Agencia Sírius: 02 de maig 2013\nEs revisa l'acord que va perdonar a Goldman Sachs milions de lliures\nEl Tribunal Superior de Londres ha començat a revisar l'acord fiscal pel qual la Hisenda britànica va eximir el 2010 a Goldman Sachs d'abonar un deute xifrat en 20 milions de lliures (24 milions d'euros) degut a interessos sobre una factura fiscal impagada. L'organització no governamental UK Uncut, que va portar als tribunals aquest acord, ha demanat al jutge que invalidi el pacte.\nUncut va argumentar davant el tribunal que mentre el Govern britànic "imposa mesures d'austeritat a les persones més pobres", les grans companyies "estan sent absoltes de pagar milions de lliures" en impostos.\nL'advocada de l'organització, Ingrid Simler, ha dit que la decisió del llavors màxim responsable de la Hisenda britànica, David Hartnett, de "estrènyer la mà" a Goldman Sachs "va infringir els seus deures estatutaris".\nAl seu dia, Hartnett va reconèixer que s'havia produït un "error humà" pel qual el banc va deixar de pagar diversos milions de lliures que finalment la Hisenda britànica va decidir condonar.\nLa lletrada ha assenyalat que aquesta decisió va estar influenciada per "la preocupació del senyor Hartnett d'evitar la xafogor personal, el de la Hisenda i el d'alguns ministres", entre ells el d'Economia, George Osborne.\nPer la seva banda, la Hisenda britànica s'ha defensat al·legant que un informe elaborat el 2012 per l'Oficina Nacional d'Auditories assenyalava que l'acord va ser "raonable".\nSimler ha recordat que l'acord va ser aprovat malgrat el rebuig dels mecanismes de revisió interna de la Hisenda britànica, que "van identificar ràpidament l'error", ha afirmat la lletrada.\nEtiquetes de comentaris: capita, Corrupció, Frau fiscal, Goldman Sachs, Monarquia, RU\nAfganesos es manifesten per la presència de l'OTAN\nCentenars de manifestants afganesos han marxat pels carrers de la capital, Kabul, per protestar contra la presència de les tropes militars estrangeres, liderades per EUA en aquest país, la qual en lloc de reforçar la seguretat a l'Afganistan ha provocat més caos i matança al territori afganès.\nLa indignada multitud ha condemnat enèrgicament el vessament de sang de civils durant les operacions aèries de les forces de l'Organització del Tractat de l'Atlàntic Nord (OTAN) a l'Afganistan i el nou pla de Washington per establir bases permanents en aquest Estat.\nL'actual administració nord-americana ha exigit el desplegament permanent de recintes militars a tot l'Afganistan. No obstant això, un gran nombre de figures polítiques i religioses han expressat el seu fort rebuig als plans dels EUA per establir qualsevol base militar tant a llarg termini com permanent al seu territori.\nEstats Units i els seus aliats van envair l'Afganistan el 2001, sota pretext de restaurar la pau, però l'únic que han aconseguit és augmentar la inestabilitat al país.\nAixí mateix, milers de civils han perdut la vida durant els atacs aeris i terrestres de les forces de l'OTAN, i la població se sent indignada cada vegada més pel nombre aparentment interminable d'agressions mortals.\nDarrerament, a l'Afganistan, el nombre de civils, que són objecte d'actes violents i resulten morts, ha augmentat, i d'acord amb un recent informe de l'Organització de les Nacions Unides (ONU), la xifra de civils morts al país devastat per la guerra s'ha incrementat un 30% el primer quadrimestre de 2013 respecte al mateix període de l'any anterior.\nEtiquetes de comentaris: Afganistan, EUA, Imperialisme, OTAN\nMonago o el morro feixista patanegra\nLa Junta d'Extremadura franquista amenaça amb la insubmissió, vet aquí. El conseller extremeny d'Economia, Antonio Fernández (PP), ha amenaçat avui al Govern de Rajoy si permet un dèficit asimètric que beneficiï els que van incomplir l'ordre alemanya de dèficit comercial per a l'any passat, amb que Extremadura "definirà el seu propi sostre".\nL'Executiu presidit per José Antonio Monago (PP), que dilluns passat va exigir que es mantingui el mateix límit per a tots o proposar que es vinculi al pressupost, fa un pas més en la seva exigència perquè no es penalitzi les regions que, a seva opinió, l'any passat es van esforçar per complir el compromís del 1,5%. La comunitat extremenya va passar de registrar el segon dèficit del país en 2011 (4,59%) al menor en 2012 (0,69%, segons el Ministeri d'Hisenda).\n"No es tracta de donar-li més a Mas, sinó més al que més ha fet, i menys al que no va fer més, és a dir, al senyor Mas", ha assegurat Monago, lamentant que el Govern central vulgui canviar l'objectiu de dèficit per "donar-li gust "al dirigent català".\nEl president extremeny -que oblida, com el PSOE, que Rxtremadura té més del doble de funcionaris que la Catalunya a la que roba cada any, col·locats a dit per les famílies franquistes PP-PSOE durant 40 anys-, ha defensat la seva proposta que, si el objectiu de dèficit no és similar per a tots, es calculi en funció del pressupost no financer de cada comunitat, tot i que fonts del Ministeri d'Hisenda l'han rebutjat per subjectiu: "Aquí sembla que tot és subjectiu quan a un no li agrada un criteri", ha deixat anar amb el seu morro de pota negra bellotera.\nEl conseller d'Economia del PP també va rebutjar aquesta consideració per part d'Hisenda, però va afegir que, si no s'accepta la proposta extremenya, advoquen per una que beneficiï a les "comunitats complidores" -que 'compleixen' amb el que roben i no amb el que recapten en impostos- o "el cafè per a tots", és a dir, que l'objectiu es reparteixi per igual, com va fer l'any passat la banda feixista de Rajoy. Si no, ha advertit: "Si no hi ha cafè per a tots, nosaltres ens servirem el cafè amb la llet que ens vingui de gust, en el cas que s'apliqués la asimetria que sembla ser que Catalunya encapçala, juntament amb algunes de l'arc mediterrani" -casualment les que més contribueixen i menys reben a costa dels terratinents de la gla-.\nEl pocavergonya extremeny va presentar dilluns un estudi titulat 'Informe Monago, com el mico faig': sí a la igualtat-a costa de robar als catalans-, no al dèficit a la carta -a costa de tenir el que es es recapta i pujar els impostos als oligarques de la família-, en el qual planteja hipòtesis com que si es permet un objectiu de dèficit del 1,5% per a les "regions incomplidores el 2012", la resta "hauran de conformar amb un 0,94 %", per complir el nou objectiu fixat pel Govern cortesà. Com contraproposta, l'anomenada "asimetria extremenya" permetria a la regió un dèficit del 2,1%, que li permetrà captar 351 milions més de gla gratis a repartir amb la família.\nQuinze silencis del feixisme mediàtic denunciats\nEl Grup de Periodistes Ramon Barnils ha presentat aquest vespre l'Anuari Mèdia.cat de silencis mediàtics (pdf), que recull quinze reportatges sobre algunes de les qüestions més silenciades als mitjans durant el 2012. L'Anuari, l'obre un reportatge sobre les empreses amb més beneficis econòmics (entre les quals Gas Natural, Endesa, Caixabank, Habitat i Abertis) que, tanmateix, han aprofitat l'última reforma laboral per fer expedients de regulació d'ocupació (ERO). Un altre dels temes destacats és l'augment d'adjudicacions de la Generalitat a l'auditora Deloitte des que aquesta va contractar David Madí, ex-assessor d'Artur Mas (foto).\nAltres reportatges es fixen en les morts que hi ha hagut a les comissaries catalanes el 2012; els nou ministres franquistes que continuen vius i mai no han estat jutjats; el port de València com a principal entrada de la cocaïna a Europa; els 32 milions d'euros que ha rebut la patronal en concepte de subvencions; els negocis de multinacionals com Repsol, Roca o Borges en dictadures àrabs; l'augment de les denúncies per homofòbia; la baixa pressió fiscal de Catalunya; o la solidaritat entre els veïns de Ciutat Meridiana, on s'han aturat una quarantena de desnonaments.\nA més dels reportatges, l'Anuari inclou pròlegs de David Bassa, president del Grup Barnils, i Xavier Giró, professor de Periodisme de la UAB; i un epíleg amb una entrevista a Noam Chomsky, un dels teòrics de la comunicació més coneguts i col·laborador del Project Censored nord-americà, amb què s’emmiralla l’Anuari Mèdia.cat.\n'En temps de sobredosi informativa, l'Anuari vol ser una aposta per refermar les arrels del periodisme clàssic, anant més enllà del titular impactant, i posant el focus en temes que sovint queden al marge dels mitjans', diu el periodista Roger Palà, que ha coordinat el projecte juntament amb el periodista Sergi Picazo.\nA més de l'Anuari, enguany el Grup Barnils també publica a la web especial vídeos sobre quatre dels quinze reportatges, com el que us oferim sobre Ciutat Meridiana.\nEtiquetes de comentaris: Artur Mas, Catalunya, Censura, CiU, Dictadura, Franquisme, Mitjans de comunicació\nEl nepotisme a Alemanya, part de la corrupció crònica del capitalisme\nA Baviera alguns diputats van contractar familiars a costa de l'Estat i els van assignar alts sous. Dos polítics cristianodemòcrates van dimitir després de fortes crítiques. Fins fa poc, Georg Schmid va ser president del grup parlamentari neoliberal bavarès -pàtria del nazisme- de la CSU (Unió Social Cristiana aliada a la CDU de Merkel). Dijous passat (26.04), va renunciar al seu càrrec perquè havia contractat la seva dona com a secretària personal amb un sou mensual de fins a 5.500 euros, malgrat que des de l'any 2000 és il·legal que un diputat contracti al cònjuge o als fills. Si aquesta llei existís a Espanya hi hauria feina per a desenes de milers a costa dels endollats de PP-CiU-PSOE i d'altres partits del franquisme galopant.\nNo obstant això, Schmid aprofitar una excepció per a casos més antics, és a dir, contractes que van ser tancats abans que la llei entrés en vigor. Aquests contractes seguiran sent vigents per temps indeterminat. En total, 17 dels 92 diputats del CSU al parlament estatal bavarès van fer ús d'aquesta excepció. Mentrestant, la majoria dels seus familiars han renunciat.\nDilluns passat (2013.04.29), un altre polític de la CSU va dimitir per la mateixa causa. Georg Winter, cap de la comissió pressupostària al parlament estatal bavarès, havia contractat els seus fills per a realitzar treballs d'informàtica. A l'hora de signar el contracte -poc abans que entrés en vigor la llei el 2000- tots dos amb prou feines tenien 13 i 14 anys respectivament.\nEl pur nepotisme\nL'expert en dret polític, Hans Herbert von Arnim, havia desencadenat l'assumpte, revelant en un llibre recent que els polítics bavaresos guanyaven més que els seus col·legues en altres estats federats i que a través d'una regla d'excepció contractaven familiars.\nChristian Humborg, de l'organització Transparency International, que lluita contra la corrupció a nivell global, es mostra sorprès: "Mai haguéssim pensat que encara existeix aquest tipus de nepotisme a Alemanya." Però també va dir que no hi ha senyals que hi hagi més casos semblants al país.\nCada any, Transparency International publica una llista anomenada índex de percepció de corrupció. En comparació amb altres 80 països, Alemanya actualment figura al lloc número 13. A nivell internacional, aquesta és una bona posició, afirma Humborg. Però si es tenen en compte els països veïns d'Europa, Alemanya només es troba en un nivell mitjà. Tanmateix, l'estadística es basa en estimacions.\nUn fenomen molt expandit, però difícil de mesurar\nSegons la professora de sociologia de l'Escola Superior d'Investigació Social de Münster, Ruth Linssen, és gairebé impossible mesurar els nivells de corrupció, perquè rares vegades els autors del delicte es donen a conèixer. La xifra fosca és immensa. "Creiem que només entre l'u per cent i un cinc per cent dels casos de corrupció s'esclareixen", comenta la professora.\nPer la seva banda, en entrevista amb DW, Christian Humborg advoca per un enfocament en les mesures de prevenció. A Alemanya, destaca, la llei de llibertat d'informació frena clarament la corrupció. Aquesta llei permet als ciutadans accedir a les actes oficials per controlar l'administració.\nDesigualtats entre nord i sud\nNo obstant, afegeix, aquesta regulació de la llibertat d'informació crea desigualtats entre el nord i el sud d'Alemanya. "Quatre de cinc estats federats, que no han implementat aquesta llei, es troben al sud del país: Baviera, Hessen, Baden-Württemberg i Saxònia", afirma Homburg. Per això, al nord del país, els funcionaris corruptes temen més ser descoberts.\nLinssen indica que en la política alemanya ha un clar dèficit per prevenir la recepció de beneficis. "La convenció de l'ONU sobre corrupció ha estat signada per 140 països, però Alemanya no es troba entre ells, perquè les nostres lleis contra el suborn de diputats són massa laxes."\nMalgrat aquesta situació tan vergonyant, diu, la coalició de govern no ha pogut arribar a un acord per implementar lleis més vigoroses. Linssen també demana una separació més clara entre la política i l'economia per impedir que els representants d'empreses elaborin lleis en els ministeris que els han estat dictades pels grans consorcis.\nEtiquetes de comentaris: Alemanya, Àngela Merkel, CDU, Corrupció, CSU, Europa, Nepotisme\nEl PP reduirà els sous quatre anys "perquè baixi l'atur"\nAmb l'argument per a necis de l'atur, causat per la seva política antisocial i feixista -"neoliberal", que queda més maco-, el PP planeja una "important" retallada salarial, de manera que l'increment anual dels salaris, tant dels treballadors del sector privat com dels funcionaris públics -beneficis, col·locats i regals als seus feixistes del ramat a part-, no superi el mig punt fins a l'any 2016, el que suposaria amb la inflació una pèrdua de poder adquisitiu d'entre un 10 i un 15% més al ja sofert d'un 30% en els últims 5 anys. Dos gràfics amb la pèrdua salarial acumulada, des del 1982 al 2007, un 48'98% (imatge) i desde 1992 a 2011 (a continuació). Només de 2007 a 2011 la pèrdua ha estat del 15%.\nAixí ho assenyala en la seva actualització del Programa d'Estabilitat, on pronostica que la taxa d'atur flexionarà a la baixa ja des 2014 i amb més intensitat a partir de 2015, segons les prediccions de la bola de Montoro.\nAquest comportament es basa en una "important" moderació salarial, amb increments de la remuneració per assalariat en l'economia de mercat que no superaran el mig punt en gairebé tot l'horitzó d'aplicació del pla 2013-2016. "Complement necessari serà un comportament semblant en les Administracions Públiques", indica. Així, preveu que la remuneració per assalariat, que va tancar 2012 amb una caiguda estimada del 0,3%, creixi un 1,1% el 2013 per baixar al 0,4% el 2014, pujar una dècima el 2015 i mantenir-se al 0 , 5% el 2016.\nEls costos laborals unitaris moderaran la seva caiguda respecte al tancament de 2012 (-3,4%), al passar el -1,1% aquest any, situar-se al -0,4% el 2014, reduir la seva caiguda en 2015 (-0,1%) i arribar al 2016 en el -0,2%. Quant a l'evolució de l'ocupació en el període, el Govern assenyala que si bé al llarg de 2014 ja podria començar a crear ocupació net en alguns trimestres, s'estima que serà 2015 el primer any que registri un creixement interanual d'aquesta variable.\nL'Executiu creu que una peça fonamental en la millora de l'ocupació és la major flexibilitat introduïda per la reforma laboral aprovada al 2012, que possibilitarà la creació d'ocupació quan s'assoleixin taxes de creixement sensiblement inferiors a les que resultaven necessàries en els últims cicles, tan només lleugerament superiors a l'1%. La contribució al creixement de la demanda agregada no s'estima significatiu en la pràctica totalitat de l'horitzó que abasta el programa remès a Brussel·les.\nEtiquetes de comentaris: Dictadura, Espanya, Feixisme, Funcionaris, Mariano Rajoy, Neoliberalisme, PP, Salaris\nEscratxe al conseller contra la Salut pública Boi Ruiz\nUn col·lectiu d’usuaris i pacients de la sanitat pública catalana ha portat les seves reivindicacions fins a la mateixa casa del conseller contra la Salut pública de CiU a la Generalitat de Catalunya, Boi Ruiz. A semblança dels escratxes convocats per la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca, els concentrats aquest matí en defensa de la sanitat pública han folrat el portal de la casa de Ruiz amb enganxines que denunciaven ”retallar en sanitat, mata” i "la sanitat no és un negoci", i han corejat proclames contra les retallades, la privatització, la corrupció en el sector i el govern de CiU.\nCrida en suport a les víctimes del metro de València\nCada tercer dia de mes, membres de l'Associació de Víctimes de l'accident del metro de València del 3 de juliol del 2006, es concentren a la plaça de la Mare de Déu per recordar els 43 morts i 47 ferits, i exigir respostes i responsabilitats. Per a l'acte de demà, han fet una crida a través de la xarxa, amb un vídeo i l'etiqueta #el3totsalaplaça, que convoca tothom a assistir demà, dia 3, a la plaça a les set del vespre.\nA més, per qui no pugui anar-hi però vulgui sumar-se a la concentració silenciosa, la comissió d'investigació ciutadana 0 responsables ha obert un espai virtual perquè tothom pugui participar-hi a través de Twitter.\nEn tots aquests anys, cap càrrec no s'ha responsabilitat de l'accident, un dels més greus de tot Europa. L'associació i la comissió d'investigació ciutadana fa temps que lluiten perquè hi hagi respostes i responsabilitats. A més, exigeixen que es reobri la investigació judicial, que es va arxivar. Per pressionar, han publicat a la plataforma Change.org una petició al president Alberto Fabra, que pot signar tothom que consideri que cal una investigació veraç sobre l'accident.\nEtiquetes de comentaris: Corrupció, Dictadura, Justícia, Metro, PP, València\nRigau augmenta un 20% la matrícula de les escoles bressol públiques\nLa consellera d'Educació de l'Opus Dei, Irene Rigau va aprovar el passat dia de Sant Jordi un augment del 20,4% del cost de les matrícules de les escoles bressol públiques que depenen de la Generalitat per al curs 2013-2014. En un document del Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC), signat per la mateixa consellera, fixa en 118 euros mensuals la quota que els pares hauran de pagar només per l'escolarització dels seus infants, quan fins ara en pagaven 98. A més a més, cal saber que aquesta quota es pot arribar a quasi triplicar si el fill es queda a menjar a l'escola bressol, l'han de transportar o fer-li alguna classe de reforç o extraescolar.\nLa conselleria al·lega com a motius per aquest augment que no s'inclouen, per llei, "els ensenyaments de primer cicle de l’educació infantil dins dels ensenyaments obligatoris ni dels declarats gratuïts" i que "considera necessari equiparar progressivament l’import del preu públic per l’escolarització d’alumnes a les llars d’infants del Departament d’Ensenyament amb l’import previst per a les llars d’infants de titularitat de les corporacions locals".\nAquesta maniobra de la conselleria, d'afany clarament recaptador ja que apuja els preus de les seves escoles bresol perquè en altres bressoles públiques els pares ja paguen més, ha molestat força el col·lectiu de treballadors i pares de les escoles bressol que, sobretot a Barcelona, estan patint retallades, tancaments i augments de ràtios, una precarització generalitzada. De fet, l'aportació de la Generalitat entre 2010 i 2012 a les escoles bressol es va reduir gairebé en un 50%, i encara ha baixat més aquest 2013. Si el curs 2010 la Generalitat aportava 1.800 euros per plaça de nen a l'escola bressol, el 2013 paga 875 euros per plaça, el que suposa que aquest curs hagin tancat 22 centres.\nA més a més, una de les clàusules del document del 23 d'abril assegura que "la falta de pagament de dues quotes [mensuals] del preu públic determinarà l’anul·lació dels drets que atorga la matrícula", el que, si més no, és paradoxal amb el fet que la Generalitat deu, per exemple, més de quatre mesos als farmacèutics o paga a tres mesos als seus proveïdors o que CiU subvenciona escoles per a rics de l'Opus Dei que separen per sexe tot i les sentències contràries dels tribunals que els nazicatòlics ignoren olímpicament.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, CiU, Educació, Feixisme, Irene Rigau\n"Es posa en risc l'atenció a les persones i s'augmenta la pobresa"\nEl sector de la dependència ha alertat que la retallada de 1.108 MEUR per al 2013 plantejada pel govern espanyol posa en risc l'atenció a les persones i augmentarà la pobresa. La presidenta de la patronal ACRA, Cinta Pascual, ha dit avui que aquesta reducció pressupostària és "la gota que fa vessar el vas" i ha plantejat que potser la Generalitat "ha de dir prou". La Taula del Tercer Sector, que aglutina prop de 4.000 entitats socials, afirma que la tisorada "elimina drets fonamentals i destrueix llocs de treball", i provocarà un augment de l'economia submergida.\nPascual ha considerat que es tracta "d'una retallada en tota regla" i no una reforma com havia plantejat en un primer moment el govern espanyol. D'altra banda, la Taula d'Entitats del Tercer Sector ha criticat les "greus conseqüències socials i laborals" que aquesta situació comportarà i que es traduirà en "més pressió" per a les famílies.\nLa Taula del Tercer Sector també ha alertat aquest dijous de les "greus" conseqüències de la nova retallada de 1.108 milions d'euros en dependència del Govern central, ja que suposa una inevitable modificació de l'actual model de protecció.\nA través d'un comunicat, la plataforma que aglutina prop de 4.000 entitats socials, ha afirmat que la tisorada "elimina drets fonamentals i destrueix llocs de treball", i provocarà un augment de l'economia submergida.\nA més, ha recordat que la mesura del Govern espanyol afegirà una major pressió sobre les famílies afectades, que hauran de fer front a un major copagament "del tot inassumible" per a moltes d'elles.\nLa nova retallada també comportarà perjudicis per als cuidadors familiars i els professionals perquè "s'intensifica la precarietat del seu treball", tenint en compte que rebran menys ajudes per fer front a la seva situació particular.\nLa Taula també ha lamentat que el nou pla de retallades també contempla que els usuaris hauran d'assumir un 5% més de copagament de la llei de dependència-el que suposa un 50% més del que pagaven fins ara-.\n"Durant els últims anys ja s'han quedat moltes persones sense atendre i amb aquesta retallada encara hi haurà més famílies i usuaris que no cobraran mai cap ajuda", ha deplorat la plataforma d'entitats.\nLa tisorada també implicarà que milers de persones que actualment han estat reconegudes com a dependents perdin aquest reconeixement com a mínim fins a finals de 2014, ha afegit la Taula.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, CiU, Llei dependència, Neoliberalisme, PP, Retallades, Salut\nLa PAH ocupa 12 oficines de Bankia a Catalunya contra els desnonaments\nActivistes de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) han ocupat el matí d'aquest dijous 12 sucursals de Bankia a Catalunya per reclamar un interlocutor que doni solució als 200 casos de desnonament que l'entitat té a la comunitat. Una portaveu de la plataforma ha lamentat que Bankia és l'entitat financera que més ajuda estatal ha rebut i la que més desnona, i ha posat l'exemple d'un matrimoni de més de 90 anys.\nTenen data d'expulsió del seu domicili als Hostalets de Pierola (Barcelona) el 11 de juny, per actuar com a avaladors del seu fill per a un negoci.\nA l'oficina principal de Bankia a Barcelona s'han desplaçat una cinquantena d'activistes, entre els quals figurava la portaveu oficial del moviment, Ada Colau, que ha preferit no fer declaracions als mitjans.\nEtiquetes de comentaris: Bankia, Catalunya, Desnonaments, Dictadura, Espanya, PAH\nEl PSOE justifica les seves festes pagades amb fons públics\nEls comptes del PSOE d'Ourense van ser justificats per escrit per l'agrupació local socialista d'aquesta ciutat. L'ús de fons públics en festes a casa de l'exalcalde Francisco Rodríguez per celebrar la seva excarceració, copes i sopars a Mallorca, Madrid, o Ciudad Real, dinars a Toledo durant el pont de la Constitució, i fins a un suposat préstec de 21.514 euros concedit "per raons humanitàries" a un alt funcionari condemnat pel Tribunal de Comptes a reintegrar 29.768 euros que van desaparèixer de les arques municipals, estan explicats en un document de deu pàgines.\nL'agrupació "socialista" reconeix per escrit la celebració de festes (mariachis inclosos) després de la posada en llibertat de l'exalcalde, Francesc Rodríguez, "per mantenir la unitat de criteri", així com altres celebracions multitudinàries amb militants al seu poble que van ser carregades al erari públic. A més, es detalla que els rebuts de Mallorca, la Corunya i Toledo en dies festius corresponen a despeses durant reunions o fòrums de treball "per millorar la qualitat de vida" dels ourensans.\nTambé destapen la concessió del supòsit préstec al funcionari mitjançant un acord verbal, nou mesos abans que fos condemnat en sentència ferma a retornar 29.768 a les arques municipals. Ferraz nega haver-ho autoritzat.\nAquest diari va sol·licitar per escrit al gabinet de comunicació de l'Ajuntament la seva versió dels fets el 12 d'abril. Es va lliurar un qüestionari amb deu preguntes al.ludint als nombrosos rebuts i factures que justifiquen la comptabilitat de 2012. A més, es va interpel·lar aquesta agrupació sobre la veracitat del préstec que no consta en la comptabilitat i que va ser concedit al cap del servei de Recaptació amb fons públics.\nL'actual regidor, Agustín Fernández, va destapar la seva existència durant una reunió privada fa diverses setmanes. Per demostrar-ho aportà un document enviat a l'organització federal del PSOE tres anys després d'acordar verbalment el préstec, quan la direcció del seu partit va detectar "desquadraments" en els comptes i va demanar explicacions.\nLes factures han acarnissat l'eterna guerra interna del PSdeG. L'agrupació local (controlada per l'exalcalde Rodríguez) anuncia que enviarà un escrit a Ferraz demanant l'expulsió del partit de la regidora de Medi Ambient, Susana Bayo, afí a la direcció gallega. L'assenyalen amb el dit com a presumpta filtradora dels papers, ja que va sol·licitar per registre els comptes del seu propi partit.\nAhir, el secretari general del PSdeG, Pachi Vázquez, a preguntes de la premsa durant la manifestació del primer de maig a la Corunya, va intentar rebaixar la polèmica perquè "els temes interns del partit només s'arreglen dins del partit" segons ell. Vázquez s'ha reunit en diverses ocasions amb l'actual alcalde, per establir una estratègia que evités la difusió pública de les festes, compres i viatges pagats amb fons públics per la conxorxa corrupta franquista.\nEtiquetes de comentaris: Corrupció, Espanya, Franquisme, Galicia, PSOE\nRajoy retalla 1.108 milions la dependència al dictat de Merkel\nEl Govern feixista de Rajoy dinamita la Llei de dependència i ho fa sense anunciar-ho públicament. Coincidint amb la festivitat del Primer de Maig, l’executiu de Mariano Rajoy va penjar a la web del Ministeri d’Economia el Pla Nacional de Reformes 2013, amb el qual pretén acontentar els neoliberals de la UE amb noves mesures contra els treballadors que segueixen el dictat de la neonazi alemanya, Angela Merkel.\nEntre les reformes del document s’hi inclou una retallada de 1.108 milions en les ajudes a la dependència, més del que preveia destinar-hi enguany. La decisió, que no es va anunciar divendres passat en la roda de premsa posterior al consell de ministres en què es va presentar el nou pla d’estabilitat, suposa a la pràctica dinamitar la Llei de dependència, nascuda el 2006 i que sempre ha estat infrafinançada.\nSegons els pressupostos generals de l’Estat, l’executiu de Rajoy preveia destinar 1.087 milions en ajudes a la dependència del 2013, de manera que la retallada presentada a Brussel·les és, fins i tot, superior. La retallada directa de l’aportació estatal és de 958 milions, mentre que els 150 restants surten de la “simplificació en el procés de valoracions”, el que significa revisar graus per rebaixar els pagaments. Paral·lelament, el copagament que aporten els usuaris també augmentarà. Si fins ara han d’assumir el 10% del cost del tractament, la reforma de Rajoy contempla que la contribució creixi fins el 15%.\nLa Llei de Dependència va ser aprovada a l’era Zapatero i, en principi, el finançament l’havien d’assumir a parts iguals els governs estatal i autonòmics. A l’hora de la veritat mai ha estat així. El 2012, per exemple, l’estat només va aportar el 21% del cost de les prestacions, mentre que els usuaris en pagaven el 10% i els governs autonòmics el 69% restant. Amb la nova tisorada estatal, les autonomies hauran d’assumir un percentatge molt superior si es mantenen els actuals beneficiaris de la Llei, el que ofegarà encara més les seves finances. L’aplicació de la normativa suposa uns 6.000 milions d’euros al conjunt de l’Estat espanyol.\nSegons denuncia José Manuel Ramírez, president de l’Observatori de la Dependència, el canvi suposa una “demolició controlada de la Llei de la dependència. L’Estat s’ha anat retirant d’aquesta llei”. Aquest dijous, la consellera catalana de Benestar Social i Família, Neus Munté, ha manifestat que la retallada serà una "patacada més" i un "setge social" i ha recordat que la Generalitat ja hi aporta el 80% dels recursos.\nEtiquetes de comentaris: Àngela Merkel, Espanya, Europa, Feixisme, Mariano Rajoy, Neoliberalisme, PP, Salut\nEl PP excusa que la GC ocultés els calabossos al CPT\nL'informe del Comitè Europeu per a la Prevenció de la Tortura sobre la seva visita a l'Estat espanyol el 2011 deixa un altre episodi revelador. La Guàrdia Civil va intentar impedir a la delegació l'accés a la caserna de 'Guzmán el Bueno', a Madrid, que és just on va estar incomunicada i on va ser violada Beatriz Etxebarria, denúncia de violació que recull l'informe. La CPT va haver d'entrar per la porta del darrere que va obrir un empleat de la neteja, però el PP defensa a la Guàrdia Civil que sens dubta actuava sota ordres.\nL'informe del CPT europeu relatiu a la seva visita de 2011 a l'Estat espanyol inclou un episodi molt il·lustratiu sobre la manera d'actuar de la Guàrdia Civil i que resultaria fins jocós si no fos per la gravetat del cas.\nEl Comitè inclou una queixa expressa pels problemes que va trobar per accedir a la Unitat de Detenció del Servei d'Informació de la Guàrdia Civil a la Direcció General de l'institut armat, al carrer Guzmán el Bo de Madrid.\nNo es tracta d'un lloc qualsevol, sinó que allí s'han produït algunes de les denúncies més greus de tortura dels últims temps. I en concret, la violació als calabossos referida per la jove de Bilbo Beatriz Etxebarria, que es recull en aquest informe europeu.\nDoncs bé, aquest dictamen refereix a la pàgina 10 que després d'arribar al lloc la delegació, «durant una mica més d'una hora, oficials de la Guàrdia Civil van negar l'accés a la zona de detenció, adduint que l'edifici estava fora d'ús». «Atès que pràcticament totes les persones detingudes a les quals s'aplica el règim d'incomunicació són traslladades a aquestes dependències, aquest argument no és vàlid», replica el CPT.\nEl «sainet» augmenta en comprovar que la Guàrdia Civil va indicar als enviats europeus que no havia claus de l'edifici. Finalment, el Comitè explica que «la delegació va aconseguir trobar una porta del darrere, que els va obrir des de dins un encarregat de la neteja».\nCritica a més que aquesta situació no era nova: «La delegació del CPT es va trobar amb les mateixes traves per accedir a aquestes dependències en el transcurs de la visita que va realitzar en 2007, i no s'havia fet res perquè aquesta situació no tornés a repetir». En conseqüència, formula una de les seves recomanacions: «El Comitè confia que les autoritats espanyoles adoptin ara les mesures necessàries per garantir que aquesta situació no es repeteixi en futures visites».\nDiu que no hi havia claus\nTan cridanera com l'actitud de la Guàrdia Civil és que el Govern feixista del PP dediqui més de dues pàgines d'al·legacions estúpides a justificar aquesta actitud. Argumenta que només es va tractar d'un retard justificable en què, d'una banda, l'edifici estava en fase de rehabilitació i que, d'altra, al no haver detinguts en aquell moment les claus es trobaven a la Prefectura d'Informació, situada a Barajas « a catorze quilòmetres».\nEl Govern neonazi de Rajoy sembla preocupat per la imatge oferta davant d'Europa, fins al punt d'atorgar gran importància als detalls més nimis: «El fet que la delegació aconseguís accedir finalment als calabossos per una porta del darrere, a causa de la intervenció fortuïta d'un empleat de la neteja que es trobava a l'interior per tal d'endreçar les dependències, no desdiu en absolut la realitat, que és que les claus no estaven disponibles», esgrimeix.\nFinalment, per cert, la delegació europea va aconseguir accedir a la comissaria central de la Guàrdia Civil. Explica que «les vuit cel·les dissenyades per a un únic ocupant seguien sense tenir accés a la llum natural, tenien escassa ventilació i la il·luminació artificial resultava inadequada». Cita que el 2007 ja se li havia traslladat que s'anaven a reformar, però no havia passat així. De manera que, quatre anys després, el CPT torna a insistir que cal remodelar aquests calabossos «sense més dilacions» i reclama ser informat sobre com va aquest procés en un termini de tres mesos.\nJa sabem per què es va autolesionar el presumpte membre d'ETA\nPer una vegada, i sense que serveixi de precedent, la Guàrdia Civil tenia raó: el detingut que van hospitalitzar a Madrid s'havia autolesionat. El dolent per a la "Benemèrita" és que sabem el perquè.\nBeatriz Etxebarria, Iñigo Zapirain, Daniel Pastor i Lorena López es recuperen en el mòdul d'aïllament de la presó de Soto del Real del tracte patit a mans de la Guàrdia Civil. Ahir, quatre hores després d'abandonar la caserna de Tres Cantos, van poder estar de nou amb el seu advocat de confiança, a qui li van relatar de forma més assossegada les dures sessions de tortures físiques i psicològiques sofertes.\nL'assetjament sexual ha tornat a ser emprat en aquest operatiu policial, especialment contra Etxebarria, que va denunciar haver estat violada mitjançant la introducció d'un pal en el seu cos. Va relatar al seu lletrat que la van pujar completament nua a un tamboret on li van escampar vaselina a l'anus ia la vagina, i li van introduir un pal.\nLa jove biscaïna va indicar que li van arrabassar la roba de forma reiterada, i que en una ocasió li van tirar aigua freda sobre el seu cos nu. Etxebarria, com la resta, va romandre tot el període d'incomunicació amb un antifaç i denuncia que, mentre li tiraven aigua a les mans, escoltava un soroll que simulaven ser electrodos.A Pastor també el van amenaçar amb l'ocupació d'aquestes descàrregues elèctriques, segons va denunciar, i el seu lletrat, Alfontso Zenon, va comprovar ahir les restes que la cola dels pegats han deixat en el seu cos.\nL'aplicació de «la borsa» també va ser denunciada per Etxebarria i Zapirain, a aquest últim fins i tot se la van aplicar de camí a l'Audiència Nacional perquè allí es ratifiqués.\nEls arrestats, a excepció de López, que va referir un tracte millor, van denunciar que les amenaces amb les seves famílies, amb l'ús de diferents mètodes de tortura i amb que no anaven a sortir vius ha estat constant. Pastor va destacar que les amenaces contra la seva persona no van parar ni davant les infermeres de l'hospital, on va ser traslladat en dues ocasions, ni en els calabossos de l'Audiència Nacional, on els agents de la Guàrdia Civil demanaven als policies espanyols que custodien aquests calabossos que els deixessin passar.\nSegons els quatre biscaïns, més violent va ser encara el xantatge que van patir amb les seves companyes i companys sentimentals -els quatre detinguts formaven dues parelles- Zenon recalcar a Gara que a la mateixa caserna estar tots molt a prop, pel que escoltaven en tot moment els crits, plors i fins i tot els vòmits de la resta. López a més, sentia com Pastor, la seva parella, es donava cops contra la paret i com era traslladat al hospital.Pese a que sol ser habitual sentir alguna cosa en els calabossos voltants, el lletrat remarca que no ho és tant sentir el que passa amb tanta nitidesa. En el cas de López i Pastor, els guàrdies civils els van deixar fins i tot estar junts alguns minuts.\nZenon considerat que aquest fet respon a una altra estratagema per pressionar els detinguts. Cal recordar que al·ludint aquestes pressions sobre els seus companyes sentimentals Pastor va arribar a autolesionar en dues ocasions i que Zapirain ratificar davant el jutge la declaració policial. Ahir es va conèixer, a més, que a causa dels crits d'Etxebarria, Zapirain va patir diversos atacs d'ansietat i pànic amb gran dolor al pit.\nAquesta maniobra de pressió és més esgarrifós en el cas de López, que mentre que dissabte es coneixia que l'única acusació que pesa sobre la jove es basa en compartir amb el seu company sentimental l'habitatge de Galdakao, en la qual després van trobar els explosius, GARA va poder saber ahir que ni tan sols aquest extrem és cert.\nEtiquetes de comentaris: Dictadura, Drets Humans, Espanya, Feixisme, Guàrdia Civil, Madrid, PP, Tortures\nLa insensibilitat moral de l'Església Catòlica\nVicenç Navarro: Aquest article critica el silenci ensordidor de l'Església Catòlica enfront de les polítiques seguides pels governs conservadors espanyols (inclòs el català), propers històricament a aquesta institució, que estan danyant el benestar de les classes populars. L'article contrasta aquest comportament amb el de l'Església Anglicana de la Gran Bretanya, que ha criticat durament les polítiques públiques del govern conservador britànic.\nNo hi ha plena consciència a Espanya l'enorme conservadorisme de les màximes autoritats eclesiàstiques de l'Església Catòlica al nostre país, resultat de la seva històrica aliança amb les forces ultraconservadores que han dominat l'Estat espanyol en els últims setanta-cinc anys. I voldria aclarir que quan parlo de la jerarquia espanyola, incloc també a la catalana ia la basca que, tot i ser més sensibles cap al caràcter plurinacional de l'Estat espanyol, continuen sent insensibles cap al benestar social de les classes populars, limitant la seva acció a la tasca assistencial de caràcter caritatiu, la qual, sense desmerèixer el seu valor per a sectors molt vulnerables de la població, no afecta el benestar general de la majoria de la població, seriosament afectada per les polítiques públiques d'austeritat de la despesa pública de l'Estat espanyol (tant el central com les comunitats autònomes).\nLes retallades de despesa pública social que caracteritzen aquestes polítiques públiques d'austeritat contribueixen en gran mesura al deteriorament de la qualitat de vida de la població. La manca de crítica de l'Església Catòlica cap a aquestes polítiques públiques promogudes ara pels governs conservadors que estan debilitant enormement les transferències (com les pensions) i els serveis públics (com sanitat, educació i serveis socials de l'Estat del Benestar) és sorprenent en una institució -com l'Església Catòlica- que es presenta com a promotora de la moral individual i col·lectiva d'una societat. L'èmfasi en la caritat, en absència d'una preocupació per la justícia i l'equitat, sona a una incoherència propera al escapisme i propera a l'oportunisme.\nLa seva aparent preocupació pels símptomes-la pobresa-amb deliberat oblit de les seves causes -la injustícia i l'explotació social- és una mostra d'una moral oportunista, afí a les estructures de poder responsables de la pobresa. Avui el deteriorament del benestar de la població s'està generant mitjançant unes intervencions públiques que sistemàticament donen suport a uns sectors i classes socials a costa d'altres. L'evidència d'això és aclaparadora.\nPer aquest motiu, comparant el silenci ensordidor de les autoritats eclesiàstiques davant aquestes polítiques públiques amb la protesta activa i contundent davant les polítiques que faciliten l'avortament i permeten l'homosexualitat, sembli lògic concloure que la jerarquia eclesiàstica té una gran preocupació (que arriba nivells gairebé d'obsessió) pels drets dels que no han nascut encara (en la seva lluita, per exemple, contra l'avortament) i en canvi mostra una desatenció cap als drets dels que ja han nascut.\nComparant amb l'Església Protestant Anglicana\nAquest ultraconservadurisme es posa en evidència clarament quan es compara també el seu comportament amb el de l'Església Protestant Anglicana a Gran Bretanya davant una situació semblant a la d'Espanya. El Sr Rajoy de Gran Bretanya es diu Sr David Cameron, president del PP britànic que es diu Partit Conservador.\nCom a Espanya, el Partit Conservador ha estat històricament molt proper a l'Església Anglicana fins al punt que solia anomenar el Partit Conservador amb Sotana. Però aquesta relació s'ha anat debilitant i, encara que és el partit més pròxim a aquesta Església, el fet és que últimament hi ha hagut bastants enfrontaments sobre temes de política econòmica i social.\nAixí, el govern presidit per David Cameron ha estat, com també el govern Rajoy, debilitant el Servei Nacional de Salut (National Health Service, NHS) a base de retallades de despesa pública sanitària, que estan destruint el servei. 25145 empleats han estat acomiadats; s'ha reduït el 6% de totes les llits hospitalaris, el temps d'espera mitjà ha aconseguit la major xifra coneguda, la satisfacció de l'usuari amb aquests serveis ha decaigut, baixant d'un 70% el 2010 a un 60 % el 2012, la privatització de la sanitat ha estat afavorida per aquestes retallades, que estan afectant la qualitat dels serveis sanitaris públics; 12 hospitals públics han estat privatitzats, i així un llarg etcètera, polítiques, totes elles, que estan sent aplicades aquí a Espanya pel Partit Popular, el partit més pròxim a l'Església Catòlica (juntament amb CiU, el govern està duent a terme polítiques també semblants a Catalunya).\nDoncs bé, a Gran Bretanya les autoritats màximes de l'Església Anglicana han denunciat pública i extensament aquestes polítiques. Un exemple és el simposi convocat per l'arquebisbe de York per analitzar els valors morals que guiaven el desenvolupament d'aquestes polítiques. El document preparat per l'Arquebisbe John Sentamu (Health and Well-Being, and the NHS) hauria de ser lectura obligatòria per a totes les autoritats de la jerarquia catòlica espanyola, per a tots els creients catòlics i per a tots els votants del PP (i de CiU) . Seria desitjable que algun catòlic progressista ho traduís. El document inclou comentaris com els següents:\n"Hauríem afavorir aquelles polítiques que fomenten el sentit de germanor dels que viuen al nostre país. (...) Aquestes polítiques de retallades van en contra d'aquests valors (...) afecten a la dignitat de les persones. (...) No podem donar suport a polítiques que separen, no uneixen, a persones, i molt especialment en moments de gran vulnerabilitat, com en la malaltia. (...) La compassió necessita anar associada amb el sentit de dignitat, drets i equitat. (...) La moral ens exigeix construir una societat sota aquests principis. (...) És la nostra obligació defensar els principis de Bevan (el Ministre de Salut del govern laborista britànic que va establir l'NHS) que donen el dret a cada ciutadà de tenir accés als serveis sanitaris. (...) No podem donar suport o estar callats davant d'una situació com l'actual en què aquest dret està sent afectat a la pràctica per les polítiques de retallades. (...) No podem acceptar per raons morals que l'atenció sanitària depengui de la capacitat de pagament del pacient. (...) El NHS hauria d'estar finançat progressivament, de manera que contribueixin amb impostos més accentuats els que més tenen. (...) Hem de donar suport a un sistema públic en què tant els pacients com els que treballen siguin respectats i estimats pel sistema. Un hospital no pot ser un supermercat. (...) Necessitem expressar el nostre profund desacord amb aquells polítics que no respecten la justícia social que guia el finançament i provisió de serveis del NHS, de manera que els recursos es financin segons el nivell de renda i ingressos de la ciutadania, i que es distribueixin segons la necessitat dels pacients. Necessitem parlar clar a favor de l'equitat".\nRes semblant a aquest document ha estat signat per cap bisbe espanyol, en resposta a la crisi actual. Aquí tota crítica de l'Església al govern ha estat sobre temes relacionats amb el sexe (avortament, homosexualitat) i sobre els ingressos a l'Església per part de l'Estat, i res, repeteixo, res, sobre justícia social. I és aquí on seria desitjable que hi hagués un moviment en les bases de l'Església Catòlica espanyola (incloent la catalana i la basca) per exigir un canvi en els seus dirigents. És d'una enorme importància perquè la situació actual pugui canviar. Així va passar a Gran Bretanya i així podria (i hauria de) passar al nostre país.\n▼ 02 de maig (15)\nEs revisa l'acord que va perdonar a Goldman Sachs ...\nAfganesos es manifesten per la presència de l'OTAN...\nEl nepotisme a Alemanya, part de la corrupció cròn...\nEl PP reduirà els sous quatre anys "perquè baixi l...\nEscratxe al conseller contra la Salut pública Boi ...\nCrida en suport a les víctimes del metro de Valènc...\nRigau augmenta un 20% la matrícula de les escoles ...\n"Es posa en risc l'atenció a les persones i s'augm...\nLa PAH ocupa 12 oficines de Bankia a Catalunya con...\nEl PSOE justifica les seves festes pagades amb fon...\nRajoy retalla 1.108 milions la dependència al dict...\nEl PP excusa que la GC ocultés els calabossos al C...


Urnes no tan sagrades - Diari de Girona\n18·06·19 | 06:00\nPresidentorra hauria d'aprendre a parlar italià. Ja sé que a algú a qui no se li coneix altra habilitat que beure en càntir i cantar les excel·lències de la ratafia, no li ha de ser fàcil aprendre res que requereixi un mínim esforç intel·lectual, però intentar-ho val la pena. Telefonar de nit a un partit polític per «aconsellar-li» amb qui ha de pactar, queda molt millor en italià i posant veu rogallosa. Capisci? Tenir mentrestant un gat a la falda i anar-lo amanyagant, és ja opcional.\nPresidentorra és un cacic. Però un cacic amenaçant en català fa pagerol, molt millor passar-se a l'italià. Itàlia és el país que ha donat a la tan catalana paraula «padrí» un nou sentit, molt més adient a la funció que Presidentorra desenvolupa. Si tinguéssim molts Presidentorra podrien telefonar a tots els pobles «aconsellant-los» (capisci?) quins pactes han de signar i qui ha de ser l'alcalde. Catalunya seria una bassa d'oli. Malauradament en tenim només un, i com que no té el do de la ubiqüitat, va poder trucar únicament a Santa Coloma de Farners, ja a mitjanit, on els regidors elegits democràticament estaven a punt d'equivocar-se, o sigui, de no obeir a qui han d'obeir.\nDe cara a eleccions vinents, Presidentorra promulgarà edictes que estableixin qui ha de ser alcalde a cada poble, no pot ser que perdi el temps trucant a regidors inútils que pretenen decidir en llibertat, que un està pendent de Santa Coloma i li colen un gol a Barcelona. De fet, el seu ideal seria eliminar les eleccions, que són una murga i a més faciliten que en alguns llocs la gent voti el que vol i no el que se li aconsella (capisci?) des dels òrgans oficials, amb TV3 al capdavant. Fins aleshores, seria bo que el vot no fos secret, per identificar els desafectes al règim i aconsellar-los (capisci?) que millorin l'actitud o marxin del país.\nPer això compta amb els seus propis camises negres, un altre invent italià, que ja van demostrar al ple de Santa Coloma que entre la democràcia i Presidentorra, no dubten a l'hora de triar. Tan eficients són, que van despenjar-ne el retrat per dur-lo a un lloc més adient a la seva persona, és de suposar que una bodega o un lavabo públic.\nFa dos anys que estan amb la murga que les urnes són sagrades, i quan poden, s'hi pixen.


Santa Cesarea Apartment Santa Cesarea Terme Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia borsellino,19, Santa Cesarea Terme, Santa Cesarea Terme, Itàlia, 73020 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Santa Cesarea Apartment és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Santa Cesarea Terme. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSanta Cesarea Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar, s'admeten animals de companyia, zona de fumadors, àrea de TV/saló compartit.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Santa Cesarea Apartment és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Santa Cesarea Terme.


El Club Hoquei Cadí participa en tornejos a Juneda i Vila-sana — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El Club Hoquei Cadí participa en tornejos a Juneda i Vila-sana\nEl Club Hoquei Cadí participa aquest dissabte en una trobada escolar d'hoquei patins que se celebrarà a Juneda. Al llarg de la tarda, es jugarà un total de 36 partits de dotze minuts cadascun, sense parar el crono, entre diversos equips de la demarcació de Lleida. A cada torn es jugaran dos partits simultàniament.\nD'altra banda, els dos equips prebenjamins del Cadí participaran diumenge al matí en un torneig a Vila-sana, on tindran com a rivals l'Andorra, el Mollerussa, el Ziving Llista, l'Alpicat i el club amfitrió. Es jugarà pel sistema de triangulars amb dos parts de 9 minuts per a cada partit.\nTambé en aquest àmbit, tres jugadors del Club Hoquei Cadí han participat en un partit de la Selecció de la demarcació de Lleida. Els seleccionats han estat Aleix Orobitg, Jaume Tàpies i Ian Abecassis.


156 noves donacions per la Marató de donació de sang | Ràdio Arenys 91.2FM\nSocietat Solidaritat Dilluns 20 de juliol del 2020\n/ Act.: 20 de juliol del 2020 a les 13:07\nFoto: Ajuntament Arenys de Mar\nPunt final a la setzena edició de la …\n176 persones van passar per la Marató de donació de sang celebrada el dissabte a la nostra vila, una xifra que s’acosta a les 200 persones que s’esperaven. Des de l’organització valoren molt positivament l’assistència, encara que confessen que sempre es necessiten més donants.\nEn l’edició d’enguany de la Marató de donació, hi havia el repte d’aconseguir 10 donants per cada persona que hi volgués participar, encara que no fos donant, Silvia Delgado, responsable de comunicació del Banc de Sang i Teixits de l’àrea del Maresme, explica que no tothom va participar-hi, ja que la majoria eren persones apuntades mitjançant el web.\nDelgado, valora molt positivament la participació de la gent i els l’agraeix perquè encara que era un dia calorós, van aconseguir 165 donants efectius, dels quals 19 eren nous donants i 17 donacions de plasma.\nEn quant a les mesures de seguretat seguides per la Covid 19, destaca que no hi va haver cap problema, ja que segueixen un protocol molt estricte i rigorós per evitar els contagis\nEl 22 d’agost hi haurà una nova campanya de donació de sang de 10 a 14 del migdia i de 17 a 21 en el Calisay, per intentar augmentar el nombre de donacions, ja que a l’agost aquest baixa. El sistema d’inscripció serà el mateix que l’utilitzat a la Marató, els donants rebran un correu electrònic o un missatge i hauran d’apuntar-se a la web del Banc de Sang i Teixits per reservar la seva camilla.\nEl Grup de Mentoria celebra el primer any existència


Nicola Sturgeon, al centre de recompte de vots de Glasgow, on l'ha seguit, durant la matinada d'aquest divendres JEFF J. MITCGELL / GETTY IMAGES\nLondresNicola Sturgeon ha trigat molt poc a posar les cartes damunt la taula. Des d'Edimburg, aquest divendres al migdia s'ha adreçat directament al guanyador de les eleccions, el primer ministre, Boris Johnson, per advertir-li que la setmana que ve el seu govern presentarà el pla detallat per al "cas democràtic de la transferència de poders per habilitar un [segon] referèndum [d'independència], més enllà de qualsevol recurs legal".\n— BBC Politics (@BBCPolitics) 13 de diciembre de 2019\nDivendres a la matinada, Sturgeon va admetre que no "tothom que ahir [per dijous] va votar l'SNP necessàriament donarà suport a la independència, però hi ha hagut un important suport en aquestes eleccions al fet que Escòcia en tingui l'opció". "I així com Boris Johnson ara té el mandat de treure Anglaterra de la Unió Europea, ha d'acceptar que jo tinc el mandat d'oferir a Escòcia un futur alternatiu", ha afegit. D'aquesta manera, Sturgeon i Johnson caminen decididament cap a un xoc constitucional.\n— Simon Kuper (@KuperSimon) 13 de diciembre de 2019\nIndependència d'Escòcia SNP Boris Johnson NICOLA STURGEON


Tornen les abraçades entre usuaris i visitants a les residències ebrenques després de més d'un any - Imagina Ràdio\nEl nou protocol de les residències estableix que els residents vacunats no s'hauran d'aïllar si han estat amb un cas positiu\nEl Departament de Salut i el de Drets Socials han flexibilitzat algunes de les mesures que s’apliquen a les residències per fer front a la pandèmia. Els visitants i els usuaris poden recuperar des d’aquest dilluns les abraçades, vetades des de l’esclat de la pandèmia. Així, als centres amb situació verda i groga es permeten les visites amb contacte físic, sempre amb cita prèvia. La residència del Perelló té una situació groga i la resta de les residències ebrenques, és a dir, 17, tene una situació verda. Per tant, en totes les residències es permet el contacte físic.\nAixí mateix, es recuperen tota mena de sortides, de manera que els residents poden passar llargs períodes de temps fora dels centres. En el cas que les sortides siguin de més de tres setmanes, caldrà fer-se una prova PCR a la tornada. Una altra de les novetats és que el nombre màxim de visitants, fins ara fixat en tres, passa a ser una recomanació. Es manté un cribratge cada 15 dies per als professionals vacunats i tres a la setmana per als no vacunats.\nEl nou Pla manté el registre diari de visites. Pel que fa a la durada d’aquestes, dependrà de cada centre, sempre que es garanteixin les mesures de protecció. Els professionals externs que entrin als centres i tinguin contacte directe amb els residents hauran de fer-se un test d’antígens, independentment que tinguin o no la vacuna.\nTal com va modificar Salut a finals d’agost, en cas d’usuaris que tinguin la pauta de vacunació completa o que ja hagin superat la Covid-19, es farà únicament vigilància de símptomes durant 14 dies, i estaran exempts de fer la PCR i la quarantena. En la mateixa línia, els professionals amb les dues dosis de la vacuna no hauran de fer quarantena en cas que siguin considerats contacte estret i la prova PCR doni negatiu.\nTipus de residències\nArticle anteriorL’Ateneu Cooperatiu organitza una jornada a Amposta per reflexionar sobre l’ús de l’espai públic\nArticle següentSalut detecta 6 positius i notifica una nova mort a l’Ebre i el risc de rebrot baixa sis punts fins a 128


Súria acorda la retallada de les atribucions dels regidors | NacióManresa\nper Redacció, 18 de juny de 2010 a les 19:45 |\nEl ple de Súria va aprovar ahir, dijous, per unanimitat un dictamen que redueix les retribucions dels membres de la corporació municipal, en línia amb els acords de les entitats municipalistes per contribuir a la reducció del dèficit públic. Les rebaixes aprovades seran efectives des d'aquest mes de juny.\nD'acord amb el dictamen aprovat, les retribucions de l'alcalde es veuran reduïdes en un 7%. Les indemnitzacions dels regidors per assistir als plens, juntes de govern, comissions i delegacions asignades baixaran en un 2%. Les aportacions als grups municipals també es reduiran en un 5%.\nEl ple municipal va aprovar inicialment per unanimitat el Pla Especial del Catàleg de Masies i Cases Rurals de Súria, en compliment de la Llei d'Urbanisme de Catalunya. El Pla romandrà exposat durant un mes, abans de la seva aprovació definitiva.\nEl ple també va aprovar per unanimitat un acord per deixar sense efecte el nomenament de l'actual responsable de l'Arxiu Històric Municipal, Josep Reguant i Agut. Aquesta tasca serà portada a terme per l'arxiver itinerant de la Diputació de Barcelona, en virtud d'un conveni signat amb l'ens provincial i l'adhesió de Súria a la Xarxa d'Arxius Municipals.\nL'Ajuntament agraeix la dedicació del fins ara responsable de l'Arxiu Històric Municipal per la seva llarga dedicació a les tasques d'actualització i manteniment del seu fons documental.\nEl consistori adapta el quadre de sancions de trànsit d'acord a la Llei estatal de seguretat vial\nEl ple municipal també va aprovar dijous per unanimitat un dictamen que modifica el quadre sancionador per les infraccions de trànsit que es cometin al municipi de Súria, d'acord amb les directrius de la nova Llei estatal de seguretat vial, que va entrar en vigor el passat 25 de maig.\nAquesta nova Llei estatal deixa als ajuntaments la decisió sobre l'import de les multes per infraccions lleus, però imposa unes quantitats úniques per a les infraccions greus i molt greus per al conjunt de l'estat. També canvia la qualificació que algunes infraccions tenien en el reglament estatal anterior, de manera que també s'incrementa la quantia de les sancions corresponents.\nL'esmentada normativa estatal també intentar simplificar el procediment sancionador. En aquest sentit, es contempla una reducció del 50% en totes les multes que es facin efectives en el termini de vint dies després d'haver rebut la notificació de sanció.\nAltres de les novetats introduïdes per la Llei estatal en el règim de sancions són les següents:\nInfraccions molt greus. Inclouen les sancions relacionades amb alcoholèmia, consum de psicotròpics, excès de velocitat, conducció temerària o negligent. Les infraccions molt greus rebran una sanció de 500 euros.\nInfraccions greus. En la llista d'infraccions greus s'inclou l'estacionament sobre la vorera o en una zona senyalitzada per a ús exclusiu de minusvàlids. Les infraccions greus rebran una sanció de 200 euros.\nInfraccions lleus. L'Ajuntament de Súria aplicarà sancions de 90 euros en gairebé tots els casos d'infraccions lleus, quantitat que representa una reducció del 10% en relació amb el règim de multes vigents fins ara. Per sota de l'esmentada quantitat es troben les sancions per estacionar en places amb limitació horària, sense collocar el distintiu que ho autoritza (50 euros) o superant el temps màxim permès (30 euros). En aquests casos, també s'aplica la reducció del 50% en les multes que es facin efectives en el termini de vint dies després d'haver rebut la notificació de sanció.\nPolítica, multes llei trànsit, retallada


Albergo la Svolta Brescia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 71 allotjaments a Brescia.\n"L' esmorçat sencill però molt bo. Feia molt de fred i tant l..."\nVicolo delle Nottole 2/A, Brescia, Brescia, Itàlia, 25122 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,4 (857 comentaris)\nBarri Brescia Brescia Brescia\nMés informació sobre Albergo la Svolta\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Brescia, no busqui més enllà de Albergo la Svolta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Albergo la Svolta, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, servei d'habitacions són només algunes de les comoditats que fan que Albergo la Svolta sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Brescia, el Albergo la Svolta és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Petites corrupcions - Diari de Girona\n08 de desembre de 2012\nxavier pastor 08.12.2012 | 01:00\nJa deu fer un parell d'anys, quan es va destapar el cas Millet, en aquest mateix diari publicava un article d'opinió sobre la corrupció. Parlava d'un factor que en tots els casos es repeteix i que tenint-lo en compte es pot arribar a preveure aquest fenomen: el temps. Posava altres exemples del passat: l'afer Filesa, Malesa i Time-Export, amb el finançament il·legal del PSOE de Felipe González, i el de Santa Coloma de Gramenet amb Bartomeu Muñoz com a alcalde.\nDeia que quan una persona arriba al govern d'una institució pública o d'una organització privada necessita un temps per aprendre com funciona i fer millores. Hi ha un moment que ja ho sap tot o quasi tot i ja ha fet tot el que venia a fer. És aquest instant el que s'ha d'evitar, quan aquesta o aquestes persones pensen en ells mateixos i no en els altres.\nFeia referencia a Philip G. Zimbardo, psicòleg social nord-americà que explica en el seu llibre L'efecte Llucifer com el factor temps fa malvades les persones. Diu que el fet de viure en una situació de constant present, amb pressió, sense perspectives de futur i conscients d'ostentar el control indefinidament, fa que les persones, un cop assimilat el seu rol i les rutines associades, es comportin fent un mal ús del seu poder i corrompent les regles en el seu favor. Aquest és l'origen de la maldat.\nMalgrat no és l'esperit d'aquest article, en la corrupció hi ha maldat, com una forma de violència d'un pocs cap a la resta de la societat, saltant-se les regles en benefici propi, aprofitant-se de l'esforç dels altres, apropiant-se del que és públic, del bé comú. Però com es pot donar aquesta corrupció als ulls dels treballadors de l'administració? I el que és pitjor, com és que la gent afirma saber-ho i que no es faci res? Precisament, en el cas de Sabadell, es parla d'un plec d'un concurs elaborat a mida de l'empresa guanyadora. Persones de la ciutat afirmen que ja se sabia, perquè hi havia rumors que sempre beneficiava els mateixos.\nEls meus amics a l'administració, però també a les empreses i entitats, em diuen que aquestes coses passen i que tot comença amb petites excepcionalitats en la feina per tirar endavant, per no quedar bloquejats, per mantenir el mateix pressupost l'any vinent, per no perdre uns diners d'una subvenció, d'un conveni o d'un fons europeu i perquè les regles no van preveure aquest cas. Sota aquests paràmetres, les actituds personals enfront de les il·legalitats són permissives i es tornen laxes. Ja no cal amagar ni justificar petites corrupcions d'alguns que s'aprofiten dels altres, com per exemple, un cap que arriba tard cada matí i demana a la seva secretària que fitxi per ell a l'hora correcta o fer que un treballador del seu equip vagi al mercat a fer-li la compra, evidentment en horari laboral, o aprofitar la feina que fan els altres per treure'n profit, econòmic o de prestigi, públicament.\nLa gravetat d'aquestes situacions és que les unes es connecten personalment i professional a les altres, les de petita escala amb els casos de corrupció, del tal manera que les coses es poden fer malament, en benefici d'un pocs i esdevenint normals. Aleshores la corrupció s'institucionalitza, esdevenint un conflicte públic, però també social, ja que després costa canviar comportaments.\nI és que la corrupció com a conflicte no es dóna de la nit al dia. Com en els grans casos, en aquestes petites corrupcions el temps també hi té un pes determinant.


V Jornada d’Innovació i Transferència de la UIB\nLa Universitat de les Illes Balears i la Fundació Universitat-Empresa de les Illes Balears es complauen a convidar-vos, el dijous 7 de febrer, a la V Jornada d’Innovació i Transferència de la UIB, que tindrà lloc a la sala d’actes de l’edifici Gaspar Melchor de Jovellanos (UIB), a les 11.30 hores.\nEnguany la jornada se centrarà a exposar la manera com s’ha de participar en les licitacions de contractes del sector públic, una oportunitat de creixement per a les institucions i per a la persona o grup investigador que hagi de desenvolupar la feina en cas de concessió.\nPer a aquesta jornada, comptarem amb la participació del senyor Luis Gracia, de l’empresa Encauza SL, que parlarà de les licitacions des d’un punt de vista de l’entitat adjudicatària, fent especial referència a la manera com s’ha d’acreditar la solvència tècnica i econòmica davant l’Administració.\nPer part seva, el senyor Francisco Feliu, consultor extern del projecte Enterprise Europe Network de la FUEIB, detallarà els requisits necessaris per poder presentar-se a una licitació de la Comissió Europea, així com els eines disponibles en línia per cercar informació sobre convocatòries.\nAixí mateix, el senyor Pep Lluís Pons, director general d’Innovació i Recerca del Govern de les Illes Balears, ens presentarà de forma detallada l’evolució dels principals indicadors R+D+I de les Illes Balears.\nTenint en compte l’important paper que desenvolupau com a personal docent i investigador, ens agradaria poder comptar amb la vostra presència.\nSi estau interessats a assistir-hi, us hi podeu inscriure gratuïtament i consultar-ne el programa al web (http://agenda.uib.es/go/jornadainnovacio). La data límit d’inscripció és el 6 de febrer.\nVicerector d’Innovació i Relacions Institucionals\n(30/01/2019 - Consultar fi)\n(30/01/2019 - 07/03/2019)\n(22/01/2019 - Consultar fi)\n(18/01/2019 - 18/02/2019)\n(17/01/2019 - Consultar fi)\n(15/01/2019 - Consultar fi)\n(09/01/2019 - Consultar fi)\n(17/12/2018 - 28/02/2019)


La relíquia - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nObra:Festes en honor a la Verge del Roser (p. 43-44)\nL'antiquari vell havia trobat una peça de característiques ben singulars mercès a la qual el seu establiment poc concorregut es va convertir per uns dies en una mena de Meca d'advocats i rendistes, col·leccionistes de pro, polítics locals i venerables homes d'església.\n–Senyor Alcalde, senyors Consellers, és per mi un honor incommensurable prendre la paraula en aquesta irrepetible ocasió per proposar a tan digna i magnífica Corporació un acord de summa transcendència per a la Ciutat...\nEra un collaret, un senzill collaret de denes irregulars i blanques, cobertes per una pàtina groguenca i lligades entre si per un simple fil d'empalomar.\n–...un escut d'armes no és com algú pugui pensar un simple signe arbitrari dibuixat pel caprici atzarós de la fortuna, sinó el retrat simbòlic i perdurable de tot un entramat de tradicions, essències, potències i virtuts que l'ennobleixen.\nEl que feia que aquesta bagatel.la d'aspecte no precisament remarcable, més aviat nauseabund, cobrés un inusitat valor entre gent tan distingida era el seu origen i allò que, pel seu mateix origen, significava.\n–És lògic i conseqüent, doncs, que un escut s'enriqueixi paulatinament amb tots aquells atributs que, progressivament, li atorga la justiciera història reparadora de defalts.\nAquesta història es remunta al setge i assalt de la Ciutat per l'exèrcit francès, d'això ja fa una bona colla de decennis. Les fogueres encara fumejaven per tota la ciutat, els carrers de la qual estaven envaïts per una fortor exagerada de carn rostida. El dia en què això s'escau és el dia del descans, aquell moment en què el guerrer, ja ebri de victòria, reposa. Gairebé ningú fora de casa, ni viu ni mort, perquè fins i tot els supervivents, acuïtats per l'enemic, s'havien afanyat a arreplegar cadàvers i a llençar-los a les quatre pires que van ser enceses, l'una al pla de la Seu, l'altra davant de Sant Domènec, una tercera vora el convent de la Mercè i la darrera a la Rambla dels Jesuïtes, enfront de l'edifici de la Companyia.\n–La nostra Ciutat va lluitar ardidament, amb un braó digne d'esment i de lloança, contra el pèrfid francès, o el malèvol gavatx, si m'ho permeten, en aquella sangonenta data del 18 de juny de l'any 1811, tantes vegades celebrada i tan poc present en l'esperit dels nostres ciutadans d'avui.\nDevien ser allans a les sis de la tarda que per la porta mig oberta de la catedral va aparèixer el cos esporuguit d'una criatura. Les històries en parlen però malauradament no ens n'ha restat el nom. S'havia refugiat a la Seu metropolitana junt amb sa mare i uns quants centenars de ferits esperant que passés la febre. Quan l'invasor va entrar per la porta gran, els seus ulls esbalaïts, mig obrint la cortina d'un confessionari que el va salvar de ser vist, van contemplar la carnissera. Per sempre més li va quedar clavat el retrat de sa mare recollint les hòsties consagrades trepitjades per la bota soldadesca. Un mostatxut gavatx, quan ho va veure, li va etzibar una puntada de peu a la cara, la va agafar per les espatlles, la va estirar en un banc, li arromangà faldilles i enagos i li clavà una teia encesa en aquell punt on s'hauria desfogat ell mateix si la carn hagués estat més fresca.\n–¿I quin testimoni en resta, d'aquell heroic sacrifici, en el suprem emblema de la Ciutat?\nAtemorit, el nen va estar tres dies sense sortir del seu amagatall. Aquella tarda silenciosa per fi tornava a veure la llum del dia. A la foguera del Pla va intentar reconèixer alguna cara, però era impossible de tan desfigurades com estaven pel foc. Va ser llavors que va adonar-se'n.\n–...un símbol eminent i tangible d'aquell malaurat jorn...\nEn un punt de l'empedrat, formant un cercle, s'alineaven trenta-dues dents, com si algú les hagués posades allí a posta, potser per marcar algun fet. Eren unes dents encara joves, poc mastegades i blanques, possiblement totes de la mateixa boca.\n–... una relíquia que el temps ha preservat perquè ningú no oblidi l'esforç, la valentia, el coratge d'uns avantpassats que van donar graciosament la seva sang...\nDiu la llegenda que podrien ben bé haver pertangut a una de les víctimes que van ser precipitades de dalt del campanar, on es refugiaven. En petar de cap a terra, les dents devien haver-se desprès de les maixelles i algú, primer membre d'una resistència clandestina, les hauria disposades davant de la façana principal com a símbol del desastre. El llarguíssim trajecte des de les mans del nen a l'antiquari vell i la seva conversió en collaret perquè no es perdessin ens és desconegut. El cronista només sap el que sap, que això és així i que una digna autoritat ha portat el tema a les instàncies més altes.\n–Solemnialment i amb profunda consciència de transcendència històrica, proposo a les seves senyories que l'escut de la Ciutat es vegi ennoblit amb aquest nou atribut: un collaret de dents de màrtir perquè el títol de sacrificada se sumi als de fidelíssima i exemplar, que avui per avui, i merescudament, ostenta.\nAquesta és la proposta i en aquest punt el cronista acaba, perquè no està bé enterbolir més temps el curs normal de la història.


Entrevistes. Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge\nActivitat d’Afers Religiosos\nPardeep Kaur: “El repte dels sikhs és una major participació de les dones i més compromís”\nPardeep Kaur és una jove estudiant de dret a la Universitat de Girona. Ha representat la comunitat sikh que es reuneix al Gurdwara Bhai Mardana Ji d’Olot, en el Grup de Diàleg Interreligiós d’Olot.\nPallejà: L'Islam no ha de ser un tabú: cal un estudi autocrític\nEstudiós i viatger, expert en pensament islàmic i història de les religions. Treballa com a investigador independent i professor a la UPF. Manté contactes regulars amb mestres tradicionals i intel·lectuals de Síria, Egipte, Tunísia, Algèria i el Marroc, a més de Turquia, Iran, Uzbekistan, Azerbaidjan, Tadjikistan i l’Índia. Aquest setembre ha fet una estada a la Residència Faber, en la qual una desena d’experts en l’àmbit de les creences religioses de diversos orígens i disciplines han compartit una experiència de recerca i diàleg.\nFerrús: "Hem de treballar per lluitar contra qualsevol tipus de racisme o exclusió a Catalunya"\nTerrassa, 1975. Llicenciada en Filologia Hebrea. Directora d'Educació i de Culte de la Comunitat Jueva Atid de Catalunya. Mestra d'Educació Especial al Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.\nPeña: “El programa de ràdio guardonat ha servit perquè la comunitat islàmica se sentís reconeguda”\nCarles Peña (Barcelona, 1962). Dirigeix la llibreria L’illa, de Mollet del Vallès. Llicenciat en història i especialitzat amb el Màster de Civilització Musulmana, ha dirigit durant sis anys el programa Annour a Ràdio Mollet, espai guardonat pel Consell Audiovisual de Catalunya.\nSerés: “Les creences hi són. Si les neguem, hem de recórrer al psicòleg”\nFrancesc Serés Guillén (Saidí, Baix Cinca, 1972) ha escrit novel·les, contes i assaig i és col·laborador habitual en diversos mitjans de comunicació. Dirigeix la Residència Faber, a Olot, que el proper mes de setembre acollirà una estada d’estudiosos de la religió.


Students for Liberty Barcelona | Universitat gratuïta: subvencionant els rics?\nAvui, dia 17 de novembre, una bona part de la comunitat estudiantil es mobilitza a favor d’una universitat gratuïta. Des de Students for Liberty (SFL) i Catalans Lliures (CCL) ens oposem frontalment a la hipotètica aplicació d’aquesta mesura. No ho fem perquè siguem rics i benestants. No ho fem perquè ens agradi portar la contrària, ni perquè tinguem intencions malèvoles i vulguem construir una universitat “elitista”. Ni tan sols escrivim el present informe en condició de liberals. Expressem la nostra disconformitat amb la gratuïtat (o semi-gratuïtat) de l’educació superior a Catalunya perquè és una mesura fonamentalment regressiva, que perjudica a les famílies amb menys ingressos de la societat, no aborda els problemes d’equitat i genera incentius perversos en matèria d’externalitats negatives i sobrequalificació.\nActualment els estudiants de grau han de cobrir el preu de la matrícula i les taxes universitàries en estudis de grau i màster públic, el que representa entre un 15% i un 25% del cost dels estudis. Per tant, els estudiants universitaris estan lluny de pagar la totalitat del cost de la seva formació. Els preus per crèdit a les universitats catalanes adaptat a l’Espai Europeu d’Educació Superior (EEES) depenen del coeficient d’estructura docent del grau: 25,27 € / crèdit per al coeficient A, 35,77 € / crèdit si és B i 39,55 € / crèdit si és C.7 En resum, el preu d’un any de 60 crèdits ECTS de primera matriculació pot oscil·lar entre 1.516 i 2.372 €, tot i que pot veure’s reduït de manera considerable si la renda familiar de l’alumne és baixa.\nEl principal argument per a rebutjar la subvenció estatal de la major part (o la totalitat) del cost de l’educació superior reglada és el fet que la despesa universitària té un component regressiu.\nA l’estudi Finançament i desigualtats en el sistema educatiu i de formació professional d’Espanya, els professors d’economia de la Universitat de Barcelona Jorge Calero i Oriol Escardíbul posen de manifest que el quintil de població de renda més elevada té una taxa d’escolarització a la universitat de prop del 50% (20 punts per sobre de la mitjana), mentre que el primer quintil no supera el 22%. Un altre estudi de la Fundació Jaume Bofill Educació i mobilitat social a Catalunya, realitzat per Xavier Martínez Celorrio i Antoni Marín Saldo, mostra que la desigualtat d’oportunitats en titulacions post-obligatòries s’explica pel paper del factor pobresa: créixer en una llar de renda baixa limita de 14 a 1 les opcions de titular-se. Una possible solució que es planteja des de l’Observatori del Sistema Universitari és augmentar la progressivitat dels impostos per contrarestar aquesta regressivitat.\nEl problema, però, rau en què per molt que els impostos guanyin progressivitat, aquesta despesa segueix sent regressiva. En lloc d’intentar tapar els forats que genera una política pública amb altres polítiques públiques, potser seria més òptim no dur a terme la primera, o almenys dur-la a terme de forma més eficient.\nEn paraules del Dr. Mas-Colell: “La gratuïtat de l’ensenyament primari és, doncs, fiscalment progressiva, no així la gratuïtat de l’ensenyament superior. Aquesta beneficia gairebé exclusivament als futurs llicenciats, que, de mitjana abans d’accedir a la universitat i com a conseqüència de l’ensenyament superior mateix, tindran en el futur rendes relativament superiors. No obstant, la gratuïtat implica que en el seu finançament participin també els ciutadans de rendes baixes.”\nFins i tot si la despesa pública en la formació universitària fóra progressiva des d’un punt de vista estàtic, no desapareix el problema de la regressivitat des d’un punt de vista dinàmic. Encara que un futur llicenciat provingui de rendes baixes, aquesta inversió que efectua li proporcionarà rendes molt altes (respecte al contrafactual de no formar-se) en un futur.\nFins ara, amb els arguments que hem analitzat i presentat, podem veure que no ens trobem davant del model de la famosa galleda foradada d’Okun, analogia comuna en qüestions redistributives: “els diners es transfereixen dels rics als pobres en una galleda foradada; una part simplement desapareixerà pel camí, de manera que els pobres rebran la majoria però no tots els diners procedents de les transferències”. Més aviat, aplicant el model d’universitat gratuïta ens trobaríem davant d’un colador d’Okun o un Robin Hood invertit: els ciutadans de rendes més baixes subvencionant l’educació superior de les rendes mitges i altes i contribuint, per tant, a eixamplar les desigualtats.\nLa inversió educativa en el pressupost familiar s’identifica com una despesa d’un bé de distinció social, motiu pel qual les famílies amb nivells d’ingressos superiors inverteixen més en educació. A més, correlativament, els ciutadans amb nivells d’ingressos superiors gasten en educació superior relativament més en relació al conjunt del pressupost familiar. No obstant, quan analitzem la composició de la despesa educativa, emergeix una lògica discrepant. En els nivells d’ingressos superiors, la inversió en educació universitària, comparada amb la inversió en educació infantil, primària i secundària, representa una proporció equiparable a la resta de nivells d’ingressos. Dit d’una altra manera: tot i que les famílies amb ingressos elevats inverteixen més en educació, l’educació superior – i, per tant la universitat – els surt relativament tan barata o més que a les famílies amb nivells d’ingressos inferiors. Els resultats apunten, per tant, a que el consum d’educació superior per a les famílies de nivells d’ingressos elevats està relativament més subvencionat perquè els exigeix una quota relativament menor que la d’altres nivells educatius.\nEn resum, els subsidis a la formació universitària són un mal mecanisme per aconseguir objectius de redistribució de recursos cap a aquells que menys tenen.\nUn altre argument pel qual ens posicionem en contra de la gratuïtat dels estudis superiors està relacionat amb les externalitats, és a dir, als seus efectes positius o negatius sobre tercers. Quan s’argumenta a favor de la gratuïtat dels estudis d’educació superior s’acostuma a fer referència al concepte d’externalitat positiva, és a dir, als beneficis que comporta la inversió a tercers i en aquest cas, a la societat en general. D’aquesta manera, una major formació està associada a un major creixement de l’activitat econòmica a través de la introducció de noves tecnologies i innovacions, i tot el teixit productiu nacional es beneficia de la inversió en educació superior.\nL’abast d’aquest argument però, és extremadament limitat. No tots els estudis universitaris permeten la introducció de noves tecnologies en la cadena de valor. Graus com filologia, traducció i interpretació, filosofia, dret, magisteri, història, art, economia i musicologia no comporten externalitats positives via introducció de noves tecnologies en el procés productiu. Fins i tot, entre els estudiants de carreres científiques o tècniques (enginyeries, física, química, biologia, matemàtiques…) qui acabarà introduint aquestes innovacions conforma una part minúscula de l’alumnat essent, per tant, molt més raonable subvencionar la recerca en lloc de la formació universitària.\nLa inversió en educació superior, però, no només porta associades externalitats positives sinó també negatives. Sí, ho heu llegit bé. En economia de l’educació podem distingir entre dues grans branques. La primera és la teoria del capital humà, l’anomenada Escola de Columbia-Chicago amb Gary S. Becker i Jacob Mincer com a principals exponents. De manera molt resumida, aquesta primera escola veu la formació com una inversió que incrementa la productivitat i la riquesa de l’Estat (i de tercers a través d’externalitats). La segona branca prové dels avanços en la Teoria de la Informació Imperfecta dels anys 60 i 70, amb Akerlof, Arrow, Stiglitz o Spence com a principals exponents. Aquesta segona teoria es centra en el paper de la informació imperfecta en la contractació i la productivitat del treballador, en explicar com les acreditacions que s’obtenen a través de la formació superior mitiguen aquesta imperfecció, a través del que anomenen la “senyalització” (signalling) en el mercat laboral. Tenint en compte la quantitat d’hores de classe que es donen en una universitat que no tenen cap relació amb els treballs que hom ocuparà en un futur (excepte si hom esdevé acadèmic), es pot afirmar que una part dels estudis no augmenta la productivitat, sinó que, en canvi, serveix per a enviar senyals al mercat de treball sobre la intel·ligència, l’ètica del treball, el compromís envers la feina, etc.\nEl fet que no s’hagin desenvolupat mecanismes alternatius per a senyalitzar aquestes aptituds i actituds podria, parcialment, explicar-se per l’alt nivell de subsidis de què gaudeix la formació en tots els seus nivells. Al mercat de treball, la contractació és una inversió de risc, en tant que el contractant no pot saber la productivitat i capacitat de l’individu que contracta immediatament. La majoria de llocs de treball requereixen una inversió en el treballador, aportant-li habilitats específiques per a la posició concreta a exercir. Una manera que tenen els contractants de discriminar entre treballadors és a través dels seus estudis. Aquí sorgeix el problema: si tots els treballadors dupliquen (o redueixen a la meitat) la seva formació, no hi ha manera que els contractants discriminin en base a l’educació rebuda i per tant, no es produirà un augment de la productivitat a causa d’una millor assignació dels treballadors. Perquè una persona es beneficiï de la formació rebuda, el seu senyal ha de ser major que el de la resta, de manera que sobresurti dels altres potencials treballadors. Això acaba comportant el que els economistes anomenen “externalitat posicional” i el que coneixem comunament com a titulitis. Aquesta situació, que distorsiona els senyals al mercat laboral, porta als ‘millors’ futurs treballadors a formar-se anys addicionals per a demostrar que són bons treballadors, disminuint així el retorn mitjà de formar-se. La lògica és la mateixa que la de posar-se dret per veure millor en un camp de futbol: individualment resulta racional aixecar-se, però col·lectivament no. Si tots ens aixequem no veiem millor i acabem amb les cames entumides.\nAixí doncs, de la mateixa manera que alguns defensors de la gratuïtat argumenten que l’educació superior és un bé d’inversió que genera externalitats positives per a la societat i el teixit productiu, es pot esgrimir que la sobrequalificació genera externalitats negatives posicionals, amb efectes perversos en el mercat laboral i, per tant, caldria aplicar impostos pigouvians als estudiants universitaris, com qui paga impostos als peatges, la benzina o les begudes ensucrades. El debat sobre la seva quantificació, i els diversos mètodes per a fer-ho, queden fora de l’abast d’aquest informe (per una pinzellada, veure Hanushek), però si dominessin les negatives, estarien disposats aquells que argumenten a favor de la subvenció fonamentant-se en les externalitats positives, a sobre-encarir el preu de l’educació superior més enllà del cost (o preu de mercat)? Ho dubtem seriosament, cosa que indica una doble vara de mesurar.\nEl gràfic mostra el percentatge de nens amb un nivell de competència mínim en cadascuna de les activitats. Els nens “pobres” són aquells que provenen de famílies per sota del llindar de pobresa federal a Alemanya, “quasi-pobres” els situats entre un 100 i un 200% d’aquest llindar i “classe mitjana” els que es troben per sobre. La diferència és abismal. Menys d’un 20% de nens pobres poden reconèixer lletres al començar parvulari mentre que un 70% d’infants de classe mitjana són capaços de fer-ho.\nUn estudi (Schady, N. et al., 2014) a Amèrica Llatina apunta que a edats tan primerenques com els tres anys d’edat ja existeixen diferències significatives en el desenvolupament d’habilitats cognitives en els nens. En la següent gràfica es presenten els resultats d’una prova estandarditzada de vocabulari (TVIP) per a nens de cinc països llatinoamericans d’acord al quartil de riquesa dels seus pares. Com s’observa al gràfic, les diferències en el desenvolupament cognitiu primerenc en els nens varien en funció de la renda familiar. Abans d’arribar a l’educació obligatòria la tan mencionada “igualtat d’oportunitats”, doncs, ja sembla haver-se esvaït.\nL’estabilitat, la manca d’estrès, l’atenció dels pares o les lectures als fills són factors que ajuden als nens de les famílies amb rendes més altes a desenvolupar una major varietat estímuls cognitius des d’un bon principi, i per tant que tinguin un avantatge comparatiu respecte als nens de famílies amb rendes més baixes ja durant l’educació primària.\nAddicionalment, cal remarcar que els factors genètics (s’han arribat a identificar 74 polimorfismes o variants d’un sol nucleòtid relacionats amb el rendiment acadèmic en un estudi efectuat a 300.000 individus) són responsables de com a mínim, un 3.2% de les diferències entre alumnes en el nivell educatiu. “Genome-wide association study identifies 74 loci associated with educational attainment”, Nature (11 May 2016).\nManhattan Plot de l’associació entre variants genètiques (SNPs) i els anys d’escolarització. L’eix x representa la posició cromosòmica i l’eix Y, el nivell de significació estadística en una escala logarítmica. Les creus vermelles corresponen als 74 polimorfismes d’un sol nucleòtid (SNPs) amb una associació significativa al temps d’escolarització de l’individu. (n  =  293,723)\nResumint, a efectes de política educativa, tant la genètica com els factors socioeconòmics ens indiquen que, si ens preocupa la igualtat d’oportunitats, hauríem de centrar els nostres esforços a la pregunta de quan invertir més que quant invertir.\nTenint en compte els arguments desenvolupats, hi ha alguna forma més eficient, equitativa i que no atempti contra la igualtat d’oportunitats de finançar la formació de grau? Des del nostre punt de vista, sí: pujar els preus de la matrícula universitària, aplicar un programa potent de beques en funció de la renda i introduir préstecs a retornar a la Universitat en funció dels ingressos obtinguts durant la carrera professional, amb condonació parcial o total per aquells que no ho puguin assumir.\nL’objectiu del present informe és intentar explicar per què la subvenció íntegra de l’educació superior catalana suposaria incidir en el –ja existent– component regressiu de la despesa universitària. Qualsevol estudiant, professor i ciutadà preocupat per la igualtat d’oportunitats i l’accés al coneixement dels col·lectius més vulnerables, hauria de reorientar el focus a programes i polítiques públiques dirigides a les primeres etapes de la infància i plantejar un increment de les taxes universitàries, una major dotació pressupostària a les beques d’equitat i un programa de crèdits universitaris.\nAutors: Lluc Puig, Martí Jiménez i Roger Medina.\nMiquel 26 noviembre, 2016\tReply\nQuina tonteria d’article. “Haurien de posar impostos als estudiants universitaris com es fa amb les begudes ensucrades” Tot plegat, amb l’argument de la sobretitulació. És a dir, que el remei que proposen al cap i a la fi, és encarir els estudis superiors de manera que hi hagi menys gent que hi pugui accedir, perquè finalment acabin accedint només els fills de rics i convertim la universitat en elitista. Prefereixo mil vegades que hi hagu sobretitulació, a que només puguin tenir títols els que tinguin papes que els hi posin la pasta per estudiar, sense cap mèrit. D’altra banda, sembla que un titulat només pugui buscar feina a Espanya, però el món és molt gran i amb la globalització un titulat d’aquí que sàpiga idiomes tindrà molt més fàcil trobar feina a fora amb un títol universitari que sense.


Opcions de podi dels palistes locals a la Copa del Món | Ajuntament de Sort\nOpcions de podi dels palistes locals a la Copa del Món\n8 juliol 2014\tin Esports, General, Novetats\nDel 7 al 12 de juliol, Sort i la Noguera Pallaresa\nacullen les finals de la Copa del Món de Caiac de Freestyle\nMés informació al dossier de premsa (pdf)\ni a la pàgina oficial de l’esdeveniment\nDescarregueu-vos el programa d’actes (pdf)\nEls germans Fontané, l’Oriol Colomé i l’Adrià Bosch tenen opcions de fer podi\nLes finals de la Copa del Món de Caiac de Freestyle, que del 7 al 12 de juliol es faran a Sort i a la Noguera Pallaresa, han començat amb la primera jornada d’entrenaments oficials de les dues que estan previstes. La competició engegarà dimecres al Camp de Regates de l’Aigüerola situat al bell mig de Sort. Al voltant d’uns 200 palistes de 30 països prendran part en la final del circuit de la Copa del Món de la Federació Internacional de Piragüisme (ICF).\nEs compta amb una àmplia representació espanyola amb 27 palistes, 19 dels quals són catalans. Fins a 4 riders tenen diverses opcions de pujar al podi de la classificació absoluta. En la modalitat de K1, la més coneguda, el gironí Quim Fontané i el lleidatà Oriol Colomé opten al podi de la general, ja que ocupen la tercera i quarta posició amb 165 i 164 punts, respectivament. La classificació l’encapçala el nord-americà Dane Jackson (195 punts), que és l’actual estrella mundial d’aquesta categoria.\nEn categoria júnior, Núria Fontané ho té tot de cara per proclamar-se campiona absoluta en K1, ja que arriba a Sort després d’haver encadenat dues victòries parcials a Millau (França) i a Salt. D’altra banda, en la disciplina d’squirt Núria Fontané també té possibilitats de fer podi ja que està situada en la tercera posició amb 170 punts; la classificació està liderada per la japonesa Yoshiko Suematsu (200 punts), invicta després de dues proves.\nFinalment, en la disciplina OC1 (canoa oberta), el català Adrià Bosch (190 punts) ha fet dues segones posicions en les proves anteriors, i té al seu abast tancar la temporada penjant-se una medalla.\nSobre la modalitat de caiac freestyle\nEl caiac de freestyle o estil lliure es pot practicar tant en instal·lacions artificials, especialment\nhabilitades per a la pràctica del piragüisme, com en el medi natural, aprofitant els moviments d’aigua generats per la mateixa topografia del llit del riu. L’objectiu dels palistes és aconseguir el màxim nombre de figures o trucs aprofitant la força de l’aigua generada per un ressalt hidràulic, ja sigui una onada estacionària o rull, durant un temps màxim de 45 segons, que són puntuades per un jurat format per tres jutges.\nA diferència de les altres especialitats del piragüisme d’aigües braves, l’espai del Camp de Regates és molt reduït, perquè els esportistes únicament evolucionen sobre el rull. La plasticitat de les maniobres acrobàtiques i els moviments dels palistes fan d’aquesta modalitat una de les més espectaculars del piragüisme. La competició es fa amb un rem de pala senzilla (canoa, C1 i OC1) o de pala doble (caiac, K1) i es practica en les modalitats de K1, C1 (canoa tancada), OC1 (canoa oberta) i squirt, que és un model de piraigua en què s’ha minimitzat l’espai i només hi ha lloc per a les cames.\nRetransmissió en directe de la Copa del Món per la TDT i streaming\nDes del dimecres 9 i fins al dissabte 12 de juliol, Lleida Televisió dedicarà 24 hores de la seua programació a l’ICF World Cup Freestyle Sort 2014. Cada dia, la cadena del Grup SEGRE i Pirineus TV connectaran durant sis hores amb la capital del Pallars Sobirà des d’on se celebra la competició. A més, dissabte hi haurà una emissió nocturna de dos hores i mitja, de 21 h a 23.30 h, que inclourà l’entrega de premis.\nAl costat de la Noguera Pallaresa s’instal·larà un plató des del qual Òscar Fernández, amb els comentaris del piragüista Sito Andreu, narrarà les diferents proves de la competició. Per a la realització de l’esdeveniment, s’utilitzaran tres càmeres que cobriran perfectament el tram del riu on té lloc el rodeo (la zona coneguda com la Rentadora, aigües avall del pont de la N-260), una quarta a la zona d’arribada dels participants per recollir-ne les impressions i una cinquena càmera estarà en el set pel qual passaran diferents convidats.\nUna doble realització permetrà seguir el que passa al riu i al set. La connexió en directe es farà en streaming, la plataforma de tecnologia més completa de vídeo on line al món desenvolupada per l’empresa lleidatana Excomcloud, i també es podrà seguir a la pàgina web oficial de l’esdeveniment (streaming).\nEn total, sis hores diàries en les quals Lleida TV i Pirineus TV oferiran en directe tot el que passarà a les finals de la Copa del Món, en la qual participen 300 palistes de 30 països, entre aquests Espanya, Nova Zelanda, Corea del Sud, Canadà, Austràlia i França.\nHoraris d’emissió · Competició\nDimecres 9 de juliol, de 12 a 18 h\nDijous 10 i divendres 11 de juliol, de 12 a 17.30 h\nDissabte 12 de juliol, d’11.30h a 17 h\nHoraris d’emissió · Final i lliurament de premis\nDissabte 12 de juliol, de 21 a 23.30 h\nResum de la darrera jornada de la Copa del Món d'Estil Lliure


Horòscop del 7 al 13 de novembre - FÒRUM.ad\nHoròscop del 7 al 13 de novembre\nOn: 07/11/16 0:00\nNoves visions en el camp de la feina i projectes que val la pena tenir presents, és el que us podeu trobar aquests dies. No es difícil que quedeu una mica sorpresos per la reacció dels que us envolten quan doneu la vostra opinió sobre algun tema, tan relacionat amb la feina com amb els amics. Potser us diuen que teniu idees de bomber però seran bones i les podreu aprofitar tranquil·lament. Sigueu diferents.\nPodreu fer bones amistats amb persones del sexe femení, això no vol dir que hi hagi d’haver res més que amistat, no us penseu els taures que estareu lligant a tort i a dret. L’amistat és molt mes valuosa. En el camp de la feina estareu molt competitius i tot serà un repte, en part ja està be però no cal que us ho agafeu tan a la valenta, perquè us pot portar problemes i cansament físic i mental. Relaxeu-vos.\nTindreu molta tendència a malpensar de tot i de tothom, cosa que normalment provoca força malestar. És important que sigueu conscients d’això perquè així ho podreu regular o evitar una mica i us estalviareu de patir. Senzillament quan estigueu pensant malament d’alguna cosa o algú, pareu i penseu, ep que ja sabia que això em passaria i no ho vull i a partir d’allà busqueu coses positives de tot plegat.\nal 21 de juliol Allà on estareu bé serà fora de casa, voltant pels carrers i parlant amb gent amb qui no teniu cap relació familiar. No és que no pugueu veure a la família, però estareu millor amb els de fora. Amb el tema que tindreu més dubtes és amb el de la parella, us convé no analitzar tant i procurar ser més espontanis, així estareu més còmodes i millor en aquest aspecte. Però en general tot us anirà prou bé.\nal 21 d’agost Els diners sembla que volen venir cap a casa i això és bo, ja cal que estigueu pendents del que se us acosta amb aquest aspecte. Hi ha una part que va lligada amb el tema de la sort, però no és molt gran, us ho dic perquè no cal que us poseu a jugar amb jocs d’atzar a tort i a dret perquè no us hi fareu pas milionaris. Per altra banda ho teniu molt bé amb coses o temes que us venen de l’estranger.\nPer vosaltres aquests dies el mes complicat es si teniu fills, el contacte o el diàleg amb ells, bàsicament perquè no us voldran escoltar i faran el contrari del que els hi digueu. Sobretot molta paciència i relaxació. Els que no teniu fills tot això que us estalviareu. Aneu amb compte amb les relacions de parella perquè poden intervenir moments de gelosia i pot ser un problema absurd.\nPotser se us emboliquen les coses en diferents aspectes, però tindreu com un angelet de la guarda que farà que tot passi com res i que es solucionin els problemes d’una manera ben senzilla. No deixeu d’agrair la sort que se us posi de cares. També tindreu molt bona relació amb la família, cosa que donarà peu a converses importants i bones per poder agafar més seguretat en vosaltres mateixos.\nEstareu molt contents amb les coses que us passen i sembla que esteu entrant en una bona etapa de la vostra vida, en el camp dels sentiments esteu més segurs i amb el tema estudis se us obren ganes de fer més coses i si ja en teniu prou d’estudiar tindreu ganes d’estar informats i de fer coses diferents que us deixin gaudir més del que ja teniu estudiat. El millor és la vostra capacitat de somriure.\nLa fortalesa física que tindreu aquests dies serà molt bona i us refareu de tot el que us hagi fet mal dies abans. Trobar-se bé físicament és molt important ja que la salut ho és tot. Per altra banda tindreu la necessitat de estar servicials amb la gent del vostre entorn i això provocarà molt bon rotllo entre vosaltres i les persones a qui estimeu, no deixeu de costat a ningú i feu que tothom participi d’aquest punt.\nSereu una mica radicals en tot i això de vegades no és gaire bo. Potser hauríeu de mirar de ser un pèl més tolerants i deixar marge als demés perquè facin la seva, sobretot en el camp de la parella, que és on més es respirarà aquest aspecte radical. Utilitzeu la vostra simpatia i la vostra il·lusió per matisar aquests moments durs i tornar-los més de bon fer, estareu tots millor que és més important.\nAneu amb compte amb el tema de l’amor, ja que podeu tenir moments de confusió, us podeu trobar en que us doni la sensació de que us estant tirant els trastos però en realitat no es així, llavors això pot portar malentesos i algun problema. El millor que podeu fer és no fer massa cas del que us sembla fins que no us ho diguin ben clar i si es dóna aquest cas, deixar reposar la cosa uns dies per assegurar-la.\nUs sentireu a gust amb tot i denotareu la vostra capacitat d’irradiar la vostra felicitat als demés, per aquest motiu serà fàcil que la gent se us apropi i que per vosaltres això sigui un motiu de més felicitat. Podeu estar ben contents. Tot i així us haig de dir que cal que aneu amb compte amb el que prometeu, perquè després haureu de complir i potser no en tindreu ganes, per tant molt bon rotllo però tranquil·litat.\nPrevious Post: Més de 350 persones participen en la cursa ‘1.609 metres de Halloween’\nNext Post: El moll de l’os