10 fets sobre els regals d'Alfred Hitchcock - Article\nBona nit. AbansMirall negreiLa Zona Crepuscularva presentar contes precaucionaris sobre gent arrogant que es comportava malament i aconseguia la seva provenció, hi va haverAlfred Hitchcock presenta. La sèrie d'antologia de deu temporades es va estrenar el 1955 a la cadena CBS i presentava contes de crims nítids triats de ficcions curtes de misteri i suspens. Mentre Hitchcock dirigia només un grapat d’episodis, en presentava cadascun: aquells segments d’amfitrió morbosament divertits van ajudar al cineasta que hi havia darrere.PsicoiEls ocellsconvertir-se en una figura emblemàtica de la cultura pop. Abans de la sèrie, Hitchcock calculava que rebia una dotzena de cartes de fans cada setmana. Després, van ser diversos centenars.\nPodeu trobar les primeres quatre temporades a Hulu o les set primeres en sindicació al canal MeTV, però una col·lecció completa pot requerir una cerca de DVD i un reproductor sense regions. Algunes temporades només es van publicar en vídeo casolà a l'estranger. Mentre creeu la biblioteca, consulteu alguns fets interessants sobre la sèrie, inclosa la seva connexió poc coneguda ambLa Zona Crepusculari per què un episodi es va considerar massa intens per emetre's a la cadena de televisió dels anys seixanta.\n1. Alfred Hitchcock va rodar diferents segments d’amfitrió per al públic nord-americà i internacional.\nEncara queAlfred Hitchcock presentaera una sèrie d’antologia amb un repartiment rotatiu, que mantenia la continuïtat del públic mantenint el director al davant i al centre dels segments introductoris. En aquestes seqüències secs i enginyoses escrites pel col·laborador de Hitchcock James Allardice, Hitchcock ajuda a configurar la premissa de l’episodi i, sovint, s’adreça directament al públic, fent comentaris despectius sobre la necessitat de publicar anuncis. (En un segment que condueix a una història relacionada amb la medicina, prepara el públic per preparar-se per a una pausa publicitària, un 'anestèsic d'un minut'). Per al públic internacional que no podia veure publicitat de productes nord-americans, en canvi, Hitchcock va utilitzar imatges alternatives això va eliminar els cops de patrocini i, en canvi, va burlar-se dels nord-americans.\nPer què els patrocinadors aguantarien les seves pues?Alfred Hitchcock presentava obtenir puntuacions altament constants, proporcionant molts globus oculars als seus productes.\n2. Hitchcock va dibuixar la seva pròpia silueta.\nLa seqüència del títol deAlfred Hitchcock presentava ser un exercici de senzillesa. Apareix una silueta del robust director, acompanyada d’una selecció de l’instrumental del 1872 del compositor Charles Gounod “Funeral March of a Marionette”. A continuació, Hitchcock entra en el seu retrat de perfil lateral, que es dissol en la introducció. Hitchcock va dibuixar la silueta ell mateix.\n3. La participació directa de Hitchcock en la sèrie va ser molt limitada.\nPer estil i substància,Alfred Hitchcock presentacomparteix moltes coses en comú amb les pel·lícules de Hitchcock, en particular els intrigants personatges amb un assassinat a la ment el 1948Cordai els anys 1951Desconeguts en un tren. Tot i l'estètica de Hitchcock, la seva participació directa a l'espectacle va ser limitada. Com que estava tan ocupat amb la seva carrera cinematogràfica, el directiu de l'MCA, Lew Wasserman, el va convèncer que prestar el seu nom i semblança a la sèrie no ocuparia gaire del seu temps. Els productors i col·laboradors freqüents de Hitchcock, Joan Harrison i Norman Lloyd, es van encarregar de la majoria de les tasques de producció, tot i que Hitchcock va dirigir 17 episodis al llarg de la sèrie. Més tard, el director va dir que la seva supervisió del programa es va estendre a oferir 'consells paterns sense intentar usurpar la seva posició'.\nEls espectadors, però, semblaven inferir que escrivia i dirigia gran part del que veien, enviant cartes de fans als directors indicant-ho. Tot i que el seu esforç no va ser tan important com creien, va resultar ser lucratiu. Hitchcock va obtenir un total de 129.000 dòlars per episodi de CBS i el patrocinador Bristol-Myers.\n4. Però Hitchcock tenia algunes regles difícils i ràpides per seguir l'espectacle.\nQuanAlfred Hitchcock presentaestava a punt d’entrar en producció, Hitchcock va decidir que el seu to de narracions foscament còmiques i suspensives es podia mantenir amb un senzill conjunt de pautes per als investigadors que cerquessin històries curtes per adaptar-les. Les històries, va escriure Hitchcock, 'definitivament haurien de ser de suspens o de tipus thriller' amb un punt culminant que 'hauria de tenir un' gir 'gairebé fins al punt d'un xoc, ja sigui en l'última línia o en l'última situació'.\n5. Es podria haver titulatPresenta Henry Slesar.\nAlfred Hitchcock presentaes va basar principalment en contes publicats que va escollir dels escriptors. Un d'aquests autors, Henry Slesar, va col·laborar sovintMystery Magazine d’Alfred Hitchcock, la col·lecció mensual de contes que va comptar amb l’aval del director. Quan el productor Norman Lloyd es va adonar del prolífic Slesar i tres autors més tenien una història a la revista cada mes, els va convidar a tots quatre a Califòrnia a una reunió sobre l’escriptura de teleplays basats en les seves històries. Segons Lloyd, només Slesar va aparèixer. Això es deu al fet que els altres tres escriptors eren tots els seus pseudònims. Slesar va acabar escrivint 55 guions per a la sèrie, la majoria dels col·laboradors.\n6. els censors van obligar el programa a afirmar que el delicte no paga.\nA la infinitat de complots d'assassinat que van poblarAlfred Hitchcock presenta, els assassins sovint sortien amb la seva acció al final de l'episodi. En un segment memorable, 'Lamb to the Slaughter', una dona bat el seu marit abusiu amb una pota de xai congelada, que després cuina i serveix als agents de policia que analitzen la seva desaparició. Aquestes conclusions macabres no van resultar bé als censors, que van empènyer Hitchcock a lliurar una coda de paraula al final explicant com ella —i altres delinqüents— van ser portats a la justícia. A 'Lamb to the Slaughter', explica que la dona va intentar un atac similar al seu segon marit. Malauradament, el xai ja s’havia descongelat.\n7. Un famós episodi va inspirar un joc de pati morbós.\nA 'L'home del sud', basat en una història breu de Roald Dahl, un home (Steve McQueen) amb pocs fons decideix apostar que pot obrir el seu encenedor 10 vegades sense fallar. Com que no té diners, el jugador compulsiu (Peter Lorre) que fa l'aposta insisteix que McQueen arrisqui el seu dit rosat. L'episodi del 1960 va donar lloc a una activitat al pati jugada per nens anomenada 'joc Zippo', on van intentar encendre la flama 10 vegades. No van apostar, però, pels dits.\n8. Un episodi es va considerar massa horrible per emetre's.\nBaró / Getty Images\nTot i que cap de les fets criminals no es mostra aAlfred Hitchcock presentavan ser explícits, un episodi de la temporada 7 escrit perPsicol'autor Robert Bloch va inferir alguna cosa tan inquietant que la NBC la va mantenir fora de l'aire. (Segueixen spoilers.) A 'L'aprenent de bruixot', un noi que somia amb convertir-se en un mag és obligat a assassinar el seu ídol escènic pel cònjuge trampós de l'intèrpret. Ella el convenç de fer-ho dient-li al noi (que no és massa ràpid) que absorbirà els 'poders' del seu marit un cop feta l'escriptura. Ell ho creu i continua veient-la per la meitat tot i no tenir massa idea de com se suposa que funciona realment la il·lusió. A la conclusió, Hitchcock fa una observació característicament ombrívola que la vídua intrigante ha d'estar 'a part'. L'episodi va transcórrer posteriorment en sindicació.\n9. Va adaptar la mateixa història utilitzada en un episodi deLa zona crepuscular.\nAl relat de 1890 de l'escriptor Ambrose Bierce, 'Una ocurrència al pont Owl Creek', un confederat de la Guerra Civil és capturat per la Unió i s'enfronta a l'execució, només per escapar i retrobar-se amb la seva dona. Degut al seu final adequadament retorçat,Alfred Hitchcock presentava adaptar la història per la seva cinquena temporada el 1959. La història es va adaptar a una curta pel·lícula francesa pràcticament silenciosa el 1962 que es va convertir en l'únic episodi deLa Zona Crepuscularproduït fora de la supervisió de l'espectacle.zona de penombraCayuga Productions, creador de Rod Serling, va pagar 20.000 dòlars pels drets d’emissió com a part de l’última temporada del programa el 1964. A més de ser l’única història adaptada per a les dues sèries, la versió francesa va aconseguir treure el gairebé impossible truc de guanyar les dues un Oscar i un Emmy.\n10. Al final, hi havia massa coses bones.\nEl 1962,Alfred Hitchcock presentaampliat a un format d’una hora. Hitchcock es va mostrar satisfet amb la decisió, dient que 'dóna temps a una història completa' i que es podrien eliminar episodis de novel·les, no només de contes. RetitolatL’hora Alfred Hitchcock, es va emetre durant tres temporades abans que NBC, que havia assumit la transmissió del programa, enganxés el tap. El principal problema va ser l’increment dels costos de producció, però els fans de la sèrie també van sentir una pèrdua de suspens i urgència que s’havia anat enfilant al llarg dels episodis més curts. El mateix Hitchcock va dirigir només un dels episodis d’una hora abans que el programa es retirés. Va pronunciar la seva última 'bona nit' el 10 de maig de 1965.


per EP - Fotografia: Laura Biela 27/06/2015 00:00h\nLa producció de préssec i nectarina cau però augmenta el preu| EP - Fotografia: Laura Biela\nLa menor oferta i l'entrada en producció de manera esglaonada del préssec i la nectarina estan permetent als productors cobrar la seva fruita aquest any aproximadament un 30% per sobre de les cotitzacions de l'any passat.\nL'any passat la collita es va avançar i es va acumular l'oferta en els primers dies, el que va col·lapsar als mercats, circumstància que aquest any no es produeix per l'arribada de la collita de manera progressiva i la reducció de l'oferta a Europa del 6%, que a Espanya ha caigut un 2% ia Catalunya un 7%.\n"Hi ha més demanda que oferta, per tant els preus s'estan comportant de manera correcta, no hi ha motius per posar-se nerviós", ha assegurat aquest divendres el director de l'Associació Empresarial de Fruita de Catalunya (Afrucat), Manel Simón. A tall d'exemple, ha assenyalat que el préssec en palot que l'any passat cotitzava a Mercolleida entre 35 i 40 cèntims per quilo, enguany se situa a entre 45 i 50.\nEn general, la climatologia a la primavera i la poca intensitat d'aclarida en camp han donat com a conseqüència una producció amb menys fruites per arbre i millors calibres i qualitat a Espanya amb una collita de 1.358.355 tones de les que 384.200 es produeixen a Catalunya.\nSimón ha assenyalat que donat que Catalunya i Aragó han entrat en collita i comercialització dins d'una conjuntura estable i amb falta de producte per atendre la demanda existent, això permet l'entrada en recol·lecció de la varietat estrella de nectarina BigTop a partir de la setmana que ve, en una situació de càmeres buides en les centrals.\nLes organitzacions agràries qualifiquen de "mala notícia" la prolongació del veto rus


Fabricants i proveïdors de màquines de granallat de cadenes de la Xina - Puhua\nInici > Productes > Màquina de granallar a granel > Màquina de granallar sobre rodes\nMàquina de granallat de rodes sobre rodes Màquines de granallat de cinturó de goma ideals per caure a granel amb peces de mida petita i mitjana.\n1. Introducció de la màquina de granallat de rastreig\nMàquina de granallar sobre rastrejadora Màquines de granallar per cinturó de cautxú ideals per a caure a granel peces de mida petita i mitjana.\nAquesta petita màquina de granallat utilitza un cinturó de goma resistent al desgast per carregar peces colades.\nLes màquines d’explosió amb cinta transportadora de goma s’utilitzen per al tractament superficial de lots de peces, carregades manualment o automàticament mitjançant un carregador hidràulic.\nEl transportador de cinta està fabricat en goma resistent al desgast. La seva rotació fa caure les parts i, mitjançant aquest moviment, totes les superfícies de les parts queden exposades als cops llançats per les turbines.\nLa descàrrega de les peces s’obté mitjançant la rotació del transportador de cinta en sentit contrari. Les peces poden caure directament al contenidor buit o a través d’una cinta de descàrrega o d’un transportador vibrant.\nLa capacitat màxima de càrrega pot variar de 200 a 600 quilos de pes.\n2. Especificació de la màquina de granallat de rastreig:\nVolum d'aire de desempolsament (m³ / h) 2200 6000 5000\nPodem dissenyar i fabricar tot tipus de màquines de granallat de cadenes no estàndard segons els requisits, el pes i la productivitat de les peces de treball del client.\n3. Detalls de la màquina de granallat de rastreig:\n4. Certificació de la màquina de granallat de rastreig:\nEl grup industrial pesat de Qingdao Puhua es va establir el 2006, amb un capital social superior a 8.500.000 de dòlars, una superfície total de prop de 50.000 metres quadrats.\nLa nostra empresa ha passat els certificats CE i ISO. Com a resultat de la nostra màquina de granallat de rastrejadors d’alta qualitat: servei al client i preu competitiu, hem guanyat una xarxa de vendes mundial que arriba a més de 90 països dels cinc continents.\n2. Com instal·lar la màquina de granallat de rastreig :?\n4. Com controlar la qualitat de la màquina de granallat de rastreig :?\n5. Quina part de treball es pot netejar amb la màquina de granallat de rastreig :?\nSi esteu interessats en la màquina de granallat de rastreig: podeu posar-vos en contacte amb nosaltres.\nHot Tags: Màquina de granallat de rastrejadors, Comprar, Personalitzada, a granel, Xina, Barat, Descompte, Preu baix, Comprar descompte, Moda, Novetat, Qualitat, Avançat, Durable, Fàcil de mantenir, Últimes vendes, Fabricants, Proveïdors, Fàbrica, En estoc, gratuït Mostra, marques, fabricat a la Xina, preu, llista de preus, pressupost, CE, garantia d’un any\nCORREU ELECTRÒNIC: [email protected]lchina.com


45-Rh Shidoku (and Sudoku) of chemical elements – 52 games with the periodic table\nPosted by quelet on November 5, 2019 June 2, 2020\nÉs ben conegut el joc del Sudoku, que tracta d’ubicar els dígits de l’1 al 9 en una graella de 9×9=81 quadradets, de tal forma que ni en columnes, ni en files, ni en cada subquadrat de 3×3 se’n repeteixi cap. Si no es parteix de cap pista, naturalment hi ha infinites solucions, per això els diaris i les revistes, que solen tenir Sudokus com a passa-temps, proporcionen una sèrie de pistes perquè la solució sigui única… i perquè comporti un xic de dificultat.\nÒbviament una aplicació del Sudoku normal a la Taula Periòdica és de fer-lo amb símbols dels elements químics, per exemple substituint els dígits 1-9 pels símbols atòmics corresponents, de l’H al F. Però al final, és el mateix i no aporta gaire res rellevant. Per això proposem aquí una petita variació, senzilla. I ho farem amb un joc equivalent més petit, el Shidoku, un quadrat de 4×4, amb 4 subquadrats de 2×2.\nEs tracta de col·locar els elements F, Cl, Br i I (Fluor, Clor, Brom i Iode) en aquest quadrat… de forma que hi siguin tots quatre en cada columna, fila i subquadrat… i que només dos elements de cada diagonal tinguin simbols atòmics d’una sola lletra. Ho aconseguireu? Proposeu-nos la vostra solució via twitter esmentant #52gamespt @magsci.\nAquest Shidoku es pot resoldre sobre paper, copiant aquesta graella. Però també es pot jugar a partir d’un full de paper retallant els 16 elements:, fent primer un quadrat i després 16 quadradets i retallant. Llavors s’escriuen els símbols químics F, Cl, Br i I quatre vegades en quatre quadradets diferents… i es prova de resoldre aquest Shidoku tot tenint en compte les pistes proporcionades, cosa que permet jugar en solitari o en grup.\nEl joc invers\nNaturalment es pot fer el joc invers: construir Shidokus (o Sudokus!) que tinguin propietats especials relacionades amb la Taula Periòdica: que hi hagi elements metàl·lics i no metàl·lics, que hi hagi un sol gas noble, etc… cal posar-hi imaginació, però segur que poden sortir moltíssims nous jocs d’enginy!\nI el Sudoku de la Taula Periòdica?\nLògicament, ja l’ha fet algú abans, per exemple en aquest web de la Univ. Sidney, on en lloc dels dígits 1-9, hi ha nou símbols químics. També es poden generar Sudokus tot seleccionant els blocs de la Taula Periòdica que es desitgin. Per cert, en aquest web hi ha altres jocs amb la Taula Periòdica, interactius.\nPrevious Post 45-Rh Shidoku (y Sudoku) de los elementos químicos\nNext Post 46-Pd Humor y elementos químicos


Pablo Llarena estudia presentar la renúncia a l'extradició de Puigdemont (Ernesto Ekaizer)\nEl jutge Llarena estudia presentar-la com un al·legat davant el Tribunal de Justícia de la Unió Europea\n4 min. Madrid 17/07/2018 10:02 Traduccions: Cat Cas\nPablo Llarena està més convençut després de llegir la resolució de 22 fulls del Tribunal Superior de Justícia de Schleswig-Holstein que no ho estava dijous passat, 12 de juliol, quan va rebre el comunicat oficial de quatre fulls: el lliurament de Carles Puigdemont per ser enjudiciat només per malversació és inacceptable. No es tracta de retirar l'euroordre, perquè aquesta fase ja està superada, sinó de renunciar, ateses les condicions, al lliurament a través d'un al·legat-denúncia davant el Tribunal de Justícia de la Unió Europea de Luxemburg.\nLa resolució no només rebutja el lliurament de Puigdemont pel delicte de rebel·lió (equivalent al 81 d'alta traïció del Codi Penal alemany) i pertorbació de l'ordre públic (125 i 125a d'aquest codi), sinó que fa una valoració de caràcter general sobre la violència i l'ús del dret penal.\nSegons assenyala, la tipificació de la violència en el delicte d'alta traïció és que "l'efecte previst és obligar el poder estatal a respondre a les demandes dels perpetradors".\nI afegeix: "El rerefons és que el dret penal ha d'actuar amb moderació en les disputes polítiques dins d'un estat democràtic i en l'ordre, fins i tot des de les raons constitucionals".\nD'acord amb el nou material aportat per Llarena fins a finals de juny i presentat per la fiscalia de Schleswig-Holstein, els jutges Martin Probst, Matthias Hohmann i Matthias Schiemann van tornar a debatre sobre la seva resolució preliminar del 5 d'abril del 2018, en la qual ja rebutjaven el lliurament pel delicte de rebel·lió després de fer la comprovació de la doble incriminació (delicte a Espanya i a Alemanya). Aquesta comprovació deriva del fet que el delicte de rebel·lió no forma part dels 32 delictes de lliurament automàtic estipulats en l'acord marc de l'euroordre del juny del 2002.\nPerò Llarena va afegir altres delictes possibles per si el tribunal persistia en la negativa. D'aquests últims, la fiscalia de Schleswig-Holstein va escollir el de pertorbació de l'ordre públic.\nEn la seva resolució definitiva –que no es pot recórrer al Tribunal de Schleswig-Holstein– descarten també el delicte de pertorbació de l'ordre públic i discrepen amb Llarena (i amb la magistrada Carmen Lamela) sobre el paper exercit pels Mossos d'Esquadra, que, segons els dos magistrats, van actuar com a peça del pla de sabotatge del dispositiu muntat per les forces de seguretat durant la jornada del referèndum de l'1-O.\nLa resolució carrega contra el magistrat Llarena perquè considera l'ordre de detenció i lliurament europea enviada per ell –després de retirar el desembre del 2017 la que havia cursat Lamela a Bèlgica– "totalment atípica" en vista dels "nombrosos anys d'experiència d'aquesta sala en qüestions d'extradició".\nFonts judicials consultades per l'ARA assenyalen que després de llegir la resolució completa i fer consultes amb persones de la seva confiança, el magistrat Llarena s'ha ratificat en la idea que es tracta d'una decisió inacceptable per a la justícia espanyola. Per dues raons: perquè suposa un trencament de la confiança mútua i reciprocitat entre estats i, alhora, perquè implica una intromissió descarada en l'acció de la justícia espanyola pretenent enjudiciar el fons dels fets. Segons fonts judicials, Llarena considera els 22 fulls una sentència en regla sobre la rebel·lió/alta traïció i, fins i tot, sobre la sedició, en descartar del tot que hi hagi hagut pertorbació de l'ordre públic (segons l'article 125 del Codi Penal alemany) en els fets del 20 i 21 de setembre davant la conselleria d'Economia, a la rambla de Catalunya, 9.\nPel que fa al delicte de malversació, si bé el tribunal ha optat per lliurar Puigdemont perquè és un delicte que, sota l'etiqueta de corrupció, forma part dels 32 delictes de lliurament automàtic de l'acord de euroordre, el tribunal recorda que el càstig ha de seguir l'orientació de l'article 266 del Codi Penal alemany, és a dir, "cinc anys de presó o una multa".\nEn aquestes condicions, les fonts judicials consultades per l'ARA assenyalen que Llarena es referma en la idea que no és possible acceptar la resolució. Però en lloc de plantejar la qüestió com la resposta a un afer bilateral entre un tribunal alemany i un d'espanyol –l'extradició puntual de Puigdemont– està elaborant una resposta per portar davant el Tribunal Europeu de Justícia de la Unió Europea el Tribunal de Schleswig-Holstein per vulneració de la confiança mútua.\nL'acceptació de Puigdemont exclusivament pel delicte de malversació, segons fonts judicials, no només debilitaria l'acusació –el cap de la rebel·lió no podria ser suspès provisionalment com a diputat ni acusat per aquest delicte, a diferència dels seus subordinats, que seran suspesos i enjudiciats per rebel·lió–, sinó que plantejaria la possibilitat ben certa que un cop a Espanya, i després d'ingressar immediatament a la presó –pel fet d'haver-se sostret de l'acció de la justícia–, podria pagar la responsabilitat civil i recuperar la llibertat, i assistir després al judici per malversació, mentre que els seus exsubordinats haurien de respondre-hi per rebel·lió.


Comprar Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013 | Preu i opinions a Uvinum\nGramona La Cuvée Reserva Brut 2012 és un cava cupatge de Xarel·lo i Macabeu. És un escumós de caràcter amable i fresc realitzat amb dues de les varietats autòctones de la zona d'on prové. És un cava que realment sorprèn a aquell que el pren per primera vegada.\nÉs un cava de viticultura ecològica a través de la biodinàmica.\nEs tracta d'un cava d'aperitiu que es pot estendre a la resta de la menjars. És gastronòmic i versàtil.\n2014 i\t2010\nDescripció de Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013\nGramona la Cuvee Reserva Brut 2013 (Chardonnay, Macabeo, Macabeu i Xarel·lo)\nNOTA DE TAST DE Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013:\nVista: groc palla brillant i molt atractiu.\nNas: fresc i de caràcter cítric, notes de poma, aranja i pinya i records finals herbacis i de flors blanques.\nBoca: amable i lleuger, de gran vivesa i agradable textura. Final fresc i marcadament cítric.\nOpinions sobre Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013\nLa teva puntuació de Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013:Puntua Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013:\nUn Chardonnay amb un color molt bonic. Olors de llevat i fleca.El sabor d'aquest Chardonnay em va alegrar el cos.\nEl millor vi de la família de Caves Gramona.\nAlbà Obrador , Jul 18\nIris Zamudio , Jun 17\n- Nas: pronunciat caràcter de frescor cítrica (llimona i aranja). poma, pinya, fonoll, herba fresca i flors blanques.\n- Boca: entrada amable, cos lleuger i molt vivaç, de textura cruixent i tonificant. Final molt refrescant amb records cítrics.\nRAÏMS: Macabeu / Viura i Xarel·lo\nMònica Borrell , Nov 16\nOpinions sobre altres anyades de Gramona la Cuvee Reserva Brut 20132014\nColor molt intens, típic del 6 X Caves Gramona Cava la Cuvée Nature Gran Reserva. Lleugers aromes a llevat i fleca. En recordo un toc fumat.\nSi et va agradar Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013, també pots gaudir de ...\nSi vols comprar Gramona la Cuvee Reserva Brut 2013, a Uvinum trobaràs els millors preus de Cava Escumosos.


El nostre Dòlar dels Estats Units a Cedi de Ghana convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 23.01.2022. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Dòlar dels Estats Units. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer Cedi de Ghana la moneda predeterminada. Feu clic a Cedi de Ghana o Dòlar dels Estats Units per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nTipus de canvi actualitzat: 23.01.2022 19:35\n6,09170 GHS (GH¢)\n1 USD = 6,091704 GHS\n0,164158 USD = 1 GHS\nDòlar dels Estats Units curs per Cedi de Ghana = 6,09\nLa Dòlar dels Estats Units és la moneda en Timor Oriental, Equador, el Salvador, Illes Marshall, Micronèsia, Palau, Estats Units, Zimbabwe. La Cedi de Ghana és la moneda en Ghana. El símbol per USD és $. El símbol per GHS és GH¢. El tipus de canvi del Dòlar dels Estats Units es va actualitzar per última vegada el Januar 24, 2022. El tipus de canvi de la Cedi de Ghana es va actualitzar per última vegada a Januar 24, 2022. El factor de conversió USD té 5 dígits significatius. El factor de conversió GHS té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Dòlar dels Estats Units per Cedi de Ghana = 6,09.\n$ 100 GH¢ 609.17\n$ 250 GH¢ 1,522.93\n$ 500 GH¢ 3,045.85\n$ 1000 GH¢ 6,091.70


Un centenar de professionals d'arreu del món participen a un curs de disfàgia a l'Hospital | Mataró Ràdio\nUn centenar de professionals d'arreu del món participen a un curs de disfàgia a l'Hospital\nDm, 29/09/2015 - 12:39\nL’Hospital de Mataró acull fins dimecres un curs internacional sobre disfàgia, la dificultat per empassar adequadament. En aquest curs hi participen un centenar de professionals procedents de vuitanta països d’arreu del món, que aprendran de primera mà com es tracten aquests pacients a l’Hospital de Mataró, centre que s’ha consolidat com a referent internacional en l’aplicació de diferents tècniques d’estimulació neurològica per tractar aquesta malaltia, i ajudar els pacients a recuperar la funció d’empassar. Pere Clavé, cap de la unitat de disfàgia del Consorci Sanitari del Maresme i director del curs, ho ha explicat en declaracions al programa de Mataró Ràdio “I tu com estàs de salut?”.\nPere Clavé explica que aquesta dificultat per empassar adequadament afecta principalment tres col•lectius: la gent gran (afecta el 50% dels pacients ingressats de més 70 anys, i el 27% de les que viuen a casa seva), les persones que tenen una malaltia neurològica o han patit un ictus, i també aquells pacients que han patit un càncer de cap i coll o un accident greu al cap. En aquest sentit, l’Hospital de Mataró ha desenvolupat un protocol per tractar la disfàgia en gent gran i també s’apliquen tècniques pioneres per recuperar aquesta capacitat per empassar correctament a persones que han patit un ictus o que pateixen efectes secundaris de la radioteràpia.\nEl resultat ha estat un augment de la supervivència del 74% al 81%, tal com mostra l’estudi que presentarà l’Alberto Martín Martínez, infermer, al 5è Congrés Anual de l’European Society for Swallowing Disorders, que tindrà lloc a Barcelona a partir de dijous. El curs que s’està fent a Mataró és una acció prèvia a aquest congrés.\nHospital de Mataró, disfagia


Taller de viodelit a càrrec d'Aleix Cort\nIniciLletres a Santa MònicaTaller de viodelit a càrrec d'Aleix Cort\nDijous, 11 febrer 2016 11:34\nDilluns 15 de febrer, Aleix Cort, membre del Grup de Recerca Hermeneia, impartirà un taller de videolit a la Sala d'Actes de l'Arts Santa Mònica. En aquesta trobada es presentarà el videolit (una càpsula audiovisual articulada a partir d’un text literari) com a format i com a metodologia d’aprenentatge actiu a través d’un projecte de creació artística. La sessió começarà a les 19 hores.\nAquest taller forma part d'una sèrie d'activitats programades en relació amb l'exposició "Paraules pixelades" que es pot visitar fins el 20 d'abril a l'Arts Santa Mònica. Així el dia 18 de febrer, Nohelia Meza, de la Universitat Pompeu Fabra i membre del Grup de Recerca Hermeneia parlarà sobre Poéticas de navegación: posibles lecturas de “88 Constellations for Wittgenstein” de David Clark y “Déprise“ de Serge Bouchardon. El 25 de febrer,Giovanna Di Rosario de la Université Catholique de Louvain i directora adjunta del Grup de Recerca Hermeneia farà una xerrada amb el títol Del papel a la pantalla: entre la estética y la retórica en la literatura digital. El dia 3 de març hi haurà una trobada amb Scott Rettmberg(Estats Units-Noruega) i Roderick Coover (Estats Units), autors de “Toxicity”, una narrativa híbrida recombinatòria. El 10 de març hi haurà una trobada amb Philippe Bootz (França) un dels pioners de la literatura digital i podrem assistir a una performance de l’artista. El 17 de març està prevista una trobada amb María Mencía (Espanya-UK), autora de “Gateway to the World: Data Visualisation Poetics”-“Puerta al Mundo: poética de visualización de datos” i l'1 d'abril el Seminari Internacional “Paraules Pixelades. La literatura a l’era digital” amb artistes y estudisos de Bèlgica, Canada, Colòmbia, Espanya, Estats Units, França, Israel, Itàlia, Mèxic, Regne Unit i Veneçuela.\nL'exposició "Paraules pixelades" vol ser una porta d’accés a una realitat literària encara emergent que neix d’un entorn digital i des de procediments digitals, i que només pot ser 'consumida' de manera òptima (és a dir, sense limitar-ne les funcionalitats, els recursos, l’estil i la intencionalitat) en aquest context. El suport digital agermana el so amb la cal·ligrafia, la paraula amb la imatge, el moviment amb el significat, i culmina molts dels somnis que l’aliança de la paraula amb l’espai ha tingut des dels antics cal·ligrames grecs o la pintura ideogràfica àrab fins a les avantguardes més recents.\nLa mostra, comissariada per Laura Borràs, directora de la ILC, i Giovanna di Rosario, les dues són especialistes internacionals en literatura digital i directores del grup Hermeneia de la Universitat de Barcelona, ens permetrà fer un recorregut pel passat de la forma literària més recent, alhora que ens obrirà itineraris possibles per transitar els seus camins entre gèneres, temàtiques i suports.\nLlegit 760 vegades\tDarrera modificació el Dijous, 11 febrer 2016 12:03


Política de privacitat – Ànima Castelló\nÀNIMA CASTELLÓ, està especialment sensibilitzada en la protecció de dades de caràcter personal dels Usuaris dels serveis de la pàgina web. Mitjançant la present Política de Privacitat (o Política de Protecció de Dades) ÀNIMA CASTELLÓ informa als USUARIS dels llocs web: https://www.animacastello.com/, dels usos a què es sotmeten les dades de caràcter personal que es recapten en lloc web, amb la finalitat de que decideixin, lliure i voluntàriament , si desitgen facilitar la informació sol·licitada.\nÀNIMA CASTELLÓ, es reserva la facultat de modificar aquesta Política amb l’objecte d’adaptar-la a novetats legislatives, criteris jurisprudencials, pràctiques de el sector, o interessos de l’entitat. Qualsevol modificació en la mateixa serà anunciada amb la deguda antelació, a fi que tinguis perfecte coneixement del seu contingut.\nASSOCIACIÓ ÀNIMA CASTELLÓ\nCarrer d’Enmig 48, 12001 Castelló de la Plana\nInscrita en el Registre D’associacions de la Comunitat Valenciana, en la Secció PRIMERA amb el núm. CV-01-060335-CS.\nLa finalitat de la recollida i tractament de les dades personals, a través dels diferents formularis propietat d’ÀNIMA CASTELLÓ, posats a disposició dels Usuaris, responen, segons el cas concret, per gestionar i atendre sol·licituds d’informació, dubtes , queixes, felicitacions o suggeriments a les publicacions o qualssevol serveis o activitats, actes o esdeveniments prestats, oferts, patrocinats i / o sponsorizats per ÀNIMA CASTELLÓ, així com conèixer l’opinió dels usuaris.\nLes dades personals proporcionades es conservaran durant el termini corresponent per complir amb les obligacions legals, mentre no s’oposi a el tractament o revoqui el consentiment\nÀNIMA CASTELLÓ està legitimat a el tractament de dades personals, basant-se el consentiment atorgat per l’interessat mitjançant la signatura o acceptació dels pertinents formularis, per a un o diversos fins específics, tal com recull l’article 6.1. a) de l’Reglament General de Protecció de dades personals.\nD’altra banda, amb la finalitat que les dades que consten en els nostres fitxers, informàtics i / o en paper, sempre corresponguin a la realitat, es tractarà de mantenir actualitzats. De manera que, a aquests efectes, l’Usuari haurà de realitzar els canvis, directament, quan així estigui habilitat o comunicant-se, per mitjà fefaent, a l’àrea o departament corresponent d’ÀNIMA CASTELLÓ.\nLes dades personals no seran cedides o comunicades a tercers, excepte en els supòsits necessaris per al desenvolupament, control i compliment de les finalitat / s expressada / s, en els supòsits previstos segons Llei.\nDret a oposar-se a el tractament,\nL’interessat podrà exercitar aquests drets mitjançant sol·licitud acompanyada d’una fotocòpia del seu DNI, i en la qual s’especificarà quin d’aquests sol·licita sigui satisfet, remesa a l’adreça: ÀNIMA CASTELLÓ, domicili social a aquests efectes en el Carrer d’Enmig 48, 12001 Castelló de la Plana, o a la següent adreça de correu electrònic: info@animacastello.com.\nFinalment s’informa que ÀNIMA CASTELLÓ, adoptarà en el seu sistema d’informació les mesures tècniques i organitzatives adequades, donant compliment a el principi de responsabilitat proactiva, per tal de garantir la seguretat i confidencialitat de les dades emmagatzemades, evitant així, la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat; tenint en compte l’estat de la tècnica, els costos d’aplicació, i la naturalesa, l’abast, el context i els caps de el tractament, així com riscos de probabilitat i gravetat variables associades a cada un dels tractaments.\nSi té alguna pregunta sobre aquesta Política de Privacitat, preguem que es posi en contacte amb nosaltres enviant un correu electrònic a info@animacastello.com.


Coneixes les nostres Promocions?\nESCAPADA ROMÀNTICA … amb algú especial\n– Dilluns a Divendres-\nMÉS Sopar / Gratis\n– Dates especials –\nDes de 65€ / nit p.p.\n– Vàlid de 30 d’abril a 4 de maig-\nCLIPPER HOTEL, el seu Hotel a la Costa Brava\nJA ENS CONEIX?\nUn exclusiu hotel a la Costa Brava\n39 habitacions i 10 exclusives Viles\nSituat a Torroella de Montgrí, un Hotel Costa Brava, en el cor del Empordá , dins del parc natural del Montgrí a 70 m. de la Platja de Pals i envoltat d’exclusius camps de golf. Amb la teva bicicleta teniu molts llocs per descrubrir junts de la Costa Brava. El cicloturisme et permet pedalar amb famila al vostre ritme a mida que aneu admirant els paratges de zona. Disposem d’informació de tota mena per poder orientar-vos sobre les rutes a triar segons, nivell..Prepara els teu joc de pals! nosaltres fem la resta.. els millors camps de golf de la Costa Brava al seu abast. L’hotel està situat entre el golf i el mar. El nostre Restaurant ofereix una de les millors ofertes gastronòmiques de la zona combinant la cuina Mediterrània i la cuina Catalana. Es tracta d’un restaurant càlid i amb molta llum, gràcies a les seves parets de vidre en les que es veuen les piscines i el jardí de l’hotel.\nDisposa de 39 amplies i lluminoses habitacions i de 10 villas envoltant les piscines i el jardins de l’hotel, perfectament equipades per a unes vacanes familiars, amb amics etc.. Grácies a les seves modernes i confortables instal.lacions, la seva privilegiada situació, la seva excel.lent gastronomía i el servei del nostre equip humá , fara que les seves vacances siguin una estada inoblidable.\nDurant els mesos d’estiu pots participar de l’animació que ofereix el càmping El Delfín Verde de forma gratuïta per als seus fills, només han de visitar el web www.eldelfinverde.com per veure el seu programa d’activitats o consultar-nos directament si té algun dubte.\nCadaqués conserva la essència de l’antic poble de pescadors de la Costa Brava, amb els seus estrets carrers, les seves cases blanques, vistes delicioses i la seva vida al costat del mar.\nFascinant excursió de dia a Barcelona. Amb un confortable autobús amb aire condicionat i l’assistència d’un guia , visitarem les principals atraccions de la ciutat: la basílica de la Sagrada Família (exterior), obra del genial Antoni Gaudí, el Palau Nacional, el port, la Muntanya de Montjuïc i les seves magnífiques vistes de Barcelona i l’Estadi Olímpic


Reclamen una 'àrea econòmica especial' al Pirineu, amb Andorra com a epicentre - Racó Català\nReclamen una 'àrea econòmica especial' al Pirineu, amb Andorra com a epicentre\nTres-centes persones signen el manifest amb el suport de figures de l'àmbit polític, econòmic, social i cultural de Catalunya i l'Arieja\nPolítica 06.02.2019 10.30 h Redacció, ACN\nFins a 300 persones vinculades a l'àmbit polític, econòmic, social i cultural del Pirineu, tant de la vessant catalana com d'Andorra i de la regió francesa de l'Arieja, s'han adherit a un manifest en favor de la creació d'una "àrea econòmica especial" Andorra-Pirineus. L'objectiu, segons han explicat els seus impulsors, és el d'explorar el seu potencial a partir del treball conjunt de les diverses administracions que el representen.\nPer aquest motiu, la voluntat és que tant la Unió Europea (UE) com els negociadors andorrans, immersos en les converses per tancar un acord d'associació del país amb els 28, tinguin en compte aquesta possibilitat, la qual passaria per establir un "marc jurídic" que avali les relacions que històricament s'han mantingut en aquest territori.\nLa proposta es basa en la idea que Andorra, que té uns 80.000 habitants i una extensió que no arriba als 500 quilòmetres quadrats, col·labori activament amb una àrea que multiplica per deu la seva superfície i per tres la seva població sense que això impliqui una pèrdua d'autonomia per part de les institucions que administren cada part d'aquest territori pirinenc.\nSegons un dels impulsors del manifest, Joan Ganyet, d'aquesta manera s'aconseguiria establir unes bases per un creixement equilibrat d'aquesta zona en els propers decennis.\nGanyet ha citat les àrees de col·laboració transfronterera que recentment s'han establert entre França i Alemanya com a exemple del projecte que volen tirar endavant al Pirineu. Tot i això, ha remarcat que en aquest cas "hi ha un pol econòmic, social i demogràfic que és Andorra", el qual està envoltat per zones amb una menor densitat de població i una inferior generació d'activitat econòmica.\nEn aquest sentit, ha afegit que tot plegat serviria per "fer alguna cosa que ens tregui de la marginalitat" amb què, segons ha explicitat, es sol identificar als habitants del territori des de ciutats com Tolosa de Llenguadoc, Barcelona, Madrid o París.\nPer la seva banda, Antoni Pol, també impulsor del manifest, ha afirmat que la proposta representa "fer una nova constitució econòmica" per al Principat andorrà que, ha afegit, compta amb un model econòmic que està arribant a un "final d'etapa". Per tot plegat, considera que amb el procés de negociació per tancar un acord d'associació d'Andorra amb la Unió Europea ha arribat el moment per fer aquest tipus de plantejaments.\nEn aquest sentit, creu que s'hauria d'establir una relació especial amb les persones que viuen a l'entorn pirinenc del voltant del país per tal que aquestes comptessin amb una "lliure circulació econòmica i d'activitat".\nPol ha fet èmfasi en el caràcter històric de les relacions que s'han establert en el conjunt d'aquesta zona, motiu pel qual veu necessari aconseguir un "marc jurídic" que les afavoreixi. "Avui ens toca -a Andorra- ser el motor d'aquesta àrea, com ho havien sigut abans els altres territoris veïns", ha explicat.\nPer l'impulsor del manifest, la Unió Europea hauria de rebre amb bons ulls la iniciativa perquè, ha dit, "va en el sentit de més relació, cosir les fronteres, equilibrar-les i fer-les més fàcils de passar". Tot i això, ha deixat clar que no hi ha antecedents a l'aplicació d'una proposta d'aquest tipus, amb la qual cosa "no és una realitat que existeixi en altres models".\nPels impulsors del manifest, el paper de la UE davant la nova àrea hauria de ser el de contribuir al seu desenvolupament, aportant-hi recursos amb els quals el territori es pugui dotar de les infraestructures, serveis i comunicacions que necessita.\nEl text ha arribat a mans de diversos responsables polítics del Principat andorrà i la intenció és sumar l'adhesió d'ajuntaments, associacions econòmiques i empresarials, col·legis professionals i sindicats de l'Alt Pirineu i l'Aran, Andorra, la Catalunya del Nord i el departament francès de l'Arieja.\n06.02.2019 12.34 h \nBrioix 5.079 6 426  1.396\n08.02.2019 23.26 h \nSovint oblidem que Andorra és un estat català, independent i plenament reconegut per la comunitat internacional, inclosa espanya.\nGràcies a Andorra es pot parlar català a l'ONU i tenim documents traduïts al català en infinitat d'organismes internacionals.\nTant de bo Catalunya sigui aviat el segon estat.\n13.02.2019 15.17 h \nDe tant en tant la Generalitat mou una mica el cul, però en general l'Aran no li importa massa.\nfa 6 minuts 52 respostes\nfa 8 minuts 36 respostes\nfa 12 minuts 76 respostes\nfa 20 minuts 115 respostes\nfa 29 minuts 6 respostes\nfa 30 minuts 34 respostes\nfa 37 minuts 151 respostes\nfa 44 minuts 41 respostes\nfa 45 minuts 13 respostes\nfa 53 minuts 70 respostes\n23.966 raconaires | 269 connectats (44 raconaires)


ReusDiari.cat | Turisme: Tarragona a la cruïlla\nTurisme: Tarragona a la cruïlla\nper Pau Ricomà 17/05/2017\nL'anunci de canvi de titularitat de l'Hotel Imperial Tarraco i el seu tancament provisional coincideix en el temps amb un debat al carrer respecte als inconvenients del turisme. Amb el poc espai que m'ofereix un article no podré fer altra cosa que apuntar algunes qüestions.\n—Qualsevol activitat productiva comporta beneficis però també conseqüències no desitjades. Això passa amb la indústria, la logística, el turisme...i amb qualsevol altra activitat. El més intel·ligent és tractar d'acotar i reduir les conseqüències no volgudes. El que no té sentit és carregar-se l'activitat.\n—Els estudiosos del turisme parlen de la «capacitat de càrrega» d'un espai –ciutat o monument-. Aquell punt en què la massificació fa que els costos de preservació, de conservació i de convivència superen els beneficis de l'explotació turística dels espais. Tarragona, ciutat Patrimoni Mundial, amb poc més de 2000 places hoteleres, està molt lluny d'arribar al llindar de la seva capacitat de càrrega turística.\n—De la mateixa manera que no té cap sentit, pensant en el benestar de les persones, imaginar-nos una Tarragona postindustrial dedicada preferentment al turisme, també cal considerar que el turisme comporta un conjunt d'oportunitats econòmiques, socials i culturals a les quals no podem renunciar.\n—Les ciutats petites/mitjanes com Tarragona tenen la seva oportunitat en aquell àmbit una mica imprecís que coneixem com a «turisme cultural» —que segons sembla és el turisme desitjat per tothom—, en la utilització dels seus recursos patrimonials i en la consolidació de festivals i esdeveniments periòdics. A Tarragona tenim molta feina a fer si volem ensenyar bé la història. Ens cal recrear l'experiència d'un relat històric i per fer-ho ens hem d'acompanyar de l'aplicació de les noves tecnologies.\n—L'organigrama municipal, amb tres conselleries separades per dirigir el patrimoni, la cultura i el turisme, és una font constant de disfuncions i de problemes de gestió. Si hi afegim que la titularitat dels nostres monuments està repartida entre l'estat, la Generalitat i el municipi, advertirem que les dificultats són importants. Almenys, allò que depèn de l'Ajuntament hauríem de mirar de fer-ho fàcil.\n—M'he de referir a les infraestructures hoteleres. Hi ha de tot, però diria que no estem massa a prop de l'excel·lència. Malauradament, els retrets que per la seva mala conservació i poca adaptació a les exigències dels clients actuals s'han fet a l'Imperial Tarraco, les podríem fer a algun altre hotel «històric». No s'hi val a badar.\n—L'oferta de places turístiques a través d'establiments no convencionals, és a dir pisos turístics, és una realitat que es consolidarà. No podem ni fer veure que no existeix, ni maximitzar les seves conseqüències. Cal gestionar-ho per evitar greuges indesitjats. En aquest sentit, que l'equip de govern PSC-PP-Unió rebutgés, al passat mes de novembre, una moció del nostre grup per la regulació dels pisos turístics demostra molt poca visió i nul·la capacitat d'adaptació a la realitat canviant\n—Finalment, convé assenyalar que les bones dades turístiques del darrer any, i segur que de l'actual, a la ciutat de Tarragona —fonamentades sobretot en el nombre de visitants que no pernocten— s'ha de contextualitzar. Totes les ciutats turístiques del país viuen aquest fenomen, en gran part per la desastrosa situació dels nostres competidors turístics naturals, els països del Nord d'Àfrica. Esperem que la situació d'aquests països millori, sobretot pel patiment que suposa per a tanta gent. Quan això passi, qui hagi fet els deures en forma de gestió eficient i d'actualització de la seva oferta, se'n sortirà. Qui hagi viscut cofoi, però sumit en la confusió permanent, decaurà.


BURRERA COMPRIMIDA S.A. - bucomsa - dietari de capçalera: BURRICRÒNIQUES FALLERES\nLA BURRERA MÉS FALLERA\nEls parroquians i navegants que, per costum o per casualitat han visitat el nostre burribloc durant les passades festes falleres, han tingut l'oportunitat de conéixer l'existència de la comissió fallera virtual creada pels estaments burreracomprimits que regenten aquesta parida internauta.\nI dic que la referida comissió fou creada, que no fundada, perquè una de les moltes novetats que aporta aquesta iniciativa és precisament el fet d'haver plantat, festejat i cremat una falla sense haver procedit prèviament a la seua fundació.\nNa Patrocinio Bataclan de la Cacofonia Ronca\nNo era la nostra intenció burlar d'aquesta manera la lògica protocol·lària, però la idea ens va abordar d'una manera tan sobtada que no vam tenir temps a estudiar el manual que marca les pautes a seguir en casos similars. Quan estàvem a punt de cremar el monument que havíem plantat, els xicots de la premsa ens van demanar l'acta fundacional per a donar a conéixer al món l'existència de la nostra institució, i fou aleshores quan vam descobrir la mancança del requisit en qüestió. Així doncs, la FALLA BUCOMSA-BURRERA I ADJACENTS és encara una institució infundada, però prometem fundar-la abans del pròxim Pentecostés.\nESCUT OFICIAL DE LA FALLA\nA continuació inserirem dos enllaços, a través dels quals podran compartir les nostres vivències falleres amb les novetats protocol·làries que hem aportat a la causa i les emocions de l'exaltació de la nostra Fallera Major, galantejada pel mantenidor en Floripondi Sánchez de la Prominència Acústica. Igualment, també podran realitzar una visita virtual al monument de l'artista Macareno les Penyes, amb versos del guionista Rafa Burilla.\nFALLA BUCOMSA-BURRERA I ADJACENTS 2011\nPerò, a banda de les innovacions insòlites que podran conéixer si visiten les nostres virtualitats, hi ha altres detalls tradicionals de la festa fallera que hem canviat de manera radical, com ara el procediment que hem utilitzat per a encendre les mascletaes on, en lloc d'ordenar la Fallera Major al senyor pirotècnic que encenga la mascletà, l'encén ella mateixa disparant a la metxa amb una escopeta de dos canons. Un altre detall que ha estat molt comentat és la norma que exigeix haver acomplit els 40 anys per a poder ser fallera infantil... i un altre, la utilització d'un tractor de cadenes amb un picú incorporat, que acompanyava amb música el pas de les falleres (amb aquesta mesura hem estalviat la despesa de la xaranga musical). De tot açò (i més) els informarem en futures ocasions.\nAquests són els enllaços que hem comentat anteriorment:\nLA BURRERA EN FLAMES (cliiiiic)\nConté el disseny de l'escut de la falla, la composició de la Junta Executiva que presideix Don en Furgoneto Pastizal de la Santa Infància i Martínez de la Barbacoa Alta, un ampli reportatge fotogràfic de l'acte d'exaltació de la Fallera Major, Na Patrocinio Bataclan de la Cacofonia Ronca, i una crònica exhaustiva de l'esmentat esdeveniment.\nVISITA VIRTUAL A LA NOSTRA FALLA (claaac)\nVisita virtual al monument de l'artista Macareno les Penyes, amb lectura directa dels versos del guionista Rafa Burilla i informació visual i escrita de les escenes que componen la crítica de la falla. Ací també podran contemplar un dels moments de la cremà, i la sorpresa d'un inesperat final de festa.\nSeguint els cànons més tradicionals, tots els components de la falla van ser arrasats pels efectes del foc purificador, a excepció d'aquella figura que, segons mana el protocol, ha de ser indultada. En aquest cas, i per votació popular, aquest va ser l'element que es va salvar de les flames:\nEl President d'honor de la FALLA BUCOMSA-BURRERA I ADJACENTS, Don en Furgoneto Pastizal de la Santa Infància i Martínez de la Barbacoa Alta, aprofita l'avinentesa per a saludar-los amb la millor de les seues cordialitats, i per a oferir-los el testimoni més afectuós de les seues consideracions personals més distingides.\nPublicat per BURRERA COMPRIMIDA a 23:22


BLW (I): dels 6 als 10 mesos – Cosetes de no res\n27 Agost, 2017 17 Novembre, 2018 Cosetes de no res (Laia)\nÉs habitual en els darrers mesos, parlant sobre l’A, que em preguntin si ja menja, o què tal les papilles, o si encara pren pit. Aquestes preguntes, i totes les que em facin, les contesto gustosament, contenta d’explicar que a casa no triturem per sistema i que l’A menja el mateix (o pràcticament el mateix) que nosaltres. Que sí, que pren pit a demanda i que no, que no es cap problema si no hi sóc perquè deixo reserves de llet i el seu pare li dona amb un got. Sí, de vidre, normal.\nI com no em fa res i, fins i tot, ho he de confessar, m’agrada explicar als quatre vents les bondats (i també el que no és tan maco) del BLW, hem decidit explicar la nostra experiència aquí. Bé, la primera part de l’experiència perquè encara hi estem immersos.\nSe suposa que a casa hem decidit fer BLW. BLW són les sigles de Baby-led Weaning que vol dir, literalment, “desalletament dirigit pel nadó”. Tanmateix, com els anglesos no tradueixen el terme desalletar com nosaltres, es tradueix com “aprendre a menjar sol” (en castellà, “aprender a comer solo”, per això ho podreu trobar en algun article com ACS). Tot això, en Julio Basulto ho explica molt bé en les seves conferències i, potser, en algun vídeo del Youtube també.\nAmb això clar, comencem. Des de que ens va passar pel cap anar a buscar l’A, estàvem convençuts de fer LME (Lactància Materna Exclusiva) fins als 6 mesos, com diu l’OMS. Oh, sorpresa! Als 5 mesos i mig, aproximadament, l’A complia amb els tres requisits per començar amb l’alimentació complementària: aguantar-se asseguda per ella mateixa; haver perdut el reflex d’extrusió (quan es posa una cosa a la boca no la treu automàticament amb la llengua); i mostrar interès pel menjar. Va ser quan la tercera de les premisses es complia clarament (l’A volia pispar-me el menjar del plat directament) que ens vam plantejar fer unes primeres preses de contacte amb els aliments sòlids.\nI vam començar una mica a lo bruto, és a dir, vam començar per un aliment que fa molt de respecte a tothom (la pasta) per un dels seus components (el gluten). El que vam fer va ser el següent: un dia, per dinar, ens vam fer espaguetis (sense sal) i en vam apartar uns quants sense salsa. Els vam deixar sobre la taula, en un plat. L’A era a la meva falda i, senzillament, quan va intentar engrapar els meus espaguetis amb tomàquet, li vam deixar a l’abast els que havíem apartat. Ràpidament els va agafar, se’ls va posar a la boca, els va llepar i els va llençar pels aires. Mentrestant, jo que no la veia, patia per si s’ofegava (com s’havia d’ofegar??? si gairebé no van entrar a la boca!). El seu pare, davant meu, anava vigilant.\nA partir d’aquell dia, vam anar fent petites preses de contacte segons el seu interès, la logística… sense pressa ni pressió de cap tipus. Li vam deixar tastar el plàtan, la taronja, el kiwi… I nosaltres, en aquest procés marcat per la tranquil·litat de saber que respectàvem el seu ritme i de que el pit ho donava tot, ens anàvem treballant les pors i seguíem llegint i aprenent.\nClaríssim, oi? .Imatge d’@higuitopapis\nCompartir els àpats en família, l’autonomia del nadó, la confiança en les seves capacitats, el gaudi pel menjar, la coneixença dels diferents aliments… la idea és que l’A mengi el mateix o el més similar possible al que mengem nosaltres, que estableixi una relació positiva amb el menjar i l’acte social que representen els àpats.\nEl primer que vam fer va ser pensar què acostumàvem a menjar i els ingredients que porten els plats que cuinem a casa (o que mengem a casa dels avis i iaios). Vam imprimir la taula d’incorporació d’aliments del document de l’Agència de Salut Pública de Catalunya, Recomanacions per a l’alimentació en la primera infància (de 0 a 3 anys), i la vam penjar a la nevera. La gran majoria es podien incorporar a la dieta de l’A des dels 6 mesos, així que seguint la norma dels tres dies, vam anar oferint aliments. La norma dels tres dies consisteix en presentar a l’infant un aliment determinat en tres ocasions i, si no hi ha reacció al·lèrgica, es pot considerar incorporat. És important no oferir més d’un aliment nou el mateix dia perquè, en cas d’aparèixer algun tipus de reacció, no sabríem del cert quin aliment li ha provocat. Així mateix, és preferible oferir els aliments nous al migdia per tal de tenir temps de veure que tot va bé. Si li donem a la nit, podria fer reacció mentre dormim i no ens adonaríem. Ara que, alerta, com us he dit, aquí explicaré la nostra experiència… hem de confessar que ens hem saltat la norma alguna vegada: vam oferir alhora patata i porro. En tot cas, sabíem exactament què havia pres que fos nou…\nInicialment, li oferíem els aliments tallats en bastonets de la mida del seu puny, de manera que ella els pogués agafar i controlar la quantitat que es posava a la boca. El més important és que el nadó tingui el control de la situació i, per aconseguir-ho, cal presentar-li l’aliment a la seva mida.\nPer altra banda, com he dit, una de les coses que destaco és que l’infant mengi com la resta de la família. Sóc conscient que hi haurà puristes del mètode que em voldran crucificar per publicar això, però m’arriscaré. El dia de la setmana que a casa sopàvem (i sopem) crema de X (carbassó, pastanaga, porro, verdures…) l’A també en menja. Si és triturat!!!!! Sí, però se’l menja ella sola. Li deixem a l’abast la cullera (que vola pels aires just després de ser llepada per primer cop) i pa. Amb això i les seves mans, devora la crema sense problemes.\nCal dir que, ara que ja ha fet 10 mesos i ja fa un temps que fa la pinça i pessiga perfectament, li oferim cosetes més petites (sopa d’estrelletes espesa, macarrons tallats a trossets, adaptació d’ensaladilla russa, xampinyons amb daus de seitan al ajillo…).\nEn referència a la sal, sucre i condiments, vam començar sense gens de sal i seguim sense gens de sucre. Amb el tema de la sal, ens hem relaxat una mica en certes situacions: quan sortim fora de casa i quan anem a casa d’algú que no té per costum cuinar sense sal. A casa hem reduït gairebé del tot el consum. El pa el mengem normal perquè no li trobem cap mena de sentit al pa sense sal.\nLa resta de condiments (all, pebres, herbetes diverses…) les hem anat incorporant poc a poc. Per exemple, vam oferir per primer cop els cigrons en forma d’hummus sosaina, és a dir, cigrons sols amb llimona. Un cop passades les tres exposicions de la norma, vam fer hummus amb all, després vam afegir tahini, la següent vegada el comí, etc.\nFer BLW comença sent una marranada de l’alçada d’un campanar. Això és així. Però, PERÒ, per veure la nostra criatura menjar de forma autònoma, tranquil·la (per tothom), gaudint i compartir amb ella l’àpat, val la pena haver de fregar després. També us dic que, amb els mesos, cada vegada els danys col·laterals són menors i, un dia, mires sota la cadira i exclames: “Ostres! no hi ha res, s’ho ha jalat tot!”. I és que una cosa que reclama aquest mètode és paciència.\nPaciència perquè tot s’embruta (l’A dina només amb el bolquer i el pitet i, seguidament, va a la dutxa).\nPaciència perquè no mengen la mateixa quantitat que solen menjar els que prenen puré (i que a ulls meus, són quantitats desproporcionades). Inevitablement, estem marcats pels patrons viscuts i vistos. Quan la nostra criatura no menja com una llima, tot i saber que amb la lactància a demanda fins l’any està més que coberta i que s’autoregularà, no podem evitar patir (més encara si tenim revisió a pediatria; maleïts percentils, oi?).\nPaciència perquè hi ha gent que s’espanta en veure un nadó de 6 mesos menjant bastonets de pastanaga al vapor o truita a la francesa; fan cares rares o inclús de pànic i s’agafen a la cadira per no arrancar-li de les mans l’aliment i salvar-lo d’un ofegament imminent imaginari.\nPaciència també amb aquella gent que li vol donar coses que es mengen però no són aliments (snacks diversos, gelats, brioxeria…). Expliquem que no en menja i ens mantenim ferms. Qualsevol persona ha de respectar-ho.\nA dia d’avui, podem dir que encara no hem tingut cap ensurt amb l’A, és a dir, no ens hem estrenat en dur a terme la maniobra de Heimlich (i que duri). Quan parlem d'”ensurt” no ens referim a una mica de tos i un tros de pastanaga sortint disparat, sinó, a quelcom més seriós. Cal dir, que hi ha la mateixa probabilitat d’ennuegament amb trossos que amb puré. De fet, l’A s’ha ennuegat més d’un cop prenent pit…\nLa criatura ha d’estar ben asseguda (90 º), no estirada.\nSi es posa a la boca quelcom que és perillós, s’ha de vigilar molt i evitar posar els dits a la boca a la brava, podríem empènyer el tros i provocar l’ofegament.\nA la trona, convé que sempre hi estigui acompanyada i, mentre mengi, que no estigui lligada en la mesura del possible. Si haguéssim de fer la maniobra, ens caldria poder treure ràpidament la criatura de la trona i el fet d’estar lligada ens ho impediria.\nCompte amb els estris de menjar dels adults. L’A té fixació amb els ganivets i s’ha d’anar amb cura perquè sembla que als nadons se’ls allarguin els braços quan hi ha alguna cosa que no poden tocar.\nNo oferiu als infants aliments amb alt risc de provocar l’ofegament. Seguiu les recomanacions de l’Agència de Salut Pública de Catalunya (o similar).\nTorno a repetir que el que es plasma en aquest article és la nostra experiència. Cal informar-se i aprendre sobre el tema de la mà de professionals. És per això que us deixo algunes referències que ens han estat d’utilitat (i encara ho són).\nPrevious Joc heurístic\nNext Les primeres enrabiades


Aconcagua 12�/13�Temporada 2012 2013En la Cima de Am�rica\nCampo Base Travel & Adventure\nFa 14 anys som pioners a Espanya en ascensions a l'Aconcagua per� la traject�ria ,serietat i la millor proposta per arribar en el cim de l'Aconcagua.\nA les nostres expedicions guiades en el cim de l'Aconcagua som els �nics amb una proposta de 21 dies d�expedici� amb 3 dies adicionals inclosos, organitzat per aconseguir objectius com la temporada passada (07-08) que vam aconseguir el 70% dels expedicionaris van aconseguir arribar al cim.\nTambé la nostre proposta per expedicions sense guia amb tota la log�stica necess�ria, amb trasllats, hotels, permisos, mules, serveis de campaments base, guies, portadors, comunicacions, equips de muntanya, tendes dormitori i menjadors, es tot el necessari per poder aconseguir el cim amb �xit.\nVer video chegando � Cima de Aconcagua\nSortint de Plaza de Mulas (4200 m) es segueix el cam� perfectament marcat, primer cap el nord�est i després cap a l�est. Just sobre nostre es troba un padrigolet de roques petites amb el cam� marcat fent Zig�Zag a una altura d�uns 5.150 metres es troba Cambio de Pendiente. En aquesta zona es troba unes esplanades ideals per poder muntar el campament. Est� molt exposat als vents per� el desnivell des de Plaza de Mulas es apropiat per una jornada de caminada. Aqu� normalment s�instal�la el campament n� 1, on podrem trobar neu per tal de poder tenir aigua. ATENCI�: perill de que caiguin pedres del "gran acarreo�.\nTrekking a Plaza Francia i Plaza de Mulas\nLa nostra expedici� guiada\nPer que elegir-nos\nClima a l'Aconcagua\nEquip necessari per l'expedici�\nExpedici� dia a dia\nMules per l�equipatge\nServeis de log�stica\nAconcagua en 4 dies\nAconcagua en 8 dies\nAny nou Aconcagua\nUnica expedici�n de 21 d�as al\nAconcagua con 3 d�as extras !!!\nCampo Base Travel & Adventure. EVT Legajo 11796. Peatonal Sarmiento 229, Mendoza, Argentina | info@aconcagua.com.mx\nCampo Base Group!


Bloc de Mariàngela Vilallonga: La mort d’Obiols segons Rodoreda\nIgnasi 15 d’agost de 2011 a les 11:17\nMillora la del bonic tríptic que oferien fa uns anys a la seu de l'Institut.\nTorno de tant en tant; de vegades el trobo obert i de vegades tancat.\nUn raconet d'insòlita pau dins del brunzit ravalenc.\nMariàngela Vilallonga 15 d’agost de 2011 a les 11:48\nTenim tancat fins el 22 d'agost. S'hi està bé, molt! El dia que vulguis te l'ensenyo de dalt a baix, si et ve de gust...\nCamil.la Pérez Salvà 15 d’agost de 2011 a les 12:08\nAqueta gràcia amb quede penja la glicina... desig de fregar la pell de qui reposa a la seva ombra.\nMariàngela Vilallonga 15 d’agost de 2011 a les 12:12\nTotes les glicines que conec floreixen violeta, menys aquesta. És preciosa, el mes d'abril. I olorosa!\nGLÒRIA 15 d’agost de 2011 a les 14:54\nEl record d'un home fonamental en la vida i l'obra de la gran escriptora. I, efectivament, la fotografia és preciosa.\nMariàngela Vilallonga 15 d’agost de 2011 a les 16:34\nAmb l'Obiols o sense, Rodoreda sempre hauria estat la gran escriptora que és. Em sembla. L'edifici és preciós, Glòria!\nIgnasi 15 d’agost de 2011 a les 21:26\nEm ve molt de gust Mariàngela.\nAviat em veuràs voltar pel claustre.\nGràcies pel teu amable oferiment!\nLluís Gil 16 d’agost de 2011 a les 0:01\nLa natura té els seus capricis com aquest de la glicínia blanca de l'Institut.\nEm fa recordar un altre caprici: les violetes (?) blanques que es troben, millor dit, que algú troba, a la Vall de Sant Daniel.\nDes de La Camarga, una abraçada, Mariàngela.\nMariàngela Vilallonga 16 d’agost de 2011 a les 8:12\nAllà ens veurem, Ignasi!\nBona estada a La Camarga, Lluís. Ja ens faràs crònica!\nAssur 27 d’agost de 2011 a les 10:05\nQuina fornada més gloriosa, la de la Colla de Sabadell!... I se m'ha ocorregut: Tindran dedicat algun carrer, alguna plaça? Algun IES durà el seu nom?... Doncs sí: que jo hagi trobat a Google, tenen dedicat, a Sabadell... un passatge.\nMariàngela Vilallonga 27 d’agost de 2011 a les 20:08\nAmb el nom o amb el pseudònim, o amb tots dos? Més val un passatge que res...\nAssur 28 d’agost de 2011 a les 10:10\nNo: Em refereixo al nom del grup. A Sabadell hi ha un passatge amb el nom “Passatge de la Colla de Sabadell”, i si bé la majoria dels components tenen, però, dedicat o un carrer, o una avinguda, o una plaça o un institut, o un casal..., no he sabut trobar cap carrer o espai dedicats ni a Josep Maria Trabal ni a Joan Garriga i Manich.\nMariàngela Vilallonga 29 d’agost de 2011 a les 14:58\nPotser no tenen prou carrers...\nTeresa Costa-Gramunt 15 d’agost de 2017 a les 12:21\nAssistir a l'agonia d'algú que estimes, sí, és un mal tràngol... La imatge que has posat, però, encomana calidesa i serenitat.\nMariàngela Vilallonga 15 d’agost de 2017 a les 15:32\nHo assagem tot per passar els mals tràngols.


FIBRES CAPIL·LARS: EL SECRET BEN GUARDAT DE LA INDÚSTRIA DE L'ESPECTACLE\nLa calvicie afecta a moltes persones i genera malestar i inquietud per trobar una solució que permeti seguir amb la rutina diària i la vida social sense preocupacions ni vergonyes.\nT'has adonat que la calvicie d'alguns famosos de l'espectacle apareix i desapareix depenent del dia? Llavors quin és el secret per dissimular la falta de cabell davant les càmeres?\nSón les anomenades Fibres Capil·lars, que permeten cobrir zones despoblades de cabell en segons, de forma natural i assequible.\nT'expliquem aquí per què nostres Keratin Fibres Capil·lars són tan especials:\nSón naturals i no tenen tints. Es tracta de microfibras naturals de keratina d'origen vegetal fetes de la mateixa proteïna que el cabell i creades amb el color natural des del seu origen. Gràcies a la seva càrrega electroestática, les fibres s'entrellacen amb els cabells existents cobrint tot el cap amb un resultat perfecte dia i nit i sense tapar els porus. Així, aquest secret no pot ser detectat ni a pocs centímetres de distància.\nSón resistents. Pluja, vent, suor o un passeig amb moto? No hi ha problema! Ningú descobrirà el teu secret ja que les Fibres Capil·lars de The Cosmetic Republic són molt resistents en aplicar-se al costat del Mist Esprai Fixador. Amb el Mist no només es fixen bé les fibres, sinó que també es cuida el cabell gràcies a l'acció dels seus extractes naturals i vitamines.\nLa seva aplicació és ràpida i senzilla. En tan sols 3 simples passos, és possible aconseguir un cap ple de cabell.\nHi ha diversitat de colors per triar. Keratin Fibres Capil·lars estan disponibles en 10 tonalitats diferents que poden ser barrejades per igualar a la perfecció tot tipus de color de cabell, fins i tot sobre aquells amb metxes o cabells blancs. Recorda escollir sempre una tonalitat més fosca que la teva perquè les fibres quedin invisibles a la vista.


Quim Masferrer ha cobrat 6.050 euros per cedir el 2020 la seva imatge a loteries de la Generalitat - El triangle\nL’any passat ja va promocionar La Grossa de Nadal amb un vídeo en el qual afirmava que comprar bitllets d’aquest sorteig “és fer país”\nQuim Masferrer mostra un bitllet de La Grossa\nL’Entitat Autònoma de Jocs i Apostes de la Generalitat (EAJA) ha pagat 6.050 euros a l’humorista Quim Masferrer l’any 2020 per l’ús de la seva imatge. Al Registre de Contractació Pública, l’EAJA justifica aquesta despesa com a “drets d’imatge de Quim Masferrer pels cartells a implementar als punts de venda” de les loteries de la Generalitat, entre l’1 de gener i el 31 de desembre de 2020. L’empresa adjudicatària és “República de Guerrilla”, propietat de Masferrer.\nL’humorista ja va participar en la promoció del sorteig de La Grossa de l’any passat penjant un vídeo al seu perfil a la xarxa d’Instagram. En aquest vídeo, Masferrer mostrava un bitllet de La Grossa i explicava que li havia regalat la seva mare i que li havia dit que aquesta loteria “és 100% catalana i 100% solidària”. A més, destacava que “et poden tocar 200.000 euros i va més enllà de loteries. És fer país”. El vídeo, penjat l’11 de desembre de 2019, va assolir 16.700 visites.\nMasferrer va cobrar també 5.000 euros de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) per presentar el programa de La Marató de 2019. A TV3 presenta el programa El Foraster, que va començar el 16 de novembre la setena temporada i que dirigeix Marta Pahissa. Aquest programa és una coproducció de TV3 i l’empresa Brutal Media. La CCMA va contractar aquesta nova temporada d’El Foraster el passat 20 de maig. Li costa 982.612 euros. No se sap quan cobren les persones implicades en el programa perquè la CCMA assegura que les productores associades de TV3 no tenen perquè justificar aquestes despeses.\nPrevVergés anuncia la rescisión del contrato con Ferrovial\n2 comentaris a “Quim Masferrer ha cobrat 6.050 euros per cedir el 2020 la seva imatge a loteries de la Generalitat”\n29 de desembre de 2020 a les 19:59\nQué, no t’ha agradat el meu comentari d’aquest matí ?. Nomes voleu que us llepin, com hi ha déu.\nPero vosaltres canya !, només per tocar la pera. Hipòcrites!.\n29 de desembre de 2020 a les 21:58\nJa molts anys que ha no compro loteria del país veí


Les Planes aprova un conveni amb una empresa per comprar un local i ubicar-hi els nous vestidors del camp de futbol - Garrotxa Digital\nLes Planes d'Hostoles - Publicat a les 11:36h\nComentaris tancats a Les Planes aprova un conveni amb una empresa per comprar un local i ubicar-hi els nous vestidors del camp de futbol\nLes Planes d’Hostoles va aprovar aquest dimarts el conveni entre l’Ajuntament i l’empresa Productos Concentrol, per tal d’adquirir un local per ubicar-hi els nous vestidors del camp de futbol. En l’operació, l’empresa aporta els 75.000 euros que costa l’immoble, i a canvi el camp de futbol durà el nom de Josep Guàrdia per un termini mínim de 50 anys. L’adquisició del local es va aprovar per unanimitat al mateix ple municipal.\nQuan les Planes d’Hostoles va comprar el camp de futbol municipal, ara fa poc més d’un any, es va incidir en la necessitat de rehabilitar els vestidors de l’equipament, molt antics i amb nombroses deficiències. Per aquest motiu, l’Ajuntament va decidir aquest dimarts encarrilar la millora de les instal·lacions, amb l’aprovació per unanimitat de tots els grups d’un conveni entre el consistori i l’empresa Concentrol. L’acord permet comprar un local ubicat al carrer Reverend Costa, que es convertirà en el nou vestuari. Això és possible perquè l’empresa Concentrol aporta els 75.000 euros que costa la compra del local, a canvi que el camp de futbol municipal dugui el nom de Josep Guàrdia i Rodà, durant un mínim de 50 anys.\nUn cop aprovat el conveni, en el mateix ple municipal també es va acordar per unanimitat comprar el local de forma immediata. Es preveu que el 2017 es redacti el projecte de transformació dels vestidors. L’espai també servirà per ubicar-hi la nova seu social del Club de Futbol les Planes, i descongestionar el local de la Caixa, que acull diverses entitats del municipi.


EL SUELDO EXTRA DEL ENCARGADO | Countermatic | Notícies sobre comptadores de bitllets i detectors de bitllets falsos\nLluny de quadrar, els comptes es desviaven lleugerament. Cada setmana una mica. Però una mica d'aqui i una mica d'allà, es van convertir en menys d'un any, en mes ni menys que 210.000 euros. Aquest va ser ni mes ni menys diners que va embutxacar d'amagat l'encarregat d'un supermercat de Cambrils. La Guàrdia Civil el va detenir abans-d'ahir per un presumpte delicte d'apropiació indeguda després que els responsables de la cadena de supermercats LIDL obrissin una investigació interna i denunciessin al seu empleat. Els agents van recuperar a la casa del detingut una petita part del seu botí: 16200 euros en efectiu-\nD'una forma estudiada i discreta l'encarregat de l'establiment -situat al costat de la N-340 al seu pas per Cambrils anava retirant els diners de què s'apropiava dissimuladament. De tal manera actuava què tot feia pensar als responsables de la cadena que era algun dels empleats del supermercat qui robava els diners i no el propi cap, Xavier GLI un home de 43 anys i veí de Tarragona.\nEls comptes del supermercat de Tarragona van començar a fallar a l'agost del 2006. Ja llavors els responsables de l'empresa ho van denunciar a la Guàrdia Civil que va iniciar una investigació que ha comptat amb la col·laboració de responsables de la mateixa cadena. I la investigació es va prolongar al mateix temps que els diners anava faltant. Els agents van calcular que l'encarregat va robar els 210.000 euros entre l'agost del 2006 i juny d'aquest any. Fent una mitjana, el cap de l'establiment havia robat la gens menyspreable xifra de més de 19.000 euros "extra" cada mes des de fa un any.\nDesprés de mesos de discreta investigació, ja que el presumpte lladre el disposava tot per apuntar com a autors a altres empleats, la detenció es va produir abans-d'ahir a primera hora de la tarda en l'establiment que la cadena té al barri Fortuny de Reus segons va informar ahir la subdelegació del Govierno de Tarragona. La Guàrdia Civil va fer també un registre domiciliari a casa del detingut, on va trobar 16.200 euros que segons els agents procedeix de la suma del que es va apropiar indegudament el detingut.\nFont: Periodico La Vanguardia 6 setembre 2007\nArticle extret de ABC Sevilla el 1-02-9


A una terra llunyana – Sergi Dantí – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\nA una terra llunyana – Sergi Dantí\n12 maig 2012Rourenfolk\nSergi Dantí és un català nascut a l’Argentina en una família d’exiliats de la guerra civil. El seu pare era músic i li va ensenyar les cançons catalanes que ara ell canta al Cafè de l’Òpera de Barcelona, a la Biblioteca de Catalunya i a un Palau del carrer de Montcada, també de Barcelona. Són les cançons que denomina essencials: L’Hereu Riera, Presents de boda, A la vora de la mar i també una, escrita per ell, explicant com va conèixer les cançons i el nostre folklore: “A una terra llunyana”.\nSergi Dantí va començar a fer de músic molt jove i ha estat a grups i formacions diverses. Va cantar misses de Schubert a la Catedral de Mar del Plata, va formar part del grup Los 5 Latinos, amb Estela Raval, va ser titular del cor del Canal 9 de TV a l’Argentina i ha desenvolupat una important carrera d’actor a cavall de l’Argentina i l’Estat Espanyol.\nEscoltar Sergi Dantí significa revisar les nostres cançons tradicionals passades pel filtre d’un músic que ha compartit cartell amb Mercedes Sosa, Astor Piazzola o Les Luthiers… Francament, tota una experiència.\nAl Youtube hi trobareu aquest video d’aquesta mateixa cançó del Sergi en una actuació en directe.


De tot una mica: Fútbol. Mi filosofía\nFútbol. Mi filosofía és un llibre que recull el pensament futbolístic de Johan Cruyff, editat per Jaap de Groot i traduït per Armand Carabén. Està publicat per Ediciones B del Grupo Zeta i val 14,65 €, tot i que va ser un regal de Sant Jordi d'enguany.\nJohan Cruyff va ser un personatge interessant, pel que feia i sobretot pel que deia. El que no era tan conegut era la manera d'entendre el futbol, la part més tècnica, les tàctiques, com han d'entrenar els nois des de ben petits fins el moment d'arribar al professionalisme, quines qualitats necessiten totes les posicions al camp, consells bàsics de tot tipus,...\nUn llibre imprescindible per amants del futbol i fans del Mestre.\nEtiquetes de comentaris: Biografies, cruyff, futbol, Llibres


Campus 2021 – info | Bàsquet Sineu\nCampus 2021 – info\nUn any més que passa, la família del Club Bàsquet Sineu segueix creixent en nombre de jugadors i jugadores i cos tècnic.\nTot i les dificultats del curs passat, degut a la pandèmia, el Club aposta per l’esport per a que els seus jugadors i jugadores puguin gaudir any rere any del seu esport.\nEl club ha aconseguit sortir endavant gràcies a la gran feina de tots els seus integrants, entrenadors i entrenadores i Junta Directiva, on conjuntament amb els jugadors i jugadores han aconseguit poder gaudir del bàsquet una temporada més, en un any tan complicat com aquest. Per aquest motiu, i després de l’èxit en edicions passades, hem volgut programar una activitat, plena de passió i diversió durant l’estiu.\nEl campus es el format escollit, com a activitat de temps lliure de caràcter esportiu. Aquesta activitat suposarà una continuïtat per a tots els que formen part de la família del Club Bàsquet Sineu, i una pressa de contacte per aquells infants que volen venir a provar-ho i descobrir el nostre esport.\nDurant el campus es seguirà el protocol el·laborat per la FBIB i totes les mesures higièniques i operatives necessàries per a la seguretat dels jugadors i jugadores, dels tècnics i dels possibles convidats.\nGaudir de l’esport i d’activitats de lleure.\nConèixer i practicar el bàsquet.\nConèixer el club de bàsquet Sineu i les seves activitats.\nPer a poder planificar l’activitat d’acord amb les normatives que existeixin en el moment de la celebració, és molt important per a nosaltres que emplenis el següents formulari si estàs interessat/da.\nIniciació 5-6 anys (2015-2016)\nPetits 7-8 anys (2013-2014)\nPreminis 9-10 anys (2011-2012)\nMinis 10-12 anys (2009-2011)\nInfantils i Cadets 13-16 anys (2005-2008)\nGeneral 9h a 13h (100€)\nGeneral amb dinar 9h a 15h (140€)\nComplet amb dinar 9h a 17h (150€)\nComplet sense dinar 9h a 13h i 15h a 17h (115€)\nMatinet de 7:00 a 9:00 (15€)\nDinar 1 dia (10€ per dia)\nNit al pavelló dia 29/06 (10€)


Placa de PCB soldada per inducció d'alta freqüència amb tub de coure\nPlaca PCB soldada per inducció amb coure\nMaterials: Tubs plans de coure, placa PCB\nAliatge: Pasta de soldadura a baixa temperatura\nEquipament: DW-UHF-6KW-III màquina de soldar per inducció de mà\nEnergia: 3.88 kW\nTemps: 8 s.\nHLQ es va posar en contacte amb un fabricant líder d’equips de diagnòstic clínic que s’està esforçant per impulsar la innovació en la tecnologia de ressonància magnètica (IRM).\nLes canonades planes, incloses en aquesta aplicació de calefacció, s'utilitzen per transferir calor amb una diferència mínima de temperatura o per repartir la calor per una superfície.\nnostre solució de calefacció per inducció va ajudar el client a retallar el temps de fabricació que prèviament va trigar 1 hora a produir 16 canonades de calor de coure soldades.\nEl DW-UHF-6kw-III Font d'alimentació de calefacció d'inducció juntament amb una estació de calor van realitzar amb èxit el procés de soldadura en aproximadament 8 segons. També vam utilitzar una de les nostres bobines d’inducció a mida amb cimentació per tal de garantir que la bobina no patirà danys mecànics.\nPer realitzar la prova, vam col·locar les canonades de coure sobre dues pastilles planes que contenien pasta de soldadura a baixa temperatura. Calefacció d'inducció assegura repetibilitat completa. Hi ha una reducció significativa del temps de cicle i una major eficiència, ja que ara es poden soldar múltiples peces simultàniament.\ncategories Tecnologies etiquetes Placa de PCB de soldadura HF, PCB de soldadura d'alta freqüència, Soldadura d'inducció, màquina de soldadura d'inducció, pcb de soldadura per inducció, placa PCB de soldadura per inducció, Sistema de PCB de soldadura per inducció, placa de soldadura PCB, procés de soldadura de PCB Missatge de navegació


Les avantatges de viatjar en creuer - Viatjar.CAT\n« Els espanyols, la platja i la cultura nacionals per Setmana Santa\nEscapada de cap de setmana a Requena »\nI els qui busquin simplement relaxar-se i deixar aparcades les preocupacions del dia a dia, poden tractar d’evadir-se al Spa dels creuers, llegint un llibre a la biblioteca o en les cobertes exteriors amb la brisa del mar i del so de les ones de teló de fons. Si la son és una prioritat per al viatger, aquest pot triar entre una a gran varietat de cabines disponibles, que van des de les estances més senzilles però acollidores, fins a les suites més àmplies i luxoses; sense oblidar els especialment dissenyats per a les famílies o les persones amb mobilitat reduïda.\nFinalment, no hem de deixar de destacar totes les opcions d’entreteniment disponibles en un creuer i destacar-ne aquelles especialment dissenyades per als menuts de la casa. Des de la guarderia pels més petits, als clubs diferenciats per grups d’edat per als nens i adolescents, o activitats per gaudir en família. L’oferta d’oci es completa amb música en directe, i xous i espectacles al nivell de les millors produccions per convertir el viatge en creuer en una experiència completa que enganxa.\nThemes: agencies turisme per a singles, agencies viatge solters, creuer baltic, creuer solters catalans, creuers, creuers fiords, creuers per al 2010, creueurs per grups, crucero singles por el adriatico, viatges per a solters resrva, viatges per solters, VIATGES SINGLES, viatges solters\nComments of “Les avantatges de viatjar en creuer”


A l'ombra del crim: "A l'ombra del crim" entrevista Salvador Macip, autor d'Hipnofòbia (Primera part)\n"A l'ombra del crim" entrevista Salvador Macip, autor d'Hipnofòbia (Primera part)\nSalvador Macip té dues vides que es complementen. Metge investigador a la Universitat de Leicester, al Regne Unit (on estudia les bases moleculars del càncer i l'envelliment celular), alhora és també un escriptor d'èxit. Ha guanyat diversos premis, el darrer dels quals el Premi Carlemany per al foment de la lectura amb la novel·la Hipnofòbia, que aviat ressenyarem aquí.\nFa un parell de dies vaig tenir l'oportunitat d'entrevistar-lo, aprofitant el seu pas per Barcelona. Fa temps que som amics virtuals i que interaccionen via xarxa. Per això ha resultat bonic aconseguir per fi la trobada en directe, a la qual en Salvador es va prestar entusiasmat.\nMacip és una persona brillant. Intel·ligent, culte, gran conversador, rialler i afable, xerra a tota pastilla i pels descosits. Tanmateix, tot el que diu és tan interessant que, si m'ho permeteu, no reduiré gaire el contingut de la nostra conversa. Crec que m'ho agraireu, perquè vam reflexionar sobre moltes coses, entre les quals la relació ciència-literatura, les tendències de la narrativa actual o la intenció de les seves novel·les.\nPer no allargar els articles més del compte, penjaré l'entrevista en dues o tres parts. De moment, aquí teniu la primera. Estic segura que us interessarà molt, negrots.\nLes respostes d'en Salvador en negreta i color blau.\nLloc: Llibreria Laie, Barcelona. Dilluns dia 2 d'abril de 2012.\nPer començar, pregunta obligada. Tu ets metge, un científic d’alt nivell. Però, alhora, escrius. Com ho conjumines tot això?\nSí, això m’ho pregunten sovint. Em diuen: i tu com vas començar a escriure? Doncs és que no ho he pensat mai, perquè jo sempre he escrit. Tota la vida, des de petit. No recordo el moment en què no ho feia. De petit escrivia històries, contes i, quan no sabia escriure, dibuixava. Treballar en coses de ficció sempre ha format part de la meva activitat. Ho he vist a casa. Els meus pares llegien molt i, d’altra banda, el meu pare també és metge. Per tant, les dues coses m’han interessat igual i en cap moment no m’he plantejat si sóc més científic que escriptor. Evidentment, l’escriptura era un hobby fins que va començar a convertir-se en una cosa tan professional com la medicina, perquè estic publicant llibres com qualsevol altre escriptor i hi dedico moltes hores. Per tant, em considero tan escriptor com el que més. No em sento com un científic que escriu ni com un escriptor que fa ciència. Sóc científic i sóc escriptor.\nLes persones som polièdriques.\nExacte. Jo veig les dues activitats com dues parts de la meva persona, molt diferents, és clar, però ja està. Les lletres i les ciències són diferents, però tenen punts en comú. Jo m’ho passo molt bé al laboratori. La ciència també és com un hobby per a mi, perquè en gaudeixo tant com escrivint. Ara, m’agrada molt arribar a casa i dir: prou ciència, deixo de banda els problemes del dia i ara vaig a escriure històries. Les dues coses em serveixen com a vàlvula d’escapament l’una de l’altra. Això em funciona molt bé. No em plantejo en cap moment que una tasca domini l’altra, tot i que, evidentment, passo més temps dedicant-me a la ciència perquè requereix més hores. I també, és clar, la major part del meu salari surt de la ciència. Però no m’imagino deixant d’escriure ni deixant de fer ciència, sinó que em veig amb 80 anys i continuant amb ambdues passions. Encara que no em llegís ningú, jo escriuria igual, perquè ho necessito. Ciència i escriptura m’apassionen.\nQuè me’n dius del tradicional enfrontament entre lletres i ciències? A mi em posa molt nerviosa, perquè sempre he considerat que el saber és el saber amb majúscules i ho engloba tot.\nExacte. Avui en dia tendim molt a l’especialització. I és lògic, perquè hi ha molts camps per treballar. Però això és una cosa i una altra és com enfocar el coneixement. Sempre m’ha agradat aprendre de tot. Saber de literatura, saber de cinema, de música, etc. No només tancar-me en la ciència. Conec molta gent que s’hi dedica i que no surt d’aquí. Ciència 24 hores al dia. Està molt bé, però no és l’única cosa a la vida. La ciència m’apassiona, però també vull fer altres coses. Per això dormo poc. Si vols fer moltes coses, has de tenir molta disciplina i trobar la manera de treballar. Escric cada dia unes hores a la nit, per obligació. Vull dir, ho faig per devoció, m’ho passo bé, però m’obligo a fer-ho, a posar-m’hi. Si no em marco una quota de pàgines al dia, produeixo menys. Hi ha dies que vas cansat i que veus que la cosa no rutlla tan bé, però en general intento sempre escriure una miqueta. De tota manera, quan m’hi poso m’ho passo molt bé. En aquest sentit, és terapèutic.\nHipnofòbia és una novel·la que comença amb un fet científic. Un estudi sobre uns ratolins que demostrava que els ratolins, si no dormien, es tornaven més intel·ligents. Això pot ser un exemple de com la ciència es pot ficar a la literatura. La història de la novel·la després va per un altre cantó, però aquest punt de partida em serveix com a catalitzador d’allò que vull explicar. Sobretot, on es nota més que sóc científic és en la forma estructurada de la meva escriptura, que és molt lògica, molt organitzada.\nSense palla, molt clara, no té res superflu.\nExacte. Vaig al gra, m’agrada dir les coses exactament com són. Tot són peces que han d’encaixar molt bé. Diria que és inevitable que la meva ment científica es fiqui en la meva manera d’escriure. Saber comunicar és molt important, també en ciència, perquè una part del treball científic consisteix en escriure. La imaginació és clau també per als científics, encara que no ho sembli. Quan tu estàs al laboratori i tens una sèrie de resultats, necessites imaginació per plantejar hipòtesis. Has de fer algunes suposicions per esbrinar què està passant. Fabular en el sentit més clàssic de la literatura. Després, les coses, evidentment, s’han de demostrar experimentalment, però hi ha una part que és pura imaginació. La meva feina em fa millorar literàriament i a l’inrevés. Escriptura i ciència beuen l’una de l’altra.\nD'altra banda, he après molt treballant amb en Sebastià Roig, amb les novel·les que hem escrit conjuntament, Mugrons de titani i Ullals. Com que ell és periodista, també escriu de manera molt directa, concentrant la informació. Cada frase té un sentit dins de la història.\nAleshores no penses en la pura bellesa de les paraules? Vull dir, la bellesa de descriure un paisatge o quelcom similar?\nJo crec que això és un error. Bé, vull dir un concepte clàssic que arrosseguem i que avui en dia no em sembla vàlid. A veure, ha d’haver novel·les per tothom, evidentment. Hi ha d’haver novel·les de 800 pàgines i best-sellers i el que vulguis.\nNo és necessari que siguin llargues per complaure’s en la bellesa del mot.\nTens raó. No és necessari. Però vull dir que hi ha d’haver novel·les on no passi res, on sigui tot més descriptiu, i novel·les d’acció i del que vulguis. Però crec que la novel·la del futur, tal com està avançant, no ha de cometre l’error de continuar fent el que feia al segle XIX o a principi del XX. Era una descripció visual que la gent no podia tenir d’una altra manera. Però ara no cal descriure una ciutat, com va fer Josep Pla quan va arribar a Nova York. Ara la gent ja sap com és Nova York. La literatura no pot competir a nivell visual amb la televisió, el cinema o la fotografia. Però, en canvi, amb l'escriptura es poden fer moltes coses que aquestes disciplines no poden. I és en això que ens hem de centrar. Per exemple, deixar buits per tal que el lector faci la seva interpretació.\nDescriure un personatge, a menys que tingui importància per a la història, no és necessari. Només cal donar una pinzellada i prou. Has de deixar que el lector hi posi la seva imaginació. No li has de donar mastegat. Per això ja té el cinema i la tele.\nI la bellesa de la paraula?\nSí, però dintre de la història. Pots arribar a quotes de bellesa fabuloses també. A veure, que jo no m’estic inventant res. Aquest debat existeix.\nSí, ho sé. I m’interessa molt. No sé què en dirien a la facultat de Filologia, els meus companys.\nMira, gent que m’agrada molt com escriu, com el Cormac McCarthy, que és molt sintètic, et farà una descripció del paisatge si és important i prou. Per exemple, a No és país per a vells, et passes una gran part de la novel·la que no saps ni l’edat del personatge. Això em sembla molt bé. No haver de passar per la dictadura de les descripcions clàssiques. Es poden fer coses molt poètiques igualment. Jo crec que aquesta és l’evolució de la narrativa actual. Si no, perdrem lectors. Hi ha d’haver novel·les que captin l’interès dels lectors actuals.\nNo necessàriament. Això també és una cosa que es discuteix molt. Fer una literatura més moderna no vol dir haver de rebaixar el nivell.\nLa paraula trepidant no vol dir rebaixar el nivell. Parlo de trepidant com a sinònim d’una lectura que enganxi molt. Que no vulguis deixar de llegir.\nSí, això. Ha de tenir un ritme. I poden ser simplement dues persones parlant, però ha de tenir una progressió. Sí, un cert nivell de trepidació l’ha de tenir. Si no, correm el risc de perdre tota la generació nova de lectors. Suposo que a totes les èpoques els escriptors s’han plantejat aquestes coses en relació amb els models anteriors. Hi ha d’haver un grup de gent que vulgui innovar. I amb això no vull dir no fer bona literatura. Pensa que hi ha intel·lectuals d’alt nivell que també consumeixen sèries de televisió, còmic o el que vulguis.\nPer descomptat, hem d’eradicar els prejudicis. Això ho tinc molt clar i hi lluito cada dia. Imagina’t què representa a la Facultat de Filologia ser tan afeccionada a la novel·la negra.\nDoncs això. Jo a Hipnofòbia reconec influències des de Poe i Lovecraft, a Shakespeare i als còmics dels X-Men. Tot és important, tot té vessants positius.\nA Shakespeare hi és tot.\nExacte. Tu veus La guerra de les galàxies i són els clàssics grecs.\nI és clar. L’oposició entre el bé i el mal. El gran tema.\nExacte. Les històries ja estan totes explicades. Però hem de mirar de dir les coses d’una manera que no s’hagués dit abans. Innovar. Això he intentat fer a Hipnofòbia. Cada capítol és un narrador i al començament, la gent no ho acaba d’entendre. Però això volia fer jo. Una història diferent. Explicar una trama clàssica entre el bé i el mal, però d’una manera poc habitual. Una història on, a més, el dolent no és ben bé dolent ni el bo tampoc. Buscar nous camins, tot i que dintre d’uns límits, també. Tampoc no estic d’acord amb la literatura purament experimental totalment incomprensible i críptica. Això tampoc no m’interessa. Al cap i a la fi, el destí de la literatura és arribar al màxim de gent possible.\nI fins aquí hem arribat de moment, amics. En breu, més.\nPublicat per Anna Maria Villalonga a dimecres, d’abril 04, 2012\nEtiquetes de comentaris: article, ciència ficció, entrevista, novel·la en català, Salvador Macip\nQuin home més interessant!\n4 d’abril de 2012 a les 14:47\nAi Anna m'ha encantat llegir aquesta entrevista !! Quan ahir vaig llegir l'ultima ressenya teva i vaig veure el llibre que estaves llegint, vaig saber, al moment, qui era l'autor; dissabte, a Catalunya Ràdio, vaig escoltar l'entrevista que l'hi va fer Silvia Coppulo i em va agradar moltíssim !!, ara, amb la teva ho has arrodonit del tot; esperarem la teva ressenya. Gràcies Anna per tot !! Tura,\n4 d’abril de 2012 a les 14:55\nInteressant entrevista que ens fa conèixer, amb molt detall, el personatge més enllà del que descobrim a través de les seves novel•les\n4 d’abril de 2012 a les 17:36\nQuin home, mès intel.ligent.Com tú dius no li falten paraules. Un cientific, escriptor de novel.la negre. Contesta les teves preguntes, amb gran coneixement de causa, quin gran privilegi, poder entrevistar-lo.A d'estar molt ben organitzat,Treballar i despres escriure, dormir menys, o gens, com els ratolins de la seva novel.la.\n4 d’abril de 2012 a les 23:46\nMolt interessant! A més em considero en certa manera, identificat.\n8 d’abril de 2012 a les 13:18\nN’hem parlat altres vegades sobre això de ser científic i escriptor. Ja saps que jo no en faig cap cas; de fet ni m’havia fixat mai fins que fa poc vaig començar a veure que en parlaves. Voleu dir que algú en fa cap cas? A més, saber de ciència, o de qualsevol altra cosa, pot donar bones idees a l’hora d’escriure; un escriptor es nodreix de moltíssimes coses i és evident que Salvador Macip ho sap aprofitar.\nPel que fa a les seves explicacions sobre les paraules i ser sintètic, hi estic d’acord fins a cert punt només. Que ell faci el que fa em sembla perfecte, però no crec que hagi de ser sempre així amb tothom. També vull afegir que hi ha noveŀles curtes que són molt bones, però també n’hi ha de llargues que en són. Trobo que la llargària no té res a veure amb la qualitat, ni amb la noveŀla del futur. Fixa’t amb l’èxit de Harry Potter –noveŀles de 800 pàgines que van aconseguir que joves que mai no llegien les devoressin–. D’altra banda estic d’acord amb que s’ha d’evitar descriure gaire els personatges; subscric les seves paraules: “Has de deixar que el lector hi posi la seva imaginació”. I subscric el seu últim paràgraf.\n9 d’abril de 2012 a les 6:19


Les Garrigues obre el primer banc de terres públic de Ponent | Notícies | SomGarrigues\nDivendres, 17 de de desembre de 2021 - Redacció\nLes Garrigues obre el primer banc de terres públic de Ponent\nLa iniciativa del Consell Comarcal de les Garrigues, en col·laboració amb el Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, vol fer front a l’envelliment del sector primari i a les reticències de propietaris per arrendar terres.\nEl 2 de desembre, en el marc de la jornada online Vincles entre el model productiu actual i les tendències alimentàries noves, es va presentar públicament per primera vegada el Banc de Terres de les Garrigues, una iniciativa impulsada pel Consell Comarcal -en col·laboració amb l'oficina comarcal del Departament d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural- que ha de servir per posar en contacte propietaris de terres sense relleu i persones que busquen terres per conrear, tal com ja es fa en altres zones del país. En aquest cas, però, les Garrigues són la primera comarca de Ponent i de tota la província de Lleida amb un banc de terres públic i d'abast comarcal. Segons explica el president del Consell, Jaume Setó, "és una idea lligada a la implantació del reg Segarra-Garrigues, que representa una oportunitat per a la comarca i se li ha de donar vida". Setó assenyala que els objectius són "frenar el despoblament i donar oportunitats als joves en noves incorporacions al camp", en un context de progressiu envelliment del sector, de reticències de propietaris a l'hora d'arrendar i de joves agricultors que no troben finques i no es poden incorporar o de joves ja incorporats que no poden ampliar la seva explotació.\nEl president del Consell remarca que es vol evitar de totes totes que el banc acabi tenint un ús especulatiu. En aquest sentit, s'han fixat una sèrie de requisits i prioritats per participar-hi. D'entrada, les persones beneficiàries seran, per ordre de prioritats, els joves agricultors que s'hi volen incorporar, els joves agricultors ja incorporats però que vulguin ampliar la seva explotació, els agricultors professionals o entitats jurídiques (que han de tindre la qualificació d'explotació agrària prioritària) i, en últim lloc, altres persones físiques o jurídiques, i aquestes han de tindre menys de 10 treballadors i un volum màxim de facturació anual de 2 milions d'euros. Igualment, en el marc del Banc de Terres de les Garrigues, no es permetrà la compravenda, ja que el que es vol incentivar és l'arrendament. La intenció del Consell, a més, és vetllar pel respecte a pràctiques culturals, mediambientals, d'integració paisatgística i de gestió forestal.\nEl Banc de Terres de les Garrigues neix després d'haver convocat una taula de joves agricultors per identificar necessitats, haver conegut altres bancs de terra amb més temps d'experiència com els del Baix Camp i el Priorat i, finalment, haver elaborat un reglament que es va posar a exposició pública els mesos de juliol i agost per rebre-hi altres aportacions.\nDurant el procés de gestació també s'ha parlat amb altres iniciatives similars de caràcter local i privat que ja existeixen a la comarca, com la de la Comunitat de Regants Garrigues Sud, o altres que s'havien intentat anys enrere, com la de la cooperativa Sant Isidre de les Borges Blanques. Adrià Dalmau, tècnic del Consell que va detallar el procés i el funcionament del banc de terres, assegura que la coordinació amb aquests agents "és total".\nPer accedir al Banc de Terres de les Garrigues s'ha d'anar al web del Consell Comarcal, on al menú principal hi ha l'apartat Banc de Terres, on hi ha tant el reglament com el formulari que cal omplir, tant si s'és demandant de terres com si s'és oferent, i adjuntar-hi els documents requerits en cada cas. A partir d'aquí, el Consell es posarà en contacte amb les parts per convocar una reunió i oferirà suport jurídic als possibles acords.\nEnvelliment del sector\nActualment, el 65% d'agricultors de Catalunya té més de 56 anys. "Això vol dir que d'aquí a una dècada estaran en edat de jubilació; és un moment crític", va apuntar Gemma Estany, coordinadora tècnica de l'Associació d'Iniciatives Rurals de Catalunya (ARCA) durant la jornada del dia 2, en què també va participar. Estany recorda que els joves que volen ser pagesos i no venen de família de tradició pagesa tenen moltes dificultats per accedir a la terra, i més en un context de canvi de petites explotacions familiars a un domini de grans empreses. "Tenim gent que, tot i estar formada en agricultura, no ha pogut tenir experiència directa en l'activitat, però cal remarcar, també, que dins d'aquests nouvinguts agraris hi ha més dones, més producció ecològica i més interès per la venda directa", explica. Per donar oportunitats a aquests perfils, a Catalunya també hi ha els anomenats Espais Test, finques on aquests joves poden provar l'activitat durant dos o tres anys per acabar de valorar si s'hi volen dedicar realment o no, i on tenen el suport legal de l'Administració.