El bloc d'en Vador Casas: QUAN LES COSES NO ES FAN BÉ\nQUAN LES COSES NO ES FAN BÉ\nLa consulta al Cros: un mal exemple de participació\nImatge del Pla Director de Participació\nEn el ple de divendres passat es va valorar, a iniciativa del Grup Socialista, la consulta que es va realitzar el passat mes de desembre al veïnat del Cros per decidir la ubicació dels contenidors de la brossa. Del debat en vam extreure una conclusió: el govern aplica els mecanismes de participació ciutadana de manera arbitrària i sempre en benefici dels seus interessos.\nPer què convocar una consulta entre la ciutadania si saps que la perdràs? Aquesta és amb la màxima que actua el govern, i aquest és també el seu error de fons, una consulta no es convoca per guanyar-la o perdre-la, es convoca per donar la veu a la ciutadania i ajudar el govern a prendre millor les decisions. Mentre el govern no entengui això, continuarà utilitzant les consultes en benefici propi, vegem-ho en l'exemple del Cros:\nLa consulta es va fer entre el divendres 10 i el dissabte 11 de desembre i es tractava de preguntar a la ciutadania on volien que s’ubiquessin els contenidors d'escombraries.\nL’origen de la consulta està en què un grup de veïns i veïnes es va queixar de la ubicació decidida unilateralment pel govern municipal. Això vol dir que no estem davant d’una voluntat de millorar el barri sinó que estem davant d'un conflicte.\nLa primera pregunta que ens hem de fer és si una consulta és el millor mecanisme per a resoldre un conflicte.\nEls mecanismes per a resoldre els conflictes es diuen "mediacions".\nEn tot cas, la consulta ha estat el mecanisme triat, analitzem doncs com es va fer.\nPrimer de tot cal saber que la consulta no va ser convocada per ningú, el més correcte és que hagués estat el ple municipal el que la convoqués, o en el seu defecte la junta de govern o l'alcalde, però algú, amb autoritat, havia de dir que es faria una consulta. Doncs no, aquesta consulta es va fer sense que ningú l'autoritzés.\nD'altra banda ja és sabut que a Argentona no tenim un Reglament de Participació Ciutadana, un reglament que ens digui, entre d'altres coses, com s'ha de fer una consulta. I no tenim reglament per què la regidora de participació fa més de dos mesos que no convoca el grup de treball que l'està elaborant i on hi participem quasi tots els grups polítics.\nEn segon lloc, sobre les garanties del procés.\nActe de presentació del Consell de la Vila,\núnica part aprovada del Reglament de Participació\nLa consulta ha de tenir un mínim de garanties per a generar confiança en el propi procés, i fer una consulta amb l'urna sense precintar no ajuda gaire, en honor a la veritat cal dir que l'urna estava mig precintada donat que en un del laterals si que hi havia un precinte normatiu, però que a l'altre cantó el precinte era cinta adhesiva...\nL'altre qüestió és la composició de la mesa electoral, estava formada exclusivament per a treballadors municipals, cap veí. En qualsevol procés electoral, la tria del membres de la mesa és vital per a garantir la transparència del procés, en aquest sentit, la millor manera de fer-ho és el sorteig entre les mateixes persones que han de participar-hi. Aquí cal fer un parèntesi per què l'egocentrisme de l'Alcalde va voler tergiversar les meves paraules en el ple, dient que els funcionaris municipals són persones d'una gran vàlua professional, cosa que comparteixo plenament, i que jo personalment me'n refio, però això no exclou el debat de fons que és que els membres de la mesa s'han de triar de manera aleatòria entre els propis votants.\nTampoc dona gaires garanties saber que l'urna va quedar durant la nit de divendres a dissabte en el local electoral sense que ningú la custodiés, local que tots sabem qui té les claus i no són precisament els veïns del barri.\nAixò són exemples, només exemples que demostren que el procés no tenia totes les garanties. En cap cas estic dient que es van fer trampes. Ho dic sobretot per les susceptibilitats que es van aixecar entre els membres del govern en el ple, acostumen a confondre la crítica amb atacs personals, i la meva intenció està molt lluny d'això. El govern ha de saber que el nom no fa la cosa i que el càrrec que ocupen les persones, ja sigui l’alcalde, la regidora de participació o la de cultura no honoren les persones, sinó que són les persones les que han d'honorar els càrrecs.\nEn tercer lloc, cal valorar també el mateix objecte de la votació.\nEls veïns van poder votar entre quatre opcions diferents, una més de les que van informar a la reunió que van convocar per explicar el procediment de la consulta. En aquella reunió el govern va dir que es podria votar entre tres opcions: la inicial del govern, i les diferents propostes que els diferents col·lectius de veïns i veïnes van fer. Però just el divendres anterior a la consulta, recordem que aquella setmana va ser la del pont de la Constitució que va reduir la setmana a només un dia hàbil abans de la consulta, els veïns van saber que s'afegia una quarta opció que el govern es va treure de la màniga, una opció que sintetitzava les anteriors. Amb aquesta operació s'asseguraven tenir un millor resultat que el que haguessin tingut d’haver mantingut la seva opció inicial que de fet només va tenir dos vots.\nPer tot plegat, la nostra valoració de la consulta és molt negativa, estem davant d'un procés que no s'havia d'haver fet, en aquest cas la consulta no era el millor mecanisme per resoldre el conflicte, ha estat un procés sense cap mena de garantia, ha estat un procés sense cap emparament jurídic, de fet, podríem dir que la consulta no ha existit i, sobretot, aquest procés ha estat manipulat en benefici del propi govern. Tot això ens porta a no reconèixer el resultat i ens allibera moralment de fer qualsevol proposta alternativa a l'aprovada en aquesta consulta.\nNo obstant això mantenim la nostra voluntat de continuar participant en la redacció del Reglament de Participació Ciutadana, i continuar col·laborant en la cerca de consensos amb tots els grups municipals, per què entenem que les polítiques de Participació Ciutadana són una bona eina per a l'aprofundiment democràtic d'Argentona.\nPublicat per en Salvador Casas a les 13:26\nEtiquetes: ajuntament, Argentona, brossa, Cros, participació\nArgentoní participatiu ha dit...\nM'agrada la reflexió que fà sobre la idoneïtat de fer la consulta o la mediació, i de lo malament que fan la feina. Crec que s'està treballant per fer un reglament de participació, i que ja tenen esborranys negociats i consensuats, doncs per què no l'agafaven com exemple i així s'entrenaven?\n1/17/2011 7:19 p. m.


La incombustible Isabel del Río torna a la càrrega amb la casa del Torreon II, la segona part de la novel·la que publicà fa un temps amb la Galera, La casa de la torre. Aquest cop ho fa en la seva pròpia editorial, Otros mundos; això sí conservant un format semblant a la primera novel·la, una paginació que combina el blanc i el negre i unes excel·lents il·lustracions de Cristina Barros. Tot plegat, amb l’ànim de seguir oferint una edició de molta qualitat. L’únic punt negatiu en aquest cas – digueu-me purista- és l’absència de sangries en els diàlegs i punts i aparts cosa que a priori molesta al llegir.\nAquesta segona part va ser escrita, segons les pròpies paraules de l’autora, per donar resposta a molts fans de La casa de la Torre que desitjaven continuar llegint sobre aquest univers màgic que combina amb encert el terror i la fantasia més malsana. I el cert és que l’autora ens continua les aventures de la Marina, la noia que va caure d’un terrat i es va despertar en un mon oníric, ple de perills i on les regles físiques semblaven no funcionar com a casa nostra.\nAbans de res cal dir que és important haver-se llegit la primera part i tenir-la fresca – que no era el meu cas- perquè apareixen personatges i situacions que cal tenir presents de la novel·la predecessora. Un aspecte poc positiu de la novel·la és que aquesta segueix amb la mateixa línia les aventures de la Marina sense aportar massa elements nous d’interès. Em refereixo que llegint la novel·la un té un munt de deja vu, com si ja haguéssim llegit sobre aquella ciutat, aquell bosc, aquell atac de les ombres etc... en aquest punt crec que l’autora s’ha esmerçat tant a fer un producte que seguís l’estela de la notable La Casa de la torre que no ha deixat lloc a la improvisació, a donar una volta de full, a innovar en les aventures, situacions, personatges.. de manera que al menys a un servidor, li ha semblat haver estat llegint massa sobre el mateix. La perspectiva de la sorpresa es perd doncs, perquè tot ens sona.\nPer altra banda sí que és cert que l’autora ha ideat un camí, una cunya on sembla vulgui incidir sobre els orígens d’aquest món fantasmal. Bravo! Però també cal dir que no queda massa clar què va passar, com es creà aquest nou univers fantàstic. Les insinuacions, les escenes quasi oníriques són confuses al meu entendre.\nL’estil de la Isabel del Río segueix fluint sense dificultat. Les seves descripcions terrorífiques continuen sent notables, la seva imaginació per retratar-nos escenes malsanes també, potser li manca una mica de passió en certs diàlegs que semblen un pèl estereotipats, però el llibre, com ve sent habitual es llegeix la mar de bé.\nConclusió: Dosis de terror ben narrades però bastant esplaiades entre escenes que semblen repetides de la novel·la anterior, una continuació directa però amb manca de sentit de la meravella ja que els nostres sentits ens diuen que això ja ho hem llegit; un acostament a les arrels d’aquest món fantàstic que amb tanta passió ens està narrant l’autora, però a la vegada sense tancar suficients portes. Tot plegat dóna lloc a una lectura agradable, que potser no està a l’alçada de la seva predecessora – sento ser tan comparatiu- i que caldria reflexionar si continuar o no. En cas de fer-ho, m’atreviria a suggerir una visió diferent i una línia conclusiva i explicativa més ferma.\nLa casa del torreón II alegrarà segur la lectura a aquells fans que l’esperaven però crec que la ploma de la Isabel del Río hauria d’intentar ara nous reptes dins el gènere per no esgotar la saga abans d’hora. Voldria tornar a notar la seva immensa energia en una novel·la nova, diferent i trencadora.


Ada Colau (PAH): 'La relació entre els partits i els bancs és obscena' - VilaWeb\nDivendres 16.11.2012 18:50\nLa portaveu de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca deplora en aquesta entrevista el decret · Insinua que el nucli del problema és la condonació bancària del deute dels partits\nEl decret sobre els desnonaments (pdf) que ha aprovat el govern espanyol ha provocat indignació. Els criteris del decret per a acollir-se a la moratòria en cas de no poder pagar la hipoteca n'exclouen la gran majoria de casos. Segons la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) el decret és contraproduent i empitjora encara més la situació.\nEn aquesta entrevista la portaveu, Ada Colau, critica directament la 'relació obscena' que hi ha entre els bancs i els principals partits polítics. 'Altrament no s'explica res d’això que passa', diu , perquè 'ningú no condona cap deute en canvi de res'.\n—El ministre de Guindos ha dit que el decret s'havia fet 'perquè ningú no perdés la casa'...\n—Les paraules del ministre són un insult a la intel·ligència i a la gent afectada. El PP i el PSOE han estat els últims d'arribar. No havien mogut cap dit fins ara. Aquestes paraules, solament les puc entendre des l'arrogància. Exigim al govern que rectifiqui i que apliqui les mesures que demanen, fins i tot, els jutges. Les mesures aprovades ara són, simplement, perquè les entitats financeres guanyin temps i diners. El decret és pitjor que insuficient, és terriblement decebedor, sobretot per les expectatives que havia suscitat. El govern ha aprovat allò que la banca ha demanat que s'aprovés. És a dir, mentre els partits negociaven fa una setmana, els bancs es van avançar anunciant moratòries, exactament en les mateixes condicions que ara ha anunciat el govern espanyol.\n—Per què s'ha fet tan malament?\n—Per la capacitat de pressió dels bancs sobre els partits polítics, que a l'estat espanyol arriba a un grau insòlit. Resulta que els bancs poden condonar deute als partits i no a la gent. I no oblidem que els bancs han tingut un paper essencial en la bombolla immobiliària i en el sobreendeutament de la població.\n—Una relació de dependència entre el poder polític i el poder financer…\nClaríssima. No es condona cap deute en canvi de res. El drama de les hipoteques demostra que la relació entre els partits i els bancs és obscena. Tant, que el ministre de Guindos, abans de ser ministre d'Economia, era dirigent d'una de les entitats que han hagut de ser nacionalitzades per una gestió pèssima. I no és una excepció, sinó més aviat la norma. Els fets són molt clars. Però no cal ser cap gran analista per adonar-se'n.\n—Això implica una salut democràtica més aviat molt fluixa...\n—El PP i el PSOE han vist com més d'una vegada els han condonat deutes d'una manera descarada. I sí, això implica unes mancances democràtiques enormes. Fins que no s'arregli la relació dels bancs amb els partits no resoldrem la qüestió. Aquí hi ha el nucli de tot plegat. A més, com sortirem de la crisi si ens dediquem a deixar centenars de milers de famílies hipotecades per tota la vida? Són famílies que seran usuàries perpètues de tota mena de serveis socials. Per això als Estats Units, per exemple, que és un país ultraliberal, hi ha la dació en pagament i la segona oportunitat és perfectament regulada. Si endeutes la gent, no pots crear riquesa. Veuen molt clar que en termes estrictament econòmics és essencial que es pugui liquidar el deute i que hi hagi una segona oportunitat.\n—A més, aquí hi ha els interessos de demora…\n—Sí, és que és escandalós. A part el deute acordat amb el banc, quan comencen els imapagaments s'hi afegeixen interessos de demora. Aquests interessos poden arribar al 20% o 30% del preu de la hipoteca. I cal afegir-hi els costos judicials. És a dir, quan algú deixa de pagar, el deute comença a créixer exponencialment. I es pot donar el cas que et trobis al carrer amb un deute superior al de la hipoteca, sense casa i després d'haver pagat durant set anys o vuit. Això, evidentment, tampoc no s'ha tocat.\n—De fet, al decret aprovat no s'ha tingut en compte cap de les tres peticions dels jutges degans, oi que no?\n—No han escoltat ni les demandes dels jutges ni les de la plataforma. És indignant. De fet, ni el PP ni el PSOE no ens ha contactat. Ho volen resoldre tots sols sense escoltar ningú. O senzillament no volen que participem en cap taula de negociació.\n—Tot plegat, per a casos molt concrets\n—Sí, el decret exclou el gruix dels afectats. La dona que es va suïcidar de Barakaldo, no entraria en aquesta moratòria, per exemple. I la majoria de casos dramàtics que veiem cada dia tampoc no hi entren. I dic que encara empitjora la situació perquè ara les entitats bancàries tenen l'excusa d'un marc regulat per a negociar encara menys en els casos concrets. Hi ha casos en plena negociació que ara es poden tallar de cop. Lluny d'afavorir la resolució del casos, la dificultarà, com ha demostrat el fracassat codi de bones pràctiques, que va tenir un efecte similar. Els criteris d'aquesta moratòria són tan absurds que una família amb un nen menor de tres anys s'hi pot acollir, però en canvi una família amb les mateixes condicions econòmiques i dos nens de quatre anys ja no s'hi pot acollir. És absurd. No té gens de sentit ni de lògica.\n—Una situació bon tros arbitrària...\n—Sí, ara els afectats, que per nosaltres són tots vulnerables, competiran per saber quina situació és més miserable. I encara pitjor. El drama és tan gran que es poden donar casos de famílies que empitjorin deliberadament les condicions per a poder entrar en els criteris de la moratòria. Tot plegat és tan pervers que a algú li pot sortir més a compte fer-se acomiadar d'una feina o perjudicar-se la salut per tenir una malaltia greu i així acollir-se a les condicions del decret. O fer un fill…\nSantiago Vidal: 'La banca té més poder que ningú' (12.11.2012)\nImpactants fotos de desnonaments a Catalunya al New York Times (12.11.2012)


Marc Pertíñez ||Advocat i autor de 'Perdón, naturaleza humana y derecho penal': "El perdó és revolucionari i alliberador, permet a un condemnat sobreposar-se al seu botxí" - AraVallès\nDimecres, 21 de març de 2018 15:29 h\nMarc Pertíñez ||Advocat i autor de 'Perdón, naturaleza humana y derecho penal'\n"El perdó és revolucionari i alliberador, permet a un condemnat sobreposar-se al seu botxí"\n"La justícia no pot deconèixer ni impedir el perdó"\nDimecres, 5.3.2014. 10:00 h\nMarc Pertíñez, de Martorelles, va llicenciar-se en dret i criminologia l’any passat amb notes excel·lents, després que l’any 2009 deixés voluntàriament la feina per canviar de vida. Ara, ja exerceix com advocat i ha escrit el llibre Perdón, naturaleza humana y derecho penal, que proposa introduir la noció del perdó en la idea de justícia. –per Cristina Fernández.\n–L’any 2009 vas decidir deixar la feina i posar-te a estudiar. Per què vas prendre aquesta decisió?\n–Les raons són diverses, però en aquell moment em trobava en una certa crisi personal, abans fins i tot d’esclatar la crisi econòmica, jo sentia una crisi de vanitat, d’ambició, d’egocentrisme. Pensava que seria feliç quan em servissin amb tot tipus de luxes els altres, i em vaig adonar que la felicitat estava precisament en servir als altres. Tenia il·lusió per desenvolupar més les meves capacitats personals i fer una cosa que suposés un repte intel·lectual important.\n–I l’any passat vas llicenciar-te en dret i en criminologia. Per què vas triar estudiar dret?\n–Precisament perquè l’advocacia és una funció de servei públic i de compromís amb la justícia.\n–Aquests estudis et van anar molt bé. Vas aconseguir 22 matrícules d’honor i notes excel·lents. Creus que s’encaren diferent els estudis quan els curses amb més edat del que és habitual?\n–Per suposat, quan ets més gran tens una maduresa que et permet adonar-te que cada instant s’ha de viure amb plenitud i que allò que fas ha de ser alguna cosa que t’ompli. Volia fer alguna cosa que em permetés omplir amb plenitud el meu temps, estic ja exercint, però des del punt de vista del jurista sempre pensem que la justícia no només es fa amb lleis justes, sinó també prudents, per això l’objectiu últim és acabar sent jurisprudent. L’aprenentatge de la justícia és un camí que es va fent i això és el que jo encara estic començant a fer.\n–Ara que ja ets advocat, has escrit també el llibre Perdón, naturaleza humana y derecho penal, en el que el pal de paller és el concepte de perdó i la justícia. Escrius aquest llibre com un assaig que vol acostar el dret a tots els públics, o és per a un públic especialitzat?\n–La veritat és que les dues finalitats van xocant al llarg de llibre. No vol deixar de ser un llibre de rigor científic, però també es nodreix de perspectives molt diferents, com la criminologia, el dret penal, l’antropologia, la filosofia, i com faig una proposta final, la voluntat és que pugui arribar a quanta més gent millor.\n–El que persegueixes amb la publicació del llibre és una proposta d’humanització del dret penal, com s’articula aquesta proposta?\n–La idea del perdó és quelcom revolucionari i alliberador, és una aportació que fa el cristianisme i que trenca el sistema arcaic i permet invertir la desigualtat. Per exemple, algú a punt de ser executat, a través del perdó, es pot sobreposar al seu botxí. Això, materialment no suposa un canvi en les circumstàncies de la persona, perquè segurament serà executat encara que atorgui el perdó al seu botxí. D’alguna manera, el perdó no està en el terreny de la justícia, sinó en el terreny espiritual, on també està l'amor, una dimensió superior a la de la justícia. Per tant, la justícia no pot desconèixer ni impedir el perdó, perquè si no, es torna injusta. S’ha de trobar la manera per encaixar aquella persona, la víctima, que a través del perdó es cura, pugui atorgar efectes a aquest perdó. Tot i això, jo no sóc un abolicionista, no vull abolir les penes.\n–És el que comentes al llibre de les cadenes de mals, que les penes reprodueixen en el càstig dels delictes. Què significaria el reconeixement del dret a perdonar com un dret fonamental?\n–Significaria que podríem començar de forma progressiva a reduir les cadenes de mals, aquestes accions o conductes de persones que produeixen sofriment i que acaben també en la commutació de les penes que s’imposen als que les han causat, fent una reproducció continua d’una quantitat de mal irreductible. Per tant, el que proposo és ser capaços d’assumir una responsabilitat col·lectiva que tenim en tot el mal que habita en el món. Si som capaços d’assumir-lo d’alguna manera, vol dir que quan les persones siguin capaces de perdonar, ho puguin fer. El que es produeix llavors és passar de la commutació a la restauració, és a dir substituir mal per bé. Allà on hi havia un mal que es continuaria succeint amb la pena, hi hagi un bé.\n–Com es porta això a l’ordenament jurídic tot protegint la confiança social?\n–És fonamental que la justícia no deixi de donar compliment a les seves finalitats. Es fa passant de tenir un pensament en dos dimensions a un pensament en tres dimensions. Aquest pensament en tres dimensions vol dir que s’ha de creure de veritat en les finalitats reeducadores i reinsertadores, és a dir, que aboquem els recursos suficients perquè aquelles persones que han comès un mal, si han estat perdonades per la víctima, puguin rebre un tractament específic mentre no deixin de ser perilloses per a la societat. Que el que els hi donem no sigui una pena, com la privació de la llibertat, sinó un bé, un tractament no invasiu.\n–No creus que aquesta idea d’humanitzar el dret penal va en contra de la tendència actual d’endurir penes o crear delictes que havien deixat de ser-ho?\n–Absolutament. Sóc molt conscient que parlo a contracorrent, tant des de la perspectiva de la majoria de partits polítics com de la majoria de l’opinió pública. Ara bé, això no vol dir que la majoria de partits o de l’opinió pública que pensin que cal endurir les penes, estiguin en el cert o tinguin raó. De fet, compartir majoritàriament una opinió no és cap garantia que aquesta opinió sigui encertada o sigui l’autèntica. El problema que tenim és de responsabilitat, realment el que convé és creure en nosaltres mateixos per creure en els altres i adonar-nos que el que dóna veritable sentit a la vida és estimar autènticament. Així, ens adonarem que cal buscar les maneres perquè la justícia incorpori aquesta dimensió de l’ésser humà.\n–Veurem aviat el llibre publicat?\n–Estem treballant en això, i tinc una gran confiança en què aquestes idees s’han de difondre. Per tant, crec que d’una manera o altra es publicarà, estic parlant amb diverses editorials i espero que alguna apostarà pel llibre. En qualsevol cas, si no, per la via de l’autoedició, veurà la llum.\n4610 lectures Afegeix comentari\namb 3859 lectures. 20.2.2018.\namb 2373 lectures. 15.3.2018.\namb 2301 lectures. 20.2.2018.\n21.03.2018 Mi nombre Te Ata/ Te Ata\n20.03.2018 Manus Canning,ha mort un dels dirigents històrics de l'IRA


El Liceu porta la música fins a una UCI de l'Hospital Clínic\nUn quartet del Liceu actuant en una zona d'una UCI de l'Hospital Clínic\nActualitzada 10/07/2020 a les 18:20\nEl Gran Teatre del Liceu ha ofert aquest divendres un concert d'agraïment als professionals de l'Hospital Clínic de Barcelona per la seva labor davant la covid-19. Un quartet de corda de l'orquestra del teatre de la Rambla ha dut la seva música fins a una de les UCI de l'hospital que van acollir pacients amb aquesta malaltia amb un recital ha durat quinze minuts i ha estat retransmès en directe al canal de YouTube del Clínic. El quartet ha interpretat peces del compositor austríac Fritz Kreisler. El director de l'hospital, Josep Maria Campistrol ha agraït el gest del Liceu i als seus treballadors la tasca feta durant aquests mesos: «Ho hem passat malament, però ho hem fet bé; la música ens ha d’ajudar a tornar a la normalitat», ha conclòs.\nDurant el concert s’han ofert peces del quartet de corda en La menor de Fritz Kreisler i s’han interpretat els moviments: 'Fantasía', 'Scherzo' i 'Finale'. El quartet de corda de l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu estava format per: Eva Pyrek (violí I), Kalina Macuta (violí II), Frank Tollini (viola) i Cristoforo Pestalozzi (violoncel).\nAbans de la interpretació, Valentí Oviedo, director general del Gran Teatre del Liceu, ha volgut agrair «enormement» tota la feina que han realitzat i estan realitzant els professionals sanitaris. «A l’hospital saneu els cossos i amb la música sanem la ment. Per això, des del Liceu contribuirem en allò que faci falta a través de la música, un element fonamental per continuar amb l’esperança», ha expressat Oviedo.\nComenta el contingut : El Liceu porta la música fins a una UCI de l'Hospital Clínic


QUÈ T'ANAVA A DIR: Les clíniques ens prenen el pèl\nPublicat per Què t'anava a dir a 19:02\nY nadie coloca el nombre de la clínica en los periódicos porque tienen bufetes y todo el corporativismo para defenderse. En cambio, si es en una clínica del sistema público, como nadie las defiende y además se sirve de ellas para parecer garantes del cuarto poder, pues con eso se lavan imagen.\nTengo un amigo que después de muchas pruebas a su hija se le diagnosticó un tumor más complicado (Pues en ese momento la mutua y la clínica privada perdían el culo para desviar el caso a la sanidad pública), palabra del padre....\n9 d’octubre de 2009, a les 4:56\nHo sento miquel però aquest comentari és poc encertat, a mi em van obrir per ficar-me un ronyó i m'ho van dir ben clar, que m'obririen i buscarien una arteria sana, perquè podia ser que les artèries amb els ronyons fotuts estiguin també fotudes, però al final estaven bé, i em van poguer poder, sinó ho haurien cancel.lat també. Desconec la situació que expliques, però permetem que dubti del que expliques o em falta informació\n9 d’octubre de 2009, a les 8:19\nDoncs jo estic molt content del servei que m'han donat fins ara a la Policlinica del Vendrell. Tot i això, he de dir que trobo patètic que ara per ara no disposin de servei de Pediatria per que l'unic pediatra que tenen està de baixa des de fa uns mesos.\n9 d’octubre de 2009, a les 15:19\nEl problema pot ser no és de la Mútua i si dels metges, no ? Tal i com ho planteges els qui examinen i operen son els professionals mèdics no pas els de l'oficina.\nNo obstant és cert que de vedades pagues mútua i acabes a la seguretat social. Tot te avantages i inconvenients i aquí si que val, més que mai, la frase "tot va bé si acaba bé".\nPrefereixo que ens trobem pels bars, pels carrers o pels nostres blocs que no pas al metge.\nSalut a totes / tots\n9 d’octubre de 2009, a les 16:12\nPersonalment, amb 6 anys, casi em mata un metge de renom pel un mal diagnóstic i no saber reconèixer que tenia massa feina i molts calers per altra banda... "Su hija lo que tiene son celos de su hermana"... Gràcies a un metge substitut ("pasaba por allí...") que em va enviar a una operació d'urgència amb alt risc i no només vaig salvar la vida, si no que tampoc va quedar cap efecte secundari.\nPerò fa 20 anys no era el mateix i no es tenien tants recursos com ara per a posar una denuncia i tirar-la cap endavant.\n10 d’octubre de 2009, a les 1:13\nSr. o sra. anònim:\nPrimer de tot trobo de molt mal gust no identificar-se, desitjo que hagi estat per descuit.\nAquest cas que explica el Miquel és malauradament ben cert, i t'asseguro que no el van avisar ni a ell ni a la familia. I també t'asseguro que el Miquel i jo no hem parlat en cap cas sobre el tema. Ha estat casualitat que l'operació l'hi han fet a un amic comú.


Voluntariat jurídic - Fundació Escó\nLa Fundació Escó és una entitat privada sense ànim de lucre que té com a Missió contribuir a la promoció, formació i inserció humana, social i cultural dels infants, dones i llurs famílies, preferentment del barri del Raval de Barcelona, en situació de pobresa i marginació social.\nÉs un servei d´acollida jurídica, des del que donem informació, orientació i suport en aspectes jurídics per aquelles persones, i en especial famílies que es troben amb dificultats o limitacions per fer efectiu l’exercici dels seus drets. Al mateix temps, afavorim la integració de les persones nouvingudes a partir de donar a conèixer i fer valer els seus drets i deures.\nInformar i orientar: Donar informació, orientació i suport en aspectes jurídics per aquelles persones, i en especial famílies que es troben amb dificultats o limitacions per fer efectiu l’exercici dels seus drets. Sobretot aquelles que desconeixen la seva situació a nivell jurídic ja que acaben d´ arribar.\nIntermediar per tal de protegir i vetllar pels drets d´ aquestes persones nouvingudes, en els casos que és necessari degut a l´ idioma o la dificultat de llegir o escriure,... s’intermedia davant de institucions públiques o privades (jutjats, advocats, administradors de finques,...)\nDesenvolupar una cultura del dret: Assessorar a la persona nouvinguda sobre els seus drets i deures (socials, civils i polítics) i prevenir-ne l’abús.\nCoordinar-se amb les tècniques de l’entitat per fer el seguiment de les assessories.\nPersona llicenciada en dret sensibilitzada per l’àmbit social i per persones en risc d’exclusió social i situació de vulnerabilitat.\nUn matí o tarda (a acordar amb la persona interessada) al llarg del curs escolar.\nRaval - C. Sant Ramon 2, 2º 1ª


'Leer y vivir' de Tzvetan Todorov (Ramona Pérez)\n2 min. 07/12/2018 18:40\n260x431 'Leer y vivir' de Tzvetan Todorov 'Leer y vivir' de Tzvetan Todorov\nTzevetan Todorov (Sofia,1939-París, 2017) és considerat un dels grans intel·lectuals humanista dels darrers 50 anys. La seva obra s'ha centrat en la teoria literària, la història de les idees, els totalitarismes del s. XX, la relació entre art i pensament, el conflicte entre l'individu i les ideologies, i entre els creadors i els poders polítics.\nEn els darrers moments de la seva vida es va proposar ordenar escrits inèdits, tasca que no va poder concloure i que els seus fills i els col·laboradors més propers han pogut dur a terme i fer possible aquest llibre.\nEns parla de literatura, ens duu a reflexionar sobre els autors Bulgákov, Pasternak i Grossman. Escriuen, malgrat que són conscients del perill que comporta. Cap dels tres podrà conèixer la transcendència dels seus escrits. L'obra d'aquests autors oprimits és la que ha passat a formar part de la literatura universal del període i la cultura a la qual pertanyen. Todorov es demana:\n“...¿Quién va a intentar liberarse de las ataduras que lo entorpecen si desconoce su existencia? En el mundo de la creación artística, la ilusión de libertad atrofia la búsqueda” (pàg. 170).\nLa il·lusió de la llibertat, les “cadenes” són subtils, i potser el servilisme, inconscient de tan assumit.\nEns parla del “diàleg exemplar” entre Stravynski i Auden que va fer possible l'òpera 'The Rake's Progress' ('La carrera del llibertí').\nEns parla de Germaine Tillion (1907-2008), etnòloga que va viure les guerres en primera persona, va patir reclusió, sempre va observar l'entorn que l'acollia d'acord amb els seus coneixements i el compromís inte·ectual que va mantenir. Són importants les seves reflexions entorn de la “memòria” i la relació amb “l'enemic”.\nLa seva relació amb el lingüista Émile Benveniste (1902-1976), nascut a Síria, de formació i nacionalitat francesa, ens és presentat com un “místic” del coneixement, un mestre fonamental a la vida de Todorov.\nLlegir, mirar, escoltar… Propostes valuoses que venen de la mà d'un intel·lectual excepcional.\n'Leer y vivir'\nTraducció de Noemí Sobregués\nPròleg d'André Comte-Sponville\nAbraça un turista\nLa nova escola (i l’Escola Nova)


marfanta.com: Més de 200 voluntaris pinten de groc més d'una setantena de cases del Poblenou del Delta en suport al 9-N\nPOBLENOU DEL DELTA (Montsià).- Entre 200 i 300 voluntaris han pintat de groc aquest cap de setmana més d'una setantena de cases del Poblenou del Delta. Pràcticament la meitat de les típiques construccions blanques d'aquesta localitat ebrenca canvien de color amb motiu de la iniciativa 'País Groc', impulsada per l'Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural. L'acció, emmarcada dins la campanya 'Ara és l'Hora', té l'objectiu de defensar la celebració de la consulta del 9 de novembre. Aquest diumenge, una munió de persones vingudes d'arreu del país, recorren amunt i avall els carrers del Poblenou amb vestits, pintura groga i pinzells per sumar-se a la iniciativa.\nEls voluntaris ja van començar a pintar de groc aquest dissabte les primeres cases i aquest diumenge preveuen acabar tenyint la meitat dels immobles. A banda de tenir la peculiaritat que totes les seues cases són blanques, aquesta pedania d'Amposta ubicada a la franja sud del delta de l'Ebre destaca pel fet que es va inaugurar el 1957 amb el nom oficial de 'Villafranco del Delta', en honor al dictador.\nMarcel Guiu, membre del secretariat nacional de l'ANC per les Terres de l'Ebre, ha explicat que des del territori ràpidament van pensar en el Poblenou del Delta per portar a terme una de les accions més plàstiques dins la iniciativa 'País Groc', que pretén tenyir el país d'aquest color en suport a la consulta del 9 de novembre.\nMalgrat que, d'entrada, no tots els propietaris van veure la iniciativa amb bons ulls, finalment n'hi ha que hi han accedit a darrera hora. Segons el contracte signat amb l'ANC i Òmnium, les cases tornaran a pintar-se de blanc abans del 31 de març de l'any vinent. Guiu ha apuntat que, finalment, durant tota aquesta acció es pintaran una setantena de cases.\nLa iniciativa es porta a terme gràcies a l'ajuda de voluntaris, molts d'ells veïns del poble i de les poblacions més pròximes, però també de persones vingudes d'arreu del país. Petits i grans s'han posat el vestit de pintar i, pinzells en mà, han tenyit de groc el poble. "M'hi he apuntat perquè és un acte que manté el caire pacífic, col·laborador i de feina en equip. Fa calor i el vestit és incòmode, però la causa s'ho mereix", ha destacat la deltebrenca Imma Juan.\nMercè Centelles, d'Ulldecona, també és una de les voluntàries de la iniciativa. En el seu cas, s'ha endut a tota la seva família: el marit i els seus dos fills. "Estem per la causa, volem decidir, que es faci la consulta i a veure què surt", ha reclamat. Per la seva banda, l'ampostí Miquel Subirats ha recordat que les ebrenques són unes terres que sempre estan "en lluita", ja sigui pel riu o pel Castor. "Volem una Catalunya lliure", ha exclamat.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Aichelberg Entrada:\nHotel Adler...Habitacions per nit per només89 EUR Campingplatz Aichelberg...Habitacions per nit per només Més zones a Aichelberg\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Aichelberg Restaurants i cafeteries\nGourmet Restaurant AdlerHohenrestaurant Cafe WaldeckHotel Panorama\nAichelberg és una base excelent per a explorar en profunditat les vistes de Aichelberg. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Aichelberg ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Gaudeixi de les millors ofertes d'agoda.com quan decideixi estar a Aichelberg. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Aichelberg.\nHotels destacats a Aichelberg, Aichelberg\nAl visitar Aichelberg, vosté es sentirà com a casa a Hotel Adler, què li ofereix un allotjament de...\nTots els hotels de Aichelberg\nHotels a Aichelberg: Campingplatz Aichelberg\nLlocs d'interès a Aichelberg: Gourmet Restaurant Adler


Monolocale Camemi Santa Croce Camerina Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 47 allotjaments a Santa Croce Camerina.\nStrada Provinciale 37, Santa Croce Camerina, Santa Croce Camerina, Itàlia, 97100 - Veure al mapa\nAl visitar Santa Croce Camerina, vosté es sentirà com a casa a Monolocale Camemi, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Santa Croce Camerina. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Monolocale Camemi.


L'Ajuntament de Sant Cugat es va comprometre a estudiar la remunicipalització del servei de l'aigua fa quatre anys, però encara no ha recollit tota la informació necessària per prendre una decisió\nEl Ple Municipal de Sant Cugat ha acordat prorrogar un màxim de dos anys més el contracte de gestió de l'aigua a l'empresa Sorea, que acabava aquest juny de 2019. D'aquesta manera, Sorea continuarà dos anys més gestionant el servei, a l'espera que l'Ajuntament prengui una decisió sobre la possible remunicipalització de la gestió de l'abastament.\nL'Ajuntament de Sant Cugat es va comprometre a estudiar la remunicipalització de la gestió de l'aigua el 2015. En aquests quatre anys no s'ha fet l'anàlisi exhaustiu dels beneficis i costos per la ciutadania que implicaria la internalització i, per aquest motiu, no s'ha pogut prendre una decisió definitiva. Ara, hi haurà dos anys més per analitzar els avantatges i inconvenients de remunicipalitzar el servei i decidir quina és la millor gestió, a través d'una empresa privada o de manera interna des del Consistori.\nMés info: La gestió de l'aigua a debat: ha de ser pública o privada?\nLa tinenta d'alcaldia de Serveis Urbans, Cristina Paraira, ha explicat que estan obligats per llei a prorrogar el servei i ha afegit que la comissió d'estudi de la remunicipalització està en marxa. Tot i això, encara no hi ha una auditoria econòmica que permeti determinar els beneficis i costos que implicaria. Després que la Diputació de Barcelona no atorgués una subvenció per la seva realització, Paraira ha assegurat que ara es plantegen demanar l'auditoria a la Universitat Politècnica de Catalunya.\nCUP-PC, ERC-MES i ICV-EUiA, els tres partits que més temps fa que aposten per la internalització del servei, han criticat la "dilació" de l'equip de govern en l'estudi de la remunicipalització de l'aigua i ho han atribuït a una falta de voluntat política.\nMés info: Sant Cugat frena la concessió de l'aigua fins que hi hagi un estudi per municipalitzar-la\n"Han passat quatre anys i la comissió d'estudi no ha avançat", ha denunciat la portaveu cupaire, Núria Gibert, que ha afegit que l'estudi ha de permetre detallar quins beneficis i quins costos té el servei d'abastament de l'aigua i quines implicacions podria tenir per la ciutadania la seva internalització. "Ha estat frustrant i inacceptable. Esperem que el nou equip de govern hi pugui posar fil a l'agulla", ha destacat.\nPer Èric Gómez, regidor d'ERC-MES, s'ha constatat la "nula voluntat política del govern de canviar el model de gestió de l'abastament d'aigua". "Hem estat quatre anys fent la viu viu i ara ens trobem que, o treiem a concurs la gestió del concurs o prorroguem el contracte. Per això votarem a favor", ha emfatitzat Gómez, que espera que en el pròxim mandat la comissió d'estudi arribi a "bon port", es disposi de l'auditoria econòmica i es "pugui recuperar el control" de l'aigua.\n"No hem fet la feina que havíem de fer", ha lamentat la regidora ecosocialista, Roser Casamitjana, que ha criticat que l'actitud de l'equip de govern era de "qui dia passa, any empeny". "El 2015 es va aprovar estudiar la remunicipalització i la comissió no ha tingut pràcticament activitat".\nCristina Paraira: "No hem estat aturats"\nCristina Paraira ha rebutjat les crítiques i ha afirmat que "el tema de l'aigua és complexe". "No hem estat aturats", ha sentenciat. Amb tot, la tinenta d'alcaldia de Serveis Urbans ha reiterat que no aposten per cap model de gestió en concret, sinó pel "que sigui més beneficiós pels ciutadans".\nS'aprova el contracte per garantir la pluralitat i el servei de Cugat.cat\nL'empresa Empark substitueix Eleutheria en la gestió del Pàrquing de Can Quitèria


La paciència dels cadets llima el Cornellà - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa paciència dels cadets llima el Cornellà\n?Un triple de Saló a pocs minuts del final frena les ànsies dels visitants i calma els manresans\nGavilán va ser clau per al Catalana Occident amb tres triples i 13 punts arxiu/jordi biel\nGavilán va ser clau per al Catalana Occident amb tres triples i 13 punts\nEl Catalana Occident va vèncer amb patiment un Cornellà lluitador fins al final en el primera partit de la segona volta, fase crucial per optar a les eliminatòries estatals.\nEls manresans van començar amb un plantejament defensiu. Els exteriors pressionant la sortida rival, per allunyar així els jugadors exteriors d'un Cornellà que sol trobar en ells, la millor arma per fer mal als rivals. Així, la capacitat defensiva local no seria suficient per parar els 21 punts del Cornellà en el primer període. Però el Catalana Occident, amb quatre triples, s'emportava el parcial 26-21.\nAl segon quart, la intensitat defensiva dels cadets baixaria. Una sèrie d'errors seguits (cinc pilotes perdudes) donava aire al Cornellà, que retallava 11 punts. Biel Salat, del Catalana Occident, era l'encarregat de contrarestar-ho. A meitat del segon quart, el jugador local anotaria 12 punts seguits. Finalitzava el segon quart (25-18) amb un avantatge acumulat de 12 punts pels manresans.\nDesprés del descans, els locals preparaven la lectura per evitar cometre nous errors, però, Arnau Saló queia lesionat del turmell i, amb ell, els locals perdien un jugador important sota la cistella. Tocava aguantar bona part del quart i tot el darrer, amb només dos interiors. El Catalana Occident se'n ressentiria perdent el període i el rival es col·locava a deu punts (67-57) a falta de disputar-se el definitiu quart període.\nEls visitants van sortir amb ganes de remuntar. La sensació era que així es compliria, amb sis punts per sota a tres minuts per al final. El paper dels manresans era el de ser pacients i aguantar el marcador. Salat, de nou, donava vida a l'equip amb un triple que descol·locava el Cornellà. Començaven les faltes i la precipitació en el tir, i el Catalana Occident aconseguiria aguantar els deu punts de diferència fins al final.


En Comú Podem denuncia a Fiscalia el govern de IUSF per possibles irregularitats de contractació - Sant Fost En Comú Podem\nLa Fiscalia de Granollers ha admès a tràmit la denúncia contra el govern d’Independents Units per Sant Fost.\nEl passat mes de Juny, Sant Fost En Comú Podem va decidir posar una denúncia per possibles irregularitats i delictes, relacionats amb la contractació pública davant la Fiscalia de Granollers, contra el govern d’Independents Units per Sant Fost.\nLa denúncia està argumentada d’acord amb els resultats que van posar en manifest l’auditoria economico-financera que va sol·licitar el govern actual, a proposta de Podem, a la Diputació de Barcelona.\nDins l’informe de l’empresa auditora va assenyalar diferents aspectes en alguns contractes a empreses que ofereixen serveis importants al municipi i que recomanava auditar amb més detall i analitzar alguns pagaments «inaudits».\nLa Fiscalia va admetre a tràmit la setmana passada la denúncia presentada i ja a requerit informació a les parts implicades per iniciar la investigació.\nEn Comú Podem va presentar-se com una alternativa per Sant Fost amb un projecte de canvi basat en el bé comú, la participació ciutadana, la transparència i la rendició de comptes. Aquest projecte és per nosaltres un compromís adquirit amb la ciutadania que va dipositar la seva confiança en nosaltres i és per això que el seu compliment és la nostra prioritat.\nLa rendició i l’auditoria dels comptes, la contractació i els serveis municipals, era un dels deu punts prioritaris dins el nostre programa. Un punt que ja hem complert i que permet a la ciutadania confiar que estem realitzant la feina.


INFORME NORD-AMERICÀ: 'LA IMPACTANT CIRURGIA PLÀSTICA DE BRAD PITT' - BRAD PITT\nBrad Pitt Sembla que sembla més jove en aquests dies i, segons els experts, és possible que l’home de 55 anys s’hagi sotmès a una cirurgia plàstica.\n'Sens dubte, sembla que ha tingut una cirurgia de parpelles a les parpelles superior i inferior, que es coneix amb el nom de blefaroplàstia ', va dir a la publicació nord-americana el doctor cirurgià plàstic Manish Shah En contacte.\nVEURE: Brad Pitt dóna una incòmoda resposta a la pregunta sobre Jennifer Aniston\nEn un article titulat sensacionalment 'la impactant cirurgia plàstica de Brad Pitt', el doctor Shah va exposar el seu cas.\nMirant les imatges de Brad recentment, junt amb les fotografies antigues, el doctor va afegir: «A la imatge anterior té unes bosses grans sota els ulls, que han desaparegut completament a la foto actual. Això no es pot aportar a una bona nit de son '.\nEl professional també creu que Brad pot haver sofert alguns ajustaments cosmètics lleugers, inclosos el botox i el làser.\n'És possible que hagi ressorgit un làser sota els ulls per suavitzar les arrugues i un botox a les cantonades dels ulls per suavitzar els peus de gall. Això no només li dóna una aparença més alerta, sinó que afaita anys de la seva edat i sembla natural ', afegeix el metge.\nA part de possibles pressions professionals, l’envellit Brad podria tenir bones raons per renovar el seu aspecte. Segons informes recents, l'estrella està enamorada de la seva sexy, molt més jove Hi havia una vegada a Hollywood coprotagonista Margot Robbie.\nBrad ha tingut treball visual? Alguns ho pensen!\nFonts explicades escandalosament Vida i estil aquell divorciat Brad suposadament ha ‘trobat consol’ a Margot mentre treballava amb ella al plató.\n'Quan Angelina Jolie feia de la seva vida un infern absolut, veient que la Margot sempre li portava un somriure a la cara ', va dir la font.\n'És tot el contrari que el seu ex, divertida, despreocupada, enginyosa i l'accepta per qui és. Aparentment, van afegir que ella el faria riure fins i tot en els dies més foscos.\nLa història de la revista que ha creat un gran enrenou\nI ara el rodatge ha acabat, els amics suposadament han assenyalat el grau de proximitat de la parella, amb Brad dient-los que 'és un aire fresc' i el fet que està 'fascinat per la seva bellesa i encant'.\nNi Brad ni Margot no han respost a les afirmacions de les publicacions, però els experts de Hollywood coincideixen que el matrimoni de Margot i Tom és sòlid, i a ella 'no li interessaria Brad' més enllà de l'amistat. I pel que fa al treball cosmètic, l’actor sempre s’ha mantingut com a mare.\nSigui quina sigui la veritat, encara es veu calent, calent, calent!


El nostre suport a la solidaritat ciutadana. Vols de deportació. – SOS Racisme\nEl nostre suport a la solidaritat ciutadana. Vols de deportació.\n17 juliol 2017 18 juliol 2017 , Portada, Reflexions, deportacions, Racisme institucional\nDissabte 15 de juliol, a les 16.25, havia de sortir un vol de la companyia Vueling cap a Dakar. Un grup de membres del passatge es va adonar que hi havia un noi senegalès emmanillat i custodiat per la Guàrdia Civil, i van creure que estava essent deportat contra la seva voluntat. Alguns mitjans de comunicació recullen la possibilitat que fos un retorn per rebuig en frontera i que l’home no havia entrat formalment al territori espanyol. Sigui com sigui, gran part del passatge es va rebel·lar per intentar aturar aquesta expulsió.\nLes expulsions o deportacions de persones migrants a vols comercials són pràctiques habituals i es troben emparades per la Llei d’Estrangeria, però també són una greu vulneració dels drets humans. En la seva majoria es tracta d’expulsions forçades de persones que no tenen permís de residència però que no han comès cap delicte. I són tractades amb violència, com si fossin delinqüents perillosos que cal reduir per la força bruta. És per això que moltes persones solidàries hi estan en contra i quan es troben en una d’aquestes situacions, fan el possible per evitar-la. I moltes vegades s’ha aconseguit aturar deportacions. Sense anar més lluny, el dia 8 de juliol, en un vol de la mateixa companyia, la major part del passatge es va posar dreta per impedir que dos nois fossin deportats; la seva ferma solidaritat va fer desistir la Guàrdia Civil; el pilot no va voler enlairar-se en aquestes condicions, però va informar que les companyies estan obligades a acceptar les deportacions per llei. Aquesta setmana, en canvi, les companyes que ho van intentar dissabte no van tenir tanta sort: l’expulsió –o retorn obligat- es va dur a terme unes hores més tard i elles van ser represaliades. Han sacrificat les seves vacances i estan pendents de saber si se’ls acusa formalment d’algun tipus de delicte.\nVal la pena tant d’esforç, val la pena sacrificar unes vacances per intentar aturar una deportació? Només podem respondre que sí, que ha valgut la pena la seva acció valenta i solidària perquè són actes com aquests els que ens ajuden a recuperar la confiança en la condició humana. Per això els expressem tot el nostre suport i tota la nostra solidaritat i denunciem amb contundència les companyies aèries (Vueling, Iberia, Air Europa) que aconsegueixen grans beneficis econòmics per fer la feina bruta a les institucions que no respecten els drets humans.\nProu deportacions, Prou violacions dels DDHH, Solidaritat amb les companyes represaliades.\nAdheriu-vos al manifest de suport: #TeGustaViajar\nLa criminalització de la venda ambulant a la premsa barcelonina\n28 juny 2017 27 desembre 2017 , Reflexions, aixòésracisme, Mitjans de comunicació, Venda Ambulant\nUn dels temes típics de l’estiu és la venda ambulant no autoritzada als carrers de les ciutats turístiques. Malauradament...\nDiscurs d’odi a les xarxes socials – 4a polifacètica antiracista\n19 octubre 2017 19 octubre 2017 , Activitats, Portada, activitats, discurs odi, polifacètica\nLa #polifacètica d’aquest mes tindrà un format de taller pràctic perquè el tema així ho requereix – ens preguntem...\n8 maig 2014 19 desembre 2017 , Campanyes actuals, Mistos electorals, Newsletter, Notícies, Portada, 25M, campanya electoral, discurs polític racista, Dret vot, eleccions, eleccions europees, mistos, mistos electorals, no votis injustícia, oprax\nUn any més -i en van 8!- publiquem aquest informe analitzant l’estat del racisme a Catalunya. Un document únic...\n#COMUNICAT: Avui fa un any\n20 abril 2016 9 novembre 2016 , Comunicats, Portada, Posicionaments, Naufragi, Racisme institucional, Stop Mare Mortum, Unió Europea\nFa un any que es va constituir Stop Mare Mortum, un espai en el qual hem participat des del...\n27 setembre 2017 19 desembre 2017 , Notícies, Portada, Posicionaments, Dret a decidir, Manifest, vulneració drets\n#RELATSREALS: In dubio pro reo vs. principi de veracitat policialTreballa amb nosaltres! Busquem tècnic/a de participació i incidència social


El cupó de l’ONCE homenatja el personal de l’Hospital Universitari Son Espases | Hospital Universitari Son Espases\nL’ONCE dedica el seu cupó de dimecres, 6 d’octubre, a homenatjar el personal de l’Hospital Universitari Son Espases en la sèrie ‘Tú eres importante’, amb la qual rendeix homenatge a les persones que treballen en els centres hospitalaris. Cinc milions i mig de cupons difondran la imatge d’aquest hospital de Palma (Mallorca).\nJosé Vilaseca, delegat de l’ONCE, María del Carmen Soler, presidenta del Consell de l’ONCE, María del Carmen Sanclemente, directora mèdica de l’Hospital Universitari Son Espases, i Patricia Gómez, consellera de Salut i Consum del Govern de les Illes Balears, han presentat aquest cupó.\nL’Hospital Universitari Son Espases és un edifici públic de la ciutat de Palma. Ocupa una superfície edificada total de més de 172.000 metres quadrats i compta amb més de 800 llits, 27 quiròfans, 97 llits de crítics, 40 boxs per a l’atenció d’urgències, 230 espais per a consultes, entre altres serveis.\nObrí les portes el mes d’octubre de 2010, tot i que no començà a rebre els pacients de consultes externes fins al dia 15 de novembre del mateix any. Atén una població de més de 330.000 habitants i és l’hospital de referència que ofereix atenció d’alta especialització per a la població de les Illes Balears.\nSon Espases és un hospital modern, està dotat de tecnologia sanitària d’avantguarda i compta amb recerca i amb docència pròpies. En les seves instal·lacions acull els estudis de Grau de Medicina –que imparteix la Universitat de les Illes Balears– i l’Institut d’Investigació Sanitària de les Illes Balears (IdISBa).\nL’activitat assistencial és el pilar fonamental del Centre. Gràcies als més de 5.100 professionals i als equips d’alta tecnologia dels quals disposa, l’Hospital du a terme anualment: 24.000 intervencions quirúrgiques, 157.000 urgències, més de mig milió de consultes amb l’especialista i registra 32.000 altes hospitalàries.\n‘Tú eres importante’ és una sèrie de cupons que mostra els hospitals de referència de les 50 províncies i de les dues ciutats autònomes. L’objectiu és difondre la labor que fan aquests centres hospitalaris per millorar la salut de milions de persones, especialment en aquests moments de lluita contra el Covid-19.\nEl Cupó Diari de l’ONCE ofereix per 1,5 euros, 55 premis de 35.000 euros a les cinc xifres. Per 0,5 euros més, de jugar també a la sèrie, i guanyar “La Paga” de 3.000 euros al mes durant 25 anys, que s’afegirà al premi de 35.000 euros. Els cupons de l’ONCE es comercialitzen pels aproximadament 20.000 agents venedors de l’ONCE. A més, es poden adquirir des de www.juegosonce.es, i en establiments col·laboradors autoritzats.


Jesús Moncho Pascual – Autors a les aules\nVa nàixer el 15/05/1948 Gata de Gorgos. Resideix a Sant Vicent del Raspeig\nJesús Moncho, natural de Gata de Gorgos (15-5-1948), a la Marina Alta. Professor de Llatí, finalment es radicà a l’Alacantí. Autor de narrativa, ha estat guardonat, entre d’altres, amb el Premi Ciutat de València per la novel·la «La pols i el desig» sobre el món dels roders, o el Vila de Benissa amb «Port de l’est», una relació impossible amb el rerefons de l’auge i caiguda del comerç de la pansa que lligava la Marina Alta a la resta del món.\nEs capbussa també en l’assaig, sobretot en temes de l’actualitat socioturística que afecten la marxa de la nostra societat i el manteniment dels nostres valors territorials, com ara «La ciutat turística de hui», o «Els meus orígens: una senda d’emocions». Ha estat coautor, amb Gràcia Jiménez, de les sèries periodístiquesEmprenedors» i «En el camí» (Diari INFORMACIÓN), igual com dels programes de ràdio «L’almàssera» i «El món per un forat» (Ràdio Sant Vicent).\n– «Els meus orígens: una senda d’emocions». (Editorial Carena Books, 2015). Un collage de vivències i descripcions sobre els personatges i paisatges de la marina Alta, en particular de Gata de Gorgos.\n-“Nice to meet you (Mira que bé, de topar amb tu)” (Edicions del Sud, 2018). Un recull de 15 relats sobre el món actual. Des del realisme, cap a allò sorprenent o màgic.\nRàdio Sant Vicent.\nCastellà (“Puerto del Este”)\nJesús Moncho Pascual2018-06-042018-06-04https://autorsalesaules.com/wp-content/uploads/2018/07/marca-redu_da-avl-2-copia.pngAutors a les auleshttps://autorsalesaules.com/wp-content/uploads/2018/06/jesus-moncho-pascual.jpg200px200px


Figueres celebra les proves físiques per incorporar agents a la Guàrdia Urbana - Diari de Girona\nFigueres celebra les proves físiques per incorporar agents a la Guàrdia Urbana\nUn total de 65 aspirants opten a cobrir les tres places ofertes, les quals es complementen amb cinc més de promoció interna. Tot i la necessitat de més efectius, el cos de seguretat de la ciutat no havia ampliat la plantilla des de l'any 2011\nacn/ddg | figueres 11.05.2017 | 08:50\nUna de les proves físiques que van haver de fer els aspirants. acn\nL'Ajuntament de Figueres va realitzar ahir les proves físiques a prop de 70 aspirants per cobrir les tres places de nova creació a la plantilla de la Guàrdia Urbana. La ciutat compta actualment amb un total de 71 agents de la Guàrdia Urbana per cobrir les necessitats d'una ciutat amb més de 45.000 habitants.\nFa temps que el govern municipal admet que calen més efectius i, per això, es van comprometre a ampliar progressivament la plantilla fins al 2019. A finals de l'any passat, es van convocar set places. Tres d'elles eren de nova creació. La resta s'havien de cobrir a través de processos de promoció interna. Durant el matí es van realitzar les primeres proves, les físiques, que han de permetre incorporar aquests nous agents el juny de l'any vinent.\nL'objectiu és que d'aquí a dos anys hi hagi entre vuit i deu nous policies al cos. Per això, aquest 2017 s'ha previst la creació de tres places més. Felip assegura que la plantilla actual del cos «no respon en dimensió a les necessitats que té la ciutat». De fet, fa sis anys que el nombre d'efectius estava congelat. L'alcaldessa remarca que les mesures de contenció establertes per l'Estat espanyol impedien noves contractacions però que «ara la situació s'ha flexibilitzat una mica més i ens veiem amb cor d'ampliar la plantilla».\nEn paral·lel a la convocatòria pública oberta en la qual es van presentar un total de 65 aspirants, també s'estan realitzant les proves selectives per a cinc places de caporal i una de sergent, a través del model de promoció interna. A més, s'està tramitant el concurs de mobilitat horitzontal d'una plaça d'agent.\nEl regidor de Seguretat Ciutadana, Quim Felip, diu que la voluntat és assolir la xifra òptima d'entre 80 i 85 agents, que són els que correspondrien a una ciutat que disposa d'unes dimensions com les que té Figueres.\nIncorporació al juny del 2018\nEl procés de selecció per cobrir les tres places es va iniciar aquest dimarts i continuarà en les pròximes setmanes amb les proves de coneixement. Els aspirants que les superin s'hauran de sotmetre a un examen psicotècnic i un reconeixement mèdic. Els tres que obtinguin les millors puntuacions ingressaran al setembre a l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya per formar-se. La previsió és que s'integrin al cos a mitjan any vinent.


Wikiloc | Ruta CINGLES DE BERTÍ: Riells-Grau Escaletes-Turó Onze Hores-La Trona-St.Pere de Bertí-St.Miquel del Fai\nCINGLES DE BERTÍ: Riells-Grau Escaletes-Turó Onze Hores-La Trona-St.Pere de Bertí-St.Miquel del Fai\n18.800 197 2055\nVista 5674 vegades, descarregada 243 vegades\nRuta que ressegueix l'itinerari 25 (Els cingles del Fai), tot fent la variant 1 (Volta sobre els cingles de Bertí), del llibre "Excursions i passejades pel Vallès" d'en Pere Robert (Cossetània Edicions - 2008).\nNomés hi ha una petita diferència, sobre el recorregut del llibre que és la pujada a la Trona, a la part més alta i septentrional de la ruta. La resta, és idèntica.\nÉs una ruta llarga, força llarga, que ens exigirà un bon estat de forma, especialment en el tram inicial, del grau de les Escaletes, que és on es concentra la major pujada i el major esforç del dia. La resta de ruta, però, és de molt bon fer i caminar.\nPermet fer, pràcticament, una integral de tot el massís de Bertí, i les seves cingleres. Les vistes, evidentment, són impressionants, sobre el Vallès Oriental, la Vallroja, la zona del Figaró, encapçalada pel Montseny, Vallderrós i Riells, i evidentment, sobre Sant Miquel del Fai.\nLa ruta és preciosa, molt més del que pas esperava. Es pot gaudir d'una gran varietat de paisatges, de tipologia de boscos (amb un tram en plena recuperació dels incendis que van assolar la zona l'any 1994), de camins i senders i, malgrat els motoristes que recorren les pistes (i malauradament algun sender), es pot gaudir, en bona part del recorregut, d'una sensació de solitud fantàstica. Masos rònecs, masos en ruïnes, masos abandonats però encara altívols, com el de l'Ullar, mostren la intensa vida que un dia va tenir aquest massís, ara ja pràcticament abandonat.\nLes variants poden ser moltes, moltíssimes, tot i que cal estar atents a no embolicar-se entre tants camins i més, tenint en compte que alguns d'ells es troben força abandonats, embardissats i poden ser de molt difícil caminar. En els waypoints trobareu indicacions d'algunes cruïlles de camins que poden resultar interessants, i poden escurçar la ruta, si es vol, com la variant des del Camp del Mill o el camí del Sot de l'Ullar (aquest darrer, però, compte, doncs les ressenyes diuen que és de molt mal fer... algun dia ens hi acostarem a veure si el podem descobrir!).\nAixí doncs, i tornant a la nostra ruta, aquesta és una excursió amb certa exigència física, però amb molta recompensa visual, històrica i excursionista! Us la recomano de valent!\nSortim de Riells endinsant-nos cap a la Vallderrós i la seva capçalera. Un cop dins la vall, i superats el dipòsit d'aigua i un petit gorg, el camí es fa feixuc. Hi ha trams força embardissats i amb pendent pronunciat, i en dies humits cal anar amb compte amb les relliscades, doncs el grau de les Escaletes té trams de roca molt llisa i polida.\nUn cop dins el grau, val la pena arribar-se a la zona del Barbot Negre, una curiosa formació de pedra tosca que forma una petita bauma.\nJust al costat del Barbot Negre, cal estar atents a trobar el camí que ens durà més amunt, per entre el torrent de la Llòbrega i el torrent del Traver, fins a coronar la Vallderrós, i a gaudir de les primeres vistes boniques d'aquesta, amb el Paller del Boll i la Plaça de les Bruixes com a grans estendards de la zona de Riells.\nPrenem el sender travesser, que ens trobem al capdamunt, cap a la dreta i, ràpidament agafem un altre sender, a la dreta també, a la següent cruïlla, que tot baixant lleugerament ens durà a travessar el torrent del Traver i, finalment, a pujar (amb un pas per una corda, fàcil, com a punt final del grau de les Escaletes). Arribarem, ràpidament al cim del Turó de les Onze Hores.\nL'esforç paga la pena. Les vistes des del Turó de les Onze Hores, m'aventuro a dir que són les millors de tot el recorregut. Senzillament espectaculars. No solament sobre la Vallderrós recentment caminada, si no sobre tot el Vallès Oriental i la Vallroja, amb l'espectacular mas de Quintanes, als nostres peus, i les seves quintanes... òbviament!\nJa hem fet el tram més dur i ara la cosa es suavitzarà bastant. Només ens queda un bon feix de quilòmetres per completar però que gaudirem d'allò més.\nTrobem una pista que seguirem, fins que en un gir l'abandonarem prenent un senderó que ens durà al tram final del grau del Traver. Val la pena fer-lo, doncs, aquest tram final del grau és un camí teballat i empedrat força interessant, i a més, abans haurem passat per les Baumes del Traver, una zona on s'havien aixoplugat ramats i que ara, és ple d'immenses roques despreses, conferint-li bellesa, espectacularitat i una certa basarda!\nPassat el grau del Traver i ja a l'encreuament al costat de Cal Mestret, ens trobem el PR C-33. En aquest punt crec que es podria millorar el recorregut, evitant fer tot un tram de pista si, anant en direcció al grau Mercader miréssim de trobar un sender que els mapes Alpina marquen, que volta per la part de llevant el Puig Giró, arran de cinglera.\nNosaltres però, seguint el recorregut del llibre, prenem la pista que passa per davant de Cal Mestret i volta el Puig Giró per ponent.\nAnem a cercar el grau de Montmany, al qual val la pena dedicar-hi una ullada per veure uns darrers revolts bellament empedrats, d'aquest camí de pujada i baixada de la cinglera.\nPassem per la Taula de Pedra, un lloc on poder seure i fer un mos, i ràpidament robem el GR 5, que no deixarem ja fins a l'encreuament de Bellavista.\nEn aquest tram anirem paral·lels a una pista, però us animo a resseguir el sender, el GR 5, doncs malgrat la proximitat d'aquesta pista i del soroll de motos i cotxes que s'hi pot sentir sovint, és un camí preciós, ara sí, arran de cinglera.\nNo l'abandonem fins a l'alçada de Bellavista on, continuant pel PR C-33 (i diferint del recorregut del llibre), anem a pujar a l'esperó rocós de la Trona. I certament, val la pena, doncs és un momentet i et permet gaudir d'una molt bona panoràmica de les parets llevantines dels cingles de Bertí, a més de completar les vistes sobre la vall de Figaró i el Montseny.\nRetornem a Bellavista on seguim amb el PR C-33 en direcció a Sant Pere de Bertí. Abans d'arribar-hi, però, gaudiu de la frondositat de les pinedes que es travessen. El bosc d'aquesta zona és preciós.\nAl collet de les Pereres, compte!, el llibre diu prendre la pista de la dreta, però és la de l'esquerra!. Així, ràpidament arribarem al meravellós indret de Sant Pere de Bertí, documentat ja al segle X.\nEn aquest punt de la ruta sí que val molt la pena fer una bona aturada i gaudir de la solitud, la bellesa i el recolliment del lloc. És un d'aquells indrets que tenen certa màgia, un encant molt especial. Al costat de l'ermita hi ha l'antiga rectoria, convertida ara en segona residència (val a dir, però, que amb bon gust). En certs moments em recorda zones amb un encant especial de l'Alta Garrotxa, com pot ser Talaixà o Mare de Déu de les Agulles, etc.\nDescansats de cos i d'esperit, prosseguim el recorregut, ara de nou amb el GR 5 per companyia. Ens endinsem de nou a uns boscos meravellosos, tot anant paral·lels al torrent de Fontguineu.\nArribarem a la zona de l'Ullar, on val molt la pena, desviar-se un moment del camí i arribar a la masia de l'Ullar. És una masia, a dia d'avui, abandonada, però que es mostra encara en tota la seva altivesa i majestuositat. Sens dubte, una de les cases fortes de la zona de Bertí (surt al llibre "Els sots feréstecs" d'en Raimon Casellas), amb un gran passat i, malauradament, amb poc futur, almenys fins a dia d'avui.\nRetornem al camí per fer un tram de recorregut que es va cremar l'any 1994. Malgrat això és esperançador veure la recuperació del bosc. El sender, a més, és preciós i ben solitari.\nPassarem pel Camp del Mill i ens plantarem a la cinglera abocada a la zona de Vallderrós, la Vall Blanca i Riells. Les vistes panoràmiques i aèries són realment precioses. Aquest tram de camí és d'un bon fer i d'una preciositat fantàstiques.\nSeguirem aquest camí, tot guanyant vistes sobre la zona del Fai, fins arribar-nos a Sant Miquel del Fai, on just abans haurem d'atravessar el Rossinyol, torrent que estava ben sec, però que, després d'algun episodi plujós pot baixar ben cabalós i pot fer molt difícil creuar-lo (us ho dic per experiència!).\nDes de Sant Miquel (el punt més populós de la ruta, sens dubte), prenem el camí que baixa per les costes de Sant Miquel. Podríem seguir aquest camí fins arribar a Riells de forma còmoda i prou ràpida, però si teniu ganes, encara, d'una mica de brega (segur que sí!), just en un cingle vermell, prenem un camí a l'esquerra, en una cruïlla assenyalada per un pal indicador. Aquest camí ens durà per les costes d'en Batlle, i allargarà la ruta una bona estona, però ens permetrà gauir, de nou, d'unes vistes panoràmiques excel·lents sobre Riells i la seva vall, sobre el Turó de les Onze Hores i el Paller del Boll o la Plaça de les Bruixes (a part d'una major solitud).\nSeguirem aquest camí fins arribar a la zona del Paller del Boll, que acabarem pujant. Entre aquest i el Pla de les Bruixes trobarem el sender de baixada que ens acabarà duent, de nou, a Vallderrós, i d'aquí a Riells.\nCRUÏLLA DEL CAMÍ DE L'ONYÓ\nCRUÏLLA DEL CAMÍ DE LES COSTES D'EN BATLLES\nCRUÏLLA DEL CAMÍ DEL CAMP DEL MILL\nCRUÏLLA DEL CAMÍ DEL SOT DE L'ULLAR 2\nDESVIAMENT A L'ULLAR\nPLA DE BELLAVISTA\nSANT PERE DE BERTÍ (GR 5)\nTORNADA AL GR 5\nImpresionante ruta, con una completa descripción y unas fotos bastante buenas. Enhorabuena.\nSEXTANTE: Moltes gràcies per la valoració. I el més important, que la gaudissis molt i la trobessis impressionant! Salut!\nRuta molt xula. Impressionant. Nosaltres vam sortir desde el Figaró, vam pujar a la Trona i vam fer la ruta. A les roques despreses de les Baumes del Traver vam recular i agafar la pista per por de no poder fer-ho..un altre dia ho mirarem amb més calma.\nEl porquet de Sant Antoni 17/01/2014\nRUNNINGDUCK: Molt bones, company! Celebro que gaudíssiu d'aquesta preciosa ruta pels cingles de Bertí. La veritat és que dóna una idea molt bona i gairebé integral d'aquests paratges que, sovint, són força oblidats! No em queda clar, amb el teu comentari, si vau arribar a les baumes del Traver o ja ni us hi vau apropar. En tot cas, el que jo et puc dir, és que el pas (almenys quan el vaig fer jo) no té cap dificultat. Fa certa basarda de veure tants blocs de pedra despresos, més que res perquè penses que en algun moment o altre sempre en pot tornar a caure algun. Però el camí és franc i a peu pla. Si us hi torneu a animar no tindreu cap problema per passar-hi.\nBones, sí vam arribar a les baumes del Traver i vam passar el primer bloc de pedres. I vam decidir, sense mirar-ho de a prop, tornar ja que el tercer bloc de pedres semblava infranquejable. Mira, ja tenim excusa per tornar :) Gràcies de nou per la ruta, molt i molt xula\nRUNNINGDUCK: Gràcies a tu! I si hi torneu ja m'ho explicareu! Segur que fareu aquest tram com a àgils cabirols! ;)\nMolt bona ruta, però en ser una zona que no conec gaire, m´ha costat molt de seguir el primer tram (pujada) ja que els corriols estan pràcticament desapareguts i he hagut "d'improvisar" per passeres que sobtadament desapareixien fins al cim del turó d'onze hores. A partir d'aquest punt la ruta és força fàcil. moltes gràcies per penjar-la\nEl porquet de Sant Antoni 02/05/2014\nGATPANXAMUNT: Bones! Com tu mateix, jo em vaig endinsar plenament en l'entorn dels cingles de Riells i de Bertí amb aquesta ruta. Havia fet alguna excursió prèvia, però res a veure amb aquesta. I com molt bé dius el primer tram és el més complicat en quant a orientació. Et confessaré que un cop al Barbot Negre no trobava, ni a la de tres, el camí que m'havia de dur cap al Turó de les Onze Hores. De fet vaig tirar avall desistint de la ruta. Però llavors va sortir l'orgull ferit d'excursionista i vaig tornar a tirar amunt en un darrer intent. Finalment el vaig trobar i vaig seguir amunt. Ja aviso, en el detall de ruta, que cal estar atents a trobar aquest camí.\nDesprés fins al Turó de les Onze Hores també vaig fer alguna marxa enrere, doncs no havia pres el camí correcte. Però ja no va ser el mateix que en el primer tram.\nAra bé, amb el track ja baixat, la cosa ha de ser bastant més fàcil! (jo vaig anar sense track prèviament baixat!).\nJo crec, però, que la ruta val aquests primers moments més aventurers, doncs és de les boniques de veritat!\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta CINGLES DE BERTÍ: Riells-Grau Escaletes-Turó Onze Hores-La Trona-St.Pere de Bertí-St.Miquel del Fai https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/cingles-de-berti-riells-grau-escaletes-turo-onze-hores-la-trona-st-pere-de-berti-st-miquel-del-fai-5630422 Salutacions, Wikiloc | Rutes del Món


20a caminada pel Massís de les Muntanyes de Prades\nLa caminada pel Massís de les Muntanyes de Prades arriba a la seva vintena edició\nAquest pròxim diumenge excursionistes d’arreu del territori es trobaran per celebrar les dues dècades d’aquesta cita pels amants del senderisme\nRedacció 01/10/2019 09:57h\nL’Associació d’Amics de les Muntanyes de Prades organitza per vintè any consecutiu la caminada pel Massís de les Muntanyes de Prades que tindrà lloc aquest diumenge dia 6 d’octubre.\nLa prova, que no és competitiva, recorre punts emblemàtics de la serralada i s’ha convertit amb el pas dels anys en un dels esdeveniments més importants del senderisme a casa nostra.\nDurant les dinou edicions anteriors, més de 3000 persones han participat d’una prova que ha estat possible gràcies a l’esforç de prop de 250 voluntaris.\nNovetats d’aquesta vintena edició\nAquesta vintena edició introdueix, però, una novetat. Per primera vegada es podrà optar per dur a terme tres recorreguts de diferent durada i dificultat.\nEl primer, de 12,5 km, s’ha de fer en menys de 6 hores i té un preu d’inscripció reduït, mentre que el segon i el tercer, de 22 km i 34 km respectivament, s’han de fer en menys de 12 hores i la inscripció té un preu de 20 euros pels federats i 25 euros pels no federats. Tots tres recorreguts tenen el punt de sortida, entre les 7.00 i les 8.00 hores del matí, i d’arribada, abans de les 20.00 hores, a Rojals.\nL’organització facilitarà als participants un plànol dels diferents recorreguts que, a més, estaran degudament assenyalats amb cintes al llarg del circuit. Durant la ruta hi haurà quatre punts de control i avituallament al Coll de la Mola, La Bartra, El Pinetell i Rojalons, juntament amb els punts de la sortida i l’arribada.\nTots els avituallaments disposen d’aliments i begudes aptes per celíacs i vegans i tots els productes són de proximitat en la mesura del que és possible. A l’arribada s’oferirà un dinar que consistirà en fideuada i llonganissa.\nCommemoració del 20è aniversari\nD’aquesta manera, es clourà la celebració d’una llarga trajectòria que ha situat la caminada pel Massís de les Muntanyes de Prades entre els clàssics del calendari de Caminades de Catalunya i que compta amb el suport d’establiments de la zona i de l’administració municipal i comarcal per tal de poder tirar-la endavant.\nEn aquest sentit, enguany s’ha convidat a tots els alcaldes dels pobles que han acollit la caminada i als quatre Consells Comarcals que acullen els municipis del Massís de les Muntanyes de Prades.\nEls participants es poden inscriure a la caminada a través de la pàgina web de l’associació o del lloc web de la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya fins al dia 3 d’octubre, així com de forma presencial el mateix dia de la prova, abonant un suplement de 5 euros respecte al preu de les inscripcions anticipades.\n🎨El Museu del Monestir de Poblet exposa un quadre atribuït al pintor Bernardo Polo\n📝AGENDA: Montblanc acollirà les primeres Jornades Internacionals d’Art Rupestre de l'Arc Mediterrani\nMuntanyes de Prades i Montsant agenda


Santi Vila: "Són eleccions molt importants però no s'havien d'haver fet mai" - Empordà\nSanti Vila: "Són eleccions molt importants però no s'havien d'haver fet mai"\nEl conseller de Cultura espera que el Brexit i l'afer d'Antifrau esperonin els votants\nSANTI COLL 26.06.2016 | 11:05\nEl conseller Vila en el moment de votar. EMPORDA.INFO\nEl conseller de Cultura del Govern de la Generalitat i exalcalde de Figueres, Santi Vila, ha votat a les deu del matí al col·legi electoral de l'escola Joaquim Cusí de la capital empordanesa. Per Vila, aquestes "són unes eleccions realment molt importants, que no s'havien d'haver fet mai, ja vam anar a votar fa ben pocs mesos. Confio que, per l'interès del Govern de Catalunya, els grups parlamentaris vinculats al Procés obtinguin una força que els permeti decantar la balança en un sentit o en un altre".\nEl polític convergent ha parlat sobre els efectes del Brexit i de l'afer d'Antifrau amb el ministre en funcions d'Interior, Jorge Fernández Díaz. Santi Vila espera que aquests dos casos "com a mínim, incitin a anar més gent a votar".\nEl Conseller opina que "si al Regne Unit tothom s'ho hagués agafat més seriosament, el resultat potser ara seria un altre. Com s'ha explicat, la gent jove, les persones més formades o les que tenien més coneixement de causa van creure que no havien d'anar a votar i així els hi ha anat. Confio que la gent entengui que unes eleccions sempre són importants i cada vot ho és molt".\nCultura del Govern de la Generalitat


by DCV · Published 23/11/2019 · Updated 23/11/2019\nRetratava al Josep Olivé Escarré davant comunidor del santuari de l’Ajuda, datat al segle XVIII, que amb les obertures molt modificades, es destina avui com local per posar les espelmes ; té incrustat un element probablement reaprofitat d’edificacions anteriors, hom pensa que es una clau de volta esculpida amb la imatge de la Verge i el Nen.\nL’església, amb l’advocació aleshores de la Bona Sort, fou incendiada l’any 1654 pels francesos i es reconstruí el portal.\nComunidor : Petita edificació en forma de porxo obert a tots quatre vents, coberta i situada prop de l’església; la seva funció – quan els capellans anaven a les processons sota el pal•li – era bàsicament la de dotar de dignitat al prevere que des d’allà beneïa els camps, les collites i/o els animals, i s’aixoplugava quan calia i amb el breviari a la mà esquerra i el salpasser a la dreta, manava i/o demanava en nom de Déu als esperits immunds que congrien [segle XIV; del català antic concrear, concriar, provinents del llatí . concreare ‘crear alhora’, amb possible influx de congregare en el pas de -ncr- a -ngr-] les tempestats i les pedregades , que les dispersin i les allunyin.\nby DCV · Published 26/07/2018 · Last modified 25/07/2018\nby DCV · Published 26/01/2019\nPrevious story CATALANS EXCEPCIONALS. LLUÍS MARIA DE PUIG OLIVÉ


OPINIÓ | Fernando Saavedra: L'amiant i la joventut\nL'amiant i la joventut\nper Fernando Saavedra Periodista i soci de l'Associació de Víctimes Afectades per l'Amiant 05 de maig de 2021 19:25\nLa primera vegada que vaig llegir la paraula amiant va ser de petit a un llibre d'imatges amb uns bombers coberts amb protectors del foc, llavors l'amiant va passar a ser un material aliat digne de superherois, no pensava mai que ens veuríem les cares i molt menys que acabaria fent divulgació dels seus perills.\nDarrerament a l’AVAAC rebem moltes consultes que provenen de gent jove des de diferents àmbits i és molt esperançador que la joventut prengui consciència. Quan he tingut l'oportunitat d'explicar-los el recorregut de la història d’aquest cancerigen de primer nivell, sobta la naturalitat dels seus dubtes i preguntes amb la mentalitat oberta, més pràctics i sense la contaminació del patiment o el tabú que ens afecta des de fa més de quaranta anys.\nSi qui consulta són joves i no pas persones afectades semblaria positiu, tot apuntaria a un canvi de tendència cap a una preocupació més mediambiental del problema; però la realitat referma la sospita de l'atomització de les afectacions, que ja no estan concentrades a grans centres de treball i dificulta fer seguiments mèdics i d'identificació del factor causant o responsabilitats a mitjà o llarg termini.\nManca molta informació pràctica i de qualitat sobre l'amiant i cal que trobem les maneres de canalitzar-la, sigui pels mitjans tradicionals o a través de la participació dels comunicadors a les xarxes. Les solucions no poden deixar de banda a la joventut, no continuem amb l'error de deixar per demà les afectacions d'avui, elles i ells són la força que ha d'empènyer la societat.\nDemanar justícia i amagar-los la brossa sota la catifa no seria just.


Arxius de Avís última hora - Club Natació Atlètic-Barceloneta\nAl CEM Sant Sebastià tenim l’aforament complet, amb llista d’espera activa, així que lamentem no poder acollir-nos a la Campanya de portes obertes d’instal·lacions esportives municipals, promoguda per l’Ajuntament de Barcelona. Tots aquells i aquelles...\nSPAI, UN OASIS PER ALS SENTITS\nJa estem en la fase final de la construcció d’SPAI, el nou spa del Club. SPAI et convidarà a connectar-te, a inspirar-te, a fluir, a respirar, a relaxar-te i a cuidar-te. SPAI serà el teu...\nCONNECTA AMB LA FIBROMIÀLGIA\nCansada d'estar cansada? No et perdis el que estem preparant al CNAB el 19 de mayo por la mañana.\nDesprés de la major crisi sanitària, que hem viscut en els últims anys, ara ens enfrontem a una energètica de gran envergadura, que està colpejant la societat i l’economia mundial. Per això, des del Club...\nEl Club està contínuament millorant les instal·lacions perquè els socis i sòcies pugueu gaudir d’un millor servei. Aquesta setmana hem canviat el paviment de la zona de cardio de la sala de fitness i ara...\nA partir del divendres 28 de gener, es relaxen les mesures sanitàries en relació amb la propagació del COVID19. – No es precisa certificat covid per a accedir a la sala de fitness o a...


Els Bombers acompanyaran els ciutadans a donar sang | el malgratenc\nEls Bombers acompanyaran els ciutadans a donar sang\nPosted on 17 Març, 2017 by elmalgratenc\nEl pròxim dia 25 de març, s’organitza a Malgrat de Mar una nova campanya de donació de sang. Aquesta n’és una de ben especial ja que hi col·laboren els Bombers Voluntaris del municipi. Ells seran els encarregats de dur a terme el reclam entre la població. Els Bombers s’instal·laran al Parc Francesc Macià amb alguns dels seus vehicles al llarg de tota la jornada, a partir de les deu del matí i fins al migdia. També hi seran a la tarda. Els acompanyaran membres del Banc de Sang i Teixits de Catalunya, que vindran amb una unitat mòbil on s’hi podrà donar sang.\n“Els Bombers t’acompanyen a donar sang” és una campanya que es realitza a tot Catalunya. Coincideix amb l’època de l’any en la que baixen les donacions de sang. Es realitza per recollir-ne abans de les vacances de Setmana Santa i, al mateix temps, conscienciar els ciutadans sobre la necessitat de fer-ho durant tot l’any.


Un americà a París - L'Auditori Digital\n(Nova York 1892 – Santa Monica 1972)\n(1926) – 14’\nArranjament d’Stefan Outjers\nI. Father of waters\nIV. Mardi Gras\n(Semionovo, Rússia 1873 – Beverly Hills 1943)\nRapsòdia sobre un tema de Paganini, op. 43\n(1934) – 22’\nArranjament de Christiaan Janssen\nEstrena mundial – (2020)- 8’\n(Nova York 1898 – 1937)\nPoema simfònic- (1928) – 20’\nArranjament de Franco Cesarini\nCLARINETS Àngel Errea, concertino / José Miguel Micó, solista / Natàlia Zanón, solista / Joana Altadill / Eduard Betes / Valeria Conti / Joan Estellés / Victòria Gonzálvez / Montserrat Margalef / Manuel Martínez / Javier Olmeda / José Joaquín Sánchez / Antonio Santos / Joan Tormo / Javier Vilaplana, requint / Martí Guasteví, clarinet alt / José Vicente Montesinos, clarinet baix SAXÒFONS Maurici Esteller, alt / Dani Molina, alt solista / Marta Romero, alt / Armand Franco, tenor / José Jaime Rivera, tenor / Joan Soler, baríton FLAUTES Manuel Reyes, solista / Paula Martínez / Josep Maria Llorens, flautí OBOÈS Pilar Bosque, solista / David Perpiñán / Carla Suárez, corn anglès FAGOTS Daniel Ortuño, solista / Xavier Cervera TROMPES Oleguer Bertran, solista / Manuel Montesinos / Josep Miquel Rozalén / Miguel Zapata / Claudia Cobos* TROMPETES I FISCORNS Jesús Munuera, solista / Patricio Soler, solista / Maurici Albàs / Santiago Gozálbez / Jesús Pascual / José Joaquín Salvador TROMBONS Emilio Almenar / Francesc Ivars / Héctor Penades / Francisco Palacios, baix BOMBARDINS Rubén Zuriaga, solista / David Pantín TUBES Antonio Chelvi, solista / Francisco Javier Molina CONTRABAIXOS Enric Boixadós / Antoni Cubedo TIMBALES Ferran Carceller, solista PERCUSSIÓ Mateu Caballé, solista / Ferran Armengol / Alejandro Llorens / José Vicente Espinosa* / Carme Garrigó* ARPA Laura Boschetti* PIANO Jordi Farran*\nMalgrat l’èxit de què va gaudir, George Gershwin sempre va tenir clavada l’espina de no haver pogut aprofundir en l’estudi de la música clàssica. Es va posar en contacte amb nombrosos compositors “clàssics” de renom (Ravel, Stravinsky, Boulanger, Auric, Milhaud, Walton, Honneger, Prokófiev…) per tal de rebre classes però sempre va ser rebutjat: tots li deien que, efectivament, li mancava certa base quant a coneixements de contrapunt, harmonia i instrumentació, però que la compensava sobradament amb una brillant intuïció i una gran espontaneïtat. En un parell d’ocasions va viatjar a París per contactar amb “la gran música europea”, i en el segon d’aquests viatges (1928) es va inspirar per compondre la suite simfònica Un americà a París en la qual descriu el trànsit i l’ambient de la ciutat de la llum, amb botzines de taxi incloses.\nGershwin, finalment, va haver d’acceptar treballar en equip. El seu principal col·laborador va ser Ferde Grofé, que es va encarregar d’instrumentar algunes de les seves obres més rellevants, la primera de les quals va ser Rhapsody in Blue. Grofé era el pianista i arranjador de l’orquestra de Paul Whiteman, anomenat “El rei del jazz”, així que Grofé es va guanyar el sobrenom de “Primer ministre del jazz”. També va treballar en musicals de Broadway i en pel·lícules de Hollywood. Va ser autor de dotzenes d’obres originals, com Mississippi Suite (1926), que evoca un passeig pel famós riu en quatre moviments: el primer descriu el naixement del riu, el segon rememora les aventures de l’amic de Tom Sawyer, el tercer ens endinsa en el món de la música dels esclaus i el quart ens fa desfilar el dimarts de carnaval pels carrers de Nova Orleans.\nUn dels aficionats al jazz que no es va voler perdre l’estrena de Rhapsody in Blue l’any 1924 a Nova York va ser el pianista i compositor rus Serguei Rakhmàninov (gran admirador de Duke Ellington i Art Tatum). Rakhmàninov havia fugit de la Revolució Russa de 1917 i s’havia instal·lat als Estats Units, però cada estiu viatjava a Europa. L’any 1934, a Suïssa, va compondre Rapsòdia sobre un tema de Paganini. La va estrenar ell mateix amb l’Orquestra de Filadèlfia i, abans del concert, estava neguitós per la dificultat de l’última de les 24 variacions. A l’hora de la veritat, se’n va sortir de manera brillant i l’èxit va ser absolut.\nDiego Corraliza és un jove compositor i guitarrista d’Elx, exalumne de Salvador Brotons qui li va proposar la composició d’una obra per a banda simfònica. El resultat ha estat Wichahpi, una partitura inspirada en el retrat de la Donzella de la Terra (Mah-Kah-Wee) del poble indígena nord-americà sioux-lakota. El retrat en qüestió, un gravat amb un to predominantment marró, és obra de la mare de l’autor, Ana Corraliza Azorín. Poc després de la mort de l’autora, el seu fill va començar la composició d’aquesta obra, identificant el monocromatisme del retrat original amb textures sonores estàtiques i d’altres de contrastants i ràpides que evoquen els traços enèrgics de l’obra pictòrica. La paraula wichahpi en llengua sioux vol dir “estel” i, segons l’autor, «fa referència a la llum de la meva mare que, com un estel, em va il·luminar en el meu camí».


Tanquem ja les nuclears: Manifestació 5 juny | Coordinadora per a la Salvaguarda del Montseny\non dt., 31/05/2011 - 11:28\nA Catalunya, i a Espanya. Les velles nuclears pateixen, de manera continuada, avaries, problemes tècnics i fallides de seguretat. A més són innecessàries: avui a l'estat espanyol hi ha potència elèctrica de sobres per poder prescindir de tot el parc de generació nuclear i garantir el subministrament, i l'estabilitat del sistema elèctric.\nAnimem a la ciutadania a que facin tot allò que estigui al seu abast informar-se i transmetre informació, convocar i participar en accions, actes informatius i mobilitzacions, i proveir-se d'electricitat d'origen renovable\nper fer pressió a l'Estat, la Generalitat i les empreses pel tancament urgent de les centrals nuclears.\n- podeu comunicar el vostre ingrés a tln-nce@pangea.org


Sergi Rosselló: "Proposar canvis al camp és com jugar a borsa: pots guanyar o perdre"\nRosselló ha incorporat la lavanda a l'skyline de Lleida\nRosselló durant la nostra entrevista\nParlar de Ponent sovint significa parlar de la seva terra, la terra ferma, i la seva horta, aquell reducte natural que, especialment a nivell de Lleida ciutat, s’ha vist sovint amenaçat per interessos de tots tipus. Un dels grans reptes que cal assumir a l’Horta de Lleida és quin paper tenen en ella els seus joves. Molts marxen a treballar en altres afers, fins i tot ja no hi viuen; d’altres, només tornen ‘a la torre’ o ‘al mas’ quan es pon el son, com si es tractés d’un barri dormitori. Però hi ha un grup de jovent que resisteix i que, amb formació al darrera, i sota l’experiència i l’assessorament dels pagesos de tota la vida, alça les ales per replantejar el futur del pulmó urbà de la capital de Ponent. Parlem amb en Sergi Rosselló, un jove que ha apostat per introduir noves espècies al medi lleidatà, no només per modificar l’skyline ponentí, sinó també per afermar les seves pròpies perspectives de futur.\n- Causa molta curiositat que, enmig de la plana de Lleida, tan tradicionalment fruitera, hi hagi dos plantacions de lavanda. Sembla un paisatge més propi d'altres indrets, com ara la Provença francesa. Com va sortir aquesta idea?\nEn realitat la idea de plantar lavanda va ser més una necessitat que una oportunitat per a mi. Va nàixer l'any 2014. Fins llavors, el cereal era el principal conreu que teníem i la seva rendibilitat era més aviat escassa. Va ser així com vaig començar a cercar un cultiu alternatiu, quelcom diferencial que pogués tenir més retorn econòmic. Va arribar el moment de provar amb alguna cosa diferent per obtenir resultats diferents!\n- Vas replantejar-te deixar de banda els cultius tradicionals de la zona, o si més no combinar-los amb una altra espècie. Què va fer-te decantar per la lavanda?\nEl procés de decisió s'ha basat molt en l'encert i l'error. Vaig observar que les lavandes que teníem plantades a casa, al jardí, s'havien adaptat molt bé al terreny, tot i estar tan a prop del riu Segre. Va ser en aquell moment quan em vaig preguntar per què no fer extensiu aquesta espècie. Així va començar la meva recerca, no només mirant el que es fa a França sinó també en les grans explotacions de lavanda que hi ha a Castella la Manxa. I finalment vaig decidir-me! Era el moment de provar!\n- Coneixes joves de l'horta que, com tu, es replantegen reconstruir el seu paisatge tot incorporant noves maneres d'emprar la terra?\nAssumir aquest repte no és una decisió fàcil. Tot i que amb molts joves de l'Horta amb qui ho he parlat els crida l'atenció la idea, és molt arriscat. I hi ha molta gent que, si potser no disposa d'una inversió inicial, del temps de dedicació o de la necessitat de fer el salt, no acaba fent-lo.\n- Com funciona exactament el cultiu de lavanda en una terra de regadiu?\nPrimerament s'han de plantar les mates, mentre s'instal·la el reg. Aquestes necessiten un any de creixement i, en el nostre cas, des de la primera primavera que ja van començar a treballar i a florir. A l'estiu arriba el moment de la recol·lecció, i amb ell el dilema de 'què fem amb les flors?' Hi ha l'opció de destinar-les per l'elaboració d'olis, sabons i altres productes de la indústria, i per això cal fer la destil·lació; o bé decantar-se per la flor seca i pel món de l'ornamentació.\n- Ha estat (i està sent tot plegat), doncs, força experimental! Com s'aprofiten tots aquests esforços?\nNosaltres de moment ens hem decantat per la flor seca, ja que és molt més senzill tot el procés. Però igualment té un punt d'abstracte la gestió, perquè a l'estar començant no tens gaire clar ni les quantitats de quilos que es produiran ni tampoc els passos a seguir en el processament de la matèria primera.\n- Què creus que és el que més crida l'atenció a la gent a partir d'aquest canvi de cultiu?\nCrida l'atenció el moment de floració, ja que tot el camp es tenyeix de lila i, a l'estar aquest tan a prop del parc del riu Segre, fa que curiosos d'arreu s'endinsin a l'Horta i el vinguin a fotografiar. També sorprèn, aromàticament, la recol·lecció. Durant la darrera, molts veïns i veïnes van venir-nos a visitar, ja que l'ambient de gran part de la nostra partida s'havia impregnat de lavanda.\n- Com veus la teva plantació en el futur?\nDoncs hi veig dos contrastos molt grans: o bé que ja n'hauré acabat tip d'ella, ja que és un hobby molt car, o realment haurem pogut ampliar l'extensió i haurem trobat una sortida lligada per tota la producció. Penseu que ara per ara ens movem sense una cooperativa o un comprador compromès amb tota la producció, i això allarga la preocupació de què fer amb tota ella un cop recollida.\n- Creus que l'Horta de Lleida és prou coneguda i valorada, aquí i arreu?\nNo! De cap manera, per aquest motiu s'han organitzat en diverses ocasions activitats com 'Descobrim l'horta', on molts veïns i veïnes obren les portes de les seves torres a tothom perquè coneguin les particularitats de les feines del camp, de la conserva, de la cura dels animals, de la plantació de cereals, de la cura de l'horta, etc. És contradictori però hi ha molta gent a Lleida ciutat que mai surt, estrictament, de la zona urbana, no coneix el camp que l'envolta i molt menys sap diferenciar entre un perer i un presseguer o no reconeix les diverses varietats dels productes tradicionals.\n- Quins consells donaries a algú emprenedor que s'està plantejant arriscar-se en un canvi, com vas fer tu?\nA tot el que es vulgui arriscar crec que hauria de comptar a la màniga amb quatre cartes: primer de tot disposar d'uns petits estalvis, o en el cas que no, comptar amb algú de confiança a qui demanar-los-hi. Segon, comprendre que els canvis comporten riscos, pots guanyar o pots perdre, i els canvis en el camp són més que mai com la borsa. També els recomanaria que coneguessin molt les lleis i les normatives de cada activitat abans d'emprendre-la, que s'assessoressin bé, i que entrin al mercat a partir d'una oportunitat, i no des d'una necessitat.\n- Si poguessis adreçar unes paraules als lectors i lectores de Ponent, i de tot el país, què els hi diries?\nEls diria que tothom que tingui ganes d'experimentar, cal que ho facin. Que no es quedin amb el que podia ser i no és. Jo, en el meu cas, tenia curiositat, i el meu laboratori I+D+i va ser l'horta, l'espai que tenia a casa. I ara toca orientar-lo el màxim de bé, ja que estem en un punt de no retorn. Cal continuar produint, cuidant les plantes i donant sortida a la matèria primera. Però val la pena, perquè tot això comporta molt creixement professional i personal.\nPau Vallvé: "Sóc un tio divertit, però si escoltes la discografia, pensaràs que...\nSílvia Mayans: “La millor manera d’entendre què som ara és entenent què vam ser fa...\nLily Brick: "Amb el graffiti cerco captar el record en la mirada, aquelles coses...\nPau de Ponts: "La clau de la paròdia musical és triar una cançó que soni molt...\n'¡Se hace lo que se puede', el nou tema del cantant Eira\nEls recomanats per acabar l'any\nIdees fetes llàgrimes


Plug Inflable Colt estimulador i dilatador de la zona anal\nInici Productes>Sexe Anal>Plug Inflable Colt\nMés gran o més petit?... Juga i experimenta amb diferents tamanys coneixent a la perfecció els teus plaers anals.\nEt presentem Expandable Butt Plug, un nou joguet eròtic de Colt dividit en tres components. Una petita bomba de làtex de color vermell que permet la captació d’aire en el seu interior, un tub flexible de goma que transporta aquest aire fins al tercer component, un plug ampliable de làtex suau i flexible que varia el tamany depenent de l’aire introduït.\nEl seu sistema d’augment de tamany el fa perfecte com a estimulador i dilatador de la zona anal per a facilitar posteriors penetracions.\nPer la seva correcta utilització és necessària la connexió entre els tres elements. Cal omplir la bomba inflable amb la quantitat d’aire desitjat segons l’usuari, a més aire més tamany. Una vàlvula és l’encarregada d’alliberar l’aire i deixar-lo circular pel conducte de goma flexible omplint el plug situat a l’interior del recte.\nColt et presenta la possibilitat de poder experimentar en un sol joguet diferents tamanys.\nEs recomana netejar el joguet abans i després de la seva utilització amb aigua i sabó neutre o un netejador específic de joguets eròtics.\nEs recomana la utilització generosa de lubricant de base aquosa.\nProducte de màxima qualitat de la reconeguda marca Colt.