Fa 150 anys de la gloriosa Comuna de París i volem destacar la figura de Louise Michel, una de les seves protagonistes.\ndimecres 17 de març| edició del dia\nLa Comuna va ser el primer organisme de poder que va saber conquistar la classe treballadora. "En 1830, en 1848, en 1870, el poble escala l’Hotel de Ville per a cedir-lo gairebé immediatament als organitzadors de victòries; però en 1871 s’instal·la allí, es nega a retornar-los l’edifici i per espai de dos llargs mesos, administra, governa, porta la ciutat al combat" (H.P. o. Lissagaray). Les i els treballadors es van rebel·lar contra l’exèrcit prussià i el vençut exèrcit de Versalles, per a donar lloc a una experiència única fins al moment, la Comuna de París. Una nova forma de govern, amb delegats electes i revocables que cobraven un salari obrer. Condonant els deutes als inquilins, expropiant els tallers abandonats per a cedir-los a cooperatives obreres; establint, a més, la igualtat de les dones davant la llei, separant l’Església de l’Estat i expropiant al clergat. Un conjunt de mesures que no havia pres cap de les repúbliques burgeses fins a aquesta data, moltes de les quals, encara en els nostres dies, continuen sent banderes de la classe obrera, el moviment de dones i la joventut.\nEn el primer dia i al llarg de tota aquesta gesta revolucionària, les dones van tenir un paper protagonista. Entre elles destaca, sense cap dubte, la figura de Louise Michel, no sols com a feroç combatent en les barricades, sinó també en el seu rol dirigent i intel·lectual d’avantguarda. Poeta, docent i escriptora; animadora del club obrer de Saint Sulpice (entre altres) i creadora del batalló de dones.\nAquesta breu història gràfica, que repassa els últims dies de la Comuna seguint els passos de Louise Michel, se suma a la saga d’altres històries germanes basades en el llibre Lluitadores, històries de dones que van fer història d’edicions IPS. Han estat material de consulta (i d’altres llibertats) La guerra civil a França (1871) de Karl Marx, Història de la Comuna de París (1876-1896) d’Hippolyte Prosper-Olivier Lissagaray i les Memòries de la Comuna (1898) de Louise Michel.\nEt pot interessar: Revolucionarias: vides que inspiren, històries que atrapen\nComuna de París / Còmic / Història del moviment obrer / Història de dones / Louise Michel / París / Cultura\n2Una democràcia d’una altra classe: sobre els usos de la Comuna de París\n3 El secret està en l’explotació: per a entendre l’explotació capitalista\n5[Inèdit en català] Records de la insurrecció d’octubre


La veritat infatigable de GLOW - Televisió | Juliol 2021\nLa veritat infatigable de GLOW\nPer Elle Collins/6 de juliol de 2017 19:01 EDT/Actualitzat: 2 de març de 2018 a les 11: 54h EDT\nSi us agraden molts espectadors de Netflix, vau apostar per la primera temporada de BRILLARel cap de setmana va sortir, potser el primer dia. I és possible que l’espectacle us hagi deixat preguntes. No hi va haver un programa de televisió de lluita realBRILLAR als anys vuitanta? Què fa això? BRILLARté a veure amb el real? Si n’hi hagués de real BRILLAR, vol dir que els personatges de l’espectacle de Netflix són persones reals? I quin és el tracte amb la lluita femenina de totes maneres?\nA l’interès de retirar-se de la càrrega, podreu passar a la propera versió inicial de Netflix, aquí teniu un cop d’ull ràpid a l’historial d’ambdues versions deBRILLAR—I només el que el nou espectacle té en comú amb l’original.\nL’origen de GLOW\nA mitjan anys vuitanta, la lluita de dones no va tenir cap respecte. Quan les dones van aparèixer en certs esdeveniments de lluita lliure, van ser tractades com una estranya o un espectacle secundari. El promotor David McClane va tenir la idea impopular d’omplir un espectacle de lluita completament amb dones, i va començar a celebrar audicions a Los Angeles. La majoria de les dones reclutades no tenien experiència de lluita, però rebrien formació de Mando Guerrero i Cynthia Peretti, i de totes maneres, BRILLAR mai no va ser creat com un aparador de la lluita tècnica. Es tractava de personatges i comèdia i un melodrama de bons versus malvats.\nBRILLAR es trobava a càrrec de Gorgeous Ladies of Wrestling i cadascuna de les dones de la companyia va desenvolupar un personatge que havia de retratar dins i fora del ring. Les dones es van dividir en les superheroïnes i arquejes BRILLAR, amb les bones noies, inclosa la patriota americana, la glamurosa Tina Ferrari i l'Illa Mount Goddess Fiji. Les noies incloïdes incloïen la Big Mama de la sacerdotessa Vudú, la superwoman soviètica Ninotchka, i la fascinant Matilda the Hun.\nMentrestant, McClane va portar al productor de televisió Irv Holender per ajudar a desenvolupar-se BRILLAR com a programa de televisió sindicat, l’empresari Meshulam Riklis produirà i proporcionarà un lloc d’aspecte ritzy a Las Vegas i el director de cinema B Matt Matt Cimber per a la direcció.\nLluita de dones el 1986\nBRILLAR Va debutar en televisió el 1986 i va ser un èxit sorpresa. Als nens els va encantar el to tonta i els personatges de dibuixos animats, als adolescents i als estudiants universitaris els va encantar la sensibilitat del campament i, sens dubte, hi havia molts espectadors per a les dones atractives dels vestits poc atractius. BRILLAR a diferència de qualsevol cosa que existia en aquell moment, i això solament em va cridar l’atenció.\nLa lluita el 1986 fou dominada Hulk Hogan, la millor estrella de la WWF. Com de BRILLARA l'estrena, Hogan i els altres millors lluitadors van protagonitzar el seu propi dibuix de televisió. Es va produir una lluita de dones a la FSM, però es va dominar sobretot el Fabulós Moolah, una dona als seus 60 anys. Wendi Richter havia estat una jove lluitadora prometedora el 1985, però quan tenia problemes contractuals amb la WWF, la van portar a Moolah a pren el títol d’ella i això va ser. Mentrestant, Jim Crockett Promotions i el NWA, l’única altra organització de lluita amb res com una presència nacional de televisió, no estava presentant les dones als seus programes.\nDavid McClane tenia raó, segons ha resultat. Hi va haver un públic de lluita de dones que no servia per a res i BRILLAR va atendre-la perfectament, una tonteria encara que ho hagués estat possible.\nLa fi de GLOW i el seu llegat\nMalauradament, el fet de trobar una audiència no és necessari perquè el programa tingui èxit, sinó que també s’ha de gestionar raonablement. Després de les dues primeres temporades, McClane i molts dels lluitadors van marxar BRILLAR perquè sentien que els intents de Matt Cimber de comèdia eren massa baixos. Cimber va contractar més intèrprets i el programa va continuar fins al 1990 va sortir a l’aire per motius en gran mesura no explicats, malgrat l’èxit continuat a la televisió. També es va parlar de problemes financersa rumor que Pia Zadora, esposa del productor Meshulam Riklis, havia exigit que acabés el programa perquè continuava coquetejant amb els lluitadors. Independentment de la raó, aquest va ser el final de BRILLAR. Durant les dues dècades posteriors, es van produir alguns intents de revàlides o reaparicions, però mai no es va produir res.\nUn BRILLAR la lluitadora que va tenir èxit continuat al camp va ser Tina Ferrari, una de les més populars de les bones noies, el nom real de la qual era Lisa Moretti. Moretti va lluitar després BRILLAR Va acabar i finalment va trobar el seu camí cap a la WWF, on va lluitar sota el nom Marfil. Va celebrar el Campionat Femení tres vegades i només va haver de perdre-ho davant el Fabulós Moolah. També va arribar a fer un feu amb llegendes de lluita femenina com Chyna, Lita i Jazz. Va ser una de les parts més importants del tema 'Dret a censura', en què una facció de dolents intentava violar el sexe i la violència en la lluita.\nLes dones lluitadores en augment\nA mesura que va créixer el segle XXI, BRILLAR es va oblidar sobretot. La lluita femenina, en canvi, va ser a l'alça. Brillants dones esportistes, la companyia més important de lluita contra dones a Estats Units, va ser fundada el 2005. Lluita lluitadora, una companyia germana de la Florida, llançada el 2012. Si els dos noms de la companyia tenen un tema familiar, probablement no sigui casualitat. Combat Zone Wrestling, una companyia popular indie, també té la seva pròpia promoció de germanes, Dona Superstars Sense censura, que no és tan brut com el seu nom ho fa sonar. Altres empreses de lluita indie destacades, com ara Chikara i Inspire Pro Wrestling, també tracten amb respecte les seves intèrprets femenines i donen-los espai al costat dels homes.\nWWE, la companyia dominant mundialment coneguda com a WWF, també ha aconseguit millorar (en forma i ajustada) la presentació de la lluita femenina. Una generació de lluitadores femenines amb talent, bàsicament, han obligat a dedicar-se a la qüestió, mostrant tal talent i prometent que la companyia no té més remei que mostrar-los respecte. El 2016, un partit a tres bandes entre Sasha Banks, Charlotte Flair i Becky Lynch va ser àmpliament considerada com el més destacat de Wrestlemania 32. També va ser allà on es va substituir el 'Campionat de Divas' de color rosa, en forma de papallona, per un atractiu 'Campionat femení' en vermell i blanc. La WWE no sempre ha fet una feina fantàstica reservant les seves dones, però el cultiu actual de talent femení ha atret un tal fanbase que la companyia sens dubte ho sentirà quan s’embarquen.\nI després hi havia Netflix\nPerò, en aquest món en què la lluita femenina és alguna cosa més que mai, no hi havia d'alguna maneraBRILLAR—Una absència destacada el 2012, quan es va produir el documentalGLOW: La història de les meravelloses dones de lluitava reunir molts dels intèrprets originals i va explicar la història de l’auge i la caiguda de la companyia als anys 80, presentant GLOW a molts espectadors que no ho havien vist mai abans.\nI després va sortir Jenji Kohan. Kohan havia creat la popular sèrie ShowtimeMales herbesi el van seguir amb un dels primers grans èxits de Netflix,El taronja és el nou negre. El 2016,la notícia va esclatarque el proper espectacle de Kohan seria una versió nova deBRILLARper Netflix. Kohan acaba de ser present com a productor; les creadores del nou espectacle són Carly Mensch, que van treballar amb KohanMales herbesiOitNBi Liz Flahive, que van treballar amb Mensch aInfermera Jackie.\nTot un nou resplendor\nEs va fer evident bastant ràpidament que el nou BRILLAR no seria un espectacle de lluita lliure. Més aviat, és una comèdia narrativa sobre la lluita. El repartiment habitual inclou només un lluitador: Kia stevens, més conegut com Awesome Kong. Les actrius que van interpretar als altres lluitadors van rebre formació en ring de Chavo Guerrero Jr., el nebot de Mando Guerrero, que va entrenar l'originalBRILLAR lluitadors; tanmateix, cap dels personatges de l’espectacle no es podia basar directament en aquells intèrprets originals o en les seves persones de lluita. Sembla que els drets que Netflix i els productors obtinguts només s’estenien al nom de Gorgeous Ladies of Wrestling, no als personatges individuals.\nLes estrelles centrals de Netflix BRILLAR són Alison Brie, Marc Maron, i Betty Gilpin. Brie i Gilpin interpreten els millors amics que tenen una caiguda i es converteixen en el màxim heroi i vilà del programa. Maron interpreta el director, que òbviament té una mica de Matt Cimber en ell, però que sembla tenir més aspiracions artístiques del que Cimber va demostrar mai.\nPel que fa als lluitadors, les seves vides reals tal com estan retratades al programa són clarament del tot de ficció. D'altra banda, la majoria dels personatges de lluita que adopten es basen de manera reconeguda en personatges de l'original BRILLARtot i que no poden fer servir els noms. Per exemple, la reina glamour Melrose es basa, òbviament, en un personatge anomenat Hollywood, des dels cabells seccionats fins al nom basat en L.A. Aquí teniu una ullada a alguns dels personatges de Netflix BRILLAR al costat dels seus homòlegs del 1980.\nEl personatge d'Alison Brie, Ruth, es pren molt seriosament com a actriu. Potser per això, triguen molt a trobar el seu personatge. Sabent que era el millor vilà de la companyia, decideix convertir-se en Zoya the Destroyer, un superatleta militar rus que detesta els Estats Units. No és sorprenent que els russos malvats eren increïblement comuns com a homes de lluita contra els homes de la dècada de 1980 iBRILLAR va tenir un dels millors. Coronel Ninotchka Va ser interpretat per Lorilyn Palmer, i continua sent un dels més estimats BRILLAR personatges. Palmer, que no era més rus que Brie, també va ajudar a entrenar els reclutaments posteriors a la BRILLAR llistat.\nTots els supervil·lins anti-americans necessiten, per descomptat, un superheroi nord-americà per frustrar les seves actes dolents. El personatge de Betty Gilpin, Debbie, és una antiga actriu de telenovel·la que es recluta específicament per interpretar el màxim heroi BRILLAR. Com a tal, es converteix en Liberty Belle, la personificació de tot allò bo i net i fort d'Amèrica. Cindy Maranne, que va jugar americana a la brillantor original, era una mica menys glam, però cada centímetre tan americà.\nEl gegant amorós\nUn dels personatges més populars de l'original BRILLAR va ser Muntanya Fiji, una heroïna de mida més gran interpretada per la puta olímpica de tir Emily Dole. Dole és samoamericà, i Fiji tenia bàsicament tots els estereotips 'illencs' genèrics. Però va ser el carisma natural de Dole el que va fer funcionar el personatge. A la nova lluentor, Britney Young porta el seu mantell com a Carmen, una dona tímida però simpàtica d’una família de gegants lluitadors que agafa el personatge sud-americà, Machu Picchu.\nCiutats velles estranyes\nEn l’original BRILLAR, les germanes Sharon i Donna Willinsky van interpretar a Housewives, un equip de dues dones velles de la casa que miraven a tots els joves lluitadors amb els seus vestits despistats i els van anomenar noms. De la mateixa manera, el nou BRILLAR compta amb Kimmy Gatewood iRebekka Johnson com a Beat-Down Biddies, una parella de miradors de Sophia Petrillo que entren amb caminants. Curiosament, les germanes Wilinsky aviat van canviar de personatges completament per convertir-se en Heavy Metal Sisters, Spike i Chainsaw, per la qual cosa seria interessant veure que les Biddies passessin per una transformació de manera similar en BRILLAR 2a temporada.\nDe l’antiga resplendor a la nova\nMalgrat aquestes i altres semblances, la nova BRILLAR difereix de l'original sobre tot el que podia, començant per no ser un espectacle de lluita, tot i que presenta alguna lluita. Tots dos programes presenten comèdia, però el nou encara es troba en el terreny del que podríem anomenar televisió de prestigi, mentre que l'original és un descarat schlock dels anys 80.\nI tot i així, l’actitud del nou BRILLAR cap al vell BRILLAR se sent del tot afectuós. Mensch i Flahive utilitzen l'estructura d'un programa de lluita per explicar una història sobre el fracàs i la resiliència i la vida de les dones, i això és fantàstic. Però també hi ha moments en què se sent com fer un homenatge amorós amb l'original BRILLARi també a la lluita en general, i també és fantàstic. El nou BRILLAR potser no sigui un espectacle de lluita lliure, però pot ser que sigui el millor espectacle possible per ajudar la gent a comprendre de què es tracta la lluita.\nles estrelles de peó es desprenen


Passejant per la Marjal de Gandia | ondanaranjacope.com\nPassejant per la Marjal de Gandia\nRecorde l'actual portaveu a l'Ajuntament de Gandia, assegurar, a tort i a dret, la construcció d'un camp de golf a la Marjal de la ciutat. Ara, de sobte, aquests senyors regidors han negat les paraules que garantien la suposada construcció, argumentant que, solament van parlar de la intenció de demanar un estudi de la zona per saber si es podia dur a terme el projecte... Segurament és fruit de la inexperiència, llançar notícies de construccions illegals - així ho pense - o tanmateix, aquests senyors han començat a ser conscients de l'existència de lleis elaborades sobre el territori, redactades per a ser complides per tots en les mateixes condicions. Lleis i recomanacions que s'han de consultar abans d'anunciar qualsevol projecte.\nEvidentment, han d'existir lleis que prohibisquen urbanitzar zones sensibles de la Marjal de Gandia perquè suposen un perill per a aquest ecosistema natural. Si existeixen aquestes lleis sobre el territori, haurà de ser per alguna cosa, no? Els polítics del PP creuen sempre saber-ho tot, tindre la raó de tot i saber més que els tècnics i especialistes encarregats de redactar eixes lleis, la funció de les quals és fer-nos coneixedors del perill documentat, que pot suposar construir en zones de Marjal on existeixen uns recursos hídrics de valor incalculable i, a més, hi viuen moltes espècies diferents.\nAllò més greu de tot açò és quan el PP allega comptar amb una majoria absoluta per justificar accions i agressions sobre el nostre patrimoni natural. Em sembla una manera molt patètica de voler continuar fent pols tot allò que siga de color "verd". Una majoria absoluta no els dóna potestat per fer allò que els dóna la gana sempre, passant per damunt de tècnics i especialistes en la matèria (encarregats de redactar documents legals, i realitzar estudis d'impacte ambiental, que els polítics estan obligats a complir, com qualsevol ciutadà sense acta de regidor). Quan aquests senyors ens intenten explicar -sense èxit- la necessitat de la construcció del camp de golf perquè estava redactat en el seu programa electoral i, per això, s'ha de fer, els conteste dient que, eixos programes estan elaborats moltes vegades basats en interessos personals sense la necessitat d'una fonamentació lògica.\nHi ha bestieses que sempre seran això, bestieses i burrades. Un polític ha de governar atenent a criteris també legals establerts i, a més, no proposar projectes surrealistes per intentar fer creure que "un burro vola". En aquest cas, pretendre enganyar la gent amb la suposada injecció econòmica referent als camps de golf, és una barbaritat tan gran comprovada simplement, fent una llegida sobre els camps de golf existents en l'actualitat en comunitats veïnes o, sense anar molt lluny passejar pel d'Oliva. Una persona amb un mínim d'interés per documentar-se es pot fer una idea de la utilitat real dels camps de golf: serveixen únicament perquè uns quants puguen jugar al seu esport, perquè d'injecció econòmica hi ha ben poca o res.\nHi ha idees de projectes redactades en plans electorals que responen sobretot a somnis manifestats per intentar aconseguir agafar vots en un moment concret. Hi ha coses que no funcionen ni funcionaran, malgrat la contínua insistència d'alguns a fer-nos creure tot el contrari.\nEn la meua opinió, aquests senyors del PP haurien de dedicar-se en general i no només a Gandia, a invertir diners revertint tot el mal que han fet a l'agricultura valenciana ( i potenciar els conreus ecològics, per exemple). Amb tota la injecció econòmica que ens haguera pogut aportar la nostra agricultura, en un moment en el qual ni la construcció funciona i, el turisme, tot i generar diners d'estiu, com a Gandia, comença a veure com perd la seua principal funció... Un camp de golf no és només un camp, és allò que suposa la seua construcció: més destrucció i més especularització...\nPodrien el senyor Torró i els seus encarregats de comunicar falses construccions, començar a parlar de la veritable posada en marxa de plans actius de creació de treball, i deixar de vendre promeses de construccions illegals, inviables i gens rendibles. Si per a poder complir un caprici del seu programa electoral, aquests senyors del PP han d'estar intentant vulnerar la llei, des del BLOC i la Coalició Compromís no tindrem cap problema en encetar tot tipus d'accions (polítiques, socials i jurídiques) contra el projecte del camp de golf. Així que, per favor, a veure si comencen a crear treball, ja d'una, sense destrossar més el nostre patrimoni natural!


L'atur puja a Mataró al setembre després de caure durant set mesos consecutius | Mataró Ràdio\nL'atur puja a Mataró al setembre després de caure durant set mesos consecutius\nDij, 03/10/2013 - 11:55\nPuja l’atur a Mataró durant el mes de setembre i la taxa d’atur frega el 21,8%. 205 persones s’han quedat sense feina durant l’últim mes a la ciutat. Tot i aquest augment després de mesos de davallada, hi ha 76 persones menys sense feina que fa un any i ara són 14.324 els aturats a la capital del Maresme. Al conjunt de la comarca l’atur també ha pujat, ho ha fet en 760 persones i ara hi ha pràcticament 38.900 desocupats. Un comportament que també s’ha experimentat a Catalunya, on l’atur ha pujat en 9.253 persones durant el setembre.\nL’increment a Catalunya, però, ha estat el més baix des de l'inici de la crisi econòmica. A més, la taxa de desocupats ha tornat a baixar per tercer mes consecutiu en relació amb el mateix mes de l'any anterior. Segons les dades que ha fet públiques aquest matí el ministeri de Treball, el nombre d'aturats registrats a Catalunya es situa en 620 mil, 11 mil menys que ara fa un any, tot i l'increment del setembre que acaba amb 6 mesos de descensos mensuals. El conseller d'Empresa i Ocupació, Felip Puig, manté el seu discurs dels últims mesos i, sense voler parlar de brots verds, destaca unes dades que comencen a consolidar un canvi de tendència que podria indicar el final de la crisi i l'inici de la recuperació econòmica.\nPel que fa al territori, l'atur creix al setembre a les quatre demarcacions. On més ho fa és a Girona i a Tarragona i on menys a Lleida i a Barcelona. En relació amb ara fa un any, l'atur, però, cau a les quatre demarcacions. On més baixa és a Lleida, amb un decens de més de 5 per cent, seguida de Barcelona, Tarragona i Girona. Al conjunt d'Espanya l'atur també ha pujat al setembre i ho ha fet en més de 25 mil persones, la millor dada també dels últims 6 anys, deixant la xifra d'aturats registrats en 4 milions 700 mil treballadors.


PAe - CTT - General - Gestió i Adequació de Dependències i Espais\nGestió i Adequació de Dependències i Espais >\nGestió i Adequació de Dependències i Espais\nL'aplicació GADES permet al personal de la unitat assignar, visualitzar i gestionar tot el referent als edificis, inventari i persones del Ministeri.\nS.G. de Contractació, Serveis i Oficialía Major\nGestió de recursos humans , Gestió de serveis i sistemes\nGADES: És un sistema de gestió d'espais de tots els edificis gestionats pel Ministeris de Justícia, facilitant la labor del personal quant al manteniment i visualització de la informació referent a edificis, inventari i persones.\nFacilitar la labor del personal de Contractació i Serveis quant al manteniment de la informació de tots els espais.(Font d'informació per a altres aplicacions del Ministeri com a Formació , Serveis de Prevenció de Riscos, qui és qui …)\nFacilitar la gestió de les persones, sent necessari indicar únicament la ubicació de les mateixes.\nGeneració d'informació per a suport a la gestió operativa diària i per a la presa de decisions a curt i mig termini.\nPlanificació i gestió automàtica d'espais del Ministeri: assignació d'espai a unitats/persones per diferents criteris.\nPodran treballar diverses persones al mateix temps\nEs podrà accedir des de qualsevol ordinador del Ministeri.\nCada usuari de l'aplicació tindrà un perfil assignat d'acord a les seves necessitats\nRealització d'auditories de la informació de manera automàtica.\nControl d'ocupació: Les dades de les persones estaran actualitzats automàticament amb Badaral, permetent conèixer a tot moment l'estat de les mateixes, per exemple qui és nou o qui ja no aquesta en el Ministeri.\nEn estar integrada amb Sorolla, es pot saber a tot moment el contingut (béns mobles) dels espais, així com fer cerques sobre l'inventari per conèixer la ubicació d'un objecte.


La Diputació impulsa les VII Jornades Gastronòmiques de la Tòfona del 13 de gener al 11 de març a l'Alt Maestrat - Diari Valencià\nPortada » Actualitat » La Diputació impulsa les VII Jornades Gastronòmiques de la Tòfona del 13 de gener al 11 de març a l’Alt Maestrat\nLa Diputació impulsa les VII Jornades Gastronòmiques de la Tòfona del 13 de gener al 11 de març a l’Alt Maestrat\nUn total de set restaurants de tres municipis de l’Alt Maestrat participen en aquestes jornades que atrauen un impacte de 100.000 €\nMartínez: “La coincidència amb Sant Antoni propiciarà que siguin encara més visitants els que gaudeixin d’aquesta oferta turística”\nLa Diputació de Castelló impulsa la celebració de les VII jornades Gastronòmiques de la Tòfona com a esdeveniment dinamitzador del turisme d’interior amb previsions molt positives per a les pròximes setmanes. I és que les jornades tindran lloc durant els caps de setmana entre el 13 de gener i el 11 de març a un total de set restaurants de tres municipis de la comarca de l’Alt Maestrat (Benassal, Catí i Culla). La coincidència amb Sant Antoni en aquests primers caps de setmana farà que siguen encara més els visitants que es decidisquen a conèixer de prop aquests pobles amb el ‘ganxo turístic’ de les jornades gastronòmiques.\nAixí ho ha explicat el vicepresident provincial de Turisme, Andrés Martínez. “Aquestes jornades gastronòmiques són ja una cita consolidada, una oferta turística important per a aquesta zona de l’interior en una època de l’any en que ajuda a desestacionalitzar l’activitat de restaurants, hotels i establiments dels pobles”.\nEn aquest sentit, Martínez ha explicat que “a més, la coincidència amb les festes de Sant Antoni propiciarà que siguen encara més visitants els que es decidisquen a gaudir d’aquesta completa oferta turística, una oportunitat excel·lent per conèixer aquests preciosos municipis de l’interior de la província i la seua atractiva oferta turística, cultural i gastronòmica”.\nCal tenir en compte que aquestes setenes jornades naixen amb l’objectiu de seguir millorant les xifres de turistes i d’impacte sobre l’activitat econòmica dels municipis. Un ambiciós objectiu, ja que des del seu naixement aquestes jornades gastronòmiques estan suposant per als establiments participants una mitjana de mil menús addicionals als habituals. L’impacte de les jornades i de la fira s’estima en unes 3.500 persones als municipis participants, amb un impacte econòmic de més 100.000 euros.\n“Com a part del projecte estratègic de la Diputació, Castelló Ruta de Sabor, aquesta marca guia està contribuint a fer de la nostra gastronomia una oportunitat de desenvolupament per als nostres pobles. En aquest cas, des de la vessant més turística amb les jornades gastronòmiques, però també amb altres iniciatives que s’estan articulant directament dirigides a prendre consciència de la qualitat dels productes de la nostra terra per augmentar el seu consum”, ha indicat Martínez.\nSón set els establiments de restauració que ofereixen menús basats en la tòfona amb preus entre els 28 i els 35 euros, i que combinen la gastronomia tradicional de la zona amb innovacions basades en l’excel·lent tòfona de la zona.\nA més dels deliciosos menús elaborats pels restauradors d’aquests municipis i en els quals la tòfona de Castelló presta tot el seu sabor, els assistents a aquestes jornades gastronòmiques podran adquirir tòfona fresca i productes elaborats amb ella en diferents comerços de les localitats participants.\nTota la informació dels establiments participants, menús i preus de les jornades es poden consultar al següent enllaç del web del Patronat Provincial de Turisme: https://goo.gl/YwVZaU\nDiputació de Castelló Jornades Gastronòmiques de la Tòfona L'Alt Maestrat\nAlcoi tanca desembre amb rècord de visitants\nAlmassora i UBE Corporation Europe s’alien per a promoure el talent empresarial


Informació important professorat substitut – PÚBLICA.CAT\nInformació important professorat substitut\nACLARIMENTS NOTA INFORMATIVA\nPregunta UGT. Actualment hi ha un percentatge alt de substituts que estan finalitzant el nomenament, per poder donar a finalitzar la substitució han d’entrar a l’aplicatiu donar a finalitzar per poder estar disponibles al primer nomenament i enviar la credencial, a causa de l’estat d’alarma, la credencial no la tenen signada pel director.\nQuin és el procediment que han de fer.?\nPodem considerar que hi ha dos tipus de nomenaments:\nEls que tenen continuïtat: No cal que tramitin la credencial, se’ls adjudica el nou nomenament a l’aplicatiu i se’ls envia un correu electrònic perquè s’imprimeixin la nova credencial, igualment poden veure a ATRI el nou nomenament.\nEls que no continuen: Si la persona titular s’ha incorporat, els hi comuniquem per correu electrònic i ells mateixos s’han de tancar a l’aplicatiu per posar-se com a disponibles per al primer telemàtic.\n2 Pregunta UGT. Servirà amb donar a la finalització per estar disponibles en els primers nomenaments que hagi.\n3 Pregunta UGT D’acord a la petició de la UGT, és que se li fes de manera excepcional mentre durarà l’estat d’alarma se li prorrogarà el contracte. ¿Sera així?\nEn un principi havíem dit que si durant aquests dies que estan tancats els centres un mateix titular canvia d’incidència, el nomenament del substitut finalitza el dia que finalitza la primera incidència i el substitut es nomenarà a partir del dia en què es reiniciï l’activitat als centres, però ara el criteri és que es mantenen els substituts des de que finalitzen la primera incidència.\nPerò si el titular es reincorpora, no és possible efectuar un nou nomenament en el mateix lloc ni prorrogar el nomenament anterior.\n4 Pregunta UGT O hauran de sol·licitar el certificat d’empresa?\nSempre han de sol·licitar el certificat d’empresa, perquè no sempre compleixen els requisits.\nQuan els substituts finalitzen una relació contractual s’envia el certificat d’empresa on line al SEPE. Les instruccions del Servei de Nòmines són sempre que els sstt els facin sempre quan finalitza una relació contractual tinguin o no tinguin nomenaments consecutius.\n5 Pregunta UGT Entenem que se’ns donés unes instruccions per poder informar i sobretot se’ns informarà si la prorroga serà fins al primer dia de nomenament.\nNo està previst fer aquest tipus de pròrroga.


Mortalitat de roquerols a causa del temporal de fred - Revista Cambrils\nMortalitat de roquerols a causa del temporal de fred\nAmb la baixada de temperatures, la pluja i la dificultat per menjar, ha fet que desenes de roquerols estiguin morint de fred i gana\nPublicat el Dilluns, 11 de gener de 2021 11:22h\nRoquerols amuntegats pel fred en una finestra | Cedida\nLes orenetes i falciots migren cap al sud Sàhara un cop han criat a Europa. El motiu sembla clar, s'alimenten d'insectes que cacen volant amb la boca oberta, i quan ve el fred i la seva font d'alimentació escasseja. Quan ve el bon temps, a la primavera, tornen a casa nostra. De vegades, però el temps fa un gir inesperat, i algun cop a l'abril o maig quan hem tingut una baixada brusca de temperatures, acompanyada amb pluja, aquests ocells es queden sense poder menjar i cauen desnodrits.\nHi ha, però una petita oreneta desconeguda per la majoria que es queda a Catalunya tot l'hivern, el roquerol comú. http://www.sioc.cat/fitxa.php?sci=0&sp=PTYRUP\nA diferència de les altres espècies el roquerol no cria a les cases sinó als penya-segats, motiu pel qual passa més desapercebut. A l'hivern, però baixa de les muntanyes a la platja on fa millor temps, i hi ha més menjar, i fa servir els edificis per passar-hi la nit.\nAquest any pandèmic també ha estat dolent pels roquerols. Amb la baixada de temperatures, la pluja i la dificultat per menjar, ha fet que desenes de roquerols estiguin morint de fred i gana. Els exemplars trobats morts són una mica més petits que la mitjana, potser els joves de l'any, i sobretot pesen un 35% menys del que tocaria, senyal que han anat sobrevivint de la grassa acumulada (l'estalvi de la majoria de moixons) fins que ja no han tingut reserves per seguir vivint.\nA diferència d'altres ocells com les mallerengues, caderneres, gafarrons o verdums que en una situació com aquesta se'ls pot ajudar amb menjadores als jardins, els roquerols ho tenen difícil de sobreviure, ja que necessiten caçar insectes. Ara bé, si us en trobeu algun de viu, potser el podeu salvar allunyant-lo d'un gat, posar-lo en un lloc calent, i alimentant-los.\nUn bon nombre d'exemplars de roquerol morts, a Tarragona


El vaixell d'Odisseu: d’agost 2013\nEl laberint vora el mar, de Zbigniew Herbert\nAcabo la lectura d’aquest assaig de l’escriptor polac Zbigniew Herbert (ElAcantilado, n. 247, 2013) i la primera paraula que em ve al cap és ‘agraïment’, no tan sols per haver-lo llegit sinó, sobretot, per haver sabut descobrir –o haver-se’m revelat, qui sap!- els viaranys que menen a Grècia i, per extensió, al món clàssic ja fa una pila d’anys. Confesso que m’he sentit reconfortat i feliç per haver triat –o ser triat, qui sap!- (per) aquest camí. Em sento afortunat d’estimar aquestes cultures del passat a les quals tant devem i que tant m’han ensenyat com a ésser humà. He trobat en el llibre de Herbert molt d’amor i de passió mesurada per una terra que ningú no desconeix, encara que mai l’hagi trepitjat. Tal és la seva herència! Dels set assajos que integren el llibre, una bona part configuren un recorregut per alguns dels indrets més emblemàtics de Grècia que, resseguint les petjades del mestre Pausànies, descriu des de la mirada amatent de l’autor la singularitat del paisatge grec en la seva grandiositat: blaus, blancs, verds, cel, muntanyes, mar, aigua, aire, llum… com si els déus haguessin triat aquest petit país per pintar el llenç definitiu. Pels meus ulls han anat desfilant, imponents, els vestigis de les civilitzacions minoica i etrusca (a les quals dedica dos assajos extraordinaris i molt personals al meu entendre) i els testimonis muts d’Epidaure, Micenes, el santuari àtic de Brauró, Delfos, Esparta, les illes, l’Acròpolis, Samos,…\nEl laberint vora el mar és també un llibre erudit, però compte!, no una erudició al servei de l’autosatisafacció estèril i gens útil per al gaudi col·lectiu, sinó aquella que està farcida d’arguments, de dades i de múltiples lectures que tenen com a objectiu apropar el lector a l’experiència del viatger que sap molt bé el misteri de cada pedra mil·lenària i, encara més, al prodigi de saber relligar el passat més remot amb la contemporaneïtat. En aquest sentit, l’assaig intitulat La qüestió de Samos és una lliçó d’història tan actual que fa posar la pell de gallina. El passat ja està escrit, la qual cosa ens permet preveure escenaris de futur.\nPodria escriure més –i tot bo- sobre aquest llibre, però prefereixo acabar aquest apunt amb un fragment que m’he permès la gosadia de traduir. Feliç lectura!\n“Un dels pecats mortals de la cultura contemporània és el costum d’esquivar el xoc frontal amb els valors suprems. I també l’altiva convicció que podem prescindir de models –tant estètics com morals-, ja que, suposadament, la nostra posició a l’univers és excepcional i no pot comparar-se amb res. Per això renunciem a l’ajuda de la tradició, ens endinsem en la nostra solitud i furguem els racons de la nostra animeta abandonada.\nExisteix l’opinió errònia segons la qual la tradició s’assembla a la massa hereditària que passa d’una generació a l’altra de forma mecànica i sense cap esforç, i per això els enemics dels immerescuts privilegis successoris estan en contra de la tradició. Tanmateix, el cert és que qualsevol contacte amb el passat requereix un esforç, un treball, i a més esdevé difícil i ingrat, perquè el nostre petit jo xiscla i es rebel·la.\nSempre he desitjat que no m’abandoni la fe en què les grans obres de l’esperit humà són més objectives que nosaltres. I que ens jutjaran. Algú va dir amb raó que no només nosaltres llegim Homer, contemplem els frescos de Giotto o escoltem Mozart, sinó que Homer, Giotto i Mozart ens estan observant i detecten la nostra vanitat i la nostra estupidesa. Els utopistes de mig pèl, els novells de la història, els incendiaris de museus i els liquidadors del passat són com els beneits que destrueixen obres d’art perquè no poden suportar la seva calma, la seva dignitat i la seva freda irradiació.” [pàgs. 129-130]\nPublicat per El vaixell d'Odisseu a 9:16 Cap comentari:\nEl mot xivarri, “rebombori”, “soroll confús”, ve del francès charivari, en què té el mateix significat. A nosaltres, però, el xivarri ens va arribar per via de l’occità chavari, que, com veiem, ja s’assembla força més a la nostra paraula.\nAra bé, en realitat, cal rastrejar l’etimologia de xivarri força més cap a l’est: l’origen primer és en el grec καρηβάρησις (del clàssic τό κάρα -cap- i ἡ βαρύτης -pesadesa-). És interessant adonar-se, però, que, en aquesta darrera llengua, el significat no és el mateix que en francès, occità i català: en grec, καρηβάρησις vol dir “mal de cap”. Per tant, en el camí de l’Hèl·lade a casa nostra, el xivarri va passar de ser el mal de cap a allò que el provoca; això és: el soroll, la confusió o un estrèpit.\nPublicat per El vaixell d'Odisseu a 9:21 5 comentaris:


+q mil Paraules: Friends: en Jan amb botes\nFriends: en Jan amb botes\nQuè us puc dir d’aquest petit? El conec des que va néixer i no ha deixat d’ensenyar-me coses cada dia. El que més admiro d’en Jan és la seva innocència i per suposat la seva creativitat pura i lliure. La seva cara té tants registres emocionals que si els pogués mantenir fins fer-se gran seria el millor actor del món. Els seus ulls transmeten sinceritat i pau, i de la seva boqueta han sortit perles diverses, com quan va néixer la seva germaneta i mentre l’acariciava en el sofà ens va dir:\n-Papa, mama, i si li treiem el cap?\nLa sessió de fotos va transcórrer un diumenge a la tarda en el menjador de casa. Vaig montar uns fons blanc, un octa de 175 frontal i dos flaixos més per eliminar ombres del fons. La idea del vestuari i de les botes va ser del petit geni de la casa. Esperem que us agradi.\nEll ha volgut explicar-vos un conte inventat on barreja coses que ha viscut amb contes que ha sentit. De fet el més divertit és que mentre explica, descriu com processa les idees i del caos del seu pensament surt l'autèntica veritat d'un nen de 4 anys: el seu món és un conte on tot és possible, on la imaginació no crea línies divisòries sinó que suma realitats per aconseguir la felicitat. (el texte està transcrit literalment ).\nEl Gat amb botes va a esmorzar a la París.\nEl gat amb botes s’en va a casa seva i el pagès que li ha donat les coses s’en va a la pastisseria a pendre un colacao. El gat quan arriba a casa s’estira al seu llit però primer veu una mica d’aigua, de seguida li ve la son i tanca els ulls. Quan es fa de dia esmorza pizza i aigua, després es vesteix amb un vestit nou que té un cuatre brodat, unes botes de color blau, un barret groc i un paraigües blau cel. Surt i plou un mica però ell va a esquiar a la muntanya; ara el gat té nou anys però esquia des que en tenia 7 i en sap un munt. S’en va anar a esquiar amb el tren del país de les flors roses amb molts arbres que ara estava així de tope de neu. Quan va arribar a les pistes va veure que s’havia oblidat els esquis però ell va anar al bosc a caminar amb les seves botes aprofitant que feia sol i poc fred. Al bosc va berenar gelat de cono de nata i va veure tota l’ampolla de suc de meló. Després de berenar va tornar a casa amb el tren que l’esperava i va fer una migdiada i quan es va despertar va mirar la tele que feien els sinson que eren uns dibuixos animats de nens i ratolins. Quan es va fer de nit va anar a dormir amb el pijama de zebra amb ratlles negres i blanques i mentre dormia va somiar que anava a veure els seus gats cusins i jugaven a boleibol on hi havia les boles de gats que tenien ungles. Allà els hi van regalar, perquè cumplia 10 anys, unes espases que feien molt mal perquè matessin els ratolins. Va trobar un ratolí i el van matar i després s’el van cruspir perquè els hi agradava molt. Després de la teca va voler anar amb moto fins on treballen els gats treient heures; allà va buscar flors per tallar-les amb unes tisores. Van trobar moltes flors blanques i roses i van fer un gran ram de flors per la casa dels gats; el posarien a una taula on mai menjaven res ni feien res. Després es van convertir amb gats super dolents perquè tenien magia i van estar a punt de matar a tots els ratolins però de cop el gat amb botes es va despertar i va veure que era un somni. Va aixecar-se i va esmorzar xíndria amb una mica mica de bolets. Després va tenir molta set i va veure aigua per tornar a descansar ja que no va a l’escola ni treballa, només dorm i menja. Es va banyar a la seva piscina fent molt esquitxader a tota la seva casa. Després va secar-la i la va netejar amb sabó de color verd. Va escombrar i va llençar totes les coses brutes a l’escombraria. Es va posar colonia de color marró en el cap i va anar a la Paris a menjar un café amb una ensaimada. En el diari va llegir que els ratolins havien fet una casa molt gran de pedra i tenien molt de formatge per menjar. Després de llegir el diari va anar als gronxadors a jugar amb altres gats però només ell duia botes que el feien corre molt.\nUn ratolí i un gat ja s’ha fos.\nEn Jan amb botes, 8 de Juliol de 2010.\nPublicat per Òscar Rodbag a 16:39\nEtiquetes de comentaris: en Jan amb botes, friends\nMaria Rosa Vila 13 de juliol de 2010 a les 19:25\nVinga Òscar, confessa-ho, aquesta foto és un retrat teu quan eres petit, oi??? Quina monada!\nI quin tresor! Tens a casa un Murakami en potència.\nÒscar Rodbag 13 de juliol de 2010 a les 22:05


Futbol amb botons - El blog oficial del B.A.P.: 2010\nBon Nadal i Feliç any Nou 2.011 !\nSi us heu portat bé, que els reis us portin molts botons. I si no..... també, que queda molta lliga!\nSi us ha tocat la Loteria, enhorabona! I si no, que continuem tenint salut...i botons!\nActualització de la lliga, 17 de Desembre de 2010\nBona tarda, us passo els resultats i la classificació actualitzats. Salut i botons!\nPublicat per Pep a 17:50 Cap comentari:\nJa estem treballant en la confecció dels estatuts, recordeu la reunió que tindrà lloc el dia 7 de Gener. Mentrestant us passo el correu electrònic de l'associació: bapfutbolbotons@gmail.com\nDe moment potser no el farem servir gaire, però d'ara en endavant serà el correu de l'associació.\nPublicat per Pep a 19:23 Cap comentari:\nActualització de resultats a 14 de Desembre\nJa tenim nous resultats i nova classificació. Convindria que els equips que aneu una mica endarrerits en els partits de jornades anteriors intentéssiu posar-vos al dia. \nPublicat per Pep a 12:33 Cap comentari:\nTorneig de Tardor 2.010\nAquest Dimecres dia 8 de Desembre hem jugat el Torneig de Tardor 2.010 a Palau. Aquests són els quadres de la Fase Final i de la Fase de Consolació:\nFase de Consolació:\nPublicat per Pep a 18:41 Cap comentari:\nAssemblea General del B.A.P.\nBon dia botonaires,\nConvoco a TOTS ELS SOCIS el proper Divendres dia 7 de Gener de 2.011 a l'Assemblea de Constitució del BAP, que tindrà lloc al Bar Turó de l'Home (la "nostra seu social"). Començarem fent algun partidet, i a partir de les nou del vespre (21.00 hores) començarem l'Assemblea.\n1.- lectura i aprovació dels nous estatuts del BAP\n2.- elecció de càrrecs a la Junta directiva\nMentrestant, continuem jugant a botons, que és el que més ens agrada.\nPublicat per Pep a 10:14 1 comentari:\nAtenció BAP Botonaires!!!!!!\nDemà Dijous dia 28 d'Octubre no estarà disponible el Turó per poder-hi jugar. El Divendres dia 29 d'Octubre ja es podrà jugar amb normalitat, com de costum.\nPublicat per Pep a 16:56 Cap comentari:\nÚltims resultats i classificació 25 d'Octubre\nPublicat per Pep a 16:39 1 comentari:\nEl K'ntenen debuta amb sort repartida a la lliga BAP. Heus aquí els resultats i la classificació actualitzades:\nClassificació i resultats actualitzats\nPublicat per Pep a 11:01 1 comentari:\nPer fer un comentari en una entrada, cliqueu sobre X comentaris. Escriviu el comentari i a sota hi ha una pestanya que diu comenta com a: entreu i cliqueu sobre Nom/URL, ompliu el nom (Pex. Vitamènia, Pep, el que vulgueu) , sortiu i cliqueu sobre Comentari de l'entrada. .El missatge quedarà registrat.\nPublicat per Pep a 10:54 1 comentari:\nPer un error tècnic era difícil publicar comentaris. Crec que ja ho he resolt i ja pot fer comentaris tothom. A veure si us animeu !!!!!\nPublicat per Pep a 11:26 1 comentari:\nAquest cap de setmana de la Festa Major no podrem disposar del local al Turó de l'Home. Reiniciarem la lliga un cop passada la Festa Major.\nAquesta és l'última classificació de la lliga BAP. Si falta algun resultat passeu un SMS al Batman. Feu click sobre la classificació i la veureu ampliada.\nPublicat per Pep a 10:40 2 comentaris:\nNOTA IMPORTANT PER ALS SOCIS !!!\nAquest Divendres i Dissabte vinents (dies 1 i 2 d'Octubre) no podrem jugar al local del Turó per un tema logístic.\nEls partits que s'hagin de jugar hauran d'avançar-se a Dijous o bé deixar-los per Diumenge o per més endavant.\nClassificació actualitzada a 27 de Setembre. Si falta algun resultat és perquè no se li ha passat al Batman per actualitzar la classificació.\nPublicat per Pep a 11:23 1 comentari:\nJa podem penjar les classificacions una mica més dignes (sense fotos). Gràcies Botofumeiro i Despertaferro pels vostres consells!!\nJa s'han estrenat el Can Minuti i en Jordinho. I el Can Soler va líder !!!!\nJa tenim la primera classificació. És una mica "patillera" però no puc fer-ho a través d'un "retalla i enganxa" ja que queden les caselles desfassades. Per tant hi he posat una foto. Si algú de vosaltres té una solució millor que ho digui. Gràcies!\nPublicat per Pep a 12:52 2 comentaris:\nAquest és el resultat de la lliga 2009 - 2010. El campió va ser el LLOVE, després d'un partit de desempat amb el Vitamènia que també va acabar en empat i es va decidir per "PENAL CORNER". Enhorabona campió!!!!!\nPublicat per Pep a 12:49 Cap comentari:\nPublicat per Pep a 19:35 Cap comentari:\nComencem la segona BAP lliga aquesta setmana, esperem que sigui una bona lliga, amb més emoció que mai.\nHi ha nous equips, i els que vam jugar l'any passat hem evolucionat bé. Això farà que sigui una lliga més competitiva....\nSi no hi ha problemes de tipus informàtics intentaré anar portant al dia els resultats i les classificacions setmana a setmana. Si hi ha algun error ja m'ho fareu saber.\nPublicat per Pep a 12:42 2 comentaris:\nPer un error tècnic era difícil publicar comentari...\nAquest cap de setmana de la Festa Major no podrem ...\nAquesta és l'última classificació de la lliga BAP...\nNOTA IMPORTANT PER ALS SOCIS !!! Aquest Divendres...\nClassificació actualitzada a 27 de Setembre. Si f...\nJa podem penjar les classificacions una mica més d...\nJa s'han estrenat el Can Minuti i en Jordinho. I e...\nJa tenim la primera classificació. És una mica "pa...\nAquest és el resultat de la lliga 2009 - 2010. El...\nComencem la segona BAP lliga aquesta setmana, espe...


La comissió sobre el padró conclou que va ser utilitzat de forma il·legal\n29 octubre 2020 00:12\nAnselmo Martín presentà ahir les conclusions sobre el cens i les contractacions d'Estrategia Local\nJ.R. | 05 juny 1999\nAnselmo Martín, regidor del grup mixt de Calvià i representant d'Esquerra Alternativa de les Illes Balears, donà a conèixer ahir tota la documentació a què ha tingut accés d'ençà de la creació d'una comissió especial per controlar el padró municipal, investigar l'anomenat Document Maquiavelo i les actuacions realitzades per Estrategia Local, empresa contractada habitualment per l'equip de Govern de Margarita Nájera.\nEn línies generals es conclou que el padró municipal «va ser utilitzat de forma que pot revestir caràcter d'il·legalitat en tenir accés a la informació una empresa d'àmbit privat (Estrategia Local)». Segons es ressenya a la informació aportada ahir per Martín des de l'entrada en vigor de la llei que regula l'empadronament als municipis, a finals de 1996 es realitzaren una sèrie d'inspeccions, fins i tot tres visites en un termini de 48 hores a un mateix domicili, per comprovar la residència efectiva de determinats ciutadans.\nCom es recordarà al document popularment conegut per Maquiavelo es fixava que el municipi s'havia de dividir en dues zones, MC (mallorquins conservadors) i IP (immigrants progressistes) amb la finalitat de realitzar polítiques diferenciades i obtenir un millor rendiment electoral, a partir del control del cens. Les conclusions de la comissió informativa destaquen que s'han produït en aquest sentit «actituds de no massa clara intencionalitat». Així, a les zones MC (Cas català-Illetes, Portals Nous, Costa de la Calma, el Toro, Peguera, Costa d'en Blanes, Calvià i es Capdellà) s'ha advertit un seguiment del cens que va més enllà del que especifica la llei.\nPel que fa a la contractació d'Estrategia Local, de l'anàlisi de la documentació es desprèn que «la contractació d'aquesta empresa es va realitzar de manera directa des de 1998, i que a partir de 1995, arran de l'entrada en vigor de la nova llei de contractacions públiques, es realitzà mitjançant un concurs obert, però amb el mateix resultat: Estrategia Local fou l'escollida». Continua l'informe que el cost econòmic, des de la primera contractació a l'empresa, ha superat els 190 milions de pessetes, la qual cosa significa una mitjana anual de quasi vint milions. Entre les feines realitzades per Estrategia Local se citen una enquesta sobre el grau de coneixement dels ciutadans i valoració dels serveis municipals; assistència al govern municipal sobre disseny i programació dels projectes de batlia, o elaboració d'un model de segmentació sociològica de la població de Calvià. El valor d'aquest darrer contracte va ser de 6.704.500 pessetes.


Les residències i els centres de dia per a gent gran podrien cobrir el 85% de les places en llista d’espera a Catalunya - Diari de la Discapacitat\nIniciGent GranLes residències i els centres de dia per a gent gran podrien...\nLes residències i els centres de dia per a gent gran podrien cobrir el 85% de les places en llista d’espera a Catalunya\nL’ACRA insta al Govern a cobrir les places lliures per impulsar el sector i acabar amb aquesta situació que afecta a persones i familiars\nLa situació actual està afectant tant a persones com a familiars // Foto: gencat\nL’Associació Catalana de Recursos Assistencials (ACRA), ha instat al Departament de Salut i al Departament d’Afers Socials i Famílies a garantir la viabilitat de residències i centres de dia cobrint les places lliures amb persones usuàries de les llistes d’espera.\nActualment unes 17.500 persones grans o amb dependència estan en llista d’espera per aconseguir una plaça a una residència pública o a un centre de dia. Són dades oficials que contrasten amb la disponibilitat que pot oferir el sector, 15.200 places per a una residència o un centre de dia que podrien donar sortida a una mica més del 85% de les places i capgirar una situació injusta que afecta milers de persones i les seves famílies.\nEn aquests moments, el temps de mitjana d’espera per accedir a una plaça d’una residència és de 436 dies, la més alta de tot l’estat. “Cal més agilitat, ser més flexibles”, explica la Presidenta d’ACRA, Cinta Pascual. Aquesta situació també és especialment greu als centres de dia, on 6 de cada 10 estan tancats. “Hi ha moltes famílies que fa mesos que s’esperen i que necessiten portar els seus familiars a algun centre on se’ls pugui atendre correctament”, afegeix Pascual.\nSegons dades del darrer baròmetre realitzat per ACRA, la desocupació a les residències és del 20%, una situació que dificulta la sostenibilitat d’unes empreses i entitats considerades, sobre el paper, com essencials. Des d’ACRA es té clar que “no hi ha lloc més segur que les residències de gent gran”, una percepció que les dades oficials poden confirmar ja que a dia d’avui el 98% dels centres no tenen COVID-19 i el percentatge de contagis no supera el 0,2% del total.\nArticle anteriorEl projecte Comerç Accessible Sense Barreres analitza 8 establiments de l’Eix Comercial de Sarrià a Barcelona\nArticle següentUn equip de persones amb discapacitat intel·lectual gestiona la cafeteria del Casal Cívic de Pomar a Badalona


Aigaio Studios Tinos Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRoom with Sea View (2 Adults) - Esports i oci\nMés informació sobre Aigaio Studios\nDissenyat tant per oci com per negoci, Aigaio Studios està situat idealment a Tinos; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Aigaio Studios asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Aigaio Studios es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, mini bar, balcó/terrassa, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent centre esportiu, buceig, spa, massatge, parc infantil. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Tinos, el Aigaio Studios és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Aigaio Studios de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nDescompte a Aigaio Studios


Els Suñol, Barça, sucre i mecenatge | NacióDigital\nper Miquel Macià / Pep Martí , 23 de febrer de 2020 a les 08:21 |\nL'11 de novembre passat va morir a Barcelona Josep Ildefons Suñol i Soler, empresari i mecenes, impulsor de les fundacions Suñol i Glòria Soler, i un dels homes més discrets de la burgesia catalana. Tan discret que és una tasca impossible tenir-ne una fotografia per exprés desig personal.\nDarrere seu deixava un llegat impressionant, amb una de les col·leccions privades d'art més importants del país, atresorada al llarg de més de quaranta anys. De tot el seu llinatge, però, la figura més coneguda és la del seu pare, Josep Suñol i Garriga, dirigent republicà i president del Barça els anys trenta que va ser afusellat pels franquistes a la serra de Guadarrama a l'inici de la Guerra Civil.\nSuñol i Garriga era també un empresari important, amb una fortuna que venia d'anys enrere. La seva vida va transcórrer entre el 1898 i el 1936, és a dir, entre la pèrdua de Cuba i la Guerra Civil. Dos esdeveniments aquests que van marcar profundament la història de la família.\nEl primer Suñol que va amassar un patrimoni important va ser Antolí, avi de qui seria president culer. D'una família menestral provinent de Martorell, Antolí va començar a guanyar-se la vida fent de dependent d'una botiga de roba a la plaça Reial, on anaven a comprar les bones famílies de Barcelona. Es va obrir pas convertint-se primer en l'encarregat i, després, casant-se amb la filla de l'amo. Més tard, va obrir un establiment a tocar del mercat del Born per comerciar amb productes de les colònies, entre ells el sucre.\nUna fortuna molt dolça\nLa pèrdua de Cuba, el 1898, va suposar un trasbals per a l'economia catalana i la fi del comerç de sucre. L'hereu de la família, Josep Suñol i Casanovas -pare de Suñol i Garriga- va intuir el negoci i es va abocar a la producció, refinament i comercialització de sucre de remolatxa. D'aquí va néixer la Companyia d'Indústries Agrícoles, fundada el 1911 i que aviat va obrir fàbriques a la Rioja i l'Aragó. A la companyia hi treballaria també el germà del propietari, Ildefons Suñol, un advocat que aviat es decantaria per l'activitat política catalanista.\nUn altre soci de l'empresa va ser Jaume Carner Romeu, qui també va fer política, en un sentit similar al d'Ildefons Suñol. Profundament catalanistes, van abraçar la causa de la Lliga Regionalista, però un cop vist el caire conservador del partit van evolucionar cap a posicions més liberals i republicanes. En el cas de Carner, va ser ministre de Finances dels governs de Manuel Azaña durant la República.\nEl lligam entre els Suñol i els Carner es va fer amb el temps molt estret, fins al punt que es van produir diversos matrimonis entre els dos llinatges. Un dels fruits d'aquests enllaços va ser Jaume Carner Suñol, que acabaria sent president de Banca Catalana i es va casar amb Maria Lourdes Cabana Vancells, germana de l'economista Francesc Cabana.\nPlaca dels Amics de Josep Sunyol en record al centenari del seu naixement, al número 133 de La Rambla Foto: Gerogina Albreda\nEmpresa, esport i ciutadania\nJosep Suñol i Garriga va créixer a l'ombra del seu pare, que el volia veure al cim del negoci. Era l'únic fill varó i tenia dues germanes, Maria Lluïsa i Glòria, que moriria jove. El futur president del Barça va ser gerent de la Companyia d'Indústries Agrícoles, però molt aviat les seves inquietuds econòmiques van conviure amb les polítiques i les cíviques, per a disgust del pare. Interessat per un munt de temes i influït per l'oncle Ildefons, de mentalitat liberal, va fer-se soci del Barça el 1925, un vessant que en ell sempre va anar de la mà del catalanisme. Va ser directiu de la Federació Catalana de Futbol i del Barça, que acabaria presidint el 1935.\nAtret pel mon dels mitjans, va escriure amb assiduïtat en diversos diaris i finalment va impulsar rotatius com La Nau dels Esports i La Rambla, un mitjà que seria molt popular i combinava esports i informació general, sempre amb un compromís polític al servei d'idees republicanes i sota el lema "Esport i ciutadania". Militant d'Acció Catalana, amb la Segona República es va adherir a ERC i fou elegit diputat a Corts en diverses ocasions. Casat amb Glòria Soler, filla d'una altra família benestant -l'avi havia estat propietari del Teatre Tívoli-, van tenir un fill, Josep Suñol i Soler.\nJosep Suñol, president del Barça afusellar pels franquistes. Foto: FC Barcelona\nUn destí tràgic a la serra de Guadarrama\nSuñol i Garriga va tenir molt mala sort. En el moment d'esclatar la guerra el juliol del 1936, era diputat al Congrés. A començaments d'agost va emprendre un viatge a València i Madrid. Duia unes cartes del president del Parlament, Joan Casanovas, a diversos dirigents republicans com el cap del govern espanyol José Giral i el president de les Corts, Martínez Barrio. Tot indica que es disposava a fer d'enllaç entre diferents dirigents republicans. També volia anar a donar ànims als combatents catalans al front. El cert és que es va endinsar pels voltants de la serra de Guadarrama, a Madrid, acompanyat del periodista Pere Ventura i Virgili, de La Rambla, un oficial de l'exèrcit i un xofer amb un cotxe Ford que lluïa una bandera catalana.\nVan errar de camí i van entrar, sense saber-ho, en zona franquista. Al km 52 de la carretera de Madrid a la Corunya, van ser aturats en un post de control. No se'n va saber res més i es van desfermar diverses hipòtesis. Però el cert és que, pel testimoni d'un sergent a El Adelantado de Segovia, diari franquista, es va conèixer el destí tràgic del president del Barça i els seus acompanyants, que van ser afusellats. Més endavant, el testimoni d'uns soldats del front de Madrid que es van passar al bàndol republicà va confirmar els fets.\nJosep Suñol i Lluís Companys. Foto: FC Barcelona\nUn orfe de nou anys\nLa notícia de l'assassinat del pare va agafar Josep Suñol i Soler i la seva mare, Glòria Soler, a la casa d'estiu, a Tona, a Osona. El noi havia fet els nou anys el 19 de juliol, precisament el dia en què es va iniciar l'aixecament militar a Barcelona. En el documentat llibre de Jordi Badia Josep Suñol i Garriga. Viure i morir per Catalunya (Pagès i Fundació Suñol), el fill del president del Barça explica que no recorda exactament el moment precís en què va conèixer la mort del pare, però sí moments relacionats amb el fet, com quan, ja retornats a la casa familiar de Barcelona, va veure la seva mare plorant sense consol.\nLa figura del pare va impregnar Suñol i Soler, que recordava que viatjava molt per les seves ocupacions com a dirigent esportiu i com a cap de l'empresa familiar. El pare li enviava moltes postals, que ell guardava. En canvi, li va saber sempre greu no conservar el tren elèctric que un dia li va regalar i que tenia dues estacions, Barcelona i la Garriga, on la família tenia una casa d'estiueig.\nDesprés de la mort del dirigent esportiu i militant republicà, la seva família va decidir marxar i traslladar-se a Suïssa. No tenien res a esperar d'un triomf franquista, com és obvi. El règim vencedor el 1939 acabaria confiscant la companyia familiar i les fàbriques que tenien a la Rioja i l'Aragó. Però els Suñol també temien alguna acció contrària de grups incontrolats. Eren uns burgesos acomodats en un moment revolucionari. El PSUC es va apoderar de La Rambla i en va fer el seu òrgan.\nLa mala relació amb l'avi\nPrimer a Suïssa i després a Montecarlo, els Suñol van restar uns anys a l'exili. L'avi, Josep Suñol i Casanovas, es va fer càrrec de la família. Però en una situació molt complicada. L'avi sempre havia discrepat de les activitats polítiques del fill i va fixar en Suñol i Soler la seva ràbia per la sort de la família i el seu negoci. Es va negar que fos el fill del dirigent assassinat l'hereu de la saga. Va repartir l'herència en cinc parts iguals (els cinc nets, el fill de Suñol i Garriga i els quatre fills de la seva germana Maria Lluïsa, que havia estat abandonada pel seu marit).\nJosep Suñol i Soler mai va oblidar el tracte que li va infringir l'avi. Tot i així, no va voler impugnar el testament quan el marit de Maria Lluïsa va tornar a casa. I és que l'avi havia deixat escrita una clàusula que permetia anul·lar el testament si el marit fugit tornava. Però el futur mecenes d'art mai va voler fer-ho per no ferir els seus quatre cosins.\nNom: Josep Suñol i Soler (1927-2019), creador de la Fundació Suñol.\nFamília: fill de Josep Suñol i Garriga, expresident del Barça i empresari sucrer, assassinat pels franquistes el 1936.\nNegoci: després de fer fortuna amb el negoci del sucre i amb l'immobiliari, l'hereu de la saga es va centrar en el mecenatge.\nUn lloc: Galeria 2, l'espai de la Fundació Suñol al carrer Mejía Lequerica, al barri de les Corts de Barcelona.\nActitud davant el procés: la figura de Josep Suñol i Garriga, republicà i catalanista, ha impregnat la història de la família. El seu hereu, Suñol i Soler, home de mentalitat liberal, va evitar sempre fer valoracions polítiques.\nUna promesa a la mare: no fer política\nLa mort brutal del pare va condicionar la vida de Suñol i Soler. La mare li va fer prometre que mai entraria en política, cosa que va complir de manera rigorosa. L'absència es va veure agreujada per l'ombra en què va quedar la figura del pare, especialment després del triomf franquista. Això li va fer sentir atracció per un personatge històric en qui es veia reflectit, el fill de Napoleó, que es va veure apartat de l'emperador després de la seva derrota a Waterloo i que va viure a la cort austríaca amb la seva mare. Una figura que l'escriptor Edmond Rostand va narrar al seu llibre L'Aiglon, una obra que Suñol va devorar.\nRecuperar la posició perduda\nSuñol i Soler va iniciar els estudis de batxillerat a França i els va culminar a l'escola Virtèlia de Barcelona. Després va cursar la carrera de Dret. Des de jove, Suñol i Soler va voler recuperar el que considera que ha estat una posició perduda amb la mort del pare i els problemes per recuperar el patrimoni familiar. Vol fer camí propi i per això no continua el negoci sucrer, que passa als seus cosins. A la universitat coneix Josep Maria Figueras Bassols, emprenedor com ell, i junts aixequen la que serà una de les grans empreses immobiliàries catalanes, el Grup Habitat.\nInterior de la Fundació Suñol. Foto: Adrià Costa\nFigueras serà un dels rostres dels anys de l'especulació urbanística a Barcelona, Cornellà, Bellvitge, Sant Adrià. Només al barri de Sant Ildefons, a Cornellà, Habitat construirà habitatges per a 70.000 persones. Després, la companyia també aixecarà edificis amb més bona imatge, com les torres Trade de Josep Antoni Coderch a la Gran Via de Carles III. Es donarà el cas que, el maig del 1966, Habitat compra els terrenys de l'antic camp del Barça a les Corts per 226 milions. És un espai de 27.000 metres quadrats on s'hi vol construir habitatge. D'aquesta manera, Suñol compra els terrenys abandonats pel Barça -que ja juga al Camp Nou- on un dia el seu pare va presidir la llotja.\nDe la construcció a l'art\nEl 1994, mor Josep Maria Figueras. Habitat restarà dempeus uns anys més, fins que un seguit d'operacions arriscades de Bruno Figueras, el fill, compliquin la situació. El grup es va endeutar adquirint la divisió immobiliària de Ferrovial el 2006, per 2.200 milions d'euros. Una xifra que no va poder assumir. En dos anys, Habitat entrava en concurs de creditors. Suñol i Soler es va anar desvinculant de la gestió de la constructora en paral·lel al seu creixent interès per la seva col·lecció d'art, que havia iniciat molts anys abans. Possiblement, l'admiració que sentia pel cunyat de l'àvia, el pintor Carlos Vázquez Úbeda, que tenia un taller a la Rambla de Catalunya, va ser un factor determinat en el seu vessant artístic.\nL'any 2002, va néixer la Fundació Suñol i cinc anys més tard va obrir les seves portes com a centre artístic. Ho va fer a l'edifici del passeig de Gràcia, 98, la casa familiar on va néixer Suñol i Soler. Des d'aleshores, el fons s'ha convertit en una de les col·leccions privades d'art més rellevants de l'estat espanyol. A un espai contigu al carrer de Rosselló se'l va anomenar Galeria 0, dedicat a l'art emergent. En tots dos espais, la fundació va organitzar un centenar d'exposicions i nombroses activitats de tot tipus, que van fer del centre un punt de referència entre els creadors contemporanis.\nLa Fundació Suñol disposa d'una important col·lecció d'art contemporani. Foto: Adrià Costa\nLa Galeria 1 era al domicili del mecenes, a Pedralbes, i s'anomena Galeria 2 el que fins fa poc era el magatzem de la fundació, al carrer de Mejía Lequerica de les Corts, que des de fa uns mesos és la seva nova seu. L'escultor i dibuixant Sergi Aguilar n'és el director, i era una de les persones que millor coneixien Suñol i Soler, a qui defineix com "un home exquisit i privat que protegia molt la seva vida personal, de cultura francesa, viatjat i enamorat d'Itàlia". "Un personatge inclassificable", assegura, que va construir un fons d'art que avui en dia és valorat a nivell internacional.\nLa Fundació Suñol disposa de més de 1.200 peces, que inclouen obres de Miró, Picasso, Giacometti i Andy Warhol, entre molts d'altres. Però més enllà del valor del fons, la fundació ha teixit una xarxa de col·laboració amb museus i institucions, des del Centre d'Art Reina Sofia a la Fundació Juan March, el MOMA de Nova York o la Tate Modern de Londres. També ha engegat diversos projectes educatius amb escoles, junt amb la Fundació Glòria Soler, una altra creació de Suñol i Soler per col·laborar amb projectes solidaris amb hospitals com el Clínic i Sant Joan de Déu.\nLa fi de seixanta anys de silenci\nUna de les grans satisfaccions de Suñol i Soler va ser veure recuperada la figura del seu pare. Va ser a partir dels anys noranta quan van sorgir diverses iniciatives, com l'associació Amics de Josep Sunyol, que no hagués tingut tant de ressò sense l'activisme generós de Toni Strubell. Els articles de l'historiador Carles Santacana, el llibre Sunyol, l'altre president afusellat, de Josep Maria Solé i Sabaté, Strubell i Carles Llorens, i l'activitat de l'associació van posar Suñol i Garriga al bell mig de l'actualitat.\nAmb esforç, es va aconseguir que el Barça reconegués i homenatgés el seu expresident. Es va erigir un monòlit al lloc on es creu que va ser afusellat i un carrer de les Corts porta el seu nom. Malauradament, el que no ha estat encara possible és recuperar les seves restes, perdudes en un lloc de la serra de Guadarrama.\nDespatx de Josep Suñol. Foto: Fundació Suñol\nDe la sucrera del 1911 a Ebro Foods\nPel que fa a la Companyia d'Indústries Agrícoles, que va poder ser recuperada finalment per la família, va ser Josep Noguer Suñol, nebot de l'expresident blaugrana, fill de la seva germana Maria Lluïsa, qui se'n va fer càrrec fins a la seva mort, el 1989. Poc després, la companyia es va fusionar amb una altra sucrera, Ebro, constituint la marca Ebro Agrícolas SA, amb domicili a Barcelona. Després entraria en el capital el grup KIO, representat per Javier de la Rosa.\nLa presència accionarial dels Suñol es va anar diluint i el 2000, en fusionar-se Ebro amb Puleva, naixeria Ebro Puleva, amb seu a Madrid. Roger Vinton explicava recentment, en un article a Via Empresa, el llarg camí que va dur d'una empresa sucrera fundada per catalans emprenedors a l'actual Ebro Foods, un gegant del negoci de l'alimentació després d'una corrua de compres i fusions. Alfons Carner Suñol, un membre de la saga, en va ser directiu abans de la seva jubilació i ara és membre del patronat de la Fundació Banc dels Aliments.\nUn obituari sense foto\nQuan va morir Josep Suñol i Soler, el diari La Vanguardia va demanar a la Fundació Suñol un article necrològic, que va escriure el seu director, Sergi Aguilar. El problema va venir per la fotografia. No n'hi havia cap. Al diari no donaven crèdit. Finalment, Aguilar va enviar una imatge que possiblement sigui el millor retrat del finat: el seu despatx a la fundació, amb un quadre de Zush, un dels artistes predilectes del mecenes, i un objecte molt personal: la seva maleta. L'obituari va ser finalment publicat.\nEls 50 noms, Imperdibles, Barcelona, També et pot interessar, Economia, Fundació Suñol, Josep Suñol i Garriga, Josep Ildefons Suñol i Soler, Els 50 noms, burgesia, Companyia d'Indústries Agrícoles, empresaris, Habitat


La Copa Davis de Piqué té un problema\nLa renovada Copa Davis, promocionada per Kosmos, l’empresa de Gerard Piqué, no genera unanimitat entre els tennistes. Alguns d’ells, com Roger Federer, ja van pronunciar-se en contra de modificar l’esperit d’una competició amb més de cent anys d’història, que s’estrenarà el mes de novembre del 2019.\nLes crítiques poden quedar-se en una anècdota pel que fa als problemes de la nova Copa Davis, que celebrarà les dues primeres edicions a Madrid. Alexander Zverev, des de Xangai, ha estat el primer a confirmar que no participarà en l’estrena de la nova Davis.\nEl tennista alemany, número cinc del món, assegura que les dates de la competició, just a final de temporada, son “una bogeria”. “Al novembre un no vol més tennis. Crec que els altres tennistes de la part alta del rànquing opinen igual. Els jugadors hem parlat amb l’ATP (Associació de Tennistes Professionals) per retallar la temporada i no per fer-la més llarga”, ha dit Zverev abans d’anticipar una llarga llista de baixes: “Jo no participaré i us asseguro que no seré l’únic”.\nEl discurs del jove tennista alemany no és una excepció. Novak Djokovic no sap si acceptarà la proposta de Piqué, ja que avantposarà la futura Copa del Món de tennis, organitzada per l’ATP. “Entre les dues, donaré prioritat a la Copa del Món per equips perquè és una competició ATP, però, òbviament, encara hem de discutir-ho personalment dins del meu equip”, ha dit el serbi, que també es troba participant en el Masters 1000 de Xangai.\n“Espero que hi hagi una discussió àmplia entre els jugadors per veure com afrontarem aquestes dues competicions i, amb sort, podrem arribar a un punt per tenir una gran Copa del Món”, ha seguit Djokovic després d’alinear-se amb el discurs de Zverev: “Sento que la data de la Davis és realment dolenta, especialment per als millors jugadors”.\nRoger Federer també ha tornat a expressar els seus dubtes sobre jugar el Mundial que proposa Piqué. “No serà mai la Copa Davis que coneixíem, però hem de donar-li una oportunitat i espero que tingui èxit i agradi als aficionats”. Federer encara no vol confirmar la seva decisió, però no té moltes ganes d’acumular partits en el seu calendari, cada vegada més selectiu: “No crec que sigui una competició feta per a mi, sinó per a les noves generacions. No he parlat amb Stan (Wawrinka) ni amb Severin (Luthi), però sincerament dubto que jugui”.\nEl president de la Comunitat de Madrid, Ángel Garrido, va xifrar l’impacte econòmic de la Davis en 240 milions d’euros. Aquesta xifra, però, podria disminuir si les principals raquetes del circuit professional comencen a declinar les invitacions.\nLa Fundació Barça destinarà aquest any sis milions d’euros als refugiats 2 visites


ALLNIGHTER 5é ANIVERSARI\nEl passat 7 d'abril però de l'any 2012 naixia l'Allnighter, si companys i companyes aquest espai ha complert 5 anys, el repte que em vaig marcar el dia que vaig decidir fer rodar el disc a la nostra Allnighter virtual, malgrat trobar-nos en una situació dificil a hores d'ara l'Allnighter no s'atura, de ben segur prompte podrem dedicar-li el temps que es mereix i continuar fent-lo més gran cada dia.\nVull agrair a totes les bandes, botigues, selectors, locals... que han col.laborat durant aquest 5 anys i especialment a tota la gent que els segueix cada setmana i tots aquells i aquelles que d'una manera o altra participen per que açò puga continuar endavant.\nCom he dit abans malauradament en aquests moments no li puc dedicar el temps que es mereix, tot i això durant els propers mesos tractarem de cel.lebrar l'aniversari amb diverses festes itinerants i si tot va be ho culminarem amb un gran aplec modernista Camp de Morvedre cap a finals d'any.\nA continuación us deixem el video que vaig presentar el passat Aplec d'Aplecs Modernista dels PPCC a Constantí (Tarragonés) on diverses bandes i selectors ens feliciten per aquest 5é aniversari, vull agrair a tots i elles el detall així com a la gent que no ens va poder fer arribar el seu video per quaestions diverses, no nomenaré ningú per no deixar ningú fora.\nXics i xiques res més a dir ja sabeu... Deixeu caure l'agulla, feu girar el disc, no descuideu la vostra imatge i no deixeu de ballar, això no ha fet més que començar... esteu a l'Allnighter.\nALBERTO GARCIA RIBERA 9 d’abril de 2017 a les 10:21\nAllnighterLads 9 d’abril de 2017 a les 14:39\nLos Glosters 9 d’abril de 2017 a les 19:36\nAllnighterLads 10 d’abril de 2017 a les 23:02\nMoltes gràcies a la familia Glosters, sempre endavant!


10 podis catalans a la 37a edició de la Marxa Beret | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / 10 podis catalans a la 37a edició de la Marxa Beret\n10 podis catalans a la 37a edició de la Marxa Beret\nEls atletes de la FCEH Maria Iglesias, Gral Sellés, Marta Cester i Pol Vidal guayen la 37a Marxa Beret alhora Campionat d’Europa Euroloppet FIS d’esquí de fons a Baqueira Beret\nEls dies 6 i 7 de febrer de 2016 l’estació d’esquí catalana de Baqueria Beret a la Val d’Aran ha acollit el Campionat d’Europa Euroloppet FIS d’esquí de fons, emmarcats en la 37a edició de la tradicional Marxa Beret, la prova d’esquí de fons mes important del nostre país.\nEls corredors i corredores de la FCEH van assolir 10 podis. En dones, a la distància de 10 quilòmetres, es va proclamar campiona la corredora Maria Iglesias del ANEC, seguida de Maria Sellés (BELLVER) que va arribar en segona posició. Finalment la corredora aragonesa Alba Puigdefabregues va ser la 3a classificada. En homes, i a la distància de 10 quilòmetres, el podi va ser integrament català. El primer lloc va ser per Gral Sellés (BELLVER), seguit de Cesc Collel (CEFUC) i Jaume Pueyo (CEFUC).\nA la distància de 21 quilòmetres els catalans també van pujar al podi. Marta Cester (CAEI) ho va fer en la classificació femenina, proclamant-se campiona per davant de la corredora basca Maialen López i Berta Pérez, segona i tercera classificada. En la classificació masculina els tres podis van ser de la FCEH: Pol Vidal (ANEC) va fer 1r, Oscar Jorba (CENA) 2n i Sergi Brau (CENA) 3r.\nFinalment, a la distància de 42 quilòmetres, el català Ruben Caseny es va proclamar 3r classificat, per darrere del subcampió Diego Ruíz i el campió Imanol Rojo.\nAl voltant de 1200 fondistes, un 40% dels quals procedents dels països nòrdics, Alemanya, Àustria, Holanda o Itàlia, van participar en la 37a edició de la Marxa Beret, que es va celebrar amb la neu caiguda durant la matinada a la Val d ‘ Aran i que va acompanyar els fondistes durant tota la competició.\nMarxa Beret – Campionat d’Europa\nLa seva concessió com a Campionat d’Europa ha estat possible per la història i la qualitat d’aquesta cursa popular aranesa. És la cursa popular d’esquí de fons més clàssica dels Pirineus i forma part del calendari de la FIS com a prova del circuit internacional de marxes populars (Popular Cross-Country races).\nLa Marxa Beret està organitzada pel Consell General d’Aran, Baqueira Beret i l’ajuntament d’Aran, amb col·laboració de: Associacion Volentaris Val d’Aran, Foment Torisme Val d’Aran, Diputació de Lleida, Ajuntament de Vielha e Mijaran Pompièrs d ‘Aran, Aran Salut, Mossos d’Esquadra, INS d’Aran, a més de la Reial Federació Espanyola Esports d’Hivern (RFEDI), la Federació Catalana d’Esports d’Hivern (FCEH) i els diferents patrocinadors.\nResultats 37a Marxa Beret – 7 de febrer de 2016\n1- María Iglesias Bares\n2 – Maria Sellés\n3 – Alba Puigdefabregues\n1 – Gral Sellés\n2 – Francisco Colell\n3 – Jaume Pueyo\n1 – Marta Cester\n2 – Maialen López\n3 – Berta Pérez\n1 – Pol Vidal\n2 – Oscar Jorba\n3 – Sergi Brau\n1 – Marielle Bigot\n2 – Beatríz Blanes\n3 – Martini Carmona\n4 – Tatiana Larionov\n5 – Cynthia Martínez\n1 – Imanol Rojo\n2 – Diego Ruíz\n3 – Rubén Caseny\n4 – Carlos Lannes\n5 – Ioseba Rojo