explicar. S’ha de viure. S’ha de descobrir. S’han d’anar generant petits cercles, cercles de confiança i d’intimitat. Podem explicar vivències, fets, però l’essència, allò que som, cal anar-ho veient poc a poc. Hi ha qui tindrà poques cuirasses, poques capes dins la ceba, però n’hi ha que en portem moltes, moltíssimes, i anar-les deixant caure és cosa de temps i confiança.\nEl curiós és que hi ha amb qui vas deixant anar cuirasses molt lentament i en canvi hi ha qui en deixes algunes, amb d’altres més i hi ha amb qui esperes poder-te desprendre de totes. I també és cert que hi ha gent amb molta habilitat, gent que sap veure malgrat posis cuirasses damunt.\nMiro el que li vaig explicar de mi. Em faig gràcia. Em sorprenc com vaig ser capaç de sintetitzar i explicar coses de la meva vida. I com em protegia en allò que no volia explicar. Com tenim mecanismes per protegir-nos i com pots deixar de ser inaccessible. Inaccessible, una paraula que encara que en aquesta finestra no es pugui visualitzar, hi ha qui em diu que em defineix.\nTambé m'ha fet gràcia el que explicava. Hauria d'explicar un munt de coses que m'han passat des de llavors, me n'adono que he viscut. I alhora me n'adono que, en essència, continuo sent la mateixa. Malgrat em senti completament diferent. Em redescobreixo. Em retrobo.\nGira by Marlango on Grooveshark\nPs. Suposo que alguns curiosos voldríeu saber què va passar,....però .... crec que prefereixo deixar-us intrigats. Seria material per a un altre post.\nPublicat per rits a 18:00\nM'imagino que res, no? Jajaja. Si hagués anat bé ens ho hauries dit, crec... Però què sé jo! Bé, l'únic que el post m'ha agradat i que, a voltes, les coses s'han d'escriure per poder llegir-les i saber si aguanten el pas del temps. Ets un encant, RITS. Fins aviat.\n8 de juny de 2012 a les 18:29\nSí, sí, va... ens ho has d'explicar fins i tot si no va passar res... :)\nA mi no m'agrada gaire llegir coses antigues, en guardo, però si llegeixo em vénen moltes ganes de llençar-ho tot i ho faig, sóc molt i molt llençadora... com més gran em faig menys coses guardo.\nCanviem i som els mateixos, tot a la vegada. L'essència no canvia. la manera de veure les coses i d'actuar i de pensar pot canviar bastant amb tot el que hem anat vivint.\n8 de juny de 2012 a les 18:38\nNo tenim per què explicar massa coses de nosaltres a un desconegut. Cal un temps ben prudencial per obrir-se a algú, però és clar, el moment ha d'arribar si hi tenim un interès, l'hermetisme acaba sent del tot contraproduent. Si no hi ha manera d'accedir a algú, al final la gent es cansa de provar. Una cosa és generar cert misteri, però no ens podem tancar en banda. I davant d'un cas com el que expliques no diré que s'hagi de fer de seguida, però hi ha moltes coses que es poden explicar de nosaltres mateixos que no ens comprometen gens i que ens donen temps per veure si es pot confiar en aquella persona o no.\nÉs clar qeu segueixes sent la mateixa. T'hauran passat moltes o poques coses a afegir a aquella que eres. L'esència continua sent la mateixa: és a dir, tu.\nEl que em crida l'atenció és que guardis els correus antics. De gent que ja no hi és no en guardo res de res (excepte en el meu interior). A no ser que... oh!\n8 de juny de 2012 a les 19:18\nOstres, una cita a cegues!! Quines coses tan originals et passen, Rits!! ;-))\nDona... dóna'ns una pistaaaa :-))\nQuan repasses correus antics sempre et pots endur alguna sorpresa.una historieta curiosa la teva.^-^\n8 de juny de 2012 a les 21:56\nde fet son els altres, els qui ens coneixen bé, que haurien d'explicar com som realment.\n8 de juny de 2012 a les 22:33\nOh oh, doncs vinga aquest altre post! ;p\nJo no sé si hagués estat capaç de fer cap resum de mi a una persona que no conec de res i amb la que només ens creuem un parell de mails. Em sorprèn que ho arribessis a fer! No ho dic negativament, eh? Si no que jo, a través dels teus posts, m'he fet una idea de com pots ser i ara això m'ha trencat els esquemes... tot i que segons veig també va ser com una cosa una miqueta excepcional. Si t'expliqués jo, també n'he fet alguna que, mirada en la distància (i sense tanta distància) penses... què coi vaig fer? Jo normalment no actuo així... o mira que sempre havia dit que jo mai no ho faria!\nBé, en tot cas, és bo descobrir-se, i molt important, redescobrir-se. A mi m'agrada de tant en tant fer un rebobinat (amb boli Bic al mig del casset) i redescobrir textos, fotos, mails, xats... acostumo a somriure bastant... bona senyal, no?\n8 de juny de 2012 a les 22:45\nMmmm... bé, una anècdota que dóna lloc a reflexions prou interessants, oi? Estic d'acord amb tu que tothom té diferent gruix i quantitat de capes o cuirasses. I que cadascú va al seu ritme. A mi no em sol costar gaire explicar coses de mi mateixa, mentre no sigui res especialment personal, de seguida que em preguntin, xerro. En canvi, a mi em fa cosa preguntar als altres perquè no vull envair la seva intimitat (potser penso que si volen xerrar, ja ho faran), i pot semblar que no m'interessi per ells... És un problema de comunicació del que costa ser conscient amb gent que estàs coneixent, però que val la pena posar-hi remei! (ara m'he desviat del tema, oi??).\nDoncs seguint amb les cuirasses, també estic d'acord amb tu que en treiem més o menys segons amb quines persones, i també les treiem a ritmes diferents. Però penso que almenys amb una persona al món has d'arribar a poder despullar-te del tot. Sigui la parella o no. Almenys una persona que et conegui al 100%. Clar, que penso que la parella hauria de ser una d'aquestes persones.\n8 de juny de 2012 a les 23:32\nA mi m'agrada molt rellegir escrits i cartes de fa temps... perquè veig que he canviat molt sí, però tot i això continuo sent la mateixa, l'essència és la que és!\nCrec que amb el temps, tot rellegint-nos ens descobrim millor...\n9 de juny de 2012 a les 0:10\nCrec que de tant en tant va bé recuperar antics escrits, correus, el que sigui ...canviem, és molt difícil explicar-se un mateix fem el que fem estem seleccionant i abreujant ...com dius tu molt millor anar-se deixant conèixer i descobrir per l'altre, ...ara ens han deixat amb la mel al llavis....volem saber més rits!!!\nParlar d'un mateix costa molt. I encara costa més fer-ho fredament, en un mitjà en què el nostre cos no es pot expressar. I si, a més a més, ho hem de fer per mirar algú altre, ja no et dic el què.\nA mi m'horroritza haver de fer un currículum.\n10 de juny de 2012 a les 16:59\nJo crec que pot ser més facil de vegades explicar coses a un desconegut que a un conegut, i a més, darrera d'una pantalla. Potser per això tenim blocs ;-)\n12 de juny de 2012 a les 8:42\nMoltes gràcies pels vostres comentaris. Era conscient que generava certa expectativa, no negaré que ho vaig fer una mica a posta. És una història de fa molts i molts anys i em va generar un somriure, la recordo gratament. El post, en si, anava més aviat de com ens despullem amb els altres, de com costa explicar-se sovint. I tots n’heu dit coses molt interessants. Un petó ben gran per a tots i totes.\nJORDICINE, mmm, molt previsible, oi? Efectivament, no va acabar en res, xò guardo un bon record de la cita i del que en vaig aprendre de tot plegat.\nSi les escrivim, ens alliberem una mica de tot el que ens envolta i això sempre va bé. I si, quan passa el temps veiem si hem canviat o no.\nEm fas posar vermella! Hehe\nCARME, bueno, va,... va haver-hi cita, xò no va passar res. Des del minut inicial varem saber que no hi hauria res, xò varem passar una bona estona i guardo un bon record. De tot el que va suposar i vaig aprendre.\nUix, jo ho guardo tot. Potser hauria de fer com tu, llençar més sovint coses, xò guardo tan les bones com les que em van fer mal, i no sé ben bé perquè.\nLlavors la manera de veure les coses no és part de la nostra essència? Podem aprendre del que vivim i actuar diferent, cert, xò al final, sempre som iguals.\nXEXU, estic d’acord amb tu i crec que hi ha dues coses. Una és la d’explicar coses de nosaltres als desconeguts. I sobretot coses íntimes. Crec que fa falta certa proximitat i complicitat. I això es va generant amb el temps. I a més, per a cadascú les coses a explicar poden ser més o menys. Però en general allò més íntim necessita el seu temps.\nAltra és la de mostrar interès, sobretot quan ens interessa algú. I aquí entra en joc tot lo de l’accessibilitat. Tal i com dius, ens hem de fer propers si algú ens interessa, perquè el cert és que tampoc podem saber si ens interessa o no si no ens preocupem per saber com és l’altra persona... i si, cal mostrar-se. I això costa molt, quan tampoc requereix explicar allò més íntim, sols ser com és un. Perquè si, si no dones una mica d’un mateix, al final pot ser contraproduent, l’altre mai podrà trobar confiança.\nARIADNA, el teu oh m’ha deixat encuriosida!!!!\nI l’essència així, no es pot canviar?\nRes de res? Suposo que és la manera de passar pàgina del tot, però hi ha records bonics del que vas viure, i esborrar-los també sap greu.\nOriginal, ASSUMPTA? De debó? Pensava que lo de les cites a cegues era una cosa ben comuna.... Va, doncs he donat pistes, més amunt les pots llegir...hehehe\nMARIA, i jo que pensava que aquestes històries eren força comunes.... Doncs si, et pots portar sorpreses molt desagradables, xò de tant en tant, també d’agradables i et porten a bons records.\n12 de juny de 2012 a les 15:37\nJOAN GASULL, si, oi? Recordo que quan vaig fer el meu resum els vaig enviar a les meves amigues més properes abans d’enviar-lo al noi en qüestió. Totes elles es van sorprendre de com havia estat capaç de fer aquell resum (per això també aquest post) i van dir que l’havia clavat bastant i que sobretot havia estat força sincera. Cosa que vaig agrair.\nPORQUET, ais no sé,... entre els comentaris, m’heu fet passar força vergonya. Jo creia que era una història força més habitual.\nEm va costar moltíssim. Perquè és cert, no sóc gens oberta i em costa molt dir el que sento i com sóc. I si així ho transmeto amb els posts, doncs deu ser perquè és veritat. Xò si, ho vaig fer. Xq? Suposo que em sentia una mica obligada. Havia de respondre igual, no trobes? Jo li havia demanat que expliqués una mica coses seves, així superficialment, i ell va respondre molt més del que esperava jo. Com podia no correspondre-ho? No hagués estat just, no trobes? Em va costar moltíssim!\nI si, va ser excepcional del tot.\nTots n’hem fet algunes que mai haguéssim dit. El moment, la situació,... el que sigui ens ha empès a fer-ho. Mirar-ho amb distància tb està bé. I saber que nosaltres mateixos podem respondre d’altra manera a la que som o esperem, doncs sorprendre’ns, tb està bé. Tan sigui de manera positiva com negativa, de totes les experiències n’aprenem alguna cosa.\nDoncs si, me n’alegro molt que els teus rebobinats amb boli bic et facin somriure, senyal que has viscut!\nYÁIZA, reflexionar, aquesta era la intenció, encara que sóc conscient que l’anècdota cridava l’atenció (això si, o esperava que tant).\nLes cuirasses formen part del pacc, però penso que fins i tot tenint poques cuirasses al damunt, cal un temps per agafar complicitat amb les altres persones. Cal conèixer-les. A mi no em surt parlar de seguida de mi mateixa amb ningú, però més que per cuirasses xq no les conec. Cuirasses en puc tenir amb gent que conec, per temes concrets, o pors,....\nEntenc el que dius. I també crec que son coses diferents. Una cosa és l’interessar-se per l’altre, la seva vida, el que fa, però des del respecte al que ell t’explica. És a dir, si et parla de la seva família, parella, amics, doncs preocupar-se seria tornar a preguntar, fer el seguiment,... des del que l’altre t’explica. No envair la intimitat seria no preguntar d’un tema on veus que l’altre no vol parlar.\nEstic d’acord que la parella és amb qui arribes a tenir més confiança, de fet és amb ell/ella amb qui et despulles (hehehe, era fàcil aquesta, però si, despullar-se físicament no és una cosa que fas amb qualsevol i encara que entri en joc la passió, desig sexual,.... el primer cop no és fàcil del tot, o almenys a mi em passa. I bé, això si que és desviar-se del tema). Però no té xq ser la única persona amb qui tinguis una confiança al 100%. És més, pots no explicar-ho tot. Hi haurà coses que a la parella no cal explicar-li i es tindrà necessitat d’explicar-les a d’altres persones, o coses del passat que no cal remenar, .... I per conèixer al 100% una persona cal moltíssim, xò moltíssim temps. Crec que les persones que crec que conec al 100% son aquelles que conec des de petita o des de la universitat, i tot i així, de vegades encara em sorprenen.\nXò si, en la parella has de poder-hi confiar. Si no, millor deixar-ho estar.\nALBA, doncs si, haurem de parlar de la nostra essència. Veure que evolucionem xò som nosaltres mateixes.\nEns descobrim millor? Si, jo crec que tb!\n12 de juny de 2012 a les 15:38\nELFREELANG, canviem i podem veure com evolucionat o fins i tot el que hem perdut, xò veure que som iguals, alleuja.\nPoder conèixer l’altre, amb el temps necessari, sense presses, crec que aquesta és la manera que es van construint les grans relacions, les que perduren.\nSabia que generaria cert rebombori, ja ho vaig fer una mica expressament, xò tampoc hi ha per tant! Només va ser una cita i prou, però en guardo un bon record.\nJORDI DORCA, costa quan és forçat. Quan d’un mateix surt, xq l’altra persona t’ha generat confiança o complicitat, doncs suposo que no és tan costós, xò en fred, és molt difícil.\nI si, per vendre’s és horrorós.\nA mi tp m’agrada gens fer el currículum!\nDOOMMASTER, no hi havia pensat en aquesta del bloc! Pot ser més fàcil, sempre i quan ho fas lliurement. Si el que vols és atreure l’atenció de l’altre,.... llavors és quan la cosa es complica.\nEls blocs ens ajuden xq tots, en aquesta família que tenim, ens sentim acollits i respectats. I es van traçant llaços. De fet, hi ha blogs que si no t’interessen, doncs deixes de llegir i llestos. Hi haurà qui en faci un mal ús, xò això ja son figues d’un altre paner.\n12 de juny de 2012 a les 15:39\nUF! explicar-me? impossible, ho trobo un exercici terriblement complex, no pas perquè sigui complexa, sinó perquè no tinc la perspectiva adequada. Això sí, ens deus un apunt ;)\n13 de juny de 2012 a les 13:17


TAC12 TV - Joan Sabaté s'estrena com a subdelegat amb una aposta per l'economia\nJoan Sabaté s'estrena com a subdelegat amb una aposta per l'economia\nDimecres, 04 Juliol 2018 13:39\nPresa de possessió aquest dimecres del nou subdelegat del govern espanyol a Tarragona, l'exalcalde de Tortosa, Joan Sabaté. Substitueix en el càrrec a Jordi Sierra i s'ha estrenat fent una aposta per les infraestructures per millorar l'economia del territori\nMàxima expectació aquest dimecres a la seu de la subdelegació del govern espanyol a Tarragona per assistir a la presa de possessió del seu nou màxim reponsable, l'ex-alcalde de Tortosa Joan Sabaté. Acompanyat per la delegada del govern a Catalunya Teresa Cunillera, Sabaté s'ha estrenat en el càrrec amb un discurs amb l'economia com a eix central, amb el compromís per part del govern central de dotar de solucions als principals projectes ja engegats, sobretot en matèria d'infraestructures.\nUn discurs de Sabaté en que també s'ha destacat la intenció de diàleg amb Catalunya que ha manifestat marcarà el nou govern socialista a Madrid. Una declaració reforçada per la delegada Teresa Cunillera. que ha assegurat que els nous representants de l'estat a Catalunya fugiran dels enfrontaments viscuts en els darrers mesos.\nUna Teresa Cunillera que també ha aprofitat la seva estada a Tarragona per fer la seva primera visita oficial a l'Ajuntament de la ciutat\nMés en aquesta secció: « Francesc Xavier Grau, nou secretari d'Universitats i Recerca La pirotècnia Tomàs obre aquesta nit el Concurs de Focs »


Un valor de renda variable és un instrument financer que representa una participació en una corporació. L'instrument també dóna dret al seu titular a una proporció dels ingressos de l'organització emissora. El títol de renda variable típic és una acció comuna, que també dóna al seu propietari el dret a una participació del valor residual de l'entitat emissora, en cas de liquidació. Un títol de renda variable menys comú és l’acció preferent, que també pot proporcionar al seu propietari un dividend periòdic, juntament amb altres drets que li atorguen un interès prioritari sobre els titulars d’accions comunes.\nUna variació del concepte de garantia de renda variable és l'opció sobre accions i el warrant; tots dos instruments donen als seus titulars el dret, però no l’obligació, d’adquirir accions d’una corporació a un preu determinat i durant un període de temps predeterminat.\nEls títols de renda variable també atorguen als seus titulars nivells diferents de drets de vot en relació amb determinades qüestions, com ara el nomenament d’un consell d’administració que actuï en nom dels accionistes. Una quantitat suficient de gran de propietat de títols de renda variable permetrà al propietari controlar el vot sobre una empresa.\nDepenent de les restriccions que s’indiquin a la cara o al revers d’un certificat d’accions, és possible vendre accions a tercers.\nNomés les empreses emeten títols de renda variable. No són emesos per entitats sense ànim de lucre, associacions o empreses privades.


Estàs aquí:Inici T6 ACTIVITATS I TASQUES ACTIVITATS (PUBLICITAT-T6) ANLITZA L'ANUNCI D'ADIDAS-impossible is nothing- (resposta)\n3.3. Analitzeu de forma clara la imatge proposada considerant els valors de significat\n(lectura objectiva i subjectiva).\nimportant! abans de començar analitzeu bé el peu de foto!\nPublicitat impresa per promocionar la marca de roba ADIDAS. Forma part de la campanya global “IMPOSSIBLE IS NOTHING”.\nHi podem distingir el text "Another jump TOGETHER WE SOAR"\nEs tracta d’un treball produït el juliol de 2008 per l’agència "TBWA\_Hong Kong" per a la marca Adidas per a les Olimpíades de Beijing ’08,.\n• Ens trobem davant una imatge amb un enquadrament horitzontal, que ens mostra la imatges d’un entrenament nocturn d’una saltadora en un estadi a partir d’un pla general, amb una angulació frontal que ens mostra la slatadora de perxa de perfil.\n• organització dels elements que composen la imatge i textures; la imatge la formen quatre elements: el cel, la pista, les grades i el corredor. El cel, la pista i les grades conformen el fons de la imatge. Són, de fet, el marc on vola la imatge de l'atleta. El corredor esdevé un personatge, dotat de multiplicitat de cames i braços, que aparentment semblen pròpies d’una imatge obtinguda amb una baixa velocitat d’obturació però que, si s’observa amb detall, postren les cames de diferents tipologies de persones, com si d’una metàfora visual de còmic es tractés. El corredor esdevé l’objectiu de tota l’acció i de tota la força continguda i congelada en l’instant captat del moviment del salt.\n• Entre les línies principals de la composició podem assenyalar la preponderància de les línies horitzontals: aquestes només són trencades per la diagonal que dibuixa el la saltadora i la perxa amb el seu gest (d'especial importància són les línies diagonals, que actuen com a ponts i vincles de la composició marcant sentits direccionals.). En aquest sentit podem dir que totes elles marquen la direcció de lectura dins de la composició, fent que l'espectador efectuï un recorregut visual predeterminat d’esquerra a dreta (finalitzant en l'slogan de la imatge publicitària, on el text reforça la imatge i el missatge publicitari).\n• un possible ordre de lectura basat en la llei de terços ens portaria a destacar la figura de la saltadora fins a un dels punts de major pes visual que podem identificar com el cos de la noia i els seu braços i seves cames en acció o “aparent moviment”.\n• Un altre ordre de lectura també correcte estaria basat en la divisió en tres franges horitzontals: en la franja central recauria tot el pes visual d’una lectura tant vàlida d’esquerra a dreta.\n• Una llum artificial i zenital sembla il·luminar el corredor, malgrat que no es projecta cap ombra sobre la pista. El fet que la imatge simuli un instant del capvespre permet que la llum que il·lumina el corredor permeti destacar el calçat del corredor (amb un fort contrast entre negre i blan) on podem detectar els elements propis i característics de la marca de roba (que coincideixien amb els del logotip).\n• valoració cromàtica; l’autor de la fotografia fa un ús del contrast per a destacar els elements que vol promocionar. Es produeix en la combinació de diversos tons cromàtics (blaus, grisos, vermells) que contrasten amb el contrast de clar-fosc de la roba del corredor hi ha un o diversos • Ens trobem davant una imatge amb un enquadrament horitzontal, que ens mostra la imatges d’un entrenament nocturn d’una saltadora en un estadi a partir d’un pla general, amb una angulació frontal que ens mostra la slatadora de perxa de perfil.\n• Pel que fa a l’organització dels elements que composen la imatge i textures podem dir que la imatge la formen quatre elements: el cel, la pista, les grades i el corredor. El cel, la pista i les grades conformen el fons de la imatge. Són, de fet, el marc on vola la imatge de l'atleta. El corredor esdevé un personatge, dotat de multiplicitat de cames i braços, que aparentment semblen pròpies d’una imatge obtinguda amb una baixa velocitat d’obturació però que, si s’observa amb detall, postren les cames de diferents tipologies de persones, com si d’una metàfora visual de còmic es tractés. El corredor esdevé l’objectiu de tota l’acció i de tota la força continguda i congelada en l’instant captat del moviment del salt.\n(Tanmateix, a banda de la figura retòrica i la metàfora que comentarem el la lectura subjectiva, podem fer esment a al imatge múltiple pròpia del còmic, recurs que serveix per dotar de moviment i dinamisme la imatge i que trenca l’estaticitat del la imatge fixa)\n• Entre les línies principals de la composició podem assenyalar la preponderància de les línies horitzontals: aquestes només són trencades per la diagonal que dibuixa el la saltadora i la perxa amb el seu gest (d'especial importància són les línies diagonals, que actuen com a ponts i vincles de la composició marcant sentits direccionals.). En aquest sentit podem dir que totes elles marquen la direcció de lectura dins de la composició, fent que l'espectador efectuï un recorregut visual predeterminat d’esquerra a dreta (finalitzant en l'eslogan de la imatge publicitària, on el text reforça la imatge i el missatge publicitari).\n• Un altre ordre de lectura també correcte estaria basat en la divisió en tres franges horitzontals: en la franja central recauria tot el pes visual d’una lectura tant vàlida d’esquerra a dreta\n• Una llum artificial i zenital sembla il•luminar el corredor, malgrat que no es projecta cap ombra sobre la pista. El fet que la imatge simuli un instant del capvespre permet que la llum que il•lumina el corredor permeti destacar el calçat del corredor (amb un fort contrast entre negre i blanc) on podem detectar els elements propis i característics de la marca de roba (que coincideixen amb els del logotip).\n• valoració cromàtica; l’autor de la fotografia fa un ús del contrast per a destacar els elements que vol promocionar. Es produeix en la combinació de diversos tons cromàtics (blaus, grisos, vermells) que contrasten amb el contrast de clar-fosc de la roba del corredor hi ha un o diversos colors més aproximats al blanc i un o diversos colors més propers al negre. La manca de llum provoca que no hi hagi tonalitat massa vives o saturades i que destaqui, per contrast, el color blanc que permetent destacar els símbols propis de la marca.\nEs tracta d’un muntatge digital. El muntatge de l’escena es crea juxtaposant elements reals, prèviament fotografiats mitjançant l’ajuda de programes informàtics de retoc de la imatge fotogràfica, com ara els més habituals photoshop o paintshop-pro.\nEl resultat és una imatge formada per components verídics però que ens mostren una escena totalment fictícia i que contradiu les lleis físiques. La fotografia juga amb un símbol visual propi del còmic.\nTanmateix podem destacar la inclusió dels elements propis de la imatge publicitària (eslògan, logotip, marca) amb una acurada sensibilitat per l’estètica i la composició. L’eslògan forma part de la mateixa pista d’atletisme, cosa que converteix el corredor en un receptor més del missatge de la campanya. Podem parlar d’una preponderància de la imatge (rel. Quantitativa) i una relació de simbiosi, on el text amplia i complementa el significat d’una imatge que ja és força suggeridora en tots els seus elements.\nLa manipulació/retoc digital ens mostra un element totalment irreal com són aquesta multiplicitat de cames; aquestes aporten el significat simbòlic de la fotografia.\nSi fem una lectura connotativa podem comentar diverses coses: ens trobem davant d’una composició que ens remet, en certa forma, a un corredor que simbolitza tota la força i il•lusió de la gent i seguidors d’un país (com diu l’eslògan: junts ens elevem) davant les proves olímpiques. I a la vegada posa de relleu que tot corredor pot emmirallar-se en el corredor i el seu afany de superació. No hi ha res impossible amb esforç i dedicació.\ncolors més aproximats al blanc i un o diversos colors més propers al negre. La manca de llum provoca que no hi hagi tonalitat massa vives o saturades i que destaqui, per contrast, el color blanc que perment destacar els símbols propis de la marca.\nEl resultat és una imatge formada per components verídics però que ens mostren una escena totalment fictícia i que contradiu les lleis físiques. La fotografia juga amb un símbol visual propi del còmic;\nLa manipulació digital ens mostra un element totalment irreal com són aquesta multiplicitat de cames; aquestes aporten el significat simbòlic de la fotografia.\nSi fem una lectura connotativa podem comentar diverses coses: ens trobem davant d’una composició que ens remet, en certa forma, a un corredor que simbolitza tota la força i il·lusió de la gent i seguidors d’un país (com diu l’eslògan: junts ens elevem) davant les proves olímpiques. I a la vegada posa de relleu que tot corredor pot emmirallar-se en el corredor i el seu afany de superació. No hi ha res impossible amb esforç i dedicació.\nELEMENTS APORTATS PELS ALUMNES:\nAIRE, TENSIÓ I MOVIMENT, LÍNIES EXPLÍCITES I IMPLÍCITES, COMPLEXA, POLISÈMICA


Es presenta 'Compra a prop', la nova campanya per promoci...\nInici | Notícies | Es presenta 'Compra a prop', la nova campanya per promocionar el comerç de Barcelona\nA partir del 6 de juliol, torna als carrers de la ciutat la campanya “Compra a Prop” per fomentar el comerç presencial dels carrers de Barcelona. La primera fase de la campanya es va veure als carrers a l’estiu de 2020, a l’inici de la desescalada, per tal de contribuir a una bona represa de l’activitat comercial als carrers de la ciutat després dels mesos de confinament. Avui, 1 de juliol es reprèn per posar en valor el model comercial de proximitat de Barcelona, una de les grans senyes d’identitat de la ciutat, i un referent a escala internacional. A la tardor, està prevista una nova onada de la campanya.\nLa ciutat compta amb 61.000 establiments comercials segons el darrer cens comercial de 2019, dels quals 9.300 són de restauració i 43, mercats municipals. El comerç i la restauració constitueixen una de les principals activitats econòmiques de Barcelona, amb un pes del 21% sobre el total de l’economia. Són, a més, les principals activitats generadores d’ocupació de la ciutat. Però més enllà del seu destacat pes econòmic, són espais que afavoreixen la cohesió social i la convivència del veïnat, que contribueixen a la vitalitat dels barris i a la seva seguretat, que generen interacció social i aporten activitat en l’espai públic. La campanya, doncs posa de manifest que fomentar el comerç de proximitat és fomentar el benestar i la qualitat de vida dels ciutadans i ciutadanes.\nL’Ajuntament ha fet aquesta campanya en col·laboració amb les entitats representatives del comerç de la ciutat en un moment d’acceleració del comerç online i per posar de manifest la fortalesa que proporciona a la ciutat els comerços presencials i la responsabilitat de tothom perquè aquesta fortalesa i aquest tret diferencial de Barcelona respecte a altres ciutats es mantingui. Així, la campanya busca donar resposta a les necessitats que el comerç barceloní té en aquests moments i posa en relleu, aquests missatges:\nDescarrega’t totes les imatges de la campanya, aquí.\n490 empreses s’han adherit al “Compromís per a la Sostenibilitat Turística Destinació”


Els teus encàrrecs i els teus suggeriments\nSempre estem disposats a escoltar les teves idees. Ens agrada saber que és el que vols que millorem. Totes les idees i suggeriments que ens feu arribar seran ben rebudes i estudiades en profundidat. En Fruit&Dolç treballem per a tu i el que compta és el que vulguis de nosaltres. A més, si no pots apropar-te a la botiga tens la possibilitat de realitzar qualsevol encàrrec a través del telèfon 930 079 203. Truca'ns i t'explicarem les condicions per fer efectiva la reserva.\nEl teu suggeriment i el teu encàrrec\nMissatge dolça: *


El públic es rendeix a Bebe - Diari de Sabadell\nEl públic es rendeix a Bebe\nBebe a l’escenari de l'Eix Macià / Lluís Franco\nBebe va omplir l’escenari de l’Eix Macià de gom a gom en la nit més forta de la Festa Major. La cantant extremenya fa un any que va treure el seu últim single, Corazón, un tema escrit pel compositor colombià Bull Nene, i produït per Tainy. Amb aquest, Bebe continua amb la incursió en el món de la música llatina i el reggaetón que va començar fa prop de dos anys.\nPrecisament, aquesta cançó va ser una de les primeres que Bebe va cantar ahir a la nit. El tema comença amb el so de la guitarra acústica i poc a poc va incorporant els ritmes de l’estil llatí. Va ser una cançó plena de color i que va agradar al públic, cosa que demostra que l’evolució que està fent la cantant funciona.\nTambé va deixar un espai per cantar en català. Bebe va interpretar Respirar en aquest idioma i va sorprendre a gran part del públic. Amb un català quasi perfecte, l’extremenya va interpretar cada una de les notes del tema. També va tocar Chica precavida, una cançó al ritme del Rock and Roll, que també forma part del disc que va treure a l’any 2016.\nBebe també va aixecar passions amb temes del passat com Con mis manos o Ella, una cançó que s’ha convertit en un himne feminista, i que va fer cantar a un públic que estava entregat a ella.\nLa cantant fa quasi dues dècades que està en actiu i es nota. Es movia a l’escenari amb total naturalitat, sap enllaçar un tema amb l’altre i també com fer que el públic gaudeixi de valent. Bebe va deixar un bon regust de boca ahir a l’Eix Macià, a la nit més potent de la Festa Major.


Lamentable baralla entre polítics unionistes per ser al capdavant de la manifestació ultra unionista La República\nLamentable baralla entre polítics unionistes per ser al capdavant de la manifestació ultra unionista\nUna vegada més, els socialistes es manifesten al costat del nacionalisme radical i la ultradreta\nSocietat Civil Catalana no volia polítics a primera línia però no ho ha aconseguit. Saltant-se els protocols previstos per l’organització, el rei d’aclaparar plànol i fer-se notar, Alberto Carlos Rivera, líder del partit ultra Ciudadanos, ha aconseguit colar-se a la capçalera de la manifestació.\nEstem a les portes de la campanya espanyola i això suposava un greuge per a les altres formacions i, tal com ha transcendit per diversos mitjans, hi ha hagut una picabaralla entre els partits ultranacionalistes per disputar-se el millor lloc per a la foto. Pablo Casado ha volgut recuperar posicions i ha avançat fins on ha pogut, quedant-se molt a prop de la primera fila. El ministre socialista José Luis Ábalos o Josep Borrell o Miquel Iceta no ho ha aconseguit.\nFinalment, una vegada més, els socialistes han ofert una imatge llastimosa manifestant-se al costat dels ultres i radicals. A més dels de Ciudadanos i del PP, a la manifestació també hi ha fet acte de presència Vox.


Setmana del 24 al 30 d'abril. SÍ, SÍ, SÍ, aquest any SÍ - UllsVermells.com\nSetmana del 24 al 30 d'abril. SÍ, SÍ, SÍ, aquest any SÍ\nNuriav65 2017-04-30 22:15:10 UTC #162\nmireia 2017-04-30 22:20:33 UTC #163\nAixò no ho sé. Ahir la cosa estava molt verda. Ells mateixos no van donar cap pista de què es podia fer. Simplement que es faria a Barcelona i a la cruïlla del Passeig de Gràcia amb el Carrer Aragó. De les activitats no en tinc ni idea.\nSegurament que no diuen res encara perquè deuen pensar que tot dependrà dels fets que es puguin produir a partir d'ara. Ja ho veureu, les coses cada dia empitjoraran i caldrà fer mobilitzacions cada dia, si convé. El Sànchez ja ho va dir, que la gent se'n comencés a fer la idea. També dependrà dels judicis. Del que segur que hi haurà són tres concentracions: em sembla que el dia 5, el 8 i un altre dia. No en feu massa cas perque ara no sé segur els dies de la 2a i la 3a. Com que dimarts tenim reunió ja us ho diré, que ens ho deuran recordar.\nvturiserra 2017-04-30 22:26:03 UTC #164\nEfectivament, jo parlava d'inscriure'm a la manifestació de l'Onze de Setembre d'enguany. L'enllaç d'inscriure's en el tram 0 crec que és de l'any passat. I, per cert, aquesta gent de l'ANC ja fa mesos que l'haurien d'haver llevat, perquè no hi hagi confusions. Veig que en trobaré més d'un, de perepunyetisme!\nNuriav65 2017-04-30 23:37:05 UTC #165\nfoobar 2017-08-28 08:41:17 UTC #166


Barcelona atura les activitats culturals i esportives, pendent d'excepcions, per la fermesa de les mesures\nPau Esparch / Núria Juanico\nLa platja de Sant Sebastià de Barcelona ahir al migdia plena de banyistes ALEJANDRO GARCÍA / EFE\nBarcelonaPer esvair dubtes sobre les restriccions que s'apliquen a diversos municipis de Catalunya per frenar els rebrots de covid-19, el Govern va difondre ahir un document de quatre pàgines que concreta les mesures i que va suposar el cop d'efecte per als ajuntaments afectats. En 25 preguntes i respostes, el Procicat va insistir que es prohibeixen les activitats culturals i l'obertura de gimnasos excepte si tenen autorització. També va recomanar reforçar el control a les platges i va demanar als consistoris que els bars no funcionin de nit. Són instruccions per a Barcelona, 12 ciutats més de l'àrea metropolitana i alguns municipis del Segrià i la Noguera que des de dissabte tenen en vigor limitacions. Però des d'avui s'hi afegeixen Sant Feliu de Llobregat, Figueres i Vilafant. Una suma que arriba als tres milions de població.\nBarcelona va tornar a tancar ahir, com dissabte, els accessos a diverses platges, i a la Costa Brava si fa no fa el mateix: Palafrugell va clausurar de nou totes les seves platges per l'afluència de banyistes. La recomanació de divendres de la Generalitat d'evitar moure's va tenir poc efecte a jutjar per les cues de vehicles que van sortir de l'àrea metropolitana per anar a les platges de les comarques gironines, de la Costa Daurada i als destins de muntanya. I l'estira-i-arronsa entre els ajuntaments barcelonins i el Govern per l'aplicació de les restriccions va fer que el compliment de les mesures no fos efectiu. Però sembla que avui es podria notar un canvi, perquè, després de la publicació del document del Procicat, l'Ajuntament de Barcelona va anunciar que aturava les activitats culturals i esportives a partir d'ara pendent de les excepcions que es puguin autoritzar.\nQuè es pot fer i què no als municipis amb restriccions per frenar el covid-19?\nLa decisió de Barcelona va arribar per la fermesa de la Generalitat en dir que les activitats culturals i esportives estan prohibides i que només es poden fer si tenen el vistiplau del Procicat. Aquest va ser un dels aclariments davant els interrogants dels ajuntaments, que també havien preguntat sobre els comerços i els mercats ambulants, les platges i l'opció de fixar uns horaris en la restauració i l'hostaleria. Les respostes van ser que la cita prèvia als comerços és una recomanació i que els mercats ambulants poden obrir. Pel que fa a les platges, el Govern va concretar que no se'n preveu el tancament permanent, però que es demana complir els aforaments per evitar aglomeracions i garantir les distàncies de seguretat. Dels bars, es va fer la petició als ajuntaments que no funcionin de nit -perquè no es permeten les activitats d'oci nocturn- i que estableixin un horari de tancament.\nBarcelona vol excepcions\nEl punt que havia sigut més conflictiu, el de les activitats culturals i esportives, va ser el que es va traduir en una reacció de l'Ajuntament de Barcelona poca estona després que la Generalitat hagués difós el document de les mesures. L'alcaldessa, Ada Colau, va denunciar la confusió generada per part del Govern a l'hora de delimitar què es pot fer i què no i va assenyalar "que sembla incoherent mantenir terrasses o platges obertes i alhora prohibir espectacles o esports que compleixen la normativa sanitària". Però, després que el Procicat confirmés el tancament de les activitats culturals i esportives, en el mateix tuit Colau va dir: "A contracor, haurem d'aturar el Grec i els equipaments esportius no podran obrir", alhora que va reclamar excepcions "que són de sentit comú".\nL'aturada de l'activitat cultural a Barcelona es comença a aplicar avui, perquè ahir es van mantenir les funcions previstes. El director del Cruïlla XXS, Jordi Herreruela, va assegurar que "estan al límit" i que viuen cada concert "com si fos l'últim". En declaracions a l'ACN, va afirmar: "Cal que el Procicat es pronunciï ja. No podem esperar més temps sense saber el marc legal en el qual estem treballant". Malgrat tot, Herreruela es va mostrar convençut que el format que ofereixen és "segur" i que no hi ha brots vinculats a l'activitat cultural, per això va confiar que els autoritzin com a excepció.\nSuspès "per seguretat jurídica"\nDesprés que un jutge ratifiqués la resolució de la Generalitat que prohibia "totes les activitats culturals, d'espectacles públics, recreatives, esportives i d'oci nocturn, extraordinàries o de caràcter temporal", Colau va anunciar que sol·licitaria mantenir els esdeveniments culturals a la ciutat emparant-se en la possibilitat de demanar excepcions per part dels ajuntaments si el Procicat ho autoritza, com recull la resolució. El comissionat de Cultura de Barcelona, Joan Subirats, va demanar per carta a la conselleria de Cultura, la de Salut i la d'Interior que s'acceptessin com a excepcions el Festival Grec, Sala Barcelona, el programa de Barcelona Districte Cultural i els concerts del Museu d'Història de Barcelona al Parc Güell. Segons fonts del consistori, la Generalitat no ha respost en tot el cap de setmana. Així, l'Ajuntament ha decidit suspendre l'activitat cultural a la ciutat "per seguretat jurídica".\nBarcelona suspèn totes les activitats culturals i esportives\nFonts de Protecció Civil, que forma part del Procicat, van explicar a l'ARA que quan rebin les peticions d'excepcions per part de l'Ajuntament valoraran si les poden autoritzar o no. També van apuntar que per ara no s'ha concedit cap autorització a Catalunya perquè les activitat culturals es puguin dur a terme a les zones amb restriccions.\nCovid-19 Barcelona àrea metropolitana Figueres


La veritable inflexió de Mark Harmon - Televisió\nMatt Carr / Getty Images Per Brian Boone/23 de maig de 2018 14:34 EDT/Actualitzat: 26 d’abril de 2020 17:31 EDT\nTothom i les seves mares (d’acord, sobretot les seves mares) s’estimen a si mateixos Mark Harmon. Una brossa tot americana (Gentés Home masclista viu, 1986), amb el toc d'actuació i l'encant d'arrencar, ha estat al radar de Hollywood des dels anys 70, quan es va apartar de la seva carrera en futbol i va començar a treballar en cinema i televisió. Després d'algunes sortides reeixides a la gran pantalla a la dècada de 1980, particularment com a professor que es va acollir als clàssics de l'escola secundària de baixa clau del 1987 Escola d'Estiu, es va instal·lar en una carrera aparentment mai lluny de la petita pantalla. Des d’aleshores, Harmon s’ha convertit en un dels actors televisius amb més èxit de tots els temps, després d’haver protagonitzat el delicte militar de la CBS en els processos més valorats NCIS des de fa més de 15 anys.\nI, tot i això, malgrat aquesta visibilitat, familiaritat i probabilitat sense esforç, no se sent massa sobre Mark Harmon a les revistes de xafarderies ... o cap altra revista per aquest tema. A continuació, es mostren algunes històries interessants sobre l’home que hi ha darrere de la pròpia Leroy Jethro Gibbs de TV.\nMark Harmon pot obtenir Nelson per telèfon\nMark Harmon no va arribar a on és només per culpa del talent, el treball dur, la bona sort i la conducció. Nepotisme potsertambé hi han participat. Aquest actor només és una branca en un gran i important arbre genealògic que s'estén al llarg de la història de l'entreteniment. Voleu recordar com dèiem que Harmon tenia una qualitat 'totalment americana'? Bé, el seu pare, Tom Harmon, va ser nomenat literalment un nord-americà quan jugava a la caiguda a la Universitat de Michigan. Va guanyar el Trofeu Heisman de 1940 i va ser el número 1 en el Draft de la NFL de 1941. Es va escapar a carrera professional de futbolper convertir-se en pilot de caça (se li va concedir un Purple Heart) i després un conegut esportista.\nFilla de Tom Harmon, Kristin, es va casar amb Rick Nelson, primer actor de rock i actor de la comèdia familiar dels anys 1950,Les aventures d’Ozzie i Harriet, que va protagonitzar els seus pares de la vida real. Kristin i Rick van tenir quatre fills, un dels quals és l'actriu Tracy Nelson (ella va ser la monja afortunada Pare Dowling Misteris), així com Matthew i Gunnar Nelson, que van ser beneïts amb els cabells rossos llargs i luxosos i les habilitats musicals que van impulsar la seva exitosa banda de metalls Nelson.\nL’altra germana de Harmon, Kelly Harmon, és la més coneguda com a portaveu de Tic-Tacs. Mark Harmon va afegir més fama a la família el 1987, quan es va casar amb l'actriu Pam Dawber, la meitat de la parella titular Mork & Mindy que no era un estrany estrany.\nMark Harmon ja no li vendrà un parell de sabates\nTot i estar envoltat d’animadors, Mark Harmon no sempre va voler ser actor. Va sentir la trucada només després d'haver assajat altres carreres que finalment van fracassar i odiar. Quan un periodista ho demana Salut Masculina quina carrera hauria seguit si no s'hagués acabat tota la interpretació, Harmon va dir que hauria estat fuster. 'Vaig intentar fer-ho, però no em vaig poder contractar', va dir Harmon. 'Em va agradar aixecar-me i fer això al matí; Em va agradar la conducció per treballar. Per a mi es tractava de materials i fer bé.\nDesprés d'això, Harmon va dir que va passar a ser el que va ser un 'venedor de sabates', però estava més implicat que això: va ser un representant nacional de vendes d'una important empresa de sabates. La feina requeria una bona quantitat de viatges i va ser llavors quan es va adonar que havia de sortir. 'Tornava de Boston i estava al costat d'un jove de 33 anys que parlava d'intentar fer la pensió als 65 anys. Ell estava bevent el seu segon martini quan estàvem a punt. Era miserable en la seva feina i estava intentant mantenir la feina ', va dir Harmon Salut Masculina. 'Vaig anar a casa, vaig pujar al cotxe, vaig sortir al lloc on treballava i vaig avisar.'\nMark Harmon podria haver estat una estrella esportiva professional\nCom és natural, com en la naturalesa de la genètica, Mark Harmon va resultar ser força bo futbolista, igual que el seu vell. Les habilitats que va mostrarCol·legi Pierce a principis dels anys 70 a Oklahoma, que als escoltes només els podia semblar més impressionant quan venia del fill d’un guanyador del Trofeu Heisman, va donar lloc a algunes ofertes de gran prestació per part d’equips universitaris. Però Harmon va deixar un lloc a l'equip de futbol de la University of Oklahoma, que va disputar el títol, en lloc d'optar per jugar a una escola que es trobava gairebé literalment al seu pati: UCLA. Va resultar ser un autèntic robatori per als Bruins. El 1972, Harmon va conduir UCLA a una victòria de 17-14 sobre Nebraska, i va aconseguir la increïble ratxa guanyadora de 32 partits dels Cornhuskers.\nL'esquadró d'Armon va acumular un rècord de rècord 17-5 durant dues temporades, i els seus nombres eren prou bons obtenir algun interès pels professionals, però va rebutjar les ofertes per centrar-se en l'escola. Va completar la carrera de comunicacions que, com a actor, és realment utilitzat, a diferència de la majoria de les persones que obtenen un títol de comunicació.\nEls programes de Mark Harmon van xocar durant anys\nLa majoria d’actors experimentats que són veterans del venerable mitjà de televisió no aconsegueixen aquesta posició amb un únic xou que dura aparentment per sempre. Per descomptat, Mark Harmon ha estat jugant a l’agent especial extremadament competent Leroy Jethro Gibbs NCIS des del primer mandat de l'administració de George W. Bush, però és un tipus de 'feliç mai després'. Als agents de càsting els va encantar reservar Harmon com a protagonista TV mostra, però els seus concerts fins NCIS eren gairebé sempre flops de curta durada.\nAbans del seu paper com a Dr. Robert Caldwell en el premiat drama mèdic dels anys 80 de la NBC,Altre lloc, Harmon va tenir protagonisme com a oficial de control d'animals en un episodi de 1975 Emergència!anomenat '905-Wild', pensat com a pilot per a un spin-off. No va ser recollit, però Harmon aviat va actuar com un policia que treballava la unitat K-9 en l'obscuritat de sis episodis. Sam. Ellva continuar endavant retratar un noi de cerca i rescat per 13 episodis (el 1979 i el 1980) a240-Robert, i com a senador a la web Dallas-cribir sabó nocturn Carretera Flamingo (1980-82). Després Altre lloc, Harmon va anar a un altre lloc, al drama jurídic poc conegut Dubtes raonables i el drama del crim oblidatCharlie Grace.\nEl motiu pel qual Mark Harmon no va ser mai una estrella de cinema us farà plorar\nKevin Winter / Imatges directes / Getty Images\nMark Harmon ha estat a la televisió de manera bastant constant durant els millors 40 anys. Per tant, per què no es va convertir mai en una estrella de cinema de gran temps com altres antics actors de petita pantalla, com George Clooney i Will Smith? És probable perquè no ho va voler, preferint la naturalesa relativa de la producció de televisió. Les pel·lícules es filmen durant unes setmanes o mesos i es podran rodar a qualsevol part del món, requerint que un actor voli fora i marxi de la família algunes vegades a l'any. Tanmateix, una sèrie de televisió sol estar gravada al mateix estudi, setmana rere setmana, durant aproximadament 22 setmanes a l'any. Allò era preferible a Harmon, i va decidir la seva tria durant un moment emotiu.\nUns mesos després de néixer el primer fill d’Armon, va deixar enrere la seva dona i el seu nadó per sortir a Nova Guinea per a una pel·lícula. 'I el nostre més gran acabava de fer els primers passos el dia que vaig marxar', va dir l'orgull pare CBS News el 2013. 'I vaig tornar tres mesos després, ell va baixar del cotxe per ell mateix i va pujar per la vorera i em va agafar a la cama a l'aeroport'. En aquest moment, va dir Harmon, va decidir que els pagaments de la gran pel·lícula no valien la pena si volia dir que “es perdria tot això”. Voler quedar-se a prop de casa i família significa suposar un treball de TV produït a la zona de Los Angeles.\nMark Harmon gairebé va parlar de la seva sortida a l'Escola d'Estiu\nTot i decidir fa molt temps que se centrava en la televisió, Mark Harmon va protagonitzar algunes pel·lícules importants, incloses les de 1987Escola d'Estiu, una comèdia tonta i ambientada en la qual Harmon feia un professor fantàstic (portava samarretes hawaianes i li agradava navegar!) anomenat Mr. Shoop, encarregat d’ajudar a una tripulació de motley de flunkies de batxillerat que sortissin, tot intentant romancejar. un company de feina interpretat per Kirstie Alley. És un dels únics èxits reals de Harmon i pensar que gairebé no va arribar a la cita, perquè va intentar parlar directament del director perquè el contractés.\nGairebé improbablement, Escola d'Estiu va ser ajudat per una llegenda comèdica: Carl Reiner, creador de El Dick Van Dyke Showi director de Steve Martin El Jerk. Si algú té instints de comèdia i sap si un actor serà o no graciós a la pantalla, és Reiner, i va perseguir a Harmon per ser protagonista Escola d'Estiu. Al seu torn, Harmon va rebutjar els seus avenços. Ell va dir The Daily Beast el 2014 que va intentar aconseguir que Reiner fos en lloc de repartir Tom Hanks perquè, com afirma Harmon, 'no sóc divertit!'\nAquesta vegada Mark Harmon va salvar la vida d’un nen\nNo és cap secret que Mark Harmon actuï en un programa de televisió on els nois bons estalvien el dia rere setmana, però aparentment és un actor de mètodes que aplica situacions de la vida real a la seva obra. Això és per dir que fa uns 20 anys, Harmon va salvar un nen de morir en un horrible i ardent naufragi de cotxes. Al gener de 1996, dos adolescents van arribar a un accident de cotxe desagradable molt a prop de la casa de Harmon, a Los Angeles. Un dels joves es va arrossegar del vehicle per compte propi, però l’altre, Colin Specht, va quedar atrapat sense voler a l’automòbil que crema. Bé, potser no tan desesperadament, perquè Harmon es va acostar a la trama ardent amb un trineu, va trencar una finestra amb ella i va treure Specht a la llibertat ... però no prou de seguretat.\n'Tenia ple foc a l'esquena', va dir Harmon CBS News. Així doncs, l’actor “el va deixar caure i es va posar al damunt” i va fer fora les flames. Specht es va cremar greument, però finalment es va recuperar i es va convertir en entrenador personal a la zona de L.A.\nMark Harmon va acomiadar el seu cap\nJa fa temps que funciona –i ha generat tants spinoffs propis– que és fàcil oblidar-ho NCIS en si era un spinoff. Va començar la vida el 2003 com a show anomenat Navy NCISi va partir del drama legal militar de CBS Jo. Tots dos programes d'èxit van ser creats per un prolífic escriptor de TV Donald P. Bellisario, que també va arribar Salt, saltar i Magnum, P.I. No obstant això, tots aquells punts que es van resumir no van poder salvar la feina de Bellisario de la ira de Mark Harmon.\nEl 2007, Michael Ausiello de Guia televisiva va informar que Harmon no podia tolerar la cultura del treball NCIS sota el comandament de Bellisario, o el que un privilegiat del programa va anomenar un 'estil de gestió caòtica'. L’actor principal de l’espectacle es va ressentir habitualment de dies de 16 hores de rutina, així com la tendència de Bellisario a “micro-gestionar-ho tot” i no acabar les pàgines de guió fins a l’últim minut. En aquesta batalla d'estrella vs. showrunner, l'estrella va guanyar. Bellisario va renunciar a la seva posició en el seu propi programa.\nJuguem al feu!\nGermana de Mark Harmon,Kristin Harmon, Va morir sobtadament d’un atac de cor l’abril del 2018 als 7 anys. Mentre que era actriu i pintora, va ser més coneguda per la seva vida personal: va ser esposa de Rick Nelson (es van casar el 1963 quan tenia només 18 i tres mesos d’embaràs) i mare dels bessons Nelson i l’actriu Tracy Nelson. Per tot això, va dir KristinGent, Ella i el seu marit 'eren hippie rock 'n' rollers', cosa que volia dir que tots dos tenien problemes de drogues. Ella es va presentar per divorciar el 1980 i va rebre la custòdia dels seus quatre fills (inclòs Sam, nascut el 1974). Tot i això, va continuar bevent i fent drogues, i Sam es va barrejar al voltant de les cases dels seus parents, quedant amb la seva germana, Kelly, les tardes i els dissabtes, a més de viure amb els seus avis durant un any i mig abans de mudar-se finalment amb Mark. Harmon i Pam Dawber.\nQuan Rick Nelson va morir en un accident d'avió el 1985, Kristin Harmon va dir que el consum de drogues va sortir de les seves mans i que el seu germà la va instar amb èxit a entrar a la rehabilitació. Quan va sortir el 1987, Kristin es va assabentar que Harmon la va demandar per la custòdia de Sam Nelson, de 12 anys. Un jutge ho va concedir, però només de manera temporal, juntament amb una ordre de contenció contra Kristin. Es va produir una desagradable batalla familiar que només va acabar quan el NCIS l'actor la va cridar. La mare i l’oncle de Sam van arribar a un acord: Kristin va tenir la custòdia i Harmon va obtenir drets de visita.\nMark Harmony podria haver estat part de la raó per la qual Abby va deixar NCIS\nEl 2018, Pauley Perrette a l'esquerra NCIS després de més de 350 episodis com a científic forense preferit pels fanàtics Abby Sciuto. Si bé la situació semblava inicialment una actriu preparada per continuar, no va ser així, o almenys no del tot. Després del seu últim episodi emès, Perrette ha tuitejat les alarmants notícies que havia suportat 'múltiples agressions físiques' al joc.\nPerrette no se sentia segur al treball, des de aquells suposats incidents així com el moment en què Mark Harmon presumptament va introduir el seu pitbull, Dave, a l'octubre de 2016. Segons fonts amb qui van parlar Radar en línia, Segons va dir, Dave va mossegar un membre de la tripulació amb tanta ferocitat que la mala tecnologia va haver de tenir 16 punts. Els privilegiats van afirmar que Harmon estava 'òbviament horroritzat' i va deixar Dave a casa després d'això ... fins a una ocasió en què van caure els seus plans de persecució de gossos.\nPresumptament, Harmon va disposar a que el gos pogués passar el seu remolc durant tot el dia, i els repartiments i la tripulació van estar bé amb això, tret de Perrette. La font del lloc va al·legar que Perrette estava 'furiós' de que el doggo potencialment perillós tornés a estar en joc i 'es va negar a escoltar' i 'va començar a cridar' quan Harmon va intentar explicar la situació. Aleshores, segons va dir, no rodaria cap escenari amb Harmon i, presumptament, ni tan sols seuria a prop seu a una taula llegida, donant-li el tracte silenciós cada vegada que intentés parlar amb ella.\nbrenda cançó embarassada\nEl veritable motiu pel qual va morir el personatge de Mark Harmon a The West Wing\nCamí de tornada el 2002, aproximadament un any abans de començar la seva llarga etapa interpretant a Leroy Jethro Gibbs NCISMark Harmon va tenir un paper en un altre drama de televisió molt vistós amb una lleial base de fans: la saga de la presidència de NBC L’ala de ponent. Harmon apareix en els últims quatre episodis de la tercera temporada de la sèrie com Simon Donovan, un agent del Servei Secretari assignat per protegir la secretària de premsa de la Casa Blanca C.J. Cregg (Allison Janney) després de rebre amenaces de mort. Aquesta relació professional ràpidament es converteix en personal, a mesura que volen espurnes romàntiques entre C.J. i Simon. Però aquest amor no va ser: al final de la tercera temporada, Simon és afusellat i assassinat mentre intentava aturar un robatori armat en una bodega de Nova York.\nAficionats a L’ala de ponent i Harmon es van deixar trencades, i també alguns membres de la tripulació del programa. 'Quan van preparar la seva última escena, les dones van posar els cabirons al vestit es van dir que em van posar en llocs on pogués sobreviure'. L’ala de ponent va dir el creador Aaron Sorkin El periodista de Hollywoodel 2014. 'I em van fer saber si no volia que els meus pneumàtics es reduïssin, sobreviuria'. Sorkin es va negar a renunciar a la petició dels membres de la tripulació per deixar que Simon visqués i Harmon es quedés al voltant, dient: 'Hi ha una cosa per les raons'.\nL'intent de Mark Harmon de protagonitzar una altra sèrie de dramatúrgia no va funcionar\nAl novembre de 2011, la xarxa dels EUA la va interrompre programació regularment programadade recanvis de Mark Harmon NCIS airejar Presa certa, una pel·lícula feta per a la televisió protagonitzada per Mark Harmon. Es basava en un dels autors de John SandfordPresa Novetats de delictes (de les quals n'hi ha més de 20) sobre el vice-cap de policia de Minneapolis, Lucas Davenport.\nSegons The New York Times, semblava que els Estats Units estiguessin a la recerca d’una franquícia recurrent de pel·lícules del crim davant una popular i famosa estrella de televisió, de manera similar a la instal·lació de CBS Magnum, P.I. i Sangs Blaves Tom Selleck, protagonista Jesse Stone franquícia. Però aquest projecte lateral va resultar ser una meravella única per als Estats Units, ja que no va ser més Presa pel·lícules amb Armoninterpretant a Lucas Davenport es van produir. (De fet, el flick del 2011 va marcar la darrera vegada que Harmon va retratar a qualsevol persona a la pantalla a més de la seva NCIS Personatge, Leroy Jethro Gibbs.) Tanmateix, a finals del 2018, CBS va anunciar que reactivaria el Presa concepte (via El periodista de Hollywood), amb Harmon de nou a bord, aquesta vegada com a productor executiu.


Munich Massana Blau comprar i ofertes a Dressinn\n6 357 7 357 8 357 8.5 357 9.5 357 10.5 357 11 357 12 357\nFabricat en cuir, combinat amb cuir dividit de micro perforació en el mateix to i fustes de cuir. Compta amb una sola de color caramel amb una entresola EVA.\nEn aquests moments Munich Massana té el millor preu online i és perfecte pels teus entrenaments i activitats esportives. A dressinn pots trobar centenars de productes per complementar la teva compra, a la categoria de Calçat home del nostre catàleg, a la secció de Vambes. T’oferim una gran varietat de productes de Vambes que satisfaran les teves necessitats i t’animaran a practicar encara més esport.\nAlex - 03/04/2020\n$ 84.14 $63.99\n$ 83.89 $66.99\n$ 75.31 $62.49


totsxtots - 9/07/2012\tSi em demanes quatre paraules et diré que en aquesta societat sexista i convulsiva on etiquetar-nos entre nosaltres mateixos ja és un vici, a les persones discapacitades ens toca obrir-nos camí intent rere intent encara que sigui a “patades” i sempre, sempre, amb el cap ben alt perquè és amb una mínima mirada que mourem fronteres infranquejables. (…)\nEl racó de l'Emma, Oients Està tot tan malament!\ntotsxtots - 11/06/2012\tAvui he començat a escriure sense cap idea concreta en ment però sovint escriure és com parlar, pensar o reflexionar amb veu alta i teclat en mà, anar jugant lletra a lletra i “dibuixant” amb coherència aquest pensar lliure de censura.\nEl racó de l'Emma, Oients, Seccions Carta a la ràdio\nActualitat, El racó de l'Emma, Oients, Seccions Aquells que parlem tant de la crisi\ntotsxtots - 4/05/2012\tFa ja alguns dies un bon amic, d’aquells que és un luxe tenir em va demanar que li escrivís algunes línies de les que ell diu que escric amb tots els sentits (na menos!), fent referència a tot allò que la crisi encara no ens ha près.\nActualitat, El racó de l'Emma, Oients, Seccions Pels amics de la ràdio\ntotsxtots - 21/04/2012\t” I és el temps que passa, i és la vida que passa i és tot plegat que passa i deixa petjada “\nActualitat, El racó de l'Emma, Oients, Seccions El Diari de l’Emma. Dia 1\ntotsxtots - 25/03/2012\tEl racó de l'Emma, Oients Vídeo


Taula rodona "Habitatge i Salut" - Indymedia Barcelona\nTaula rodona "Habitatge i Salut"\nCorreu-e: soli@yahoo.es (no verificat!)\t 10 abr 2014\nAquest debat vol posar de relleu les conseqüències que està tenint l’actual crisi de l’habitatge en les condicions de salut de les persones afectades, especialment en matèria de salut mental, i quines respostes haurien de donar les administracions públiques i la societat a aquesta situació.\n"Habitatge i salut", debat al Palau Robert\nData inicial: 10/04/2014 19:00\nLloc: Palau Robert (Passeig de Gràcia, 107) Barcelona - Sala Cotxeres\nOrganitza: Càritas Diocesana de Barcelona\nInscripcions: Entrada lliure i gratuïta.\nL’habitatge és molt més que un espai, és una necessitat bàsica. Ha de ser adequat, assequible i segur per facilitar la participació plena en la societat. En contextos de crisi com l’actual, quan es fa pràcticament impossible accedir a un habitatge i per a moltes famílies és molt difícil mantenir-lo, és quan s’observa més clarament la relació entre l’habitatge i la salut de les persones que en pateixen unes pitjors condicions.\nComptarem amb la presència d'alguns ponents experts en Habitatge i salut pública.\nCarme Borrell, doctora en medicina (salut pública) i responsable de l’Observatori de Salut Pública de l’Agència de Salut Pública de Barcelona (ASPB). - @carme1848\nJosep Ramos Montes, doctor en psiquiatra i Director de Planificació i Coordinació Assistencial del Parc Sanitari Sant Joan de Déu.\nCarme Trilla, economista i cap d’Acció Social de Càritas Diocesana de Barcelona.\nJoan Subirats, doctor en economia, professor de la UAB i coordinador del doctorat de l’Institut de Govern i Polítiques Públiques (IGOP). - @subirats9\nPresenta i dirigeix el debat: Milagros Pérez Oliva, periodista de El País - @MilagrosPrezOli


WORKS (UN OLI A L'ALÇADA DEL TEU KYMCO)\nWORKS. UN OLI A L'ALÇADA DEL TEU KYMCO\nWORKS és el nou oli Premium desenvolupat en exclusiva per Repsol per als nostres scooters.Un lubricant 100% full synthetic que té cura de la teva KYMCO per dins com tu ho fas per fora.\nDOS LÍDERS, UNA PASSIÓ\nWORKS neix del nostre incansable afany per innovar que ens ha portat, entre altres coses, a ser la marca de referència en mobilitat urbana. Una motivació que compartim amb Repsol, la primera empresa energètica d'Espanya, que ens ha portat a desenvolupar junts una cosa que mai ningú s'havia plantejat: un oli exclusiu per a scooters.\nÉs un lubricant que garanteix unes prestacions incomparables aprofitant a el màxim la potència de l'motor i reduint el consum i les emissions de CO2. A el mateix temps, aporta una major neteja a l'motor i té una vida útil més llarga. A més, porta menys additius antidesgast que, a l'estar millor balancejats, mantenen intactes les seves capacitats de protecció de l'catalizador.Es tan perfecte, que només podia crear-se al Repsol Technology Lab. Un dels grans centres d'R + D del nostre país, on també es desenvolupen olis per a l'alta competició.\nLA CERTESA COM A RESPOSTA\nNomés coneixent en profunditat les necessitats d'un motor de scooter es pot crear un lubricant que respongui a cadascuna d'elles.\nWORKS ho aconsegueix perquè ha estat pensat tenint sempre presents les particularitats de l'ús i de l'entorn en què es mou un scooter, com les exigències de potència immediata amb el motor en fred o les contínues arrencades i parades en ciutat.\nÉs un oli Premium totalment sintètic, realitzat amb bases i additius de molt alta qualitat, que aconsegueixen una major resistència a l'oxidació i allargar així a l'màxim la vida útil de l'motor.\nPer aconseguir que l'oli mantingui la viscositat amb l'ús, ha estat elaborat amb el millor polímer específic de gran resistència i amb additius d'última tecnologia molt ben balancejats entre ells perquè el motor no perdi agilitat en la seva resposta.\nUNA FÓRMULA IMMILLORABLE\nPer assegurar una protecció sense precedents de tots els elements de l'motor del teu scooter, hem dotat a WORKS d'una composició exclusiva que no trobaràs en cap altre lubricant:\nA el mateix temps, la seva combinació única d'additius detergents i dispersants millorats deixen menys residus en la cambra de combustió, donant com a resultat un motor més net.\nTambé han estat millorats els seus additius antidesgast i les seves prestacions antioxidants per, d'una banda, protegir el catalitzador sense que les prestacions es vegin afectades i, de l'altra, aconseguir un lubricant amb major resistència a l'oxidació i una vida útil més llarga.\nI gràcies a la seva viscositat 10W40 té una menor viscositat en fred, el que facilita l'arrencada i disminueix el desgast.\nMÀXIMA CERTIFICACIÓ PER UNES MÀXIMES EXIGÈNCIES\nWORKS no és només especial per ser l'únic oli específic per a scooters, també ho és perquè va superar tots els tests de qualitat de Repsol per aconseguir la màxima certificació, l'homologació JASO MA-2 i API SN.\nWORKS ha estat creat per respondre a totes i cadascuna de les més altes exigències: les teves.\nKYMCO WORKS OLI MOTOR 4T. REPSOL JASO MA-2 API SN lubricant 100% full synthetic 10W40\nPEUGEOT E-LUDIX: MOVILITAT URBANA PER EL DIA A DIA\nCASC INTEGRAL SHARK SPARTAN GT CARBON SKIN Carbon Anthracite Carbon\nSHOEI Els millors cascs de el món des de 1959


Alcarràs ajudarà gimnasos, centres d’estètica i la restauració amb subvencions - Teleponent\nInici Societat Alcarràs ajudarà gimnasos, centres d’estètica i la restauració amb subvencions\nAlcarràs ajudarà gimnasos, centres d’estètica i la restauració amb subvencions\nEn la sessió plenària l’Equip de Govern també aprova una rebaixa dels seus salaris que secunda el grup municipal del PSC\nL’ajuntament d’Alcarràs ha aprovat aquest 14 de desembre en sessió ordinària de Ple i per unanimitat atorgar subvencions pels gimnasos, centres d’estètica i bars, cafeteries i restaurants del municipi, per a poder fer front a les conseqüències econòmiques que els ha causat la pandèmia de la Covid-19.\nLes subvencions beneficiaran a un total de 41 establiments comercials alcarrassins. L’ajuda que rebrà cada negoci s’ha calculat a partir de l’import de la quota d’escombraries corresponent al segon semestre de l’exercici en curs que ha satisfet cada establiment, serà de 66 euros en el cas dels gimnasos i centres d’estètica i de 177 per la restauració i s’incrementarà en funció del volum de regidors que vulgui participar.\nEn la mateixa sessió, els regidors de l’equip de govern han aprovat una rebaixa temporal dels salaris que perceben per la seva activitat al consistori i han plantejat a l’oposició si volen sumar-se a la iniciativa, per a incrementar els recursos disponibles per ajudar encara més a pal·liar els efectes de la situació d’emergència sanitària, social i econòmica que estem vivint.\nLa proposta ha estat aprovada per unanimitat, el grup municipal del PSC ha formulat també la seva voluntat d’afegir-se a la rebaixa temporal de salaris i els regidors del grup municipal del PSC han indicat que “ho valoraran”.\nLes subvencions aprovades, expliquen des de l’equip de govern, “volen ser un missatge de suport en vers uns establiments que, amb la seva feina diària, contribueixen a fer d’Alcarràs un poble viu i que estan patint molt aquests darrers mesos amb les restriccions successives que s’ha dictat des de les autoritats sanitàries”.\nEn total, la partida que s’habilita és de 6.600 euros i permetrà que cada gimnàs i centre d’estètica rebin ara 66 euros i que cada bar, cafeteria o restaurant, sigui compensat amb 177.\nL’import de les ajudes s’ha calculat a partir de la quota d’escombraries corresponent al segon semestre de l’exercici en curs que ha abonat ja cadascun dels establiments beneficiaris i es finança amb rebaixes de sou aplicades durant sis mesos a partir de l’aprovació de la mesura als emoluments de cada regidor que ho accepti.\nAixí, del sou de l’alcalde es detrauran 400 euros durant sis mesos (un total de 2.400), del sou del primer tinent d’alcalde 200 durant mig any (un total de 1.200) i, de cadascun dels cinc regidors de l’equip de govern, 100 euros durant sis mesos (un total de 3.000). L’import de les subvencions que rebran els establiments beneficiats s’incrementarà de forma proporcional en funció de quins regidors de l’oposició s’afegeixen finalment a la proposta.\nL’ajuda que ara s’aprova s’afegeix i complementa altres mesures com el no cobrament (en principi, fins a l’estiu de 2021, però tot dependrà de l’evolució de la pandèmia) de les taxes corresponents a l’ocupació d’espais públics per instal·lar terrasses, que també ha estat aprovat en aquest ple.\nArticle anteriorL’Rt es dispara a Catalunya fins a l’1,11 i el risc de rebrot puja a 219 (+38)\nArticle següentDetectat un brot de coronavirus a l’Hospital Santa Maria amb almenys 11 positius


Som una cadena líder de botigues especialitzades en perfumeria, cosmètica, maquillaje y parafarmacia en procés d'expansió.\nVolem seguir creixent i per a això recolzem i desenvolupem als nostres equips.\nEn DRUNI apostem per les persones, per a això, rebràs una formació contínua des de l'inici, amb l'objectiu d'oferir la millor experiència als nostres clients.\nT'oferim im projecte comú: Créixer amb nosaltres, treballant en equip i desenvolupant-te professionalment dins de la nostra empresa.\nAnima't a enviar-nos el teu CV i tindràs la possibilitat d'entrar en una empresa líder en el mon de la cosmètica i bellesa.


S SP 1 Imatge 1 Col·laborador/a 125 Visites Bústia de suggeriments\nSpence, Ivan (Berlín 1902 — la Pobla de Benifassà, Castelló 1983) ART Galerista d’art. De mare russa i pare escocès, format com a jutge, exercí a la Gran Bretanya; una vegada jubilat, arribà a Eivissa a final de la dècada dels anys cinquanta i el 1961 va obrir la galeria Ivan Spence , al carrer Major, a Dalt Vila. No tenia uns profunds coneixements d’art, però va intuir el potencial artístic de l’illa, en especial de l’art d’avantguarda. Quan tancà la galeria El Corsario , els artistes que habitualment exposaven en aquell emblemàtic local, que acollia la majoria d’artistes estrangers establerts a les Pitiüses, passaren a exposar a la Ivan Spence. Durant un temps va comptar amb l’assessorament i l’ajuda d’un altre gran galerista, Carl Van der Voort, fins que el 1967 va poder muntar la seua pròpia galeria. En total, durant els catorze anys que romangué oberta, va organitzar-hi 142 exposicions individuals d’artistes de més de 30 països i multitud d’exposicions col·lectives; algunes d’aquestes exposicions, després d’inaugurar-se a Eivissa, itineraren per altres ciutats, com la titulada “Eivissa 65”, amb 20 pintors de 12 nacionalitats, que passà a Barcelona (Galeria René Metras), a Madrid (Galeria Juana Mordó) i després a Amèrica del Nord. El 1975 va tancar la galeria per problemes estructurals de l’edifici, que fou declarat en ruïna, i poc després es traslladà a viure a la comarca del Maestrat, on va escriure un llibre de memòries: One Man Band. Spence, juntament amb el també galerista Van der Voort, fou un dels principals artífexs que el nom d’Eivissa anàs associat a les avantguardes artístiques dels anys seixanta i setanta del s. XX i els millors artistes d’aquests moviments exposaren a la seua galeria. [EEiF]


El nostre servei de manteniment informàtic Cornellà del Terri i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Cornellà del Terri, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Cornellà del Terri només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Cornellà del Terri, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Cornellà del Terri, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Cornellà del Terri periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nEl nostre servei informàtic a Cornellà del Terri disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Cornellà del Terri disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Cornellà del Terri un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Cornellà del Terri.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Cornellà del Terri estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Cornellà del Terri disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Inici > detall del relat: Diferent\nUn sopar, una reunió i després d'uns riures incontrolats, és l'hora de començar a marxar.\nUn fa dos petons a la noia, un cop de cap al noi i queden de veure's demà per fer un cafè. La parella caminarà uns metres més endavant, les seves direccions habituals els mig obligaran a desviar-se.\nLa vetllada ha estat agradable i encara tenen ganes de parlar però el cansament i els compromisos de l'endemà els obliguen, ara si, a desenrotllar els auriculars del mp3 i a fer-se dos petons.\nCaminant, cadascú en la seva direcció, encara tenen temps de cridar-se un bona nit. Un bona nit seriós i de tot cor, deixant de costat les bromes anteriors.\nTot això tindria certa importància dins el seu dia a dia, si no fos per tot el que li età a punt de passar.\n"El far del sud" sona dins seu, suau i melòdic. Camina hipnotitzada, sense pensar en res. Xiuxiueja la cançó i es distreu amb la mitja lluna que brilla al cel. De cop, un llamp. Silenciós i solitari enmig d'estrelles, lluna i algun núvol.\nUn gat la contempla des de la barana de la biblioteca i no pot evitar somriure, no el gat, si no ella. Les botes d'aigua la tempten a saltar en mig del toll i no fa res per evitar-ho. Tampoc fa cas al seu subconscient quan li diu que no es coli dins el jardí de la biblioteca pública. Durant uns minuts, segueix el gat, i recorda "Alícia al país de les meravelles".El llac està preciós i reflecteix la tempesta que s'acosta. Per sort, encara té uns minuts per gaudir d'aquests paisatge estrany. S'estira fent equilibri sobre el mur i contempla el cel. Dins seu, ara sona "Alegria" de Cirque du Solei. Una gota intenta trencar aquell equilibri que ha creat, però no ho aconsegueix. De mica en mica, és conscient que els núvols han amagat la lluna i que ara envaeix el cel un exercit de llamps i trons.\nPrimera reacció: arrencar a córrer.\nSegona reacció: aturar-se sota porxos i arribar a casa.\nReacció final: desa l'mp3, es posa la bossa sota la dessuadora i camina lentament esperant la pluja, que gota a gota, es fa present. De la biblioteca a casa, a aquell ritme, hi ha tres minuts. Arriba xopa, però feliç, com un nen de cinc anys que ha embrutat, tant com ha volgut, les botes d'aigua noves.\nSi no hagués passat tot això, classificaria la nit d'especial, en canvi ara només sap que ha estat diferent i li encanta. Diferent.\nEn això consisteix viure, oi? En fer, de tan en tan, quelcom diferent.


Quatre-cents anys de la mort de la Payrona – Patrimoni Existencial\nQuatre-cents anys de la mort de la Payrona\nPublicat el 19 Juny 2019 16 Juny 2019 by Francesc Roma Casanovas\nAvui fa exactament quatre-cents anys de la mort de la Payrona, la bruixa de Centelles.\nTal dia com avui, de fa quatre segles, la varen trobar morta a la presó de la vila després de sis mesos de captiveri, perquè l’havien acusada de donar i prendre golls (una malaltia que es manifesta amb la inflamació del coll). La seva detenció es va produir en un clima d’histèria que es va manifestar en l’execució de diverses dones a Granollers dies abans.\nDibuix de Lluís Sardà\nLa Payrona era una dona gran, sola i vídua, d’origen francès: la candidata ideal per ser acusada de bruixeria.\nEs diu que va morir de mort natural, però va morir just entre la lectura de la sentència i l’execució d’aquesta. Havia estat condemnada a rebre una sèrie d’assots i a ser desterrada, però no hi va ser a temps.\nLa seva mort va dur un gran maldecap a mossèn Bolló, perquè ell la coneixia i l’havia confessada mentre era a la presó. Com que també havia combregat, sabia amb certesa que era catòlica. I, com a catòlica, tenia dret a un enterrament al cementiri parroquial.\nAra bé, en el moment que la Payrona va ser morta, el “poble” de Centelles es va presentar al rector i li va dir que no la podia enterrar al cementiri, perquè on havien enterrat bruixes s’havien produït pedregades.\nMossèn Bolló, agafat entre el seu deure com a rector i l’opinió del poble, va decidir consultar-ho al bisbe de Vic. De seguida va rebre l’ordre del seu vicari, que li ordenava d’enterrar-la en terra sagrada, perquè era clar que era cristiana, però això sí, que ho fes amb cautela.\nI així va ser: la Payrona va ser enterrada al cementiri de Sant Antoni de les Codines. D’aquesta manera quedaven totes les parts més o menys contentes.\nCopio a continuació la transcripció de les notes històriques que se’n conserven:\n“Die 20 de juny 1619 fonch soterrada en lo sementiri de la Iglesia de S. Antoni de las Codinas na Payrona del regna de França [molt vella], la qual apres que ague estat capturada en la presó de la vila mes de 6 mesos per bruxa y perque sols ague prova en lo proces de que avia donats y llevats golls la sententiaren a assots y desterro y apres de llegida la sententia un mati la trobaren morta en la preso, y aci no rebe sagraments, ni feu testament. Era molt vella – y perquè aquest any se han sentenciadas is sentencian a mort cada die moltas Bruxas en Catalunya y en particular en lo bisbat de Vich dita Peyrona stava en esta suspita y ahi la avem soterrada alli ab cauthelam. Anima eig requiescat in pace. Amen. Antes de la preso savia confessat y combregat en Valldeneu y stant assi tambe avia confessat.”\n“Aquest any sa aguda gran persecutio de bruxas en Cathalunya que ni san penjadas casi ininidad. En Granollers 9 ab una vegada.“[i]\n[i] ABEV, Centelles, Santa Coloma, Q/1.\n“En la presó de la vila se ha morta de mort natural una dona anomenada Payrona, la qual stava capturada per Bruxa, y vist lo proces lo Jutge la avia sententiada li donassen assots y desterro, y llegida la sentencia ses morta ab fama de ser bruxa, per lo qual lo Poble se inquieta y separa en que no sia soterrada en esta parroquia perque diu que alli hont ha[n] soterradas Bruxas cau pedra. Y aci yo sibe veie no hia sufficient causa peraque li sia negada la sepultura eclesiàstica totavia per satisfer al poble he tingut a be acudir a vm perquè al peu desta, o altrament, proveesca lo que tinch de fer en esta ocasió, del qual rebre merce. Guarde Crist a vm.” Centelles, 29 de juny de 1619 [segurament era el dia 19]. Damià Bolló rector de Centelles.\nAl marge diu: “Dit die de 20 de juny 1619 fonch soterrada dita Peyrona en lo sementiri de S. Antoni de las Codinas de dita parª“.\nA sota respon Antoni Vallespir, oficial i vicari general del bisbe de Vic: “Sr. Rector ja estic mirant lo procés de vm y (…) en lo dela bruixa pus no la havian sententiada a mort senyal es que no era lo cas provat y aixi no deixe de donarli terra sagrada que no ens apar seli pugua negar [totaixi per major satisfactio se informara del proces y si tenia rosari, creu y bulla y si rebuts los sagraments y si te tot aixo no se li pot negar] Ntro Sr. Vic, 20 de juny de 1619.“[i]\n[i] ABEV, Centelles, Santa Coloma, D/3.\nEntrada prèvia Base de trepig del Clot de la Fou\nEntrada següent Conjunt productiu del Reguer


El clam contra els abusos policials desborda Sant Jaume\nUna dona du un cartell de Muhammad Ali a la plaça Sant Jaume, en mig de la manifestació contra els abusos policials / D.C.\nLa protesta reivindica la importància de les vides de les persones racialitzades i arremet contra les males praxis policials\n“L’aforament ja és ple, si us plau, quedeu-vos al voltant”, avisa una de les organitzadores de la concentració antirracista convocada a la plaça Sant Jaume aquest matí, a l’altura del carrer Jaume I. Era l’avançament que mostraria l’èxit d’una convacatòria que acabaria aplegant unes 3.000 persones, segons la Guàrdia Urbana. Darrere de l’organitzadora s’alçava tota una plaça plena de consignes contra els abusos policials i recordant el lema que les vides de les persones negres importen, derivat del black lives matter americà. Clams contra Donald Trump, contra els cossos de seguretat i en record de George Floyd –l’home negre a qui va matar un policia estatunidenc– han fet bullir la plaça.\nEn plena recuperació de la pandèmia, l’eufòria i els crits contra la mala praxi policial es barrejaven amb els recordatoris de mantenir les distàncies de seguretat –tot i que no s’acabaven de complir mai. Tanmateix, l’organització de la protesta, la plataforma Comunitat Negra, Africana i Afro-descendent a Espanya (CNAAE) s’ha ensortit per fer diverses performance solemnes a la plaça.\nQuan passava un quart d’hora de l’inici de la protesta, ha començat la gran acció al centre de la plaça. Un corriol de persones ha ocupat la línia diagonal que s’hi havia dibuixat i han iniciat una cerimònia col·lectiva en què primer es cridava “di su nombre” i, seguidament, es repassaven els noms de les persones que han mort en situacions vinculades a abusos policials.\nS’han vist samarretes com “Black Lives Matter” o “Blackcelona” i pancartes criminalitzant el racisme amb lemes com “Stop racisme” o “El racisme mata”. A més, els participants han proferit crits de ràbia i s’han agenollat a la plaça en un emocionat record a Floyd.\n[Aquesta notícia s’ampliarà]\njonas Juny 07, 2020 | 13:47\nColla de caradures, no els vaig veure manifestar-se quan s'atonyinava catalans