1Toponímia i escut de la vila\n4.2Equilibri per edat i sexe\n6Xarxa de comunicació i transport\nCommuta la subsecció Xarxa de comunicació i transport\n8.1Fires, festes i tradicions\n8.1.1Cavalcada de Reis d'Esparreguera\n8.1.2Festes de Sant Antoni Abat (Tradicionals Tres Tombs d'Esparreguera)\n8.1.3La Passió d'Esparreguera\n8.1.5Festa Major d'Esparreguera\n8.2Efemèrides i curiositats culturals\n8.3Fills i filles il·lustres\n8.5Teatres i equipaments culturals\n8.6Classe pública de català\nToponímia i escut de la vila[modifica]\nLlista de topònims d'Esparreguera (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).\n22.302 - - - - - - -\nEquilibri per edat i sexe[modifica]\nXarxa de comunicació i transport[modifica]\nCom a empreses de serveis predominants hi ha les de transports i comunicacions (23,54%), de serveis personals (21,47%), hostaleria (16,95%) i comerç a l'engròs (16,76%) (any 2000). Pel que fa a les empreses de comerç al detall, predominen les dels productes alimentaris (32,95%, any 2000); i de roba i calçat (21,07%).\nFires, festes i tradicions[modifica]\nCavalcada de Reis d'Esparreguera[modifica]\nFestes de Sant Antoni Abat (Tradicionals Tres Tombs d'Esparreguera)[modifica]\nLa Passió d'Esparreguera[modifica]\nA l'any 2021 en total hi ha al repertori de l'entitat una cinquantena de caramelles, la majoria compostes pel mestre Josep Borràs.\nFesta Major d'Esparreguera[modifica]\nLa Festa Major d'Esparreguera se celebra el segon diumenge de juliol. L'origen de la festa rau en la celebració en honor a les solemnitats de la translació de Santa Eulàlia de Barcelona, deslligant-se així del seu martirologi i celebrant les festes patronals el segon diumenge de juliol. Aquest fet quedà reforçat pel dret reial de fira franca i l’aparició d’unes santes relíquies l’any 1742 concelebrades l'endemà de la translació.\nLa Festa Major, al llarg dels anys ha anat incorporant actes de caràcter tradicional, on cal destacar la Llagastada amb els diferents actes com el Cerca Gallines, el Correfoc i l'Ensierru; també compta amb trobades de Gegants, Bastoners i una diada Castellera. Com a colofó cal destacar la Cercavila el diumenge al matí en sortir d'ofici i des del 2011 la cercavila infantil el dilluns.\nEfemèrides i curiositats culturals[modifica]\nTeatres i equipaments culturals[modifica]\nEl municipi gaudeix dels següents equipaments públics i privats on s'hi realitzen activitats de caràcter cultural:\nClasse pública de català[modifica]\n↑ «Esparreguera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nALERT i SORRIBAS, Mireia (2000), Esparreguera recull gràfic 1880-1965\nCOBOS, J.M. (2021), Esparreguera 1931-1939, república, guerra, revolució i repressió\nGILI i BAS, Enric (2019), El Temps a Esparreguera, dades enregistrades dels darrers cent anys\nHERNÁNDEZ i CARMONA, Àngel Manuel (2015), Els ponts d'Esparreguera\nSUBIRANA i OLLÉ, Rafel (1959), Del meu arxiu: aplec d'anotacions. Sabadell\nVALLS i BROQUETES, Orenci (1961): La Vila d'Esparreguera i el seu terme\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Esparreguera&oldid=30394455»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 juny 2022 a les 22:10.


Actualizada 06/01/2022 a las 19:07\nEls números són molts clars, el Baix Penedès és la comarca que més creix de Catalunya. Aquest podria ser un titular de finals del 90 del segle passat o de principis del 2000, però no és una realitat del 2022. 110.439 baix penedesencs i baix penedesenques a 1 de gener del 2021, penseu que segurament ja data d'avui, ja haurem superat amb escreix aquesta data, però fins a finals d'any no tindrem les dades oficials.\nEl front marítim del Baix Penedès és la locomotora d'aquest creixement, però enguany no són menyspreables les dades d'alguns municipis de l'interior, sobretot els que tenen urbanitzacions, com són la Bisbal del Penedès i el Montmell. També la resta de municipis de la plana penedesenca creixent considerablement, exceptuant el de Llorenç, que coincideix en ser el municipi amb menys terme municipal i amb una trama urbana que no creix des de fa anys.\nQue ens diuen aquestes dades? La primera de totes és que la comarca és un territori atractiu. Atractiu en oferta habitacional, en comunicacions i en qualitat de vida. Si no la gent no vindria, i triaria altres destinacions. La segona dada important, és veure com aquest creixement migratori, entens com a moviment poblacional de persones que provenen d'una destinació concreta, la majoria d'ells provenen de la part central de l'àrea Metropolitana de Barcelona. És buida el centre, i s'omple la tercera corona metropolitana.\nLa problemàtica d'aquest creixement recau en dos aspectes. La manca de capacitat de la Generalitat d'acompanyar aquest creixement demogràfic amb un augment dels serveis públics a la comarca. Estressant els serveis sanitaris, educacionals de seguretat, etc, i deixant la responsabilitat als Ajuntaments, que no tenen moltes competències al respecte. I, per altra part, la manca de capacitat de la comarca de generar llocs de treball que acompanyin a aquest creixement demogràfic, convertint i condemnant el Baix Penedès a la seva consideració de comarca dormitori.\nEls Ajuntaments tenen les competències i disponibilitats pressupostàries ben definides, i el Consell Comarcal és un ens finalista no té molt marge de maniobra en aquest sentit. La responsabilitat a donar resposta recau en el Govern de la Generalitat. Des del territori ja fa temps que demanem una mirada especial cap al Baix Penedès, una discriminació positiva cap a aquesta comarca.\nEls creixements són constants i caldria un espai de coordinació entre institucions (Ajuntaments, Consell, Diputacions i Generalitat) competents per tal de donar resposta a la ciutadania, deixar tot el pes als Ajuntaments, no és la millor de les solucions perquè no tindrem la capacitat de donar totes les respostes a les necessitats de la ciutadania.\nComencem l'any amb bones notícies, cerquem de trobar bones solucions. #ElBaixPenedèsExisteix\nComenta el contenido : El Baix Penedès, continuem creixent


Compromís defen l’ús del valencià al carrer segons exigeix la llei – Compromís per Santa Pola\nPublicat el 14 Gener 2015 en Cultura i Educació\nA la plaça d’abastos de Santa Pola veiem uns cartells publicitaris del mercat només en castellà.\nSegon el Reglament de Normalització Lingüística aprovat per aquest ajuntament en novembre del 1991.\n(http://www.einesdellengua.com/Legis/Arxius/Requisit/reglaments/reglsantapola.htm ), article 5, “Els rètols, cartells, indicacions als immobles, dependències i serveis municipals, les inscripcions i retolacions que identifiquen béns de propietat municipal, així com els rètols de la via pública destinats a informar els transeünts hauran d’estar escrits en valencià.”\nA més, els tres grups municipals d’aleshores van aprovar una moció en el ple del 26 de juliol de 1991 de promoció de l’ús del valencià en qué es demanava literalment que tots els cartells, vies urbanes, interurbanes, accidents geogàfics, topónims, etc., és a dir tot el que depenguera de l’ajuntament, estiguera redactat en les dos llengües del nostre poble.\nRecentment, en la nostra serra s’han retolat determinats paratges en valencià, però incorrectament. També veiem al poble carrers (carrer “Mayor”), places (plaça del “Maestral”) o parts del poble (“Fulla Rotja”) mal retolats.\nÉs pel què hem sol.licitat que s’aplique el vigent Reglament de Normalització Lingüística i la llei d’ús i ensenyament del valencià en tots els cartells del poble que depenguen de l’Ajuntament: carrers, places, paratges, cartells publicitaris, etc.\n← Compromís demana conéixer quin futur s’assigna al parc del carrer Sorolla, i un manteniment adequat al mateix.\nResultats Primàries de Compromís en Santa Pola →


LOS DESCENDIENTES | M.A.Confidential\nL’estructura de Los Descendientes és relativament simple, ja que tot gira al voltant d’un sol personatge i la trama pràcticament no presenta ramificacions. La història està explicada en tot moment des del punt de vista del protagonista (no hi ha cap escena on no aparegui George Clooney), per tant ho percebem tot tal com ell, cosa que facilita que ens hi identifiquem ràpidament. La complexitat del film es troba en el joc de contrastos que presenta Payne, posant a prova els sentiments de l’espectador, però amb una naturalitat increïble. Així doncs, sap encarar de forma un tant desenfadada situacions que en el fons són molt dramàtiques, però al mateix temps no es guarda res i fins i tot ofereix imatges certament impactants. La mescla entre drama i comèdia està molt ben equilibrada (com ja passava a Entre Copas), i aconsegueix transmetre aquesta sensació que, tot i els seus tocs humorístics, es pren molt seriosament el que explica.\nEl tractament dels personatges és una altra arma important de la pel·lícula. Començant pel protagonista, tots s’enfronten a situacions completament noves, que els provoquen sentiments oposats i dilemes a l’hora de prendre decisions. No obstant, tinc la sensació que Payne es queda a mig camí en segons quins aspectes, com la funció d’algun dels secundaris o en el poc recorregut que tenen alguns dels conflictes entre ells. En tot cas, sí que sap treure bon partit del contrast entre la història i l’entorn on passa, Hawaii, un lloc on (com diu la primera veu en off del film) sembla on no hi puguin passar desgràcies. L’ambient obscur i trist que hauria d’acompanyar el protagonista resulten ser platges paradisíaques i camises florejades, un element que contribueix a aquesta relativització de les coses que desprèn el film de tant en tant. En tot cas, la història resulta tan sincera i humana que és quasi impossible sortir-ne un cop hi has entrat.\nCom ja he dit, Los Descendientes és un film que gira a l’entorn del seu protagonista, i aquest no és altre que un George Clooney en plena forma, amb una actuació que té el seu valor en els matisos i en la gran personalitat que l’actor dóna al seu personatge sense necessitat de ser gaire expressiu. En altres ocasions, ja m’he declarat molt partidari de Clooney en papers amb un toc més còmic, en què el seu atractiu físic queda en un segon terme, i aquest n’és un d’ells. Després de rebre el Globus d’Or per aquest paper, és gran favorit als Oscars (potser excessiu?), però qui no hagués fet nosa a les nominacions és la jove Shailene Woodley, qui completa una actuació brillant com a filla gran, en el seu primer paper realment important al cinema. També Amara Miller, la filla petita, demostra un gran talent en un paper gens fàcil. La veritat és que el repartiment al complet ajuda a la proximitat que desprèn la història.\nLos Descendientes és d’aquelles pel·lícules que s’allunya de reclams directes o cops d’efecte; es focalitza en el tractament progressiu de la trama i no tant en buscar girs sorpresa, grans moments memorables o una resolució impactant. El seu pla final, extraordinari, ho confirma a la perfecció. Fins i tot es podria dir que l’argument és un pèl previsible, però les quasi dues hores flueixen com si res, quasi sense alts i baixos. Poc a poc, t’adones de tot el que t’ha transmès la pel·lícula, i la honestedat amb la qual t’ha explicat els fets i la seva dura càrrega emocional. Alexander Payne completa un film de qualitat notable, que apunta a ser un dels destacats d’aquest any, però que s’exposa al perill de la sobrevaloració si els grans elogis segueixen arribant com fins ara. Mereix el seu reconeixement, és un mirall per a tot director que vulgui fer una comèdia dramàtica exemplar i és una recomanació ferma per a tothom, però tocant de peus a terra.\n← LUCES ROJAS – Tràiler\n4 comments on “LOS DESCENDIENTES”\ndabit on 31 de gener de 2012 a les 20:20 said:\nD’acord amb la nota. Em sembla el mes brillant de tots els films del Payne. Si Clooney ‘roba’ l’Oscar a Oldman serà totalment merescut, magnìfic en el seu paper d’home gris i recte. El guió es una maravella (encara que hi baixa el nivell en un parell de moments). Moments de llàgrima honesta.\nMartí on 1 de febrer de 2012 a les 10:18 said:\nSí, a mi també em sembla la seva peli més completa. Clooney ho fa molt bé i demostra que és un gran actor, però no sé si és d’aquelles actuacions que arriben a merèixer un Oscar. No osbtant, crec que està cantat que li donaran.\nRealment la peli sap emocionar sense manipular, pot fer riure i plorar amb pocs minuts de diferència, especialment si t’identifiques amb la història, i et deixa amb aquesta sensació agredolça…\nmcll on 2 de febrer de 2012 a les 04:09 said:\nUmm…crec que he estat víctima de les altes expectatives. Primer, perque vaig ajudar amb els subtítols a l’estiu i, després de llegir el guió, no em va semblar res de l’altre món. I després de les nominacions, em vaig voler reafirmar i em va tornar a semblar una peli que no val tants premis.\nAra si, Clooney fa genial això de còrrer amb xancles per la carretera.\nMartí on 2 de febrer de 2012 a les 09:56 said:\nExacte, pot caure fàcilment en la sobrevaloració. El guió no és el colmo de l’originalitat, però sí que està força ben lligat, que avui en dia ja és molt. Crec que és una bona peli, però en cap cas per emportar-se tres o quatre Oscars. Últimament hi ha com una tendència a Hollywood en magnificar pel·lícules, els “hypes” del cine han arribat.\nMolt fan de la forma de córrer del Clooney, no sé si és que corre així de veritat o ho va exagerar…


Senyals d'alerta en una relacio de parella - Psicologia a Granollers - Psicolég a Granollers - Psicoleg\nPortada > Articles > Senyals d'alerta en una relacio de parella\nSenyals d'alerta en una relacio de parella\nFalta de comoditat o insatisfacció\nUn dels membres de la parella, o els dos, es troba davant comportaments o situacions que l'incomoden. És igual si aquests són grans o petits problemes, però seran greus si o bé no s'estan comunicant a l'altra persona, o si en cas de saber-los aquests no estan sent solucionats. El mateix fet o comportament molest durant repetides ocasions podrà ser terrible.\n-Criticas destructives i falta d'empatia\nLa distància entre els dos acaba per generar un greu problema d'empatia. No estem prop de l'altre, ni tampoc mirem d'entendre ni posar-nos al seu lloc. Per contra, comença a aparèixer una forma poc amable de respondre, i les critiques estan pujant de to fins al punt de ser desagradables i impròpies d'una parella, no buscant el millorar alguna cosa com el simple fet de fer mal.\nCada vegada menys valorem a la persona que tenim al nostre costat. A poc a poc aquesta persona s'ha convertit en una més del munt en la nostra vida, no és algú que ens aporti, que ens interessi allò que hagi de dir o el que fa. Hem creat sobre la nostra visió de l'altre una imatge negativa que pot tenir coses reals, però que sovint s'ha maximitzat per l'acumulació d'altres punts.\n-Falta de comunicació de qualitat\nLa comunicació ha de ser de qualitat i no simplement el fet que estiguem parlant. Moltes vegades les parelles parlen tan sols del seu dia a dia, dels nens, o de qui fa la compra, però no dels temes personals que puguin ser d'interès per a cada part. És important seure a xerrar de qualsevol tema, sense un objectiu, sinó tornant als orígens de la relació on això era així.\nS'actua com si un s'hagués de defensar d'alguna cosa que es va fer. Com si hi hagués algun tipus de problema quan en realitat no ha passat res. Esperes en tot moment que una petita discussió es converteixi en una batalla, i és així, perquè ja s'actua des del principi com si estigués sent així, quan de nou la realitat és que no va passar res.\nDavant d'aquests indicis, o altres que puguin fer pensar que tenim un problema, és quan serà el moment de no esperar, d'iniciar quan abans una teràpia de parella i evitar la ruptura que d'una altra manera potser sigui inevitable i dolorosa.\nArxivat a: Parella


Inaugurat l'acte central de la commemoració del Tricentenari a Mataró | Mataró Ràdio\nDll, 08/09/2014 - 13:31\nInaugurada aquest cap de setmana l’exposició “Mataró 1714. Entre dos mars i dues corones”. Una reflexió col•lectiva entorn a la Guerra de Successió i les seves conseqüències a Mataró. Comissariada per Joan Giménez, forma part de la commemoració del Tricentenari a Mataró. Està dividida en cinc àmbits temàtics i repassa les implicacions que va tenir la ciutat en aquella guerra, intentant oferir una visió àmplia de la ciutat i del suport que va donar als dos pretendents a la corona espanyola d’aquell moment. A més a més, analitza quin va ser l’impacte que va tenir el final del conflicte en la societat mataronina. Com explica l’historiador i comissari de la mostra, Joan Giménez.\nL’exposició es pot veure en dues seus, el Museu de Mataró i l’Ateneu de la Fundació Iluro. “Mataró 1714. Entre dos mars i dues corones” es podrà visitar fins el mes de març de 2015.\nexposició, Tricentenari, 1714


S'han mobilitzat dotacions de Paterna, Torrent, Catarroja, Silla i oficials de Central\ndimarts, 4 de febrer 2020 - 07:35h\nS'han mobilitzat dotacions de Paterna, Torrent, Catarroja, Silla i oficials de Central | CPBV\nUna nau industrial ha cremat este dilluns per la nit en Quart de Poblet, en la comarca de l'Horta de València, segons informen fonts del Consorci Provincial de Bombers de València (CPBV). Fins al lloc dels fets, s'han desplaçat dotacions de bombers dels parcs de Paterna, Torrent, Catarroja, Silla i oficials de Central.\nQuan els bombers van arribar a la nau industrial afectada, estaven treballant en l'extinció del foc els treballadors de la fàbrica. Ràpidament, els bombers els van rellevar fins a apagar el foc i revisar les zones afectades.\nCrema un camió en l'autovia A-35, a l'altura de Montesa\n"Una dona patix un traumatisme cranioencefàlic en caure amb bicicleta en Rojales" "Home, de 59, patix 2 parades cardíaques jugant a futbol en Ontinyent"


El món no s'acaba: 2014\nPrimera part: Parc Nacional Tortuguero\nSegona part: Terra de volcans: el Poàs i l'Arenal\nTercera part: Parc Nacional Volcà Tenorio i Rio Celeste\nQuarta part: Monteverde\nCinquena part: camí cap a Quepos: Parc Nacional de Carara i el riu Tàrcoles\nSisena part: Parc Nacional Manuel Antonio\nSetena part: camí cap a Corcovado: Dominical i San Gerardo de Dota\nVuitena part: Parc Nacional de Corcovado i Isla del Caño\nLabels Amèrica, Costa Rica, índex\nDesprés de fer nit a San José, la capital de Costa Rica, vam deixar la ciutat, molt d'hora al matí, per passar el cap de setmana a Tortuguero com bons turistes seguidors de masses. Allà vam compartir amb altres persones els tours, el lodge i els àpats, tot inclòs a un pack que havíem contractat des de Barcelona però que ens havíem imaginat mooolt diferent. Als que us agradi l'observació de fauna salvatge entendreu perfectament que un grup de 12 no és el mateix que un de 5 per afavorir les probabilitats d'èxit.\nMalgrat tot, la bellesa del Parc Nacional de Tortuguero i els seus canals, va fer que de mica en mica ens oblidessim d'aquest primer disgust inicial i comencessim a gaudir de la natura que ens envoltava.\nDes de San José, la Ruta 32, travessa el Parc Nacional Braulio Carrillo, un bosc nuvolós que ofereix vistes espectaculars durant el viatge. Cap al final de trajecte, la carretera s'oblida de l'asfalt i passa per plantacions de plàtans, fins que s'arriba a Guàpiles on vam fer una parada per esmorzar i vam provar el primer Gallo Pinto, esmorzar típic tico que consisteix en arròs i frijoles, acompanyat d'ous, salsitxes o plàtan fregit, entre d'altres coses, segons el que vingui de gust. Molt a prop es troba ja, La Pavona, on s'agafen els vaixells que et porten pel riu de La Suerte, fins al poble de Tortuguero, al parc nacional i als lodges que hi ha als voltants, i que són l'única forma d'arribar-hi.\nAquella tarda, la vam dedicar a passejar pels voltants del lodge i ens vam acostar a la platja a on fan la posta les tortugues (normalment entre juliol i octubre), l'espectacle natural que dóna nom al lloc. Nosaltres vam anar fora de temporada i just al final de l'eclosió dels ous que té lloc uns dos mesos després de la posta. No vam tenir sort i no vam veure cap petita tortugueta naixent.\nL'endemà a les 5h del matí, que és la millor hora per veure animals, vam començar els passejos en barca pels espectaculars canals del Parc Nacional. Vam veure fauna força interessant.\nJacana, Jacana spinosa\nBasilisc verd, Basiliscus plumifrons\nPerezoso de coll fosc, Bradypus variegatus\nIguana verda, Iguana iguana\nTortuga negra, Rhinoclemmys funerea\nMare i cria de mona aranya, Ateles geoffroyi\nA la tarda vam anar a visitar el poble de Tortuguero, un poble de creació molt recent i totalment encarat al turisme, on al carrer principal tot són botiguetes a on es poden comprar records i artesania local. Al poble també trobareu moltes opcions d'allotjament, molt més econòmiques i senzilles que els lodges, on l'ambient és molt més animat i podreu fugir (si més no, una mica) de l'aglomeració de turistes.\nQuan va començar a fer-se fosc vam tornar passejant tranquil·lament cap al lodge a descansar, ja que al dia següent tornàvem a matinar per desfer el camí fins a Guàpiles, on ens esperava el 4x4 de lloguer i l'inici de la ruta en solitari pel país.\nLabels Amèrica, Costa Rica, Parc Nacional Tortuguero


Tàrrega tanca la 26a Temporada de Teatre el dissabte 16 de gener amb “Monroe – Lamarr”, trobada imaginària entre les dues mítiques actrius — Ajuntament de Tàrrega\nSou a: Inici / Cultura, Participació i Pobles / Notícies / Tàrrega tanca la 26a Temporada de Teatre el dissabte 16 de gener amb “Monroe – Lamarr”, trobada imaginària entre les dues mítiques actrius\nTàrrega tanca la 26a Temporada de Teatre el dissabte 16 de gener amb “Monroe – Lamarr”, trobada imaginària entre les dues mítiques actrius\nDirigit per Sergi Belbel i interpretat per Laura Conejero i Elisabeth Casanovas, és un hipotètic cara a cara de les dues dives reflexionant sobre la fama, el pas del temps, l'absurditat de la guerra o la discriminació de la dona\nLa Regidoria de Cultura de Tàrrega clourà la seva 26a Temporada de Teatre el dissabte 16 de gener amb la peça "Monroe - Lamarr", dirigida per Sergi Belbel. El muntatge recrea una trobada imaginària entre Marilyn Monroe i Hedy Lamarr, les dues mítiques actrius del Hollywood clàssic. Amb text del dramaturg Carles Batlle, el públic assisteix a una tensa però emotiva "batalla de reines" en què es reflexiona sobre el pas del temps i la pressió de la fama. Laura Conejero i Elisabeth Casanovas es posen en la pell de les dues dives brindant sengles interpretacions magnètiques i plenes de matisos. Ambientada a la dècada dels 60 del segle passat, "Monroe - Lamarr" aprofundeix també en temàtiques com l'absurditat dels conflictes bèl·lics (són els anys de la Guerra Freda), les manipulacions del poder o la submissió de la dona, especialment al mon del cinema. En aquest sentit, l'espectacle reivindica la faceta com a inventora de Hedy Lamarr, que despuntà com a enginyera desenvolupant una tecnologia precursora de l'actual wifi.\nEl text de "Monroe - Lamarr" fou guardonat amb el IV Premi Frederic Roda de Teatre concedit per l’Agrupació Dramàtica de Barcelona i la Diputació de Barcelona. Un reconeixement que avala una de les propostes escèniques més potents de la temporada. El to crepuscular del muntatge, que descriu Marilyn Monroe a les portes de la mort i Hedy Lamarr com una joguina trencada, contrasta amb el glamur que encara traspuen els dos personatges lluitant contra la caducitat irreversible de la bellesa física. En aquest cara a cara fictici, que es revela com a eficaç tragicomèdia, no faltaran referències cinèfiles i evocadors intermedis musicals. La funció, prevista inicialment per al passat novembre i ajornada per la pandèmia, tindrà lloc finalment dissabte vinent, a les 8 del vespre, al Teatre Ateneu, sala que s'ha adaptat als protocols de seguretat sanitària contra la Covid-19. Completen el repartiment David Vert i Eloi Sánchez.\nPreu: 20 euros · Menors de 18 anys: 5 euros · Altres descomptes disponibles\nTaquilles del Teatre Ateneu des d’una hora abans de la funció\nLa reobertura del Teatre Ateneu s’ha dut a terme amb una reducció de l’aforament al 50% (270 butaques) a més dels altres protocols de seguretat i higiene (distància, mans, mascareta). El regidor de Cultura, Carlos Vílchez, ha destacat el suport de la capital de l’Urgell al sector de les arts escèniques oferint un cicle que ja s’inicià el passat setembre amb molt bona resposta per part del públic. “Tàrrega té ganes de teatre i reprenem una programació de qualitat garantint alhora la seguretat sanitària dels espectadors”, ha assenyalat Vílchez.


La unitat de PCR de Costa Ponent ha fet més de 15.000 proves a diferents col·lectius | Hospital de Bellvitge\n21 maig 2020 -\nUn equip de set infermeres fixes i fins a 8 infermeres en rotació van posar en marxa la Unitat de PCR de l’Atenció Primària Costa Ponent. A mitjans de març, just després que es decretés l’estat d’alarma, es va crear una infraestructura per centralitzar la realització de proves PCR adreçades a diferents col·lectius de professionals. Aquesta tasca es va ampliar, més tard, segons l’evolució de la pandèmia, a altres col·lectius com ara les residències o els bombers.\nLa Unitat es va encarregar, en una primera fase, de fer tests als professionals sanitaris de Costa Ponent que presentaven simptomatologia. La valoració dels símptomes i la prescripció de la prova es va fer a través de la UBP. S’han realitzat un total de 1.591 PCR.\nJa a partir del 25 de març, es van fer les proves diagnòstiques de les PCR a les persones i els professionals de les residències amb símptomes compatibles amb la Covid-19. En una segona fase, a partir del 14 d’abril, la prova es va estendre a tots els residents i professionals de les residències. S’han fet 8.524 proves a les persones residents i 4.940 als professionals de les residències.\nCol·laboració amb altres projectes\nD’altra banda, la Unitat també ha iniciat la seva col•laboració amb el Programa Orfeu de la Generalitat de Catalunya per a la detecció massiva de la Covid-19. Aquesta iniciativa permetrà fer més de 170.000 tests massius a la població per tal d’aïllar les persones infectades, reduir la propagació de la malaltia, i iniciar el procés de reincorporació del personal sanitari als seus llocs de treball. Fins a data d’avui s'han realitzat 350 proves a la regió sanitària i preveu que els equips penitenciaris facin 400 proves diàries.\nEls CAP assumeixen la realització de proves PCR a la població amb simptomatologia\nFinalment, la Unitat també ha coordinat la implementació de la recollida de mostres PCR que realitzen els CAP i CUAP. S’ha editat un vídeo tutorial de com realitzar l’obtenció de la mostra mitjançant la tècnica PCR. Aquesta activitat s’emmarca en la detecció precoç de la malaltia.\nAixí mateix, la Unitat de PCR farà les proves a 176 Mossos d’Esquadra, 14 bombers i 190 funcionaris de justícia.


Coronavirus 27 març 2020\n28 Mar Coronavirus 27 març 2020\nPublicat 12:02h in Coronavirus\tper\tadmin 0 Comments\nUn altra aspecte important de tot el que ens està passant és el fet d’haver-nos de tancar a casa. Segons els entesos –metges i epidemiòlegs– és el millor que podem fer. En quedar-nos a casa reduïm el risc de contagi de forma important. En els llocs on el virus ha atacat de forma més forta, com Igualada i tota la Conca d’Odena, les mesures son encara més restrictives. Confinament total. Això té moltes conseqüències, i més tenint en compte que va per llarg. El gobierno ja ha fet una pròrroga d’aquestes condicions. Molts actes queden aplaçats sine die. Els darrers en “baixar del burro” han estat els del COI. Finalment han accedit a aplaçar els Jocs Olímpics. També ha caigut el futbol, la Fórmula 1, les motos, la volta ciclista, el Tour de França, el basket… És una emergència mundial i no les tenim totes. No sabem fins quan durarà… Per tant, el millor és quedar-se a casa. Només es por sortir per comprar queviures, anar a la farmàcia, anar al banc i passejar el gos…\nL’altra dia anava pel carrer –convenientment protegit amb la mascareta i mirant sempre de re ull per mantenir les distàncies– i vaig poder escoltar una esbroncada monumental que sortia d’un pis. Una persona li deia a l’altra: “estic aquí, tot el dia tancat, i a sobre he d’escoltar les teves manies constantment! Ja en tinc prou!” Certament, aquest confinament està posat a prova la nostra paciència i la nostra capacitat de conviure. És el fet de veure sempre als mateixos, és compartir el mateix espai, son els nens –tot el dia a casa sense poder sortir–, és el no saber ja què fer per distreure’s… Per què quan ja ho has netejat i ordenat tot, quan ja has vist totes les notícies, quan ja tens mal de cap de tant dormir, què fas? Quan abans quasi bé no paràvem a casa, sempre ocupats, ara hi hem d’estar sempre! Les úniques opcions –a part dels shows que alguns es munten a les terrasses i balcons… – és sortir a comprar o passejar el gos, coses que encara estan permeses. Darrerament es donen casos molt curiosos relacionats amb aquestes dues activitats. Gent que passeja gossos ficticis… Amb una “mopa” vella i un cordill es pot fer veure que tens un gos… O amb el carretó de la compra pots anar fins on vulguis. Es va donar el cas d’un que anava per l’escullera del port amb el seu carretó… Aquests, evidentment, varen rebre la multa corresponent… Però el que em va fer més gràcia va ser el cas d’una dona que, per treure el gos, no se li va ocórrer un altra cosa que despenjar-lo del seu pis! Vivia en un 1er i el gos era petit, tipus pataner. Simplement, el va despenjar, va donar un parell de voltes i el va tornar a pujar. Així no tenia que sortir. Genial!\nA voltes em poso en el lloc dels gossos i me’ls imagino dient coses als seus amos o pensant-les. És un antropomorfisme, ja ho sé, però és divertit. Tampoc és tant estrany. S‘han fet pelis on els animals parlen com les persones. De fet, els hi ha que tracten als gossos com si fossin persones. Un dia vaig veure un amo que li deia al seu gos: “t’ho tinc dit, no ho facis més al mig del carrer!” El gos se l’escoltava amb atenció però segurament deuria pensar: “ja l’he feta! No sé que em diu però, de ben segur que avui em quedaré sense sopar…” Aquest dies en que es veuen tants gossos passejant –amb els seus respectius amos– no m’estic de pensar que deuen estar esgotades, pobres bèsties. “Mai m’havia tret tants cops!” deuen pensar. Hi han gossos que potser mai han sortit al carrer. Son els pataners d’abans. Son tan petits que amb el passadís de casa ja en tenen prou. Doncs vinga a sortir! Fins i tot hi deuen haver baralles per treure’ls, quan abans costava tant… Quants cops abans es veien amos amb els seus gossos, al vespre, donant voltes amb les seves mascotes i dient-los: “vinga, fes el pipí d’una vegada!” Ara tots volen treure’ls… És el món a l’inrevés: ara son els amos els qui volen sortir i gossos els qui volen quedar-se a casa…\nTornant a la convivència, val a dir que aquesta sempre ha estat difícil, i més si sempre veus les mateixes cares. Al final t’ho saps tot de l’altra! Aquesta podria ser una de les causes de que tantes parelles trenquin. La convivència i la manca de diàleg. L’altra dia em vaig trobar un noi que havia casat fa poc. “Com va?” li vaig dir. “Ai, mossèn, ja ens hem separat…” em va dir. “Vaja, ho sento”. Però vaig pensar –una mica com fan els gossos–: “però si no fa ni un mes que els vaig casar…” És una realitat: els matrimonis no duren. Quan son nuvis tot va bé tot però quan es tracta de viure –i conviure– les coses canvien… Per això ha sorgit una modalitat de matrimoni que consisteix en casar-se però continuar vivint separats. És veuen com quan eren nuvis… També els hi ha que quan es casen firmen un contracte de separació de bens, per si de cas… Això s’ho van inventar els americans. Per a l’Església, un matrimoni així seria nul. Ara s’estan donant moltes nul·litats. El mateix Papa ha dit que s’han de facilitar, entre d’altres coses, abaratint costos. “És un oportunitat per refer la pròpia vida” diu. De matrimonis que duren poc n’hi ha tants que ja tenen un nom: matrimonis “exprés”.\nPerò de dificultats de convivència no només n’hi ha en les parelles. També en l’Església. La vida en les congregacions, per exemple, tampoc és fàcil. Una persona que em va ajudar a adonar-me de la dificultat de la convivència va ser un monjo. El seu monestir té el vot de permanència, és a dir, el compromís de viure sempre en el mateix lloc i, en conseqüència, veure sempre les mateixes cares… “Al final –em va dir un cop– t’ho saps tot de l’altra: quan parlarà, quan renegarà, què dirà, quan tossirà!” i va afegir: “el vot de permanència és més dur que el de celibat!” Jo també ho vaig poder comprovar en el Seminari. Hi havia companys que em tenien “fins el cap de munt”. Tanmateix, reconec que també em van ensenyar coses. La convivència em va ensenyar tolerància… Com deia un mossèn que ens donava classes el primer any, tot just aterrar: “al Seminari no pots sortir igual que quan hi vas entrar. Has de canviar, t’has de deixar canviar…” Al final vaig comprovar que és veritat. A mi em va servir per descobrir molts defectes i això els hi dec als meus companys. Alguns ja ho han deixat però a mi, a base de conviure-hi, m’han ajudat…\nLa convivència no és fàcil però és necessària. Com em deien a la Facultat: “som éssers relacionals”. Necessitem fer-nos amb els altres, per més dificultats que això suposi. Potser, de tot això que està passant, en treure’m una major capacitat de relacionar-nos, d’acceptar-nos els uns als altres. No som perfectes. Tots tenim les nostres coses… Jesús, un cop més, dona “en el clau” quan diu: “com bo ses tu dir-li al teu germà: “vine, que et trauré la busca que tens a l’ull” quan tu tens una biga en el teu! Hipòcrita!, treu-te primer la biga i llavors t’hi veuràs per treure la busca de l’ull del teu germà…” Sovint, la dificultat rau en anar pel món donant lliçons als altres com si ho sabéssim tot… per això Jesús és tan insistent amb la qüestió del judici. “La mesura que tu fas, te la faran a tu” ens diu Pau. Un dia em vaig trobar un jove que em va dir: “però si no jutjo no puc fer-me una opinió sobre l’altra…” Valenta excusa! No tenim dret a jutjar per una raó molt senzilla: mai coneixem ben bé l’altra i molt menys les seves intencions. Només Déu coneix les veritables intencions del cor. En lloc de suposar el pitjor de l’altra mirem de veure-hi el millor, fins hi tot amb ganes d’aprendre alguna cosa. Llavors potser la convivència serà una mica més fàcil…


Benvinguts i benvingudes a Tyrika, el Festival Iber d'Alcanar! | Ajuntament d'Alcanar\nInici Ajuntament Comunicació i premsa Notícies Benvinguts i benvingudes a Tyrika, el Festival Iber d'Alcanar!\nSegons Aviè, Tyrika era un gran centre de poder fortificat, conegut per les seues riqueses i per ser un port d’arribada de productes d’arreu de la Mediterrània. Alguns experts situen Tyrika a la residència fortificada de Sant Jaume d’Alcanar, actualment en excavació, de la qual el poblat preiber i iber de la Moleta del Remei, avui visitable, era un dels assentaments que quedava sota els seus dominis.\nTyrika és el topònim que bateja el festival iber d’Alcanar, que des de fa dos anys ha pres un nou format per apropar d’una manera lúdica i festiva el món dels ibers a la nostra societat. El tradicional Mercat Iber d’Alcanar, que se celebra des de fa 20 anys, evoluciona per convertir-se en el festival iber de referència a Catalunya, tot rebatejant-se com Tyrika.


Enric Morera presentarà dimecres en la UE el decàleg de recomanacions sobre llengües minoritàries - À Punt\nEnric Morera presentarà dimecres en la UE el decàleg de recomanacions sobre llengües minoritàries\nEl 26 de setembre, el president de les Corts mostrarà les conclusions del grup de treball europeu sobre la diversitat cultural i lingüística.\n23 de setembre 2018 - 16:05\nAl maig passat, experts europeus es van reunir a València per a fer un diagnòstic sobre la diversitat cultural i lingüística a la Unió Europea.\n20 anys després de l'entrada en vigor de la Carta Europea de les Llengües Regionals i Minoritàries, la reunió de València en va avaluar l'aplicació en el dia a dia dels ciutadans.\nEl grup de treball va elaborar un decàleg de conclusions en què recomanava la inclusió d'aquestos drets lingüístics a la carta europea de drets fonamentals, un pas més en la consideració de les més de 80 llengües parlades a la UE.\nA més, demana a les institucions europees que adopten mesures per a garantir la revitalització i la normalització de les llengües regionals, entre les quals es troba el valencià.\nLa creació d'una agència europea de multilingüisme és un altre dels reptes proposats, com també promoure sistemes educatius i de comunicació pública que garantisquen l'aprenentatge i eviten l'erosió social en l'ús de les llengües minoritàries.\nDimecres el president de les Corts, Enric Morera, presentarà aquestes conclusions al Comité de les Regions europeu a Brussel.les.\nJoan Carles I arribarà aquest dijous a Espanya i es veurà dilluns amb Felip VI Ximo López substituirà Raquel Tamarit com a secretari autonòmic de Cultura Puig es reivindica com el president de la Generalitat que més ha comparegut a les Corts El Ministeri d'Hisenda s'obri a rebaixar l'IVA de compreses i tampons en els pressupostos Puig, sobre la tornada de Joan Carles I: "No és motiu d'orgull i satisfacció el que ha fet el rei emèrit" Catalá, sobre la remodelació de govern de Puig: "El Botànic està sec" La Inspecció de Treball investigarà el frau en els fixos discontinus Un Consell renovat reprén el cicle polític El govern espanyol aprova la reforma legal que garanteix el dret a avortar i amplia els drets sexuals de les dones


El Patí es classifica en cinquè lloc i obté el bitllet pel Campionat de Catalunya – Club Patí Vilafranca\nHome/NOTICIES/Noticies Base/El Patí es classifica en cinquè lloc i obté el bitllet pel Campionat de Catalunya\nAquest passat cap de setmana es celebrava a Vilafranca el Campionat de Barcelona de la categoria Benjamí d’hoquei patins i on els cnc primers classificats es classificàven pel campionat de Catalunya.\nEl Campionat va començar puntual dissabte a les 9h del matí i s’allargava fins diumenge a les 19h de la tarda. La presència dels dotze millors equips de les comarques de Barcelona, entre ells dos equips de Vilafranca, el CP Vilafranca A i el CP Sant Ramon A, on a més els dos equips estaven en el mateix grup i es van enfrontar en el partit amb més públic de tot el Campionat.\nEl Patí jugava el tercer partit del Campionat davant el CP Torrelles, i on a la primera part, els jugadors de Jordi Busquets van sortir una mica cohibits, però a la segona part van oferir un molt bon joc, però van acabar perdent per 4 a 2. En el segon partit, que jugaven amb el Sant Ramon, els del CP Vilafranca es van imposar per 2 a 0. Per la seva banda, el CP Sant Ramon va perdre també amb el Torrelles, cosa que feia que la classificació del grup quedés encapçalada pel Torrelles, Vilafranca i Sant Ramon. Com que passaven els dos primers classificats de cada grup, on els primers jugaven del primer al quart i els segons jugaven pel cinquè al vuitè lloc, quedant fora de la jornada de diumenge els tercers de grup.\nAixí doncs el Parí jugava diumenge amb el Caldes C, que el derrotava per un clar 5 a 2 i optava per jugar pel cinquè i sisè lloc. El seu rival va ser l’Igualada A, el que també va guanyar-lo per 2 a 0 quedant cinquè classificat del Campionat, amb el bitllet d’accés pel Campionat de Catalunya del 26 i 27 de maig que es celebrarà a Bigues i Riells.\nPel que fa les semifinals les jugaven Congrés-Vilanova i Voltregà-Torrelles, on van passar a la final Congrés i Voltregà. La final va acabar amb empat a 3 al final del partit i de la pròrroga i es va haver de decidir a les faltes directes. Un partit amb molt de nivell i emocionant. Pel que fa el tercer lloc se’l va endur el Vilanova.\nD’aquesta manera, Voltregà, Congrés, Vilanova, Torrelles i Vilafranca es classificaven pels campionats de Catalunya, i l’Igualada optarà a la repesca per entrar-hi.\nEn definitiva, un campionat amb molt bon ambient a les grades, bon joc i companyerisme entre els jugadors amb una molt bona organització durant tot el Campionat.\nImatge de l’entrega de premis al final del Campionat\nPares i jugadors del CP VIlafranca al final del Campionat\nEls jugadors del Patí amb els seus pares després del Campionat\nBy raimon| 2018-05-07T18:00:56+00:00\tmaig 7th, 2018|NOTICIES, Noticies Base|Comentaris tancats a El Patí es classifica en cinquè lloc i obté el bitllet pel Campionat de Catalunya


Un abans i un després del 8-J\nLa vaga del funcionaris de dia 8 pot ser el primer acte d'un procés de deteriorament imparable de Zapatero\nEditorial | 04 juny 2010\nEl Govern socialista de Madrid haurà de suportar dimarts que ve la primera envestida forta per part dels sindicats. Resulta més que previsible un debilitament de Zapatero que es podria anar incrementant si finalment hi ha convocatòria de vaga general arran de la reforma laboral. A això, s'hi ha d'afegir que la crisi continua essent molt dura.\nJa a les portes del 8-J la pregunta s'imposa: aconseguirà Zapatero acabar la legislatura i arribar al març del 2012? Cada cop se senten més veus en sentit contrari. Si ara la seva posició al Parlament i davant la societat civil és dèbil, més ho podria ser a principi de tardor si el PSC, amb José Montilla al capdavant, perd la presidència de la Generalitat.\nÉs possible que en aquest moment Zapatero entengui que una política de resistència numantina no seria bona ni per a ell ni per al seu partit. La pròxima tardor és possible que el clamor per l'avançament d'eleccions sigui molt intens. I aquest procés polític comença passat demà, en una espiral que pot ser tensa, dura i molt difícil per a tots.


Old Istanbul Hotel Istanbul Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAnkara Caddesi No:39 Sirkeci, Fatih, Istanbul, Turquia, 34100 - Veure al mapa\nSituat a l'encantadora àrea de Fatih, Old Istanbul Hotel gaudeix d'una posició excepcional a la la cultura, els paisatges, compres de Istanbul. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Old Istanbul Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Old Istanbul Hotel és una selecció idònia per a la vostra estada a Istanbul.\nTots els tipus de viatgers (166) Parelles (51) Viatgers en solitari (21) Famílies amb infants petits (34) Famílies amb infants grans (28) Grups (32)


Salou crea la primera Escola Superior de Comerç de Costa de l'estat — Ajuntament de Salou\nSalou crea la primera Escola Superior de Comerç de Costa de l'estat\nSalou crea la primera Escola Superior de Comerç de Costa de l'estat https://www.salou.cat/ca/noticies/salou-crea-la-primera-escola-superior-de-comerc-de https://www.salou.cat/@@site-logo/logo-salou.svg\nEl curs arrenca el proper 29 d'octubre amb 250 alumnes i una vintena de professors\nEl proper 29 d'octubre es donarà el tret de sortida al primer curs acadèmic 2009-2010 de l'Escola Superior del Comerç de Costa (ESCC) amb una conferència magistral a càrrec del Coordinador General del programa europeu de Formació Bàsica del Comerciant de la UE, Josep R. Santolalla. Aquesta escola, neix amb el lideratge de l'Observatori del Comerç de l'Ajuntament de Salou i del Campus Extens de l'Antena del Coneixement de la Universitat Rovira i Virgili; a més hi participen activament la Confederació de Comerç de Catalunya; la Cambra de Comerç de Tarragona; el departament d'Innovació Universitats i Empresa de la Generalitat; així com l'IES Jaume I, i l'Associacio 365 dies Salou Vila Comercial, entre d'altres suports.\nEl regidor de Comerç, Mercats i Consum del consistori, Pedro Lavilla, explicava com la voluntat de l'escola és 'la de donar les eines per aconseguir professionalitzar i millorar la gestió del comerç dels municipis de costa alhora que tracta de revaloritzar la figura del comerciant'. En tant no estigui enllestit el nou edifici educacional situat a l'avinguda Pau Casals amb una inversió de prop d'1,5 milions d'euros i amb quatre plantes, les classes tindran lloc al Palau de Congressos i a les dependències de l'IES Jaume I del municipi. Actualment, l'escola compta amb una matrícula d'uns 250 alumnes de diferents tipologies; des de comerciants de Salou i de la resta de la costa catalana; a estudiants de l'IES, de Batxillerat i de Cicles Superiors així com a persones en situació d'atur i treballadors. El professorat que impartirà els diferents programes (trimestrals, quatrimestrals o anuals 'depenent dels mòduls) l'aportarà la URV però també hi haurà professors convidats que pertanyen a l'àmbit del sector privat i que tenen un bagatge i experiència contrastada en el món del comerç amb la voluntat de convertir-se en un referent docent arreu de Catalunya i l'estat.\nTant el representant de la Conferedarció de Comerç de Catalunya, Sergio Albarrán, com la directora de l'IES Jaume I, Montse Vallès i el president de l'entitat comercial de Salou, Joan Vicens, han aplaudit la creació de l'escola en una aposta per la formació continuada i específica. El director dels Serveis Territorials del Departament d'Innovació, Universitats i Empresa, Àngel Xifré, ha volgut encoratjar el govern municipal a continuar amb propostes fruit de la col·laboració de diferents administracions i pel fet de tractar-se 'd'una escola oberta al territori perquè és una iniciativa inèdita a Catalunya'. L'alcalde de la ciutat, Pere Granados, ha tancat l'acte anunciat que properament se signarà un conveni amb la URV perquè l'escola depengui de la càtedra per al Foment de la Innovació Empresarial amb la 'ferma voluntat de posar-nos al costat del comerç de Salou i amb l'objectiu de que aquest projecte serveixi per donar més qualitat al comerç'.


Coneixeu Paul Schäfer? Us presento un fill de puta | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n7 juny, 2016 Comentaris (0) Visualitzacions: 1213 Cinema Jep Soler\nSi existís un purgatori per als grans fills de puta de la història, hauria de ser de dimensions estratosfèriques, perquè, tal com deia la cançó, “si els fills de puta volessin no veuríem mai el sol”. Coneixem molta gent que habitaria en aquest poc prestigiós espai, des de dictadors fins a veïns, àrbitres de futbol i …\nConeixeu Paul Schäfer? Us presento un fill de puta\nSi existís un purgatori per als grans fills de puta de la història, hauria de ser de dimensions estratosfèriques, perquè, tal com deia la cançó, “si els fills de puta volessin no veuríem mai el sol”. Coneixem molta gent que habitaria en aquest poc prestigiós espai, des de dictadors fins a veïns, àrbitres de futbol i altres emblemàtics personatges, com per exemple aquelles persones que, sota el paraigua del poder, van experimentar amb humans onejant la bandera de la investigació com a excusa, per ajudar que l’espècie fos millor, més pura. El primer nom que ens ve al cap és el de Josef Mengele, metge que va perfeccionar els mètodes de tortura i d’extermini als camps de concentració nazis. En Mengele apareixia com a protagonista en la novel·la de Ira Levin The boys from Brazil (1976), que va tenir la seva versió cinematogràfica dos anys després amb Gregory Peck interpretant-lo. La història és de ficció i no s’endinsa en totes les barbaritats que va cometre durant la guerra i després a l’exili a Sud-amèrica, fent experiments genètics i induint malalties a dones embarassades que parien infants deformats i malalts. La ficció ens explica la clonació de nens amb l’ADN d’Adolf Hitler i com intenten repetir l’ambient i les situacions familiars que va viure el dictador per crear un nou Führer .\nPer desgràcia l’alemany era un aprenent al costat de Shiro Ishii, membre de l’Esquadró 731 de l’exèrcit japonès i microbiòleg, que va centrar la seva investigació en com reaccionava el cos humà davant les situacions més esperpèntiques, terrorífiques i malaltisses possibles. Només com a exemple us en comento un: va realitzar una autòpsia a un nen mentre era viu, va escollir-ne un de mut per no haver d’escoltar els seus crits. Podeu descobrir gran part de la seva bogeria a la pel·lícula Hei Tai Yang 731 (1988) traduïda a l’Estat espanyol amb el títol de Los hombres detrás del sol. La llegenda diu que l’escena que us he anomenat de l’autòpsia va ser filmada amb un cadàver autèntic, que el director va esperar per filmar-ho a tenir el cos real d’un nen mort.\nCompleta el triplet de cabrons en Paul Schäfer (1921 – 2010), alemany de naixement que va treballar per al Tercer Reich i va emigrar a Xile el 1961, fugint d’unes acusacions de pederàstia que el podien portar a la presó. Havia fundat una secta en què ell s’autoanomenava l’únic interlocutor amb Déu; de fet considerava que el creador parlava per la seva boca. Els seus seguidors creien fermament en ell; com sol passar, tenia una part de seducció important, tot i que després mantenia la motivació dels feligresos amb mètodes agressius. Quan arriba a Xile troba una terra d’acolliment que no li posa cap problema per establir-se, manté una petita comunitat amb el nom Colonia Dignidad formada per persones d’origen alemany. Té una bona relació amb els militars propers a Pinochet; per tant, a partir del 1973 la seva Colonia Dignidad es convertirà en un lloc de reclusió i tortura utilitzat pel govern en contra dels rebels. Aquesta és la història que ens explica Colonia (2015), dirigida per Florian Gallenberger, amb Daniel Brühl, Emma Watson i Michael Nyqvist, que interpreta perfectament el cap de la secta.\nLa pel·lícula es divideix en tres parts ben diferents. Arrenca amb una història d’amor una mica apegalosa, massa maca i revolucionària, que acaba malament. La parella és conduïda als camps de refugiats durant el cop d’estat a Santiago de Xile. Allà rememorem escenes semblants a les de Missing (Costa-Gavras, 1982), i el noi és conduït a Colonia Dignidad per a la seva reeducació. La segona part del film, la més interessant, descriu la vida dins la comunitat, i coneixem en Paul Schäfer. La noia s’infiltra en la secta per intentar salvar el seu xicot, la planificació de la fugida i l’intent de dur-la a terme és la tercera part del film, que em va recordar una de les escenes estel·lars de la filmografia de Hitchcock, la de l’escapada en bus de Cortina rasgada (1966), salvant totes les distàncies possibles, és clar. Colonia és un film molt recomanable, millor del que sembla a priori, però que es queda a mitges en molts aspectes i que desaprofita una bona història. Tot i això, ja tenim un nou director per seguir de ben a prop que quan encara no tenia trenta anys ja va guanyar un Oscar amb el curtmetratge Quiero ser (I want to be…).\n» Cinema » Coneixeu Paul Schäfer? Us presento un fill de puta


Maria Antònia Perelló: “Volem fer un equip per mantenir-nos i consolidar-nos a Superlliga 2” - CENT PER CENT\nMaria Antònia Perelló: “Volem fer un equip per mantenir-nos i consolidar-nos a Superlliga 2”\n[pullquote] Ho han aconseguit. El miracle ja no és un miracle. Els jugadors de l’equip sènior del Club Vòlei Manacor han certificat aquesta setmana el seu ascens a Superlliga 2, una categoria on no hi ha cap equip de les Illes. Ara mateix només Can Ventura i Ushuaïa Eivissa juguen a Superlliga 1. Per tant, els manacorins seran el tercer equip illenc. Parlam d’aquesta gesta i de les seves conseqüències amb Maria Antònia Perelló, presidenta del Club Voleibol Manacor\nCom explicau aquest èxit? Es tracta d’una generació de jugadors sorgida espontàniament, com una ametla que s’adreça, o és fruit de la tasca incansable de tots aquests anys de vida del club?\nEs mesclen lesdues coses. Hem fet molta feina de base i això es coneix perquè hi ha cinc o sis jugadors que són de Manacor dins aquest equip. Dins qualsevol altre equip no hi ha mai un ple de jugadors locals. Nosaltres estam orgullosos de tenir-hi un percentatge tan alt de gent que ha pujat de petita amb nosaltres. Aquesta és la satisfacció més grossa que tenim com a club.\nI com hi heu arribat, a aquest ascens?\nÉs un somni que ni ells s’haguessin plantejat. Altres anys havíem estat a Primera Nacional, però és que enguany en aquesta categoria ho han guanyat tot. Només havien perdut un set. S’anaven encalentint. I pensaven que allò anava bé… Va ser aquí que els jugadors ens varen plantejar al club si realment interessava pujar de categoria.\nJa s’ha vist que sí. Hem hagut de fer molta feina. Suposarà un esforç grandiós tant pel que fa al material com a les instal·lacions i als doblers. El pressupost es pot arribar a quadruplicar.Tanmateix, vàrem veure que la gent estava molt il·lusionada, i que eren els mateixos manacorins els qui ho demanaven.\nLes instal·lacions són suficients?\nEn principi sí. Les condicions complicades, demanen uns metres d’alçada, una distància de la pista envers els espectadors, si ve un equip de fora ha de tenir una pista per poder entrenar-se… Però hem vist que l’espai ens basta.\nAra jugau a Na Capellera. Us plantejau canviar d’espai, dins o fora de Manacor?\nNo, perquè el parquet que hi ha a Na Capellera minimitza l’impacte als genolls, que no és tan agressiu.\nSi multiplicau per quatre el pressupost haureu de cercar noves vies de finançament\nEl que tenim molt clar és que l’únic que ens salva és poder disposar d’espònsors. Ara mateix tenim Podes i Tales, que és l’empresa del pare d’un dels jugadors, que està disposat a ajudar-nos també la temporada que ve, però per molt més que ens ajudi encara necessitam molt més. No volem tenir un espònsor gros, perquè el dia que el perds, ho perds tot i el club se’n va a baix. Nosaltres ho volem evitar. Volem diversificar els espònsors.\nEls jugadors no cobren. Ni cobraran la temporada que ve.\nQuin equip teniu? És un grup jove?\nHi ha de tot. Tenim un jugador que té 45 anys, i alguns que en tenen 35 o 36. Però també un juvenil de primer any, i altres jugadors que estan sobre la vintena d’anys. està molt mesclat. Sabem que per poder jugar amb unes mínimes condicions haurem de reforçar l’equip amb qualque jugador de Palma… Però el que no farem serà dur jugadors de fora, perquè el trànsfer costa molts de doblers.\nAmb quines expectatives afrontau la temporada vinent?\nVolem intentar mantenir la categoria i fer un equip i fer molta feina per consolidar-nos-hi, perquè els al·lots que vénen darrere estiguin il·luisonats i animats per poder jugar qualque dia a Superlliga 2.\nprevious post: Miquel Oliver reivindica la memòria dels funcionaris fidels al batle Garanya en el XVII Sopar per la República\nnext post: Nadal igual a deu més deu


'Embassa't 2013': The Suicide of Western Culture - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEscrit per Edu Beltran el 12 juliol 2013\nUn dels plats forts de l’Embassa’t 2013 són sens dubte el duet The suicide of Western Culture. Arriben al festival després d’haver tocat al Primavera Sound 2013 i al Sonar 2012. L’Embassa’t era doncs un dels pocs festivals que els hi quedaven per sumar al seu currículum.\nNo és, però, el primer cop que trepitgen la nostra ciutat. Al desembre del 2010 van oferir un concert en petit comité al Bar Kafka del Passeig, que recorden amb molt de carinyo perquè va ser un de les seves primeríssimes actuacions (el grup va començar l’octubre del 2010), un petit concert que contrasta amb l’aforament i emplaçament d’aquesta proper esdeveniment. Són vallesans, de Rubí i Terrassa respectivament, i poder tocar a Sabadell els satisfà molt “Ens fa molta il·lusió tocar a prop de casa”\nAmb un so electrònic, nascut del motorik (podrien evocar en certs moments a la banda Pegasvs, ara anomenats Svper, que van actuar l’any passat al Festival, però amb un ritme molt potent) i referents d’influència rock, títols amb anglès i un so d’organs Casio ben característics, els agrada que els definim com a elèctronics, si bé “aquesta etiqueta avui dia és molt oberta, i nosaltres toquem a festivals de tot tipus, inclús rock, però trobo que ens defineix bé”, ens diu en Miquel, un dels membres de la formació.\nPer qui no us conegui… què ens trobarem a la vostra actuació?\nDoncs presentem el nostre tercer disc, després d’aquell primer que vam treure a l’octubre del 2010 i un segon disc de remixes. I per sort està funcionant molt bé. A més crec que el nostre concert pot agradar molt inclús a aquells que no estan tan propers al món de la música electrònica perquè en directe sempre portem un 50 per cent de material visual que combina molt bé amb l’altre 50 per cent d’electrònica i que li dóna unes textures paisatgístiques i emotives al concert que crec que pot fer que la gent connecti molt bé.\nTeniu un calendari carregadet…\nSí, acabem de venir del PopArb (ens hem perdut les festes majors de Terrassa i Rubí, que coincidien en dates!) i tenim també actuacions contractades a Bèlgica, França, Regne Unit o Alemanya. Estem tenint una molt bona rebuda i estem presents a molts festivals.\nAixí doncs, pensar en un quart disc ara mateix no sembla immediat…\nNo, perquè tot i que tenim material escrit i no deixem mai de compondre i fer coses, aquest tercer disc és molt recent i encara li queda molta corda, hem de seguir presentant-lo i fent concerts que és en el que ara mateix estem immersos\nDels participants a l’Embassa’t d’aquest any, heu coincidit amb molts altres anteriorment, al PopArb sense anar més lluny…. Què penseu del cartell ?\nSí, la veritat és que crec que amb gairebé tots hem tocat en algun moment o altre! La veritat és que com a vallesans és un orgull per nosaltres poder tocar i a més estic impressionat pel cartell que s’han currat aquest any. Tot i no haver noms internacionals com podria ser el cas de These New Puritans al 2010, penso que els ha quedat el millor cartell de totes les edicions, han fet una feina de recerca i investigació brutals i han portat el millor del panorama musical nacional underground. Estem molt contents de formar part d’aquesta edició.\nPodeu obtenir més informació d’aquesta banda al seu web www.thesuicideofwesternculture.com. L’actuació de The suicide of Western Culture tindrà lloc divendres 12 de Juliol (nit de divendres a dissabte) a la 1.00 h a l’ escenari gran de l’Espai Unnim.\nDins la secció ‘Embassa’t 2013′, aquest dissabte a les 14 hores publicarem la darrera entrevista de la sèrie al grup Standstill.


60 anys d’escoltisme a Malgrat de Mar | el malgratenc\n60 anys d’escoltisme a Malgrat de Mar\nPosted on 14 febrer, 2018 by elmalgratenc\nel “cau” de l’agrupament escolta a Malgrat de Mar\nL’Agrupament Escolta i Guia Sant Nicolau de Malgrat de Mar està de celebració. Enguany, en fa 60 de la seva existència. Per commemorar la data, els seus membres han posat en marxa un seguit d’activitats com, per exemple, la sortida fins al Turó d’en Serra i la xocolatada que van tenir lloc el cap de setmana del 4 de febrer.\nEntre els dies 16 i 23 de febrer, s’ha organitzat una exposició fotogràfica a l’arxiu municipal. La mostra permetrà als antics membres, visitants i curiosos contemplar a través de diverses imatges -moltes d’elles inèdites- les experiències, trajectòria i evolució de l’agrupació escolta local.\nL’AEiG Sant Nicolau és un moviment que treballa, entre d’altres, la descoberta de la natura. Ho fa a través de “les excursions i els campaments, en la convivència i l’amistat, en la voluntat de conèixer el nostre entorn, d’implicar-nos i de transformar-ho”.


Mario Ros (PSC) es converteix en el nou alcalde de Blanes - El Gerió Digital\nEl substitut de Miquel Lupiáñez tindrà disset regidors a l'oposició\nDijous, 30 de novembre de 2017 19:15h\nMario Ros en el moment de prendre posessió com a alcalde de Blanes © ACN\nEl PSC manté l'alcaldia de Blanes després que l'alternativa que volia capitanejar ICV no hagi tingut prou suport. Els socialistes han fet valer que a les passades municipals van ser la força més votada per proclamar el seu candidat, Mario Ros, com a nou alcalde. El reglament estableix que la força amb més vots a les últimes municipals en fa prou per mantenir el govern si cap candidat alternatiu té majoria absoluta.\nJoan Salmeron, d'Iniciativa per Catalunya, ja va anunciar després del ple de renúncia de Miquel Lupiáñez que exploraria la possibilitat de ser alcalde. El seu partit tenia de sortida el suport dels seus quatre regidors i els dos de Batega per Blanes. Tot i això, necessitava cinc regidors més per arribar als onze vots de la majoria absoluta.\nTal i com ha explicat l'ecosocialista en el ple, la primera proposta va ser buscar consens amb el PSC. "Com passa a altres llocs on el resultat és molt ajustat, els dos partits es parteixen l'alcaldia durant dos anys", ha explicat Salmeron. Les urnes van donar cent vots més al PSC que a ICV a les passades municipals.\nAquesta opció, però, no va prosperar i la segona possibilitat va ser buscar els partits de l'esquerra independentista, ERC i la CUP, que tenen dos regidors cadascun. Tot i que hi va haver acostament, es va topar per temes nacionals. "No sumàvem", ha admès l'ecosocialista, que ha volgut agrair la voluntat d'ERC d'arribar a un acord. En tot cas, a Salmeron encara li hauria faltat un vot.\nAquest vot per tenir majoria absoluta hauria d'haver vingut del PDeCAT, que també té quatre regidors, però tampoc es va arribar a cap acord. Al final, durant la votació, ICV i Batega han votat per Salmeron, la CUP ha votat pel seu candidat, Joan Rota, i el PDeCAT i ERC han votat en blanc.\nPel que fa a la resta de partits, PP i Ciutadans ha presentat els seus portaveus com a candidats a alcalde: Salvador Tordera i Sergio Atalaya, respectivament. Com que cap proposta alternativa ha tingut majoria absoluta, la mesa d'edat ha proclamat com alcalde Mario Ros.\nRos va entrar a l'Ajuntament de Blanes el febrer del 2016 en substitució de Susana Ramajo. El número cinc de la llista s'ha convertit en alcalde després que Pepa Celaya i Nicolás Laguna haguessin renunciat formalment al càrrec.\nEn el seu primer discurs com a alcalde, Ros ha assenyalat les línies que vol desplegar en l'any i mig que queda abans no arribin les eleccions. "La nostra tasca serà fer funcionar bé les àrees de l'ajuntament i acabar els projectes oberts", ha afirmat. Per a Ros aquests mesos de mandat "s'han de guanyar" en benefici de "tot el teixit social" de Blanes.\nConcretant, l'alcalde ha parlat del camí de ronda que ha d'anar fins a Lloret, la urbanització de la zona Costa Brava Sud "per millorar la mobilitat", l'arranjament de la Plaça dels Dies Feiners, la promoció vertical de treballadors municipals o l'aprovació del POUM. En la llista de feina també hi ha la rotonda de Ca la Guidó o el servei de polítiques d'igualtat i acollida.\n"Són projectes que han de portar Blanes a noves cotes de benestar", ha assegurat en el seu discurs el nou alcalde. En els projectes que transcendeixin el que queda de mandat, Ros s'ha ofert a buscar "espais de consens amplis". Un exemple són els terrenys del projecte de l'Illa de Blanes, cedits per la Generalitat. Amb aquesta eina es pot ajudar a convertir Blanes, segons ha dit, en "la capital de la Costa Brava Sud", ja que ofereix "possibilitats de creixement inèdites a la ciutat".\nMario Ros substitueix en el càrrec Miquel Lupiáñez, que no ha assistit al ple per escollir el seu successor. L'anterior alcalde no ha estat ni esmentat pel PSC i només l'han recordat en els seus discurs els portaveus del PDeCAT i la CUP.


Munar dóna llum verda a l'ampliació de la incineradora amb un ampli consens\nEl PSIB vota en favor del projecte perquè «no és la pitjor fórmula» per tractar residus\nRafel Gallego | 07 febrer 2006\nEl Consell de Mallorca aprovà ahir la modificació de l'actual pla director sectorial per a la gestió de residus urbans, que inclou l'ampliació de l'actual incineradora de Son Reus.\nLa presidenta Munar i el seu equip reberen els vots a favor dels consellers del PP, PSIB i, evidentent, del seu partit, Unió Mallorquina.\nEls socialistes, que s'havien abstingut a l'aprovació inicial del pla, justificaren el seu suport afirmant que «incinerar no és la pitjor fórmula» de tractar els fems.\nLa revisió del pla suposarà l'obertura abans del 2010 de dos nous forns d'incineració, amb capacitat per cremar 150.000 tones de residus urbans.\nEl programa compta amb un pressupost de 325 milions d'euros i preveu el reciclatge d'entre el 55 i el 80% dels envasos generats el 2008.\nPSM i EU-EV votaren en contra i concidiren a criticar allò que consideraren una «ferma aposta per la incineració». Tanmateix, acusaren l'equip de govern de no fomentar abastament la recollida selectiva i el reciclatge.\nLa consellera «verda», Margalida Rosselló, insistí que el pla obre la porta a la utilització de substàncies tòxiques com cendres i escòries com a material de construcció. A més, recordà que la mareixa Conselleria de Medi Ambient del Govern havia qüestionat la mesura.\nAndreu Crespí (PSIB) donà un marge de confiança a l'Executiu insular i demanà al Consell que treballi per «minimitzar la producció de fems».\nEl PP no posà cap emperò a la iniciativa.\nCal recordà que el GOB va recollir 500 al·legacions de particulars contra l'ampliació de la incineradora de Son Reus.\nPer part del Consell, el vicepresident de la institució, Miquel Nadal, defensà el projecte «perquè aposta pel reciclatge» i perquè «intenta evitar l'acumulació de fems» i les conseqüents molèsties que aquest fet provoca als habitants de les localitats pròximes a la planta de Son Reus.


Waldo a l’alt\nPublicat el gener 18, 2020 Març 21, 2020 Publicat a UncategorizedDeixa un comentari\nWaldo, de blau, el 14 d’abril del 2011 a Guadassuar\nWaldo Vila, d’Oliva (la Safor), nasqué en Antíbol (Provença): son pare el batejà amb el nom del millor davanter del València dels anys 60, l’afrobrasiler Machado da Silva. El Waldo llepoliver es vestí de blanc als catorze anys, però no per a pegar balonades sinó pilotades, i mamprengué una carrera encara inaudita com a figura només comparable a la del seu ídol, Paco Genovés. El 2001, quan Waldo ja havia guanyat el Campionat per Equips del 1999, el Trofeu Individual del 2000 —les dos competicions de raspall més importants i les primeres de moltes més que en guanyaria— i fins i tot el Mundial de Llargues amb la selecció valenciana, volgué provar a competir a l’alt: amb eixos antecedents com a rest entrà directament a jugar segones partides, encara que al remat la falta de seguida en les partides del dia i la diferència tècnica entre les dos modalitats féu que se’n tornara amb el cap ben alt a la república del raspall, la qual presidiria sense oposició fins al 2012.\nNo obstant això, Waldo també guanyà sengles trofeus de frontó en 2002 i 2006 i, l’any 2011, tornà a vestir-se de llarg —i de blau!— en un torneig individual extraordinari que només tingué una edició: el Milar 7 i Mig, patrocinat per la cadena d’electrodomèstics, que comptà amb la participació dels principals escalaters. En una modalitat dominada pels rests d’escala i corda, l’organització inclogué una regla que pretenia igualar les forces: per compte de fer el dau, el pilotari havia de traure ell mateix la pilota com en el raspall, fer-la passar per dalt corda i sense aplegar al set i mig; això suponia l’eliminació dels feridors, encara que Pedrito i Tino feren el paper dels botillers bascs per a cantar-los els colps. Waldo guanyà Leon 60 per 30 però patí molt més contra Jesús, que ja havia eliminat Genovés II i jugaria la final contra l’Àlvaro dels deu individuals.\nL’invent del 7 i Mig no tingué massa acceptació, o això dóna a entendre el fet que no tinguera continuació. Waldo encarà guanyà el seu últim individual el 2012, i escalaters i raspallers tornaren a jugar en llurs parcel·les i, llevat d’algun desafiament puntual o d’altres propostes que sovint són qualificades de xarlotada per la càtedra, no s’han tornat a enfrontar en igualtat de condicions. Potser siga per a bé, ja que les travesses ho desaconsellen, però a la pròxima estaria curiós fer l’operació inversa: que un escalater dispute un campionat de raspall. Llavors vorem qui pot més; si el rei o els republicans.\nLa partida del dissabte proppassat\nPublicat el Juny 27, 2019 Juny 29, 2019 Publicat a UncategorizedDeixa un comentari\nDiuen que la partida del dissabte proppassat, 22 de juny del 2019 a Pelayo, passarà als annals de la pilota valenciana per la singularitat de l’encontre: una final individual inèdita entre Soro III i Genovés II. De fet, la data es preveïa històrica abans i tot que l’un i l’altre es classificaren per a la final, d’ençà que dos setmanes en arrere Jose Genovés eliminara el campió vigent, Puchol II, en un quart de final a Sueca amb regust de diumenge de gala.\nLa possibilitat que, després d’haver empalmat un parell de lesions lletges —si és que n’hi ha alguna bonica—, José Cabanes Corcera jugara la seua final que fa sis, deu anys després de l’última, era l’ensomni de tots els aficionats al trinquet; i que, de més a més, la puguera guanyar, era una qüestió de justícia poètica després d’entropessar cinc voltes entre 2004 i 2009 amb l’invencible Àlvaro de Faura, en l’època en què ambdós números u guanyaven trofeus ara un, ara l’altre. Enyor! Continua llegint “La partida del dissabte proppassat” →\nPublicat el Desembre 28, 2018 Juny 29, 2019 Publicat a UncategorizedDeixa un comentari\nQuatre anys i poc més tard de l’estrena —de blanc, com els figures—, PilotaViu se’n va a fer la mà. I no en el sentit literal que remet al ritual d’enfaixar-se-les, de la imatge del qual potser deriva un sentit figurat que tampoc és el que ve al cas. PilotaViu se’n va a pic perquè anàvem a l’orsa i, en conseqüència, ara anirem a la ronsa. La notícia, si n’hi ha, no és que tanquem la paradeta i s’ha acabat el cafetí, sinó que hem aguantat més de quatre anys amb la postura en contra i el trinqueter de cul. Per tant, ara és mà de felicitar-nos per la bona faena que hem fet: per l’agenda exhaustiva i actualitzada de partides diàries; per les notícies hodiernes, les cròniques d’autor i les pàgines informatives que, si no hi ha canvi, es mantindran en línia per a consulta; per les galeries d’imàtgens penjades en flickr que, per trobar-se en un allotjament extern gratuït —mai digues blat—, potser tinguen més futur que el corpus central d’este mitjà. Continua llegint “A fer la mà” →\nPublicat el Agost 19, 2017 Agost 20, 2017 Publicat a còmics, FreakytownDeixa un comentari\nS’ha mort Alfonso Azpiri. No és que jo fóra molt fan d’ell, però coincidisc amb molts dels que el lloen ara per Twitter: l’obra gràfica d’Azpiri és tan prolífica que era difícil no trobar-se-la en els anys 80, per això forma part d’una selecta memòria col·lectiva d’aquells anys. Continua llegint “Azpiri” →\nPublicat el Mai 15, 2017 Mai 15, 2017 Publicat a fotets, pilotaEtiquetat PelayoDeixa un comentari\nLumix G7 + ull de peix Samyang f3.5/7.5mm\n«Entreu pel corredor», deia l’home bo de la peixera a tot el que no tenia butla per a accedir a la llotgeta de baix. Com Pelayo és la Catedral, allò seran les cadires dels catedràtics: els intocables del trinquet, els hòmens amb diners gastadors que fan rodar la vaqueta sense enfaixar-se la mà. Continua llegint “Through the Looking-Glass” →\nPublicat el Desembre 28, 2016 Juliol 25, 2019 Publicat a innocentades, pilotaDeixa un comentari\n酒 Enmig de tot el carnestoltes olímpic d’est estiu, hi hagué una notícia breu a peu de plana que ha passat desapercebuda fins i tot per a la càtedra, entretesa en les lluites de poder al trinquet. La bona nova? La pilota a mà serà deport olímpic en els XXXII Jocs de Tòquio, l’any 2020. I, millor encara, ho serà en competició oficial i no de consolació, com va passar a Barcelona, quan Paco i altres figures del moment feren poc més que una xarlotada en un carreró, mentre els bascs jugaven convidats com a esport d’exhibició.\nContinua llegint “A Tòquio a fer la mà” →\nPublicat el Desembre 2, 2016 Mai 15, 2017 Publicat a FreakytownEtiquetat BCN, gabiots, Saló, tebeos, VLC, 漫画Deixa un comentari\nContinua llegint “Es chopá hasta la Mokona” →\nPublicat el Novembre 3, 2016 Mai 15, 2017 Publicat a fotetsDeixa un comentari\nEra un lloc estrany per a un teuladí: paradet, de bon dematí, sobre la mànega de netejar la piscina. Cosa cara de vore, vaig avisar al Quim per a què ho vera també, ans que el pardal temerari alçara el vol. Cosa més inaudita encara, em donà temps a anar i tornar del despatx amb la F717 i fer-li un parell de fotets, pensant que ja no aplegaria a retratar-lo. Continua llegint “Au, pardal” →\nPublicat el gener 2, 2015 Publicat a postimpressions d'un aficionatDeixa un comentari\n3 L’any que Jaume Morales Moltó, el Tato d’Altea, es retirà com a professional del joc per dalt, el món sencer se n’anà a pacte. Vull dir, el món de la pilota com l’havíem conegut els últims anys: darrere de l’heroica caiguda de Radiotelevisió Valenciana, el futur dels trinquets passà del color blau de la senyera al negre del tarquim. L’últim Circuit Bancaixa patrocinat per la fundació homònima fou també el darrer per a Tato, que abandonà a mitjan campionat només començar l’any 2014: amb quaranta anys i mig, el mitger de la Marina ja no es veia capacitat per a seguir tirant de braç tots els dies, amunt i avall del mapa. Que l’abandó del Tato fóra de colp i repent, després d’haver aplegat a la final de l’anterior edició (i haver plorat en perdre), diu molt de la persona de l’alteà i de la condició de cavallers de tots els jugadors de pilota, professionals o no. Continua llegint “L’any que el Tato va deixar la vaqueta” →\nPublicat el Desembre 14, 2013 Publicat a postimpressions d'un aficionatDeixa un comentari\n2 Qui pense que, en comparança amb l’escala i corda, el raspall és la «segona divisió» de la pilota a mà, primer de res s’ha d’espolsar de damunt tot paral·lelisme que tinga el futbol com a referent. Fet això, cal tindre en compte que, hui en dia, la pràctica del raspot està localitzada a un espai que coincidix més o manco amb el del migjorn valencià: del sud del Xúquer a la Marina, de la Canal fins al Comtat i, al nord, Rafelbunyol com un illot enmig de l’Horta de Valéncia. I que el raspallot, encara que puga paréixer menys espectacular i ràpid que el joc per dalt, diuen que és prou més dur que qualsevol altra modalitat. Al remat, tot açò explica la popularitat localitzada del sarpallot, que compta amb un circuit propi de trinquets (Bellreguard, Castelló de les Gerres, la Llosa, Xeraco…) i un públic exclusiu, a banda del que també acudix a les partides de llargues o d’escala quan hi ha l’ocasió. Continua llegint “La república del raspall” →


Jüttis Wimbach Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHauptstraße 33a, Wimbach, Wimbach, Alemanya, 53518 - Veure al mapa\n"Friendly owners Great location Very roomy Peaceful"\nMés informació sobre Jüttis\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Jüttis és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Wimbach. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Jüttis, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Jüttis.\nTots els tipus de viatgers (11) Famílies amb infants grans (1) Grups (10)


Llarena reactiva les ordres europees de detenció | betevé\nEl magistrat del Tribunal Suprem hi inclou Puigdemont, Comín, Ponsatí, Puig, Serret i Rovira\nClara Aliaguilla | divendres, 23 de març del 2018, a les 21.19\nEl magistrat del Tribunal Suprem Pablo Llarena ha dictat una nova ordre europea i internacional de detenció. Torna a dirigir-la contra Carles Puigdemont i els consellers destituïts pel 155 que inicialment van traslladar-se a Brussel·les i no van acudir a declarar a Madrid, però aquest cop hi afegeix també Marta Rovira, que aquest divendres ha anunciat que marxava, sense concretar on.\nPuigdemont, Comín, Puig i Serret es troben a Bèlgica, país en què ja es va engegar una primera ordre de detenció contra ells. Ponsatí, en canvi, s’ha traslladat a Escòcia. El magistrat ha tramès l’ordre per via Interpol i Sirene, dos organismes administratius que s’encarregaran de cursar l’ordre a la resta de països. Mentrestant, les ordres de detenció a l’estat espanyol continuen vigents.\nEs tracta dels únics processats per rebel·lió en el marc de la causa sobiranista que no es troben en presó provisional, després que aquest divendres Llarena hi hagi enviat també Jordi Turull, Josep Rull, Raül Romeva, Dolors Bassa i Carme Forcadell. Oriol Junqueras i Joaquim Forn hi són des del 2 de novembre i són els únics membres del govern destituït que no en van poder sortir en llibertat provisional.\nL’ordre, en canvi, deixa fora de la petició l’exdiputada de la CUP Anna Gabriel, que es troba a Suïssa. El magistrat argumenta que ella no està processada per rebel·lió sinó que només ho està per desobediència. La que continua vigent, però, és l’ordre de detenció en l’àmbit estatal per no haver comparegut davant el tribunal el dia que estava citada.\nD’aquesta manera, Pablo Llarena torna a acatar una petició de la fiscalia, que havia sol·licitat aquestes mesures després que s’hagi conegut l’ordre de processament. El magistrat ha decidit enviar a judici 25 dels 28 investigats inicialment.\n— independentisme — Tribunal Suprem


Auhäuslgut Saalfelde am Steinernen Meer Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nChalet with Balcony and Terrace - Entrada\nLenzing 3, Piebing, Saalfelde am Steinernen Meer, Àustria, 5760 - Veure al mapa\nMés informació sobre Auhäuslgut\nConvenientment situat a Saalfelde am Steinernen Meer, Auhäuslgut és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Auhäuslgut asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nL'ambient de Auhäuslgut es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses camp de golf (a 3 km), esquí, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Auhäuslgut és una selecció idònia per a la vostra estada a Saalfelde am Steinernen Meer.


Un fiscal italià ordena el desembarcament immediat dels migrants de l’Open Arms - À Punt\nUn fiscal italià ordena el desembarcament immediat dels migrants de l’Open Arms\nInvestiga un presumpte delicte de segrest de persones davant de la negativa de Salvini a permetre que desembarquen.\nImatge de portada: Celebració a bord de l'Open Arms després de conéixer la decisió del fiscal\n21 d'agost 2019 - 01:18\nLa Fiscalia d’Agrigent (Sicília, d’on depén Lampedusa) ha ordenat confiscar el vaixell humanitari espanyol Open Arms i el desembarcament immediat dels vora 83 migrants que continuen encara a bord, davant del port de Lampedusa. El fundador de l'ONG Proactiva Open Arms, Òscar Camps, ha confirmat via Twitter que la tripulació i el passatge desembarcaran aquesta nit a l'illa italiana. Assegura que la confiscació temporal del vaixell és un "cost" que Open Arms "assumeix per a assegurar que les persones de bord puguen ser ateses".\nEl fiscal, Luigi Patronaggio, investiga un presumpte delicte de segrest de persones arran de la negativa del ministre de l’Interior italià, Matteo Salvini, a permetre que desembarquen els migrants. Ha pres la decisió després d’haver visitat aquest dimarts l’embarcació, acompanyat de diversos metges, per a verificar l’estat de salut dels migrants i la situació que hi ha a bord.\nLa Fiscalia intenta aclarir per què no han pogut desembarcar els migrants a Itàlia, tot i que el tribunal va tombar la setmana passada l'orde de Salvini en què prohibia entrar a l'Open Arms en aigües territorials italianes. Tot i això, la investigació de Patronaggio no va adreçada contra cap persona en concret.\nL’Open Arms porta dèneu dies en alta mar i la tripulació ha qualificat la situació de desesperada. Va arribar a transportat 160 persones, però progressivament ha anat reduint el passatge de migrants rescatats amb un degoteig d'evacuacions parcials per motius mèdics i llançaments a la mar. De fet, quinze persones s’han llançat a l’aigua hui per a intentar arribar nadant a Lampedusa.\nL’ordre del fiscal italià s’ha conegut unes hores més tard que el govern espanyol decidira enviar cap a l’illa italiana el vaixell de l’Armada Audaz, per a escortar l’embarcació humanitària fins al port de Palma. L’executiu de Pedro Sánchez considera que aquest moviment és el “més adequat” per a resoldre l’emergència humanitària que es viu a l’Open Arms. L’Audaz ha salpat des de la base de Rota, a Cadis, passades les 18:30 hores, i ja va de camí.\nLa decisió de la Fiscalia d'Agrigent s'interposa en la gestió del govern espanyol, ja que l'Open Arms haurà de quedar-se dues setmanes a Itàlia, perquè el fiscal l'ha incautat temporalment en el marc d'aquesta investigació per segrest de persones.


NIOXIN DIABOOST - LL Martins\nHome Productes Tractaments NIOXIN DIABOOST\nUn tractament innovador que s’utilitza per augmentar el gruix de cada cabell, per una cabellera d’aspecte més dens. DIABOOST penetra en el cabell i el fa manejable i dens, a més de protegir-lo de la ruptura, el que permet que creixi més. És com si tinguessis fins a 11.000 cabells més *.\nNioxin Diaboost amb HTX, una combinació de niacinamida, Pantenol i Cafeïna, ha demostrat que:\n1. Reforça el diàmetre del teu cabell de manera instantània.\n2. Penetra en el cabell, el fa més manejable i més dens.\n3. amplia el cabell existent en les arrels * ”\n‘És com si tinguessis FINS 11.000 CABELLS MÉS!\n* En base a un cuir cabellut amb aproximadament 100.000 cabells, en comparació amb un cuir cabellut no tractat.


Idescat. Adquisicions de nacionalitat espanyola. Metodologia\nAdquisicions de nacionalitat espanyola\nAdquisicions de nacionalitat espanyola: modalitats\nL'estadística Adquisicions de nacionalitat espanyola de residents té com a finalitat principal proporcionar una mesura quantitativa de les adquisicions de la nacionalitat espanyola durant l'any de referència.\nAmb aquesta estadística es compleixen els requeriments d'informació plantejats pel Reglament 862/2007 del Parlament Europeu i del Consell sobre les estadístiques comunitàries en l'àmbit de la migració i la protecció internacional en matèria d'adquisicions de nacionalitat.\nL'elaboració d'aquesta estadística es basa en el tractament estadístic de les inscripcions d'expedients de nacionalitat del Registre civil que porta a terme l'INE des del 2013.\n1. Adquisicions de nacionalitat espanyola: modalitats\nSegons els articles 17 a 28 del Codi civil (d'ara endavant, CC), la nacionalitat espanyola pot obtenir-se per les vies següents:\nEls nascuts de pare o mare espanyols.\nEls nascuts a Espanya amb les condicions següents:\na. De pares estrangers, si almenys un també ha nascut a Espanya.\nb. De pares estrangers, si cap dels dos té una nacionalitat o si la legislació de cap d'ells atribueix al fill una nacionalitat (simple presumpció).\nc. Els nens nascuts a Espanya de pares d'identitat desconeguda.\nEls menors de 18 anys adoptats per un espanyol (adopció).\na. Els que estiguin o hagin estat sota la pàtria potestat d'un espanyol.\nb. Els fills de pare o mare espanyols nascuts a Espanya.\nc. Aquella persona la filiació de la qual es determini després dels 18 anys o que hagi nascut a Espanya.\nd. La persona que sigui adoptada per pares espanyols després dels 18 anys.\nPer carta de naturalesa\nAutoritzada per la corona i el Govern espanyol.\nEn sòl espanyol.\nLa possessió i utilització continuada de la nacionalitat espanyola durant 10 anys (possessió d'estat).\nA més, en els articles anteriors també s'estableixen els casos en què la nacionalitat es pot perdre (pèrdues) i recuperar (recuperacions).\nEn funció d'aquesta classificació, l'estadística Adquisicions de nacionalitat espanyola de residents només té en consideració els processos que impliquen un canvi de nacionalitat i que es refereixen a persones que resideixen habitualment a Espanya. Inclou les adquisicions per opció (art. 20 CC), per carta de naturalesa (art. 21 CC) i per residència (art. 22 CC).\nExclou, per tant, les adquisicions de nacionalitat espanyola per origen, ja que no impliquen un canvi de nacionalitat (art. 17 CC). També exclou les nacionalitzacions per possessió d'estat perquè no suposen un canvi de nacionalitat, ja que precisament s'aplica als qui ja actuen com a espanyols (art.18 CC).\nNo es tenen en compte les pèrdues i recuperacions, perquè tenen un volum força reduït i perquè l'efecte de compensació de les recuperacions sobre les pèrdues fan que l'exclusió no sigui significativa.\nDes de l'any 2013, l'INE rep mensualment de la Direcció General dels Registres i del Notariat del Ministeri de Justícia el registre nacional de noves adquisicions o pèrdues de la nacionalitat espanyola que s'inscriuen en els registres civils, tràmit que culmina aquests procediments administratius i que marca la data d'efecte.\nFins a l'any 2013, l'única font disponible sobre nacionalitzacions estava constituïda per l'Estadística de concessions de nacionalitat espanyola per residència, elaborada pel Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social, i que encara es fa actualment. Aquesta estadística difereix de la d'Adquisicions de nacionalitat espanyola en dos punts: d'una banda, només té en compte les adquisicions per residència i, de l'altra, la referència temporal és el moment de la concessió de la nacionalitat (tràmit previ a l'adquisició efectiva). Per això hi ha un desfasament temporal entre les dues estadístiques.\nLa població objecte d'estudi la constitueixen les persones que resideixen habitualment a Catalunya que han adquirit la nacionalitat espanyola durant l'any de referència de les dades i que prèviament han tingut la nacionalitat d'un altre país o la condició d'apàtrida.\nPer tant, només s'inclouen els casos que impliquen un canvi de nacionalitat i s'exclouen els processos en què s'obté la nacionalitat espanyola per causa d'origen (simple presumpció o adopció) o per consolidació (possessió d'estat als qui ja actuen com a espanyols).\n3. Àmbit geogràfic i temporal\nL'àmbit geogràfic és el territori de Catalunya i es presenta informació detallada per a les quatre províncies.\nEl període de referència de les dades és anual. La unitat de mesura són les inscripcions d'adquisició de nacionalitat espanyola en el Registre civil.\nAquesta estadística s'elabora a partir de les adquisicions de nacionalitat registrades a la base de dades del Registre civil (Direcció General dels Registres i del Notariat), on consten els registres corresponents a les inscripcions dels fets (defuncions, matrimonis, tuteles, etc.) i que inclou totes les nacionalitzacions (amb independència de la manera d'adquisició) registrades amb la data d'inscripció.\nDes de gener del 2013 el Registre civil envia mensualment a l'INE fitxers amb les adquisicions de nacionalitat inscrites, que són els que s'utilitzen per elaborar l'estadística Adquisicions de nacionalitat espanyola de residents.\nLa naturalesa i finalitat administrativa del Registre civil fa necessari el tractament estadístic de la informació (depuració, imputació), amb l'objectiu d'aconseguir la millor aproximació estadística al fenomen.\n5. Definicions i conceptes\nL'estadística Adquisicions de nacionalitat espanyola de residents quantifica el volum d'adquisicions de nacionalitat ocorregudes en un any, d'acord amb els conceptes i definicions que segueixen les directrius internacionals sobre aquest tema. En particular, recullen el que s'estableix en el Reglament 862/2007 del Parlament Europeu i del Consell sobre les estadístiques comunitàries en l'àmbit de la migració i la protecció internacional i en el Reglament 1260/2013 del Parlament Europeu i del Consell sobre les estadístiques demogràfiques europees. Aquests conceptes són els següents:\nAcció per la qual una persona adquireix la nacionalitat del país de referència, havent tingut prèviament la nacionalitat d'un altre país o la condició d'apàtrida (sense reconeixement de nacionalitat per part de cap Estat).\nLa legislació espanyola regula diverses vies mitjançant les quals es pot adquirir la nacionalitat espanyola. No obstant això, segons el que s'estableix en el Reglament 862/2007 del Parlament Europeu i del Consell sobre les estadístiques comunitàries en l'àmbit de la migració i la protecció internacional, l'estadística Adquisicions de nacionalitat espanyola de residents només té en consideració els processos que impliquen un canvi de nacionalitat i que es refereixen a persones que resideixen habitualment a Espanya. Aquests processos són els següents:\nAdquisició per residència: Exigeix la residència a Espanya normalment durant 10 anys de manera legal i continuada anterior a la petició. (En alguns casos el temps exigit és inferior.)\nAdquisició per carta de naturalesa: Adquisició autoritzada per la corona i el Govern espanyol. Té caràcter graciable i no se subjecta a les normes generals de procediment administratiu.\nAdquisició per opció: Persones que estiguin o hagin estat subjectes a la pàtria potestat d'un espanyol, fills de pare o mare espanyols nascuts a Espanya, i altres casos regulats a la llei. En concret, la Llei 52/2007, de memòria històrica, permet l'adquisició per opció a les persones filles de pare o mare que haguessin estat originàriament espanyols i als néts dels qui van perdre o van haver de renunciar a la nacionalitat espanyola com a conseqüència de l'exili.\nPersones que tenen establerta la residència habitual en un determinat àmbit geogràfic en la data de referència.\nLloc on normalment una persona passa els períodes diaris de descans, sense tenir en compte les absències temporals per viatges d'oci, vacances, visites a familiars i amics, negocis, tractament mèdic o peregrinació religiosa (definició de residència habitual establerta en el Reglament 763/2008 del Parlament Europeu i del Consell sobre els censos de població i habitatge i en el Reglament 1260/2013 del Parlament Europeu i del Consell sobre les estadístiques demogràfiques europees). No obstant això, només es consideraran residents habituals en un àmbit geogràfic:\nEls que, segons la definició anterior, hagin residit habitualment en el mateix àmbit geogràfic durant un període continuat d'almenys 12 mesos.\nEls que, segons la definició anterior, hagin establert la residència habitual en el mateix àmbit geogràfic quan faci menys de 12 mesos, però que tinguin intenció de romandre-hi almenys un any.\nVincle legal entre un individu i un Estat adquirit per naixement o naturalització si és per declaració o adquirida per elecció, matrimoni o altres termes segons la legislació nacional. Es refereix a la nacionalitat en la data de referència, i es classifica com a espanyola sempre que l'individu tingui aquesta nacionalitat, a més de poder-ne tenir d'altres.\nPaís de residència habitual de la mare en el moment del naixement. El país de naixement no necessàriament ha de coincidir amb el país on efectivament es va produir el naixement.


El Circuit 2021 haurà d’esperar per al seu inici - MàdelPilota\nInici Notícies El Circuit 2021 haurà d’esperar per al seu inici\nEl Circuit 2021 haurà d’esperar per al seu inici\nLes actuals normatives sanitàries obliguen a ajornar l’inici del Circuit 2021\nEls últims decrets publicats per la Generalitat Valenciana, no han mostrat cap flexibilitat cap al món de l’esport respecte les restriccions establertes anteriorment, deixant sols la possibilitat d’organització de competicions federatives oficials. Aquesta normativa ha obligat al Circuit a mantenir-se a l’espera abans de publicar el cartell del primer torneig i obrir el període d’inscripció, després de la publicació d’un nou decret més favorable a partir del 25 d’abril.\nA causa de l’ajornament de l’inici del Circuit, el calendari publicat sofrirà algunes modificacions de les quals informarem el més prompte possible. No obstant, s’intentarà respectar el màxim possible les dates establertes, i iniciar-lo de cara el 9 de maig.\nAl mateix temps, l’organització del Circuit continuarà treballant per aconseguir el suport federatiu necessari de cara a oficialitzar la modalitat en un futur pròxim, i així poder evitar aquest tipus d’entrebancs i garantir el futur de la modalitat.\nLa Federació de Pàdel de la CV col·laborarà amb el màdel\nEl Circuit comptarà amb el suport de la Federació de Pàdel de la CV, que des de la finalització del Circuit 2020 va mostrar la voluntat de col·laborar, i ha estat treballant conjuntament amb els organitzadors amb l’objectiu d’aconseguir millorar la competició 2021.\nUna de les prioritats continuarà sent la col·laboració directa amb el món de la pilota, ja que el màdel és una eina molt valuosa de promoció de la pilota i de cara a aproximar nous practicants cap a la resta de modalitats. Per aquest motiu, recentment la Federació de Pilota Valenciana també s’ha compromés a col·laborar, al igual que ho fan altres entitats com la Càtedra de pilota valenciana de la Universitat de València, la CIJB o el Museu de la Pilota, així com nombrosos clubs.\nPer últim, aprofitem per animar-vos a practicar el màdel, i així estar apunt per a quan arribe el moment de participar en algun dels tornejos del pròxim Circuit.\nAnirem informant-vos només sapiguem novetats. Estigueu atents i atentes!\nArticle anteriorCalendari Circuit Intercomarcal de Màdel 2021\nArticle següentEl Circuit anima a jugar a màdel durant el cap de setmana