Cerdanya 4 Estacions: Amb esquís a Porté-Puymorens (Alta Cerdanya)\nAmb esquís a Porté-Puymorens (Alta Cerdanya)\nAvui coneixerem l'estació d'esquí de Porté-Puymorens a l'Alta Cerdanya.\nFoto satèl·lit de la ruta amb esquís a Porté-Puymorens\nAmb 900 metres de desnivell, 4 sectors i una neu d'excel·lent qualitat, Porté-Puymorens és una estació que no deixa indiferent a ningú.\nL'estació té 10 remuntadors, 4 telecadires, 5 telesquís i un telecorda.\nLa situació geogràfica de Porté-Puymorens fa que rebi precipitacions generoses, tant dels fronts atlàntics com dels provinents del mediterrani. I juntament amb la xarxa d'innivació artificial del complex, la neu està assegurada durant tota la temporada.\nRuta amb esquís\nComencem la ruta des de la base de l'estació, en el poble de Porté, a la cota 1600. Agafem el telecadira de 4 places l'Estagnol.\nSortida des de la base de l'estació. Telecadira de l'Estagnol\nEl remuntador ens porta fins al llac de l'Estagnol on hi ha el restaurant La Tramontane. Des d'aquesta àrea, surten 2 teleskis. El de l'esquerra arriba fins al mirador de Fontfrede, un lloc que val la pena veure.\nDes de l'àrea del restaurant, ens dirigim cap el sector de La Vignole. Baixem esquiant per la pista blava La Traversée.\nPista blava La Traversée\nMolt aviat divisem el sector de La Vignole.\nContinuació de la pista blava La Traversée\nLa Traversée és una pista molt agradable d'esquiar, amb un descens suau i constant. Ens porta directe al sector de La Vignole, a la cota 1900.\nSector de La Vignole\nAnem directament a buscar el teleski de La Vignole. Podríem agafar el telecadira de La Vignole, però el teleski va una mica més ràpid. Ambdós porten al mateix lloc.\nTeleski de La Vignole\nEl teleski ens porta fins on comença el sector de La Mine, on anirem a buscar el telecadira de La Mine.\nTelecadira de La Mine\nEl telecadira ens porta a la cota 2500, la part més alta de l'estació. Val a dir, que dalt de tot del sector de Fonfrede, la cota també assoleix els 2500 metres.\nAl costat del cap del telecadira, hi ha un altre mirador en el que es pot gaudir d'unes extraordinàries vistes de l'entorn.\nMirador de La Mine\nComencem un descens pràcticament continuat que ens permetrà baixar des dels 2500 metres fins als 1600 en el poble de Porté-Puymorens, assolint així els 900 metres de desnivell.\nSortint del telecadira a mà dreta, comença una pista verda que s'anomena La Panoramique. La seguim. El descens és molt suau.\nDesprés de fer 1 quilòmetre de pista, arribem a un encreuament per on passa la pista blava La Mine, que comença des del mateix punt que la pista verda La Panoramique. Deixem la pista verda i tombem a l'esquerra per seguir per la pista blava La Mine.\nPista blava La Mine\nAquesta pista acaba unint-se a una pista verda que s'anomena Le Flipper. La seguim per arribar a la base del telecadira de La Mine.\nContinuem el descens per la pista verda La Vignole. Aquesta pista és magnífica, per amplada, qualitat de neu i longitud.\nPista verda La Vignole\nSeguim baixant per la pista verda La Vignole en direcció al pla del sector de La Vignole.\nContinuació de la pista verda La Vignole\nArribem al pla i anem a buscar un petit remuntador per accedir a la pista blava Le Retour.\nTeleski Baby la Vignole\nDes de la pista verda La Vignole podríem haver accedit a la pista blava Le Retour sense passar pel pla, però hem preferit fer tota la pista verda.\nPugem amb el teleski Baby La Vignole fins arribar al començament de la pista blava Le Retour, per continuar el descens fins el poble de Porté-Puymorens, on es troba la base de l'estació d'esquí.\nDirecció Porté (Cap a Le Village)\nSeguim la nostra baixada per la pista blava Le Retour.\nPista blava Le Retour\nContinuant per aquesta pista, arribem a una intersecció. Per la nostra dreta baixa una pista vermella, l'emblemàtica La Coulêe. Per la nostra esquerra comença una pista verda que s'anomena Camiral. I recte, continua la pista blava Le Retour. Tombem a l'esquerra per seguir per la pista verda Camiral.\nPista verda Camiral\nLa pista té força amplada i creua un bosc amb uns arbres impressionants. És molt agradable de fer pel seu gradient paisatgístic. Continuem fins arribar a la base de l'estació.\nArribant a la base de l'estació d'esquí\nBase de l'estació de Porté-Puymorens. Punt final de la ruta.\nPD: Hem fet una ruta per pistes verdes i blaves i hem pogut gaudir de tot el desnivell de l'estació. A més, hi ha pistes i fora-pistes per a tots els gustos i nivells. És molt divertida!\nPodeu descarregar-vos la ruta en el següent enllaç https://es.wikiloc.com/rutas-esqui/esqui-a-porte-puymorens-22335757\nPublicado por Cerdanya 4 Estacions en 9:56\nEtiquetas: 4 estacions, alta cerdanya, cara nord, Cerdagne, esquí, hiver, hivern, invierno, la vall del querol, ne perdez pas le nord, northface, pays de la neige, pistes d'esquí, porté-puymorens, querol, ski, winter\nUbicación: 66760 Porté-Puymorens, Francia


Ahir a la nit, el Jovent Republicà de Comarques Gironines va penjar una trentena de pancartes a diversos centres educatius per cridar a l’organització juvenil coincidint amb l’inici del curs escolar. Les pancartes, que porten el lema “Organitza’t i Lluita!”, tenen com objectiu que el jovent prengui consciència de les batalles socials i que s’organitzi per a aconseguir la independència de Catalunya.\nL’acció es va dur a terme a la nit de forma coordinada a 20 municipis de comarques gironines i arribant a un total de 34 centres educatius. Des de l’organització destaquen l’èxit a Girona i Figueres, amb 5 pancartes a cada ciutat, i a Banyoles, Ripoll i Olot, amb 3 pancartes a cadascuna.\nEl Jovent Republicà de Comarques Gironines ja va començar l’últim curs escolar amb una campanya similar de cara a la crida de militància. Des de l’organització asseguren que va tenir molt bona rebuda entre l’estudiantat i que va permetre obrir debats sobre el sistema educatiu als centres de comarques gironines.\nPancarta a l'Institut Montilivi de Girona\nURL CURTA: https://joventrepublica.cat/url/197292448


Llençar pedres al riu – el fredolic\n← Jersei ‘Tunique Bebé’\nNou projecte →\nLlençar pedres al riu\nPosted on 7 Març 2013 by aleixr\nJo ja havia perdut el compte dels dies seguits que feia que plovia. Avui, en aixecar les persianes de casa i veure entrar els primers raigs de sol, a un servidor se li ha dibuixat un somriure a la cara. No n’hi havia per menys. Els adults necessitem sortir a prendre l’aire, però els menuts ho necessiten molt més. No és una necessitat fisiològica, de l’estil que si ens toca l’aire ens funciona millor el ronyó esquerre, sinó que necessitem alliberar-nos de la sensació d’empresonament que les nostres llars poden arribar a transmetre després de força dies obligats a quedar-nos-hi tancats per culpa de la pluja.\nAvui per fi hem pogut sortir sense la necessitat de traginar un paraigües, amb total llibertat. El petitó de la casa estava eufòric, per fi podia córrer i desfogar-se. Ens hem acostat a la Tordera, l’eix vertebrador de la nostra comarca, que baixava plena i amb una virulència poc habitual per un riu molt calmat i gairebé eixut quan passa per aquest tram del seu curs. El menut s’ho ha passat pipa llençant pedres al riu i mirant com la força de l’aigua s’enduia els troncs avall, potser fins al mar!\nEstic segur que la majoria de pares i mares heu celebrat la sortida del sol aquest matí. Els mestres de les nostres escoles deuen haver plorat de l’emoció; aguantar gairebé una setmana una classe superpoblada de nens i nenes ansiosos no és gens saludable.\nEm pregunto si aquesta ansietat per sortir, molt més ferotge en els infants, es deu a la nostra connexió amb la natura. Quant més petit és un, més rebutja la manca de llibertat que suposa quedar-se tancat entre quatre parets. Tot i això, la societat occidental s’entossudeix en crear més i més comoditats, perquè la gent no tingui la necessitat de sortir de casa.\nBé, només són cabòries que li volten a un pel cap. La veritat, això de llençar pedres al riu és la mar de divertit!


La Casa Alegre de Sagrera - #a4passes\nJordi Canals / 6.12.15\nA finals del segle XIX, Mercè de Sagrera tenia cognom i tradició il·lustres, però no disposava de gran fortuna. La casa de la família, de la que ella n'era l'hereva es trobava força malmesa i necessitada d'una profunda reforma. És llavors quan es casa amb Francesc Alegre, que tenia nom i fortuna i estava vinculat a l'oligarquia local. L'any 1911, l'arquitecte municipal Melcior Vinyals s'encarrega de dur a terme una profunda reforma. És llavors quan la Casa Sagrera passa a ser la Casa Alegre de Sagrera.\nDe la reforma en resulta un edifici d'estil eclèctic amb elements modernistes. Aquests trets modernistes es fan palesos a la façana posterior i a l'interior de la casa. La façana principal, del Carrer de la Font Vella destaca per la seva austeritat; la seva única decoració en son les reixes de ferro forjat. Tot i que no esta documentat, es sospita que a l'interior de la planta baixa hi pogué intervenir en Josep Puig i Cadafalch, especialment a la tribuna de vidre i ferro forjat que dona a l'eixida posterior. Aquest fet, però, no ha pogut estar mai verificat.\nEl gran saló és l'estança més noble de la casa i es divideix en tres ambientes per unes columnes de marbre rosa. Annexat a aquest saló hi ha la tribuna envidriada; una preciosa galeria d'estructura metàl·lica amb vitralls pintats i emplomats amb vistes al pati i al jardí. A un costat del saló hi ha una gran escala de fusta de caoba que serveix d'accés a la planta superior. També a la planta baixa hi ha una gran sala inacabada que havia de servir de menjador per a les grans ocasions. Segons un projecte de l'any 1917, aquesta sala havia de ser d'estil neogòtic; només s'hi va construir una llar de foc decorativa i els tres finestrals que donen al pati interior.\nA la planta superior hi trobarem diversos dormitoris que avui fan la funció de sales d'exposició del Museu de Terrassa. És aquí on podrem gaudir del lavabo original de la casa i de les estances no reformades de l'antiga Casa Sagrera. A l'exterior, el pati es situa entre les dues ales de la casa i es tanca amb una bella reixa de ferro forjat que el separa del jardí d'estil francès. El jardí només es pot visitar en un horari molt limitat i s'hi accedeix des del Carrer del Cardaire.


Portfoli del 21T: Setmana d´examens 2\nSetmana d´examens 2\nAquesta setmana ha sigut dura i molt estressant....\nEl dilluns vàrem vore un full on hi havia les faltes mes quotidianes, amb un recull dels comentaris del blog.\nEl dimecres vàrem fer l´examen, un examen complex però que podiem tindre els apunts de clase i per tant no era tan complex.Per poder treure bona nota hi habia que tindre aprenuts els apunts perque si no perdies masa temps mirant en que fulla estaba cada cosa, que es el que hem va pasar a mi.\nEl dijous, varem fer una rubrica de correcció dels quiz, a mi hem va tocar ferlo amb Silvia, Arantxa, Laura i Malani. Cuan varem acabar Toni ens va donar els examens corregits i calificats, m´agrada la forma que te Toni de corregir perque fa tot el posible per ser el mes objectiu posible usant la forma de puntuar les idees.\nPublicat per david chuliapix a 0:49\nETIQUETA amb NOM de l'autor/a i TEMA: D Chulia\nAccents diacrítics - Ací us deixe un enllaç a un vídeo de la Diputació de València on s'expliquen, d'una forma clara i concisa, els casos de mots amb accent diacrític. Despré...\nProva del comentari de text al 21T\nCom el senyor, predicant a Jerusalem, va convertir la noble i gran senyora Magdalena, atraent-la cap al seu amor i coneixença (Isabel de ...\nTreballem l'dequació amb el codonyat\nAquesta setmana ja no vam tenir cap exposició més així és que hem començat a fer comentaris de text treballant l'adequació. El dilluns ...


Salut notifica 62 nous contagis de covid a Lleida i una UCI més\nActualitzada 27/10/2021 a les 12:49\nEls indicadors epidèmics continuen baixant lentament\nEl departament de Salut de la Generalitat ha comunicat aquest dimecres a través del seu web de dades 62 nous casos de covid-19 confirmats a la província de Lleida, dels quals 53 a les comarques del pla i 9, a les del Pirineu. En total, la província suma 58.776 contagis diagnosticats des de l'inici de la pandèmia. La xifra de defuncions es manté en 870, mentre que pugen les hospitalitzacions: hi ha 21 pacients de covid ingressats a Ponent, set més que ahir; i 5 al Pirineu, tres més. Hi ha 5 persones ingressades a les UCI lleidatanes, una més que el dia anterior.\nD'altra banda, la velocitat de contagi es manté en l'1,04 a les comarques del pla, mentre que a les comarques de muntanya es redueix 17 centèsimes i torna a situar-se per sota de l'1 (0,93). El risc de rebrot és de 94 punts al pla, dos menys que ahir; i de 51 punts al Pirineu, 113 menys.\nEn el conjunt de Catalunya l'Rt baixa quatre centèsimes en les darreres hores i se situa ara en 1,08, mentre que el risc de rebrot retrocedeix fins a 49 (-1). El departament de Salut ha declarat els mateixos hospitalitzats a causa de la covid-19 en les darreres hores (337) i també el mateix nombre de crítics a l'UCI (91). En paral·lel, s'han notificat 521 nous casos confirmats, que situen el total des de l'inici de la pandèmia en 923.519. En les darreres hores s'han notificat cinc morts i el global de defuncions des de l'inici de la pandèmia se situa en 24.001. L'1,65% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. La incidència acumulada a 14 dies puja de 46,50 a 46,91, mentre que a 7 dies puja de 24,03 a 24,27.


Aprovats nous incentius a la contratació de joves. - Luis Gestoria\nAprovats nous incentius a la contratació de joves.\nHome » Aprovats nous incentius a la contratació de joves.\nBONIFICACIÓ EN LA COTITZACIÓ A LA SEGURETAT SOCIAL.\nEl Reial Decret-Llei 8/2014, de 4 de juliol, regula el Sistema Nacional de Garantia Juvenil, que té per finalitat que les persones joves no ocupades, que no estudien, i que siguin majors de setze anys i menors de vint-i-cincpuguin rebre una oferta d’ocupació, formació d’aprenent o pràctiques després d’acabar l’educació formal o quedar aturades. En el cas de persones amb un grau de discapacitat igual o superior al 33 per 100 l’edat s’eleva fins als trenta anys.\nLa norma estableix una bonificació per la contractació indefinida de aquestes persones beneficiàries del Sistema, que implica per a les empreses, una bonificació mensual en l’aportació empresarial a la cotització a la Seguretat Social de tres-cents euros durant un màxim de sis mesos. L’empresa haurà de mantenir al treballador, almenys, sis mesos des de l’inici de la relació laboral. En cas d’incompliment d’aquesta obligació s’haurà de procedir al reintegrament de la bonificació. Així mateix, estan obligats a incrementar amb la nova contractació tant el nivell d’ocupació indefinida com el nivell d’ocupació total i mantenir el nou nivell assolit amb la contractació durant tot el període d’aplicació de la bonificació.\nTambé a través del Reial Decret Llei s’afegeix una disposició addicional en què es preveu que per al contracte per a la formació i l’aprenentatge per a les persones beneficiàries del Sistema Nacional de Garantia Juvenil, la quantia màxima de les bonificacions per l’activitat formativa es pugui elevar a través de la modificació de la seva regulació.\nEn el contracte en pràctiques s’estableix una bonificació addicional del 50 per 100 a les cotitzacions de l’empresa a la Seguretat Social per contingències comuns, de manera que l’incentiu serà del 100 per 100 quan les empreses contractin als joves inscrits en el Sistema de Garantia juvenil.


COSA by Petiso - 11-12-2007\nProgramació del dia 11-12-2007\nNomés a partir de la data 11-12-2007\n18:35 (tv3) Tot passejant Miss Daisy\nTOT PASSEJANT MISS DAISY (Driving Miss Daisy)\nProducció: Majestic Film, The Zanuck Company i Warner, 1990 (Estats Units)\nDirecció: Bruce Beresford / Durada: 94 minuts\nGuió: Alfred Uhry, basat en la seva obra teatral\nIntèrprets: Morgan Freeman (Hoke Colburn), Jessica Tandy (Daisy Werthan), Dan Aykroyd (Boolie Werthan), Patti LuPone (Florine Werthan), Esther Rolle (Idella), Jo Ann Havrilla (Miss McClatchey)\nUna viuda jueva que viu a Atlanta és massa gran per continuar conduint el cotxe i el seu fill li insisteix que contracti un xofer. Això, als anys cinquanta als Estats Units, volia dir necessàriament un home negre. El fill decideix contractar-lo pel seu compte i ella es nega a acceptar-lo. Però el xofer és un home de bon caràcter que aconsegueix anar-se guanyant la confiança de la dona.\n00:15 (300) L'esparver pistoler\n01:58 (tv3) Paranoia\nProducció: Isle of Man Film Commission i Sky Pictures, 2000 (Gran Bretanya)\nDirecció i guió: John Duigan\nFotografia: Slawomir Idziak (color DeLuxe)\nIntèrprets: Jessica Alba (Chloe), Iain Glen (Stan), Jeanne Tripplehorn (Rachel), Ewen Bremner (Gordon), Mischa Barton (Theresa), Kevin Whately (Clive)\nChloe és una model molt sol·licitada a les pasarel·les. Després d'un viatge de feina a Nova York, torna a casa seva, a Londres. Stan, un conegut, la convida a un sopar a casa seva, fora de la ciutat. Un cop allà Chloe es troba malament i s'estira. Quan es desperta, es troba que tots els convidats al sopar han marxat i a la casa només hi ha Stan i la seva família. Chloe decideix quedar-se a passar la nit amb ells i aleshores comencen a passar coses estranyes.\nCarles Gasòliba, senador CiU TERTÚLIA Joan Josep QUERALT Antoni PUIGVERD Maria Dolors GENOVÉS Ricard FERNÁNDEZ DEU Ignacio BUQUERES, pres. Comissió Nacional racionalització horaris espanyols Santiago GARCÍA-TORNEL, cap clínic pediatria Hosp. Sant Joan de Déu Francisco GAY, professor IESE Rosa Alonso, cofundadora Alma Social Silvia Ribalta, mare de 2 fills, ha deixat de treballar Nuria Viñas, mare empresària i presidenta de la Fundacií Internacional Dona Emprenadora Txell ORTIZ PILAR RAHOLA Lead: Conciliar vida familiar i vida laboral Jordi SABATÉ, conseller delegat Boi Taüll Joan VÁZQUEZ, portaveu IPCENA Lead: L'aigua dels canons de neu en plena sequera DENÚNCIA CONNEXIÓ BARCELONA/ MARTA CASAGOLDA Lead: Problemes amb els coloms Iolana VALBUENA, advocada Fundació Altarriba Jaume RODRÍGUEZ, propietari Mister Guau Lead: Els animals com a regal de Nadal MENJAR BÉ/ MAGDA CARLES Lead: Compensar els àpats de nadal ANEM A SOFÀS/ ANTONI BOLINCHES Lead: Alguna cosa més que amics\nDemà tindrem amb nosaltres a la Mònica López per parlar del seu llibre. També veurem el debut de la nova reportera del Tvist, la Laia Ferrer, que s'estrena amb una secció molt interessant. A més a més la Mariló Casals atendrà les consultes dels espectadors.\n14:21 El medi ambient - L'Àrtic, arxiu del clima\n15:39 Cuines - Arròs amb capipota i escamarlans\n15:53 El cor de la ciutat - Cap. 1488\nEn Xavi entén que a costat de la Paquita no resoldrà el seu problema. Després de l'enfrontament, la Marta només pot fer una cosa: venir a Sant Andreu i aclarir les coses. I en Marc té por que en David xerri el que sap. Arriben uns okupes problemàtics a can Saró. Els amics de la Montse la volen ajudar en el mal moment que passa el negoci. El senyor Juan no es parla amb els seus néts. La Marga ve a acomiadar-se d'en Narcís.\nEl cantant David Bustamante passa per "El Club" per presentar-nos el seu nou disc "Al filo de la irrealidad", el cinquè disc de l'artista gravat a Miami sota la producció de Kike Santander. La parella que ens comentarà l'actualitat i que protagonitzarà el "Cara a cara" del dia està formada pel periodista Toni Bassas i el músic Joan Reig. El periodista Carles Capdevila ens parlarà de notícies i fotografies curioses que moltes vegades ens passen per alt. I en el "Revival" musical repassarem les cançons que han marcat els últims 25 anys de la nostra vida. I repassarem què ha donat de si la setmana amb l'actor Joan Pera. La música la posarà el Grup de Folk.\n18:35 Cine de cine - Tot passejant Miss Daisy\nTot passejant Miss Daisy\n20:26 Bocamoll - Cap. 2\n21:52 Alguna pregunta més - + info\nEl president de la Generalitat, José Montilla, serà interrogat a "Silenci?". El programa farà una nova edició de l'espai musical "Sputnik" i Curri Valenzuela explicarà l'actualitat a "Les notícies al Curri". A més a més, parodiarà la pel·lícula Beowulf, protagonitzada per José Rodríguez Zapatero i Magdalena Álvarez, investigarà què pensen de l'"APM?" els habitants de Ventdelplà, farà el un anunci propi de La Marató de TV3 i escollirà els 5 millors moments televisius a "Els millors".\n22:10 Ventdelplà - Cap. 209\nLa Roser rep una trucada del Benet i queden que ell la tornarà a trucar per veure's més tard. El Genís parla amb el Benet pel mòbil i se'n va de Ventdelplà. El Xavi diu a la Isona que ahir van fer una festa de comiat al Pau. Ella es queda parada que no la convidessin. El Llibert informa al Ramiro i la Marcela que el bar haurà de tancar d'aquí a dues setmanes si no fan les obres. La Berta confirma al Monràs que no vol la franquícia i s'adona que ell està molt sencer.\n23:17 La zona fosca - Un espia amb calces\nUn espia amb calces\nL'1 d'octubre de 1943 a les 9.30 del matí, unes persones troben el cos agonitzant d'un home d'uns 30 anys prop de la carretera entre Argentona i Vilassar, just al camí de la finca de Can Bartrina. En examinar el cos la policia veu que porta calces i que, a la jaqueta, hi porta una nota amagada on diu: "Estoy detenido en la sección novena de la Falange, soy Gastón." Així comença una tèrbola història d'espies. El mort passava informació per als aliats però resulta que també col·laborava amb el Servei d'Informació Militar espanyol i per a la Gestapo. Membres del Rondín Antimarxista, una mena de parapolicia del règim, van acabar amb la seva vida convençuts que feien un servei a la pàtria.\nEls convidats d'avui de La Nit al Dia són: - Manuel Hernández, Director Agència Catalana de l'Aigua i també - Josep Maria Castellet, crític literari i editor\n01:12 Vic Mackey - Maltractades\n01:58 Pel·lícula - Paranoia\n07:00 Una cursa contra el gel - Una cursa contra el gel\nUna cursa contra el gel\nCent anys després de la primera expedició culminada amb èxit, l'aventurer Arved Fuchs travessa el Passatge Nord-oest. A bord del vaixell "Dagmar Aaen", un cúter reforçat de més de 70 anys, sap que no cal un motor de molta potència ni un acer molt especial. L'expedició, que s'ha d'enfrontar al gel i a les tempestes, durarà 14 mesos.\n07:52 Graduï's ara en Secundària: comunicació - El català ahir i avui\nEl català ahir i avui\n08:18 Enginy natural - Estufes, neveres i aire condicionat\n08:44 Al voltant del món amb Stephane Peyron - Madagascar, el noi i la barca\n09:37 Una expedició al soterrani dels faraons - Una expedició al soterrani dels faraons\nUna expedició al soterrani dels faraons\nSota una tapadora de fusta coberta de pols descobrim una bellesa de l'època faraònica. Aquest documental ens permet compartir uns moments màgics amb els membres d'una missió arqueologicocientífica a les catacumbes del Museu Egipci del Caire. Aquí s'emmagatzemen centenars de sarcòfags i màscares de mòmies, entre d'altres. El Museu del Caire exhibeix unes 150.000 peces, entre aquestes les mòmies de faraons com Ramsès II i el tresor d'or de la tomba de Tutankamon. Gairebé ningú sospita que hi ha unes 90.000 peces d'art més guardades a les golfes i al soterrani. Aquest és el primer cop que un equip de rodatge té accés a aquests tresors, i Wafaa el-Saddik, la primera dona que dirigeix el museu més important d'Egipte, ens acompanya a descobrir-los.\n10:30 Tribus perdudes - Els masuane : la tribu desconeguda de l'illa de...\nEls masuane : la tribu desconeguda de l'illa de...\nELS MASUANE : LA TRIBU DESCONEGUDA DE L'ILLA DE LES ESPÈCIES El govern d'Indonèsia ha isolat a l'illa de les Espècies els xamans de la tribu masuane . Es diu que alguns dels membres integrants d'aquesta tribu posseeixen el do misteriós de la màgia.\n10:57 El busqueret de cap negre - El busqueret de cap negre\nEl busqueret de cap negre\nEl busqueret de cap negre, o tallarol capnegre, és un ocell sedentari; viu tot l'any al mateix lloc, si bé és cert que fa alguns petits moviments migratoris. Són ocells que se saben adaptar a la majoria d'hàbitats, com, per exemple, els boscos, i més especialment el sotabosc. També viuen a zones obertes amb vegetació arbustiva, com les marines i brolles, i no només de l'interior, sinó també a prop del litoral marí. La seva dieta bàsica són els insectes. Les flors n'atrauen molts i els busquerets visiten els arbres de fruita per menjar-ne, de manera que són uns bons aliats dels agricultors.\n11:09 Un gran secret: l'aigua - Un gran secret: l'aigua\nUn gran secret: l'aigua\nL'aigua i les seves propietats no deixaran mai de sorprendre'ns. La teoria de la "memòria de l'aigua" és defensada per uns i rebutjada per altres. Fins a un cert punt, l'homeopatia es basa en aquest fenomen. La qüestió sobre si la memòria de l'aigua és fantasia o bé es tracta d'un descobriment sensacional ha estat en boca de molts durant dècades.\n12:02 Tresors del món, patrimoni de la humanitat - El centre històric d'Estrasburg\n12:18 Arquitectures - L'Edifici Johnson de Frank Lloyd Wright\nL'Edifici Johnson de Frank Lloyd Wright\nL'Edifici Johnson de Frank Lloyd Wright Presentat per David Ferrer Els edificis administratius de la companyia Johnson constitueixen una de les obres mestres de Frank Lloyd Wright, un dels més grans arquitectes del segle xx.\n12:47 Àgora - Sentir-se segur i no tenir por\nSentir-se segur i no tenir por\nL'"Àgora" d'aquesta setmana parlarà sobre el debat que s'ha creat al voltant de l'actual situació que viu el cos dels Mossos d'Esquadra. Per parlar d'això, Xavi Coral reunirà analistes i experts sobre el tema: Maria Sanahuja, Àngel Abad, Joan Delort i Carles Quílez.\n14:09 Planeta música - WMCE GENER\n"WORLD MUSIC CHARTS EUROPA", la llista d'èxits dels millors CD apareguts en matèria de World Music, extrets del "Top Ten" que elabora mensualment l'organització WMCE, formada pels millors periodistes de 24 ràdios publiques europees. La personalitat d'aquest programa consisteix que és l'únic del seu gènere que s'emet al món.\n14:30 Turmix documentals - Sónar around the world\nBarcelona acollirà, entre el 14 i el 16 de juny, la catorzena edició del Festival Internacional de Música Avançada i Art Multimèdia, el Sónar, un esdeveniment nascut a Barcelona que, gràcies al seu èxit indiscutible, fa cinc anys que traspassa fronteres. Durant l'últim any, un equip de Televisió de Catalunya ha seguit el Sónar per diferents ciutats del món, des de Buenos Aires a Tòquio, per elaborar "Sónar Around the World", un documental que recull l'activitat internacional del festival i que també es podrà veure dins de la programació del SónarCinema, al CCCB de Barcelona.\n15:36 Aventures a la naturalesa - Morenes gegants\n16:23 Món animal - En el cor salvatge de Borneo\n16:52 Bèsties clip\n16:58 Bèsties clip\n17:04 Thalassa - Zapata, un aiguamoll oblidat\nZapata, un aiguamoll oblidat\nZAPATA: UN AIGUAMOLL OBLIDAT Un reportatge de Josep Lluís Secorún La península de Zapata, al sud-oest de Cuba és un indret remot sotmés a un aïllament secular. En l'actualitat, el veritable tresor de Zapata és la natura. Aquí es troba l'aiguamoll més gran i més ben conservat del Carib Insular. Un paradís per als ocells i els rèptils que viuen lliurement en un quart de milió d'hectàrees de pantà. Des del 1959, als voltants de la Llacuna del Tresor hi ha un viver de cocodrils, el segon més antic del món. HISTÒRIA D'AOTEAROA El 1769, el capità James Cook arriba a Nova Zelanda després de més d'un any de viatge. L'arribada dels homes blancs va interrompre el curs de la història dels maoris. Els maoris sempre han estat gent de mar, un poble del Pacífic amb un passat ple de llegendes que lluita per preservar la seva història.\n17:41 El medi ambient - Les flors del mar\n17:44 El medi ambient - El futur dels peixos\n17:49 Tarasca - Fotògrafs - Els Claverol\n18:16 Nòmades de la condició humana - La missió d'educar\n18:45 Tarasca - El gest d'un President\n19:14 Tot un món - Fusió de llenguatges-Barcelonès-\nFusió de llenguatges-Barcelonès-\nBarcelona Xamfrà és un projecte que utilitza les arts com a eina educativa. Situat al barri del Raval de Barcelona, és una escola de música i arts escèniques que aplega una trentena d'alumnes d'entre 10 i 20 anys. Però el projecte no es preocupa només de la vessant més artística, sinó que la figura de l'educadora social hi té un paper molt important. S'encarrega de la coordinació dels diferents tallers, i dóna suport tan al professorat com als nens i nenes que hi participen, però també es treballa molt l'educació en valors a través del joc. La música, el teatre, la percussió, el cant,... són bones eines en aquest sentit: llenguatges universals, que arriben fàcilment a tothom, són bons mitjans de fusió, i per tant, d'integració.\n19:20 Cànon Sons - 1975-1976: Qualsevol nit pot sortir el sol\nLa Nova Cançó ja és la veu d'un poble i els recitals multitudinaris continuen. Lluís Llach es presenta a Barcelona, en un Palau d'Esports ple a vessar. Els clams de "Llibertat, Amnistia, Estatut d'Autonomia", el lema de l'Assemblea de Catalunya no paren de sentir-se durant tot el concert. La Trinca presenta, amb gran èxit, el musical "Set anys i un dia" al Romea, i s'obren nous espais de llibertat; surt al carrer el diari "Avui", el primer publicat en català des del final de la Guerra Civil i s'inaugura Ràdio 4, la primera emissora de ràdio pública que emet les 24 hores en català. Després de sis anys de prohibicions, Raimon torna a cantar a Madrid, al Pavelló d'Esports del Reial Madrid, un acte que convoca totes les forces d'oposició al règim. I també Quico Pi de la Serra fa un Palau d'Esports a Barcelona, amb tots els polítics una altra vegada presents. Quico, un dels personatges més inquiets de la Cançó, presentarà més endavant un espectacle al Teatre Romea, de Barcelona, amb Maria del Mar Bonet, que estrenarà la seva versió de "Jim", de Billie Holiday.\n19:48 Cànon Sons - 1976-1979: Es fa llarg esperar\n1976-1979: Es fa llarg esperar\nTot i les prohibicions, la Cançó aprofita les escletxes per continuar creixent. Aprofitant la Biennal d'arts a Venècia, on hi ha una representació de la cultura espanyola, es presenta el film "La Nova Cançó", de Francesc Bellmunt i Àngel Casas, i com a suport hi actuen, entre d'altres, Joan Isaac i Maria del Mar Bonet. El circuit català de Televisió Espanyola comença a oferir programes en català, i sorgiran nous valors, com Marina Rossell, i d'altres faran una revifalla, com Pere Tapias. Mentrestant, Joan Manuel Serrat torna de l'exili i farà una tanda de recitals organitzats per la Federació d'Associacions de Veïns, "Serrat als barris", acompanyat de Música Urbana.\n20:18 El planeta Terra - La vida sota el glaç\n21:12 Cançons - Joan Manuel Serrat "Mediterráneo"\n21:18 Cançons - Leornard Cohen "First we take manhattan"\n21:32 Karakia - Dolç espai de memòria-1\n22:13 60 minuts - El misteri de Madeleine McCann\nEl misteri de Madeleine McCann\nEl misteri de Madeleine McCann (Un reportatge produït per BBC. Gran Bretanya. 2007) El cas de la desaparició de la nena Madeleine McCann mentre passava les vacances amb la seva família a Portugal ha tingut una enorme repercussió periodística. Aquest és un treball d'investigació que recull testimonis i entrevistes amb els pares de Madeleine, amb el seu cercle familiar més pròxim i amb amics de la família. S'analitza amb profunditat les acusacions fetes recentment en què s'insinua que els pares poden tenir alguna responsabilitat en la desaparició de la seva filla. Aquest reportatge investiga les acusacions que s'han fet als pares de Madeleine McCann: analitza qui les ha fet, què les motiva i com es justifiquen. Després de repassar la informació sobre el cas, el reportatge estudia la possibilitat que els pares de la nena estiguin implicats en la desaparició. Per fer-ho, els autors intenten aclarir si hi ha algun antecedent que faci creure que podrien ser capaços de cometre un acte tan greu, si van tenir l'oportunitat de fer-ho durant la nit del 3 de maig i si el seu comportament després d'aquella data pot indicar que van intervenir en la desaparició de la seva filla. De totes maneres, del reportatge no se'n pot deduir la seva culpabilitat ni la seva innocència. A més, en el reportatge també s'analitza la cobertura periodística que ha rebut el cas per determinar si ha estat prou fidel als fets. Per situar el cas en un context més ampli, se'l compara amb diversos segrestos i assassinats infantils esdevinguts als Estats Units per comprovar els paral·lelismes que existeixen entre aquests casos. En el reportatge s'inclouen imatges dels McCann gravades durant la primera setmana d'agost que ofereixen un retrat íntim i absolutament inèdit del matrimoni. En entrevistes separades, tant el pare com la mare de la Madeleine parlen del dia de la seva desaparició amb una franquesa sense precedents. També es mostren entrevistes amb Philomena i John McCann, germans de Gerry, amb Susan Healy, mare de la Kate, i amb Jon Corner, amic íntim de la família.\n23:17 Valor afegit - + info\n23:46 Futbol int.\n00:35 Forat 18 - Forat 18\nSergio García serà el convidat demà a "Forat 18", el programa del 33 especialitzat en el món del golf. El golfista castellonenc farà balanç de la temporada que s'acaba i en la qual només ha obtingut el segon lloc a l'Open Britànic. A més, el programa oferirà un reportatge del camp de Torremirona, a l'Alt Empordà, en què es va celebrar el torneig de "La Marató" de TV3.\n01:01 Cànon Sons - 1975-1976: Qualsevol nit pot sortir el sol\n01:29 Cànon Sons - 1976-1979: Es fa llarg esperar\n02:01 Arquitectures - L'Edifici Johnson de Frank Lloyd Wright\n02:29 Karakia - Dolç espai de memòria-1\n03:04 60 minuts - El misteri de Madeleine McCann\n03:59 Valor afegit - + info\n04:25 Turmix documentals - Sónar around the world\n05:30 De la terra - De la terra\n05:40 Bèsties clip\n05:46 Aventures a la naturalesa - Morenes gegants\n06:30 Món animal - En el cor salvatge de Borneo\n07:04 Nono Chan - Quina por! Ens donen les notes / No hi ha manera de fer règim\nQuina por! Ens donen les notes / No hi ha manera de fer règim\nL'alcalde i el metge del poble també treien males notes i mira on són! La Nonoko, però, no vol acabar sent com la mare i està decidida a estudiar... - La Matsuko es vol tornar a aprimar i ha decidit fer un menjar ben picant. Potser així no endraparà tant. Però és que ha sortit taaaan bo...!\n07:30 Martin Mystery - La bèstia interior\nUn monstre ha fugit de la presó sense deixar cap rastre. Després d'abandonar la investigació, els nostres herois tornen a l'escola. Allà, comencen a passar coses molt estranyes, sempre a la vora d'en Martin. La Diana i en Java descobriran que el monstre ha entrat dins del cos del seu company, per convertir-lo en el seu hoste, de per vida...\n08:03 Kiteretsu, el cosí més llest d'en Nobita - Invitació a la paciència\n08:37 Kiteretsu, el cosí més llest d'en Nobita - En Benzo vol perdre la memòria\n09:05 L'ós de la gran casa blava - Nombres per tot arreu\n09:30 Louie - Louie, dibuixa'm un castor\nLouie, dibuixa'm un castor\nAvui els nostres amiguets volen fer una lludriguera, però de seguida s'adonen que no és tan fàcil com sembla. Han de portar un munt de branques i no saben ni per on començar. Qui els hi podria ajudar? És clar! En Louie, com de costum, ha tingut una idea molt bona. Dibuixarà un castor perquè els ajudi a fer un lludriguera ben bonica!\n09:56 Explica'm un conte - La princesa mamut\n10:02 El cos virtual - Els sistemes sensorials\n10:21 Món salvatge - El guepard\n10:26 Món salvatge - El babuí\n10:30 Món salvatge - El cavallet de mar\n10:36 Beverly Hills - Torna el Sr. Poni\n11:19 Beverly Hills - Coses a fer en un dia de pluja\n12:06 SamSam - Em Samferotge el piraterrible\n12:15 La recerca del foc - El gust de les llàgrimes\n12:41 Lola & Virginia - Tractament de bellesa\n12:54 Lola & Virginia - La casa encantada\n13:13 Rantaro - Una baralla de no res / El quadern de secrets / El mestre nou\n13:51 El detectiu Conan - En Kogoro Mouri és el sospitós (part 2)\n14:24 One piece - El passat d'en Franky. El dia que el tren de mar va començar a funcionar\nEl passat d'en Franky. El dia que el tren de mar va començar a funcionar\nEls membres del CP9 busquen els plànols de l'antic vaixell de guerra Plutó, i aconsegueixen localitzar l'antiga sala on en Franky treballava amb el seu mestre, en Tom. Dotze anys enrere, el govern mundial va sentenciar en Tom a pena de mort, però com que durant el judici en Tom va demostrar que era capaç de construir el tren de mar, la sentència va quedar anul·lada fins que es completessin les obres d'aquell nou invent que podia travessar el mar.\n14:49 Dawson's creek - Abby Morgan, rest in peace\nAbby mor ofegada; arran d'això Joey recorda la mort de la seva mare i Jen perd la fe en tot. Direcció: David Semel Guió: Mike White\n15:33 Monstre - Kinderheim 511\nEn Tenma visita la casa on van viure en Johan, l'Anna/Nina i els Liebert abans de fugir a la RDA i descobreix que tots dos van ser adoptats de l'orfenat "Kinderheim 511", que ja no existeix. El metge s'entrevista amb en Hartmann, un antic funcionari del Ministeri de Salut Pública de l'Alemanya Oriental. En Hartmann, que està criant també un nen orfe, li explica el que sap sobre en Johan i l'orfenat...\n15:57 Codi 3xl - Codi 3Xl - Xifres, lletres i flaixos\nCodi 3Xl - Xifres, lletres i flaixos\nUna estudianta de periodisme i una altra de fotografia han rebut el primer encàrrec professional per una revista de gran tirada. Han de fer una entrevista als actors protagonistes d'una pel·lícula d'èxit: La habitación de Fermat. El Codi 3XL les segueix en el primer treball periodístic que fan.\n16:10 La fàbrica de salsitxes - L'esmòquing\nL'esmòquing Zack, J.C. i Gilby volen assistir a una prestigiosa festa benèfica però només tenen un esmòquing. Per solucionar el problema dissenyen un ambiciós pla d'ús compartit del vestit que, naturalment, acaba provocant el caos.\n16:33 Club Super3\n16:33 Naturalment Sadie\n16:58 Louie - Louie, dibuixa'm una granota\n17:12 Tork - + info\n17:23 Una mà de contes - El plegador de carrers\n17:41 La Creepie creix - Terror al museu de cera\nTerror al museu de cera\nLa visita al museu de cera es convertirà en un malson per culpa d'un escarabat de cera que està decidit a venjar-se de tots aquells que no els agraden els insectes... que n'hi ha uns quants!\n18:00 El xou dels espies - L'Imperi desl amonites\n18:25 Equip Galaxy - Intercanvi interglàctic\n18:54 Keroro - En Fuyuki i la Momoka: en una cita misteriosa! A formar! Tothom a fer un videojo\nEn Fuyuki i la Momoka: en una cita misteriosa! A formar! Tothom a fer un videojo\nAnimats pels rumors d'uns fenòmens paranormals, en Fuyuki i la Momoka han decidit anar a investigar una escola abandonada. El que que no saben és que, tot plegat, és una altra estratagema d'en Keroro i companyia. Més tard, al sergent se li ficarà entre cella i cella que vol fer un videojoc... i no un de qualsevol! Ha de ser ben esbojarrat!\n19:41 Un forat a la butxaca - Esmorçar i berenar\n20:23 Codi 3xl\n20:23 La fàbrica de salsitxes - Els milions d'en Gilby\n20:48 Codi 3xl - Codi 3XL - Biciats\nCodi 3XL - Biciats\nEts un fan de la bici i la fas servir per anar a tot arreu? O més aviat pertanys al grup que creu que circular en bici per ciutat té més inconvenients que avantatges? La Míriam i la Laia expliquen, al Codi 3XL, per què es decanten per una opció o per l'altra. I, ben mirat, segur que no són tan irreconciliables.\n21:01 Monstre - Un experiment insignificant\nUn experiment insignificant\nEn Tenma s'entrevista amb en Hartmann, un antic funcionari del Ministeri de Salut Pública de l'Alemanya Oriental que sap moltes coses sobre l'orfenat "Kinderheim 511" en què en Johan es va criar. En Tenma descobreix que en Hartmann maltracta en Dieter, el nen que acull. Després de rescatar el petit, busca un lloc on el puguin emparar i troba en un orfenat l'Elna, una dona que diu que coneix en Johan i l'Anna. L'Elna li explica que el "Kinderheim 511" va ser un experiment diabòlic per crear guerrers perfectes. Quina era la implicació d'en Hartmann? I en què consistia exactament l'experiment?\n21:30 El cor de la ciutat - Cap. 1488\n22:00 Nip/Tuck - La Sophia López (segona part)\nLa Sophia López (segona part)\nEn Christian filtreja amb la massatgista d'un balneari fins que la Kimber, que tenia hora a la mateixa habitació, els interromp. La Sophia, la Liz i en Sean discuteixen sobre l'operació que la Sophia vol i la conversa es desvia cap a la vida sexual de la Liz. En Matt visita la Cara, que continua en coma, i veu que mou un dit. La Megan diu a en Sean que no vol tornar a fer l'amor a l'oficina. La Sophia i la Liz es fan un petó. La Megan diu a en Sean que després de l'operació el càncer s'ha fet més maligne.\n22:45 Nip/Tuck - L'Adele\nEn Sean i en Christian saben que han de passar un examen per poder continuar exercint la medicina. En Sean i la Megan visiten un doctor que els diu que no pot fer res per curar-li el càncer. La senyora Grubman torna per demanar una operació per a ella i una per a la seva nòvia. En Christian aprova l'examen però en Sean es retira. La Megan se suïcida. La Julia descobreix que en Sean i la Megan eren amants.\n23:30 Jutjant l'Amy - Per molts anys\n00:15 Pel·lícula - L'esparver pistoler\n01:45 Dallas - Testament d'en Jock\n02:30 Pel·lícula - L'esparver pistoler\n04:00 Dallas - Festa dels petrolers\n04:45 Dallas - Testament d'en Jock\n05:45 Jutjant l'Amy - Per molts anys\n06:30 El cor de la ciutat - Cap. 1488


Inici / QUÈ FER? / Visites guiades/en motiu de la covid19 suspeses fins a nou avís / Cap de setmana / Visita enogastronòmica\nSi al millor del nostre patrimoni monumental li afegim el millor de la nostra gastronomia, garantim protagonitzar una experiència única. Gaudeix de les espectaculars vistes de la població que es divisen des de les torres. En aquesta visita s'entra dues torres del recinte emmurallat de Montblanc i es fa un recorregut pel pas de ronda.\nTambé es visita l'església de Sant Miquel i l'església de Santa Maria la Major. Es pot contemplar la Plaça Major, antiga plaça del mercadal i punt neuràlgic de la vida montblanquina.\nPer tal de donar a conèixer els nostres productes de proximitat, durant el recorregut es faran dues degustacions gastronòmiques acompanyades d'un tast de vi de la D.O. Conca de Barberà a dos establiments de restauració.\nReserves i venda de tiquets a l'Oficina Municipal de Turisme:\nHORARI: A les 11 h.\nDISPONIBILITAT: Dissabtes, diumenges i festius (altres dies consultar). Grups màxim 20 persones.\nPREU PER PERSONA: 10 € adults, 6 € nens entre 7 i 17 anys, menors de 7 gratuït\nTarifa reduïda Montblanquins (presentant DNI). Descompte 50% sobre l'import que correspongui per edat.\nBar Comerç del Mallol, Restaurant El Call de Montblanc, Restaurant El Cortijo, Bar Vinoteca Tocineria, Cafeteria Garbí i Restaurant Carnaby.


Lanzarote lluita per la integració de les dones en risc d’exclusió social\nDona gran fent activitats en un ordinador\nLa Stela Méndez Valderrama és una d’aquestes dones. Als 66 anys, viu amb una ajuda que rep de l’Estat i és usuària del Banc d’Aliments, on també col·labora com a voluntària. Una tasca que compagina amb un altre voluntariat, el que fa a l’Associació per a les dones Mararía, de la qual també va ser usuària. “Ara que no puc treballar, tinc més temps lliure per ajudar els altres”, aclareix Méndez.\nAquesta colombiana va arribar a Lanzarote ja fa 20 anys. En aquella època, va trobar feina com a cangur, però els petits que tenia a càrrec es van fer grans i va haver de buscar-se una altra font d’ingressos.\nLa seva situació era precària en aquell moment, però, gràcies als mòduls de formació i al suport psicològic que va rebre de l’Associació Mararía, va aconseguir tirar endavant.\nLa història de la Stela no és un cas aïllat. La Nieves Rosa Hernández, educadora social i presidenta de l’Associació Mararía, reconeix que per l’agrupació poden passar al voltant de 200 dones cada any.\nLa tasca que desenvolupa l’entitat, pionera a Lanzarote, també compta amb el suport de CaixaBank i la Fundació La Caja de Canarias. El seu projecte d’orientació i empoderament per a l’ocupabilitat de dones en risc d’exclusió social va ser un dels seleccionats a la Convocatòria d’Ajudes d’Acció social 2020.\nL’objectiu de la convocatòria era impulsar l’ocupació i el desenvolupament local, donar suport als sectors de la població en risc d’exclusió social i millorar la vida dels canaris en un context marcat per la crisi de la COVID-19. Una cosa que l’Associació Mararía ja fa des de fa moltíssims anys.\nMés d’un quart de segle al servei de les dones\nL’entitat de Lanzarote es caracteritza per la seva implicació i lluita per erradicar la desigualtat i la violència de gènere. Una lluita que s’intensifica aquests dies amb motiu del Dia Internacional de la Dona. El seu objectiu: continuar avançant sobre la igualtat entre homes i dones.\nHan passat més de 25 anys i l’Associació per a les dones Mararía continua amb la seva tasca sense decaure. “Les dones que arriben a nosaltres necessiten algú que les orienti i les escolti. Es troben en una situació de vulnerabilitat especial. Moltes no tenen papers o són al nostre país de manera irregular i tenen por”, apunta la presidenta de Mararía.\nCom que moltes no tenen formació, des de l’entitat s’organitzen mòduls formatius i es posen a l’abast de les usuàries les eines per adquirir les destreses i habilitats que els facilitin accedir a una feina. “Se’ls mostra, per exemple, com es fa un currículum o una carta de presentació amb l’ordinador, com funciona la cerca de feina en portals d’internet o com gestionar el seu compte corrent”. Coses indispensables, segons Hernández, perquè elles puguin manegar el seu dia a dia.\nAl voltant del 70-80 % de les dones que passen per Mararía aconsegueixen trobar una feina i reconduir la seva vida, “encara que, amb la pandèmia de COVID-19, aquest percentatge ha disminuït”.\n“El coronavirus —diu Hernández— ha fet que ens reinventem com a entitat”. Assegura que han hagut de recórrer a la tecnologia i a les videotrucades per estar a prop de les dones i aconseguir que no se sentissin soles. Al mateix temps, lamenta que en alguns moments hagi fallat el treball grupal, tan valuós, “però havia de primar la salut”.\nTambé reconeix que la pandèmia ha fet visible la bretxa digital. “Encara que totes les dones tenen mòbils, no totes tenen línia ADSL a casa per seguir els cursos”.\nMalgrat tot, l’Associació Mararía no descansa i continua al peu del canó gràcies al treball d’un gran equip tècnic multidisciplinari i als voluntaris que hi ha al darrere. Plegats, formen un tàndem perfecte.


Figueres es mou exhaureix les entrades de la quinzena d'espectacles programats - Agitart\nEl festival de dansa i arts en moviment tanca la seva vuitena edició amb un balanç positiu tant pel nombre d’espectadors com per l’alt nivell de les propostes programades.\nLes limitacions d’aforament per la COVID-19 han provocat que algunes funcions registrin llistes d’espera amb més d’un centenar d’espectadors.\nFigueres es MOU ha celebrat amb èxit la seva vuitena edició que ha tingut lloc des de dijous passat i fins aquest diumenge, amb una quinzena d’espectacles que s’han celebrat a diversos espais de la capital empordanesa. El festival ha exhaurit totes les entrades de les diverses propostes artístiques programades. De fet, les limitacions d’aforament provocades per la COVID-19 han impedit que molts espectadors poguessin assistir als espectacles. Algunes sessions han registrat llistes d’espera que superaven el centenar de persones. En total, el festival ha registrat l’assistència de més d’un miler d’espectadors.\nEntre els espectacles programats, destaca l’actuació de la companyia francesa Bivouak que va representar la proposta ‘Perceptions’ al Parc Bosc i que va rebre una llarga ovació dels espectadors que van quedar bocabadats amb l’espectacular escenografia que es desenvolupa en una gran estructura en constant moviment.\nCal destacar també els espetacles que han tingut lloc al Castell de Sant Ferran, especialment la proposta dels barcelonins Haa Collective que van estrenar en format site speficic la seva peça ‘Picadero’. I també les mostres de treball que van tenir diumenge al vespre amb les actuacions d’Amer Kabanni, Tres Tristes Tios i Miquel Barcelona que han realitzat residències a la fortalesa durant aquesta setmana per preparar els seus nous espectacles que s’estrenaran en alguns dels festivals més prestigiosos del nostre país l’any vinent.\nJustament, l’organització del Figueres es MOU valora especialment el bon resultat de les residències que diverses companyies han realitzat al llarg de la setmana del festival al Castell de Sant Ferran. Aquesta era una de les principals novetats d’aquesta edició, ja que el festival, per primera vegada, ha posat en marxa un programa de suport a la creació contemporània de dansa, un dels objectius transversals que vol fomentar l’esdeveniment cultural.\nOrganitzat per l’Associació Agitart, el festival vol mantenir i reforçar la seva aposta per apropar el llenguatge de la dansa i el moviment a la ciutadania a través de la programació, la formació, la sensibilització i el suport a diversos projectes vinculats al món de la dansa.


Estat d’alarma a la pagesia del Baix Camp | Diari de Tarragona\nEstat d’alarma a la pagesia del Baix Camp\nA Riudoms fa 20 anys que cap jove opta per dedicar-se a la pagesia. Aquest és només un exemple del problema generacional que viu el sector a la comarca\n05/08/2019 11:53 | Actualizado a 05/08/2019 11:53\n«Jo si tinc un fill, l’últim que voldré és que faci de pagès. No hi ha més», explica Francesc Ortiga amb paraules amargues però veu ferma. Enguany ha treballat tot l’any al camp i ha perdut 15.000 euros: «La feina ha de servir per guanyar-se la vida, no per amor a l’art». Ell és el pagès professional més jove de Riudoms, té 36 anys i es va incorporar al sector amb setze acabats de complir. Per tant, aquest municipi del Baix Camp, abans conegut com ‘La Flor del Camp’ per la riquesa de les seves terres, fa dues dècades que no suma cap jove professional al sector. «El relleu generacional se’ns ha tallat. No han volgut o no han pogut seguir», conclou Jordi Mariné, pagès de 65 anys, que es jubila aquest mes d’agost.\nEl cas de Riudoms és l’exemple d’una tendència que se segueix a Catalunya, on el cens agrari ha caigut més d’un 65%. Al Baix Camp, però, les xifres són inclús més alarmants, perquè la caiguda arriba al 70%. Per fer una panoràmica a la gravetat de la situació, la fruita seca ens serveix de d’exemple. Fa trenta-cinc anys a Catalunya hi havia 35.000 hectàrees, ara, només 10.000. D’aquestes, només 2.000 són de professionals, la resta les ocupen pagesos a temps parcials o jubilats, als que, tot i cobrar pensió, se’ls permet seguir treballant per tenir uns ingressos màxims de 9.800 euros nets l’any. «Ells són les que aguanten la comarca i cuiden les terres», explica Josep Ferré, Coordinador de la Unió de Pagesos del Baix Camp.\nÉs tot culpa del model econòmic de les grans superfícies», considera Josep M. Gili, pagès i ramader jubilat de Riudoms que segueix exercint: «Aquest any hi haurà una molt bona collita de l’oliva, però tenim por perquè ho haurem de vendre més baix del preu que ens és rendible». Els pagesos han de competir en un mercat global on hi ha molta competència per vendre i molt poca per comprar. Això els comporta haver de donar sortida al producte mitjançant grans distribuïdores que els abaixen el preu tant com poden.\n«Si hem de competir amb països del tercer món estem acabats. Estem farts de fer productes aquí i que els portin des de fora», explica el riudomenc més jove del sector. Les regulacions sanitàries que s’apliquen als productes europeus permeten tenir un producte de més qualitat. El problema, coincideixen, és que el producte importat no té les mateixes regulacions i per això arriba un preu més baix perquè, amb menys controls, la producció els resulta més barata.\nMés terreny, menys beneficis\nEls veterans de la terra expliquen que als seus inicis amb menys terreny es podia viure millor. Amb menys terres hi guanyaven el pagès, el comerciant i el transportista. Ara la tecnologia ha canviat el sistema de producció mundial i el sector agrari. Un pagès pot assumir el cultiu de més terra amb menys temps i esforços. Abans la mitjana a Catalunya era de 10 hectàrees, ara és de vint. «S’ha hagut de créixer per la baixada dels preus del producte, però els costos ens estan menjant» explica Ortiga. «Abans érem autosuficients, menjàvem fruita de temporada i amb un sac d’avellanes es guanyava la vida tothom. L’agricultura familiar canviarà per l’agricultura d’empresa», compara Mariné. La pagesía, avui dia, és tan poc sostenible que es manté per aquells que s’hi dediquen com una segona activitat.\nEl coordinador comarcal d’UP, Josep Ferré, diu que consumidor té la clau del canvi: «Si tots fóssim capaços de consumir productes locals, podríem vendre’l a un preu decent i ens guanyaríem la vida». Per contra, Mariné, considera que el problema ve de lluny: «Els pagesos haurien de posar el preu del producte i no pas el client. On s’és vist que el mecànic li pregunti al propietari quant creu que li pot pagar per la reparació?». Els baixos -o nuls- beneficis econòmics i la laboriositat i exigència de l’ofici no crida l’atenció al jovent. Malgrat les escasses condicions cap d’ell abandonarà la terra perquè, com diu Mariné, «és una feina molt bonica, perquè crees vida».


Els cavallers de l'orde del Camí de Santiago es reuniran al juny a Girona - Empordà\nlaura fanals. girona 12.04.2021 | 06:30\nEls membres de l'orde del Camí de Santiago, en una imatge d'arxiu. associació gerunda\nEls membres de l'orde del Camí de Santiago, en una imatge d'arxiu.\nEls actes centrals, tanmateix, arribaran dissabte. A tres quarts de deu del matí, els membres de l'orde arribaran a l'església del Carme de Girona, on hi ha una capella dedicada a la Verge del Pilar. Allà faran entrega d'una Creu de Santiago perquè es col·loqui a la columna de la Verge, ja que habitualment l'acompanya però en aquest cas falta aquest element. Després de l'entrega, i vestits amb l'uniforme de l'orde, es dirigiran cap a la Catedral de Girona, on, a les onze del matí, està previst el nombrament dels nous cavallers i dames. De les comarques ?gironines, de moment n'hi ha dos de confirmats: l'alcalde de Caldes i president del Consell Comarcal de la Selva, Salvador Balliu, i l'exregidora de Sils Maria Josep López, a qui s'ha proposat l'en?trada a l'orde per la seva implicació amb els camins de Sant Jaume.\n«Per a nosaltres, aquest esdeveniment permetrà injectar una gran dosi d'informació a la província, i a veure si l'Ajuntament de Girona s'assabenta finalment que és una ciutat xacobea», assenyala Rosa. En aquest sentit, el màxim responsable de l'Associació Gerunda lamenta que l'Ajuntament de Girona no hagi senyalitzat el pas del Camí de Sant Jaume a la ciutat amb les fletxes grogues perceptives. «La senyalització universal és amb el fons blau i la fletxa groga, però a Girona el camí està marcat amb un marró vermellós i hi ha senyals que no es veuen, el camí que està marcat és secundari i no ressegueix la via Augusta... hi ha molts peregrins que pregunten i no saben per on han de tirar», lamenta Rosa, que afegeix: «No costaria res posar els senyals adequats i que el pelegrí pugui identificar sense problemes el senyal del camí de Sant Jaume».


Agenda 21 | IES Manuel de Cabanyes\nBlog de l’Agenda 21 al Cabanyes on s’expliquen projectes, idees, activitats i inquietuds al voltant de la cura del medi ambient.\nSignatura del compromís amb l’agenda 21\nEl divendres 8 de novembre el grup d’eco-delegats del Cabanyes van anar a l’acte de signatura de compromís de l’Agenda 21… Llegeix més»\nAgenda 21, General, Portada 0\nActe de signatura del compromís de l’Agenda 21\nEl divendres 9 de novembre el grup d’eco-delegats del Cabanyes van anar a l’acte de signatura de compromís de l’Agenda 21… Llegeix més»\nL’home que plantava arbres. Jean Giono\n“Perquè el caràcter d’un ésser humà excepcional mostri les seves veritables qualitats, és necessari comptar amb la bona fortuna de poder observar les seves accions al llarg dels anys. … Llegeix més»\n“VOLEM LA PLATJA NETA” activitat a la platja de Ribe Roges\nEl passat divendres 20 d’abril, els alumnes de l’USEE, els alumnes de l’optativa CREEM Imatges de 1r d’eso i les ecodelegades i els ecodelegats del Cabanyes van poder participar en el projecte “Volem la Platja neta”… Llegeix més»\nFòrum de Centres de Secundària 2018. Un planeta sense plàstics.\nEl passat dimecres 11 d’Abril, els eco delegats del centre vam participar en el Fòrum de Centres de Secundària que aquest any tenia com a tema principal “un planeta sense plàstics”. Aquesta trobada es va realitzar al Molí de Mar i va reunir eco delegats de molts dels instituts de Vilanova.… Llegeix més»\n6 d’abril, Dia Internacional Sense Paper de Plata\nUs animem a eliminar el paper de plata dels vostres esmorzars!… Llegeix més»\nCom connecten les dones amb el medi ambient: Dones i Ecologisme\nLes ecodelegades i els ecodelegats del Cabanyes volem mostrar el nostre suport al moviment ecofeminista. Aquest lluita per la igualtat entre homes i dones i per un model de desenvolupament sostenible.\nPer què reciclar els envasos?\nAmb cada envàs que reciclem contribuïm a millorar la qualitat de l’aire que respirem, ja que reduïm les emissions de CO2, a més d’estalviar matèries primeres i energia\nUs recomanem un llibre…… Llegeix més»\nAjuda’ns a guanyar el concurs APILO!\nPorta al Cabanyes les teves piles, bateries o acumuladors esgotats i deixa-ho en el contenidor que trobaràs a l’entrada del centre.… Llegeix més»


DICTATS 4. Com a totes les altres coses de la vida, va trigar a adonar-se que hi havia algun problema. Es dedicava a allò que ell 1. La Pilar sentia un daquells corcons de anomenava la seva feina de la mateixa remordiment immotivat que després de la manera que abans, i freqüentava els mort de lésser benvolgut sol turmentar els mateixos clubs i bars per discutir els parents més acostats: la coentor de mateixos temes i dir als clients quines mutilació que deixa una pèrdua així; una accions havien de comprar i tot allò, però rancúnia terrible contra aquells cunyats lentament va començar a adonar-se que que, no contents dhaver abandonat el alguna cosa era diferent. Semblava que les senyor Prim (mancant la paraula tan persones sortissin del seu cercle social seriosament donada), llavors, en aquelles sense cap advertiment previ, i una sèrie hores luctuoses, la tenien, a ella, separada damics als quals havia aconsellat de fer- de sa filla, abandonada a ses pròpies se Noms li començaren a recordar el seu forces en la soledat més cruel. consell. Narcís Oller, Pilar Prim Tom Sharpe, Lovella negra 5. Van ser més dun els factors del fracàs de lintent revolucionari de lany 1917. En 2. Quan vam acabar, semblava que hi primer lloc, la crisi de lEStat hagués hagut un terratrèmol, perquè tot monarquicoconstitucional no havia estava mig trencat i fora de lloc, Hi havia arribat, al mes dagost, al seu punt més alt. pasta de dents a les parets, al mirall i a les La decisió amb què lexèrcit ofegà lintent bombetes. Nosaltres també vam rebre els revolucionari va ser el factor principal del efectes de les pólvores i no paràvem seu fracàs. En darrer lloc, fou la passivitat desternudar. dels obrers del camp andalús davant Quan el pare va veure tota aquella lonada de descontentament, que tenia el trencadissa ens va dir que si cada cop que centre a Barcelona, a Madrid i al nord. li rentàvem les dents al cocodril sorganitzava aquell daltabaix, no Albert Balcells, El sindicalimse a arribaríem a final de mes. Barcelona (1916-1923) Jaume Cela, Una troballa sorprenent 6. Quan jo era un nen, el Caire era molt més petit. Estava rodejat de jardins i prats. No era pas un poble, tenia si fa no fa un milió 3. Més a prop, marcant el camí de la dhabitants, però era tranquil i net i moltes carretera, ametllers dun verd suau i famílies tenien la seva pròpia residència. figueres damples pàmpols. La carretera En un carrer es veia, potser, un bloc de serpentejava entre els turons. Della pisos amb tot de cases baixes al voltant. naixia el camí, senfonsava i desapareixia i Els blocs tenien tres o quatre plantes i a tornava a emergir de nou entre les cada pis hi havia només una o dues atzavares i les pales amples i gruixudes de famílies. Recordo la casa de la meva les figueres de moro. família en el districte de Gamàlia. Ara Cap a migdia, la muntanya baixava en una visc en un apartament. Totes les cases corba suau, onejada de turons, i apareixia velles shan convertit en gratacels. laldea, aixafada sobre la terra. Naguib Mahfuz, Reflexions dun nen del M. Aurèlia Capmany, La pluja als vidres Caire\n7. Lautopista Pau Casals, lúltim tram obert de lautopista A-16 entre Sitges i el Vendrell, és en funcionament des de fa 10. El fill del rei va tenir molta por i es volia gairebé tres mesos. Aquesta via amagar, però no vam deixar que constitueix una alternativa a les carreteres samagués i ens va donar la seva bossa que comiquen les comarques del Baix plena de bales de diamants com la que jo Llobregat, el Garraf i el Baix Penedès i havia perdut. I nosaltres no sabíem què facilita laccés a les poblacions de la costa. havíem de fer, si ens havíem de quedar a Lautopista Pau Casals és una de les més manar el país sota els volcans o havíem de respectuoses amb lentorn natural per on tornar a casa. I la princesa Ma volia venir transcorre; una sèrie de mesures amb nosaltres, però a casa seva no la van preventives i correctores han integrat la deixar venir, perquè era princesa i, en nova obra al territori i han minimitzat aquell país, de princeses, només en tenien laparició de fenòmens erosius. una. Jordi Sarsanedas, El balcó Club RACC, juliol de 19988. ACCENTS 11. ACCENTS Acabo de parlar amb el Lluís, per telèfon. A la superfície, lembat del vent sobre les Al princpi era sempre ell qui trucava, aigües de lestany creava una agitació perquè a mi em feia cosa que shi posessin confusa que desprenia un ruixim tèrbol el seu pare o la seva mare, però ara ja em que el vent semportava avall i que es coneixen, perquè ell mateix els va explicar barrejava amb el remolí de pols de sorra que sortíem junts, i quan telefono em finíssima, fangosa, de les vores de lestany tracten amb molta cordialitat. Doncs li he i de la barra que el separà del mar. trucat i li he dit que lenyoro molt, i no és Aquesta bafarada de vapor aquós i de un tòpic: després daquestes vacances, que partícules de sorra cobrí ràpidament duna ens hem vist gairebé diàriament i durant capa finíssima el pont del bastiment i els moltes hores, ara em sento com si em notres cossos insignificants. faltés alguna cosa vital. Ell també estava molt sentimental. Josep Pla, Lluna de mar. Glòria Llobet, El diari de la Neus. 12. O/U9. ACCENTS Hi podeu anar quan vulgueu. Però ells no Si us haig de ser sincer -i quan sescriu no viuen bé. Fa un any van tenir una nena; sé si convé ser-ne del tot-, cal que confessi tant que havien sospirat per tenir una dantuvi que el primer que em parlà de criatura! De moment va ser una alegria. lafer va ser el doctor Scopius. Havia Però es veu que ell sha engelosit i no pot remenat papers de lèpoca per escriure un suportar-la. Ha avorrit Carme i no viu a daquells articles tendres i erudits que casa.[...] pinten un somriure i provoquen un lleuger Shavia posat la capseta del coloret a la estremiment i nhavia trobat la referència. butxaca. No podia endur-sen les dues Em trucà des del diari i vam mantenir una pessetes a la mà, ni agafar el conversa llarga i estrafolària. És clar, un portamonedes després dhaver dit a Anna cop penjat el telèfon, men vaig oblidar. que només sortiria un moment.[...] Dies després, però, a començaments de la primavera, en vaig tenir la segona referència. Mercè Rodoreda, Aloma Jaume Fuster, La matèria dels somnis\n13. B/V 16. La Glòria enretirà el seu bracet rodanxó Un individu va estar tres dies a Barcelona de davant dels ulls i es va quedar aturada per a vendre una partida de vi, i el dia per un moment, arrufant el nas i abans de tornar al poble, va entrar a fer-se parpellejant sota la llum del sol. Després, afaitar a una barberia del carrer de Sant provant de mirar cap a tot arreu alhora, Pau. sallunyà amb passes cauteloses de larbre En veure que lhavien servit tan bé, va dir en què shavia repenjat. al dependent: -No sé què mhi jugo -va dir la Glòria fent -No podríeu venir a afaitar el pare, que no una ganyota- que ha entrat a la casa, i li he pot sortir? dit un milió de vegades que això no shi -No hi ha cap inconvenient: on esteu? val. -A la Pobla de Lillet, demaneu a cal Isaac Asimov. Robbie i altres contes Guerxo tothom us en donarà raó. (adap) 500 xistes catalans (Biblioteca Popular Catalana) 17. La modernització de les forces armades nord-americanes preveu la robotització de lexèrcit i la creació de xarxes14. Aquell matí, la senyora Rita, amb pas informàtiques sofisticades per coordinar ferm, va baixar a la platja més dhora que sistemes darmes. El pla futurista inclou mai. Carregava un petit cabàs i mirava les últimes tecnologies de guerra, xarxes nerviosament a dreta i esquerra. Com que de comunicació i armes tan sofisticades els pescadors encara no shavien llevat, que, en alguns casos, eliminen la com que cap guàrdia municipal no necessitat de tenir éssers humans als passava per allí, com que els nens i les camps de batalla. nenes dormien, no es va adonar ningú Esquadrons de bombarders supersònics dallò que la senyora Rita va fer. I jo no ho sense pilot serien conduïts des de les bases sabria si no fos perquè va explicar-mho a centenars de quilòmetres de distància, i ella mateixa, ara ja fa temps. tancs robots de vuit tones farien les primeres ofensives terrestres. Joan Armangué, La barca fantasma i altres contes. Diari dels estudiants, 27-05-05 (adap)15. Lendemà al matí em vaig llevar tard. Vaig 18. Ens encantava visitar lesglésia, gran i obrir una mica el portaló perquè entrés solitària, sobretot a les nits clares. El camí aire i llum i, posant-me davant daquell que hi duia serpentejava pel bosc, mirall que multiplicava les fesomies, vaig senfilava per la cresta dun turó, passava començar a pentinar-me. Laire humit per dos prats i finalment arribava a la mhavia descargolat els rulls. Els cabells paret del cementiri. se mhavien tornat flonjos i pastosos. Vaig A dins, els arcs selevaven en la foscor. lligar-mels, a part, en dues castanyetes a Pels rics vitralls shi filtrava la llum de la cada cantó del cap, i de la mata més lluna. A cada banda de laltar hi havia dues grossa en vaig fer una trena, que em lloses de pedra, i a cada bloc hi jeia la penjava per darrere, ornamentada al figura de marbre dun cavaller amb tota capdavall amb un llacet. Em vaig posar un larmadura. Tenien les mans juntes, en mocador de seda llampant, i vet aquí una posició de pregària. testa original. Edith Nesbit, Relats de fantasmes (adap) Joaquim Ruyra, El rem de treta-quatre.\n19. Les llistes de llibres juvenils més venuts 22. Aquest matí, en obrir el finestró de les segueixen encapçalades per llibres golfes, he vist un petit dragó encastat a la fantàstics, amb Harry Potter com a paret. Diu que, si es fiquen dintre dun indubtable triomfador. Les aventures del armari, roseguen la roba. Vet ací, doncs, jove mag shan convertit en un veritable un hoste indesitjable. He fet un rotllo amb fenomen social, cosa que ha provocat uns papers i, dun parell de cops, ha caigut laparició i la recuperació de nombroses sobre lampit de llosa. Cap ferida: fins la obres daquest gènere. Efectivament, cua, fragilíssima, ha resultat indemne. aquest èxit de vendes ha comportat la Panxa enlaire, dun verd lívid, braços sortida dun bon nombre de llibres oberts com un nadó que plora, semblava fantàstics per a joves, presents als demanar la meva clemència. Lha aparadors de totes les llibreries. obtinguda. Tomàs Garcés, Vers i prosa. Diari dels estudiants, 21-04-06 23. El dragó ha refet el seu equilibri. Ran del marc de la finestra, formava, cap per20. Laspecte del nostre visitant em xocà avall, un delicat arabesc. Mhe entretingut dallò més, ja que mesperava el típic a dibuixar-lo: la cua, caiguda i torçada cap metge de poble. Era molt alt i prim, amb a lesquerra, tocava gairebé el cap, un xic un nas llarg com un bec que arrencava gros, dametlla; el cos tenia un lleu dentre dos ulls grisos i penetrants, molt retorciment; les potes i els dits eren junts lun de laltre, que espurnejaven tendres esquemes geomètrics; les taques vivament des del darrere dunes ulleres fosques de la pell formaven angles amb muntura dor. Duia la indumentària tranversals ben oberts, oposats per les pròpia dels de la professió, però tenia puntes. Quan he acabat el dibuix, he vist laparença un xic descurada, ja que duia la que la figura del dragó venia a ser la dun levita deslluïda i les vores dels pantalons interrogant. He obert la finestra sense esfilagarsades. contestar-li i ha escapat, ràpid, per la paret del gessamí. Arthur Conan Doyle, El gos dels Tomàs Garcés, Vers i prosa. Baskerville (adap) 24. Si busquem lorigen de la paraula humor, ens hem de remuntar a lèpoca medieval.21. Un dels recursos tècnics més característics En aquell temps, aquest terme pertanyia al del gèner policíac consisteix a contrastar vocabulari mèdic i els metges lempraven els punts àlgids de tensió amb moments per referirr-se a cadascun dels quatre duna calma plena de presagis. Podríem líquids que se suposava que entraven en la definir el suspens com un recurs que juga constitució del cos. Fins al segle XVII, no amb la dosificació de la informació, apareix la nova accepció daquest terme, lanticipació inquietant i lacceleració que podríem definir com la visió dels argumental per tal de desvetllar de aspectes còmics, absurds o xocants de les curiositat en el lector. coses. A partir de llavors, lhumor es consolida com a recurs literari en les obres La bossa o la vida, Antologia del conte de grans autors, fins al punt que hi ha policíac (adap) hagut escriptors que lhan convertit en lelement característic del seu estil literari.\n25. El Sol no és més que una de tantes estrelles del nostre Univers, que en conté milers i milions. Però això és una cosa que la humanitat fa poc que coneix. No és fins a mitjan segle passat que es va arribar a aquesta conclusió. Lestudi del Sol, però, continua ocupant en lastronomia actual un lloc de primera fila, i es fa més interessant i apassionat que el de totes les altres estrelles. I això per una doble raó: primer, per la importància que té per a la vida del nostre planeta, i segon, perquè és lestrella que més bé es pot estudiar a causa de la seva proximitat, si bé aquest “proximitat” vol dir cent cinquanta milions de quilòmetres, o sigui que hauríem de posar dotze mil terres en fila, una darrere una altra, per arribar-hi. Francesc Nicolau, Viatge per la història de lastronomia.26. Els presents van fer un crit dhorror. El cotxe feia una caiguda impressionant, rebotant de roca en roca; semblava que no sacabaria mai. De sobte, explotà. Una llengua de foc es recargolà al fons del precipici. El soroll de lexplosió, deformat i repercutit per leco, encara recorria les parets de lavenç quan les últimes restes del vehicle ja shavien quedat immòbils allà al fons. Yack Rivais, Acció (Adapt)27. Els mots compostos shan utilitzat per designar aparells i estris dinvenció recent, com, per exemple, el parallamps, el para- xocs, lobrellaunes o el para-sol. La cultura popular ha fet servir aquests mots freqüentment, amb sentit figurat o metafòric, per designar defectes de la gent; és el cas de poca-solta, cagadubtes o llepafils. Però alguns són merament descriptius, com cara-rodó, camallarg o carabrut. En un registre més alt, shan format compostos cultes com fisicoquímic, preromà o literariomusical. No cal dir que, des dantic, existeixen els numerals compostos del tipus vint-i- quatre, vuit-cents, quarana-novè o vint-i- dosena i onomatopeies com bub-bub, xip- xap o piu-piu.


Apartment in Pescaglia II Pescaglia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment in Pescaglia IIApartamentPescaglia, Pescaglia, Itàlia - Veure al mapaApartment in Pescaglia IIVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 22 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Pescaglia, Apartment in Pescaglia II és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment in Pescaglia II asseguren una estada plaentera als seus clients. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment in Pescaglia II sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Apartment in Pescaglia II és una elecció inteligents per a viatgers a Pescaglia, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Independència i multinacionals (Miquel Puig)\nMIQUEL PUIG 06/09/2012 00:00\n260x366 Independència i multinacionals / ARIANNE FABER Independència i multinacionals / ARIANNE FABER\nEl passat mes d'abril la delegada del govern central a Catalunya va declarar a la ràdio que, en cas d'independitzar-se, Catalunya passaria "de ser una de les regions més riques d'Espanya a ser un dels països més pobres d'Europa". El raonament que sustentava aquesta afirmació era que, en aquella circumstància, Catalunya quedaria automàticament fora de la Unió Europea, hauria de sol·licitar-ne l'adhesió i, en cas que ningú no la vetés -i aquí cal suposar que la delegada insinuava que Espanya podria fer-ho-, caldrien uns cinc anys de negociacions per ser-hi admès, un temps durant el qual el comerç entre Catalunya i la Unió estaria sotmès a aranzels que encaririen els productes catalans, cosa que dificultaria enormement la seva exportació. Aquestes declaracions van ser contestades tres dies després des de la Generalitat amb l'argument que una Catalunya independent seria més rica que ara perquè desapareixeria el dèficit fiscal que comporta l'statu quo . Aquesta declaració qüestionava la conclusió de la delegada (Catalunya seria més pobra), però no el seu raonament (Catalunya deixaria de ser membre de la Unió i el comerç internacional se'n veuria obstaculitzat). No sóc conscient que hi hagi hagut altres respostes que abordin específicament aquesta qüestió.\nPer altra banda, el mateix mes d'abril Reagrupament i Òmnium Cultural van presentar a la Unió una iniciativa legislativa per garantir la continuïtat de la ciutadania europea per als ciutadans d'un nou estat escindit d'un estat membre. Ignoro si hi havia relació entre una cosa i l'altra, però el que sí que sembla clar és que l'esmentada iniciativa -que ha estat rebutjada per la Comissió- pretenia evitar el veto que insinuava la delegada del govern central.\nNo sóc expert en dret comunitari, però crec que, com a economista, puc aportar una reflexió sobre la qüestió que pot ser d'interès per als lectors, els quals em permetran que la construeixi sobre tres fets recents.\n1) El mes de juny de 2011 van sortir de la factoria de Seat a Martorell els primers Audi Q3. Es tracta d'un vehicle que comparteix la plataforma (per entendre'ns, la mecànica) amb altres models de Volkswagen -concretament, el Golf, l'Audi A3 i l'Skoda Yeti- que es produeixen en altres factories del grup -concretament, a Wolfsburg i Ingolstadt (Alemanya), Györ (Hongria) i Kvasiny (la República Txeca)-. El fet que comparteixin la plataforma permet no sols economies en el disseny, sinó la integració de la xarxa de proveïdors, que des de factories escampades per tot Europa poden subministrar a les que produeixin aquests vehicles. La indústria automobilística és un prodigi de coordinació entre els centres de producció i els subministradors de components, ja que els primers no estoquen components, sinó que aquests han d'arribar a les cadenes de producció al mateix ritme que són incorporades (just in time , en la terminologia de producció). La decisió de produir l'Audi Q3 a Martorell va ser presa després d'una curosa avaluació de les alternatives (VW té 61 factories en quinze països europeus), després d'una àrdua negociació amb els sindicats de Seat i només quan VW va estar convençuda que, un cop llançada, la producció fluiria amb precisió... germànica.\n2) El passat mes de maig l'empresa Nissan va anunciar que havia decidit localitzar a la seva planta de la Zona Franca de Barcelona la producció de la versió elèctrica de la seva furgoneta NV200. El comunicat afegia que això implicava invertir en aquella planta un total de 200 milions d'euros. La decisió anava acompanyada del trasllat a la factoria del grup a Sandouville (França) del producte que fins aleshores s'estava produint a Zona Franca. Òbviament, tot el que ha quedat dit respecte de la producció de l'Audi Q3 és aplicable a la producció de la NV200. És rellevant recordar que Nissan, tot i que japonesa, està controlada per Renault, una empresa que, a la vegada, té com a principal accionista l'estat francès.\n3) El passat mes de juny l'empresa BASF va anunciar que projectava la construcció a Tarragona d'una terminal apta per carregar i descarregar sis trens diaris de fins a 520 metres de llargada amb l'objectiu de connectar "el polígon petroquímic més important del sud d'Europa amb els principals mercats europeus".\nLa Unió Europea és, abans que tot, un projecte polític; com a tal, descansa sobre unes normes que són els tractats, la legislació comunitària i la dels estats membres. Tanmateix, seria extremadament ingenu pensar que la Unió no és, també, un projecte econòmic, i molt concretament un projecte industrial que persegueix la consolidació d'un enorme espai en què es pugui organitzar la producció d'una manera competitiva. Em semblaria extremadament ingenu pensar que, en la hipòtesi d'una secessió, Volkswagen, Renault i BASF, entre altres moltíssimes empreses industrials, no farien mans i mànigues per evitar que això posés el més mínim entrebanc físic, regulatori o fiscal al flux de productes entre les seves factories i les dels seus proveïdors. Volkswagen, Renault i BASF pesen molt a Europa, potser més que alguns estats atribolats.\nPodem tenir molts dubtes sobre com s'articularia la relació entre una Catalunya independent i la Unió Europea, però no hauríem de tenir-ne cap sobre el fet que des del primer dia els productes industrials seguirien travessant les fronteres de la mateixa manera que ho fan ara. En la meva opinió, el debat sobre la independència és un debat sobre sentiments, perquè des del punt de vista econòmic no hi ha res a debatre.


Què està passant a les Terres de l’Ebre? « El bloc de Carme Pla\n« Els Open Business no són Empreses\nPresentació del llibre Nació.cat »\nQuè està passant a les Terres de l’Ebre?\n18 Set 2007 per Carme\nPer estar informats i saber el que passa, solem llegir les notícies. Tal com veiem al seu bloc, Dani Gil ha tingut la iniciativa de crear un coRank per a les Terres de l’Ebre. Entenc que és una eina que podem aprofitar molt i esdevenir una bona forma de saber entre tots quines són les notícies que més ens interessen a les Terres de l’Ebre. Entra, apunta-t’hi i vota o proposa noves notícies.\nJo m’he estrenat posant-hi un post de Manel Zaera en què reprodueix un correu que ha rebut per part de Manolo Tomàs:\npràcticament acabades les vacances oficials, la realitat s’imposa una vegada mes al nostre territori.\nMentre nosaltres , saludablement, hem aturat la nostra activitat. Les pressions sobre sobre el Riu i el Territori s’han incrementat. Mireu i sense entrar en valoracions : mes molins amb les seves línies d’evacuació, el cementiri nuclear, les avaries de les centrals nuclears d’Ascó I Vandellòs, la central de cicle combinat, la descontaminació de l’embassament de Flix , la secada de l’assut de Xerta/Tivenys per la central hidroelèctrica, la bombona de gas submergida d’Alcanar / Vinaròs… Tot plegat està sent una pluja d’interessos que està creant confusió entre la gent i molta dispersió entre els activistes cosa que pot generar frustració i desmobilització.\nEn la Defensa del Riu, la situació és d’una gravetat insultant :\nEls canals que portaran l’aigua a Marina d’Or ( Xerta/ Sagunt) i el que portarà l’aigua a l’àrea metropolitana de Barcelona ( Segarra/Garrigues) s’estan licitant , i executant-se, amb molta rapidesa i tot que estan “projectats” com a “regadius” , encara s’ha de conèixer quins són aquests regants , que volen plantar i com ho pagaran. Mentre el govern català , ho tira endavant amb diner públic . Vegis per on quina generositat ,es regalen canals per a regar quan ningú pensa regar.\nAvança el projecte de canal de l’Aldea/ Camarles que tampoc regarà gaire però juntament amb el reforçament del minitransvasament completarà “l’oferta d’aigua” als projectes urbanístics i energètics d’una part de la costa catalana.\nOh sorpresa! aquest estiu ,s’ha inaugurat el transvasament de l’Ebre a Cantabria . No havíem quedat que amb la modificació del PHN no hi haurien transvasaments?… Això si, diuen que serà reversible. No us sona aquesta cançó?.\nEl govern aragonès impulsa l’acabament dels embassaments que estan projectats en “el pacto del agua “d’Aragó i justifica la gran massa de regadius que van a fer per el cultius per a …biodiesel. Tenien projectes de regadius però no sabien per a que. Ara ja tenen el motiu i segurament diran que el futur d’Aragó i bla , bla, bla passarà per “aprofitar” l’aigua de l’Ebre per a fer energia de “futur” subvencionada. Per no variar, suposo que aquestes infraestructures també seran “regalades”.\nI per acabar, la Confederació Hidrològica de l’Ebre, ha dit que el cabal mediambiental de l’Ebre aprovat en el PHN vigent , que es de 100 m3/s, una part molt important de l’any no circula pel Riu. Total els treballs aprovats per la Comissió per a la Sostenibilitat tenen un futur molt gloriós …en una paperera de la Confederació o del Ministerio. No hi haurà cabal mediambiental que asseguri el bon estat i la autoregulació del tram final del Riu . La liquidació de l’Ebre català serà imparable , el futur del Delta i del Territori en el que habitem,està cantat.\nPer tant ,el repte que tenim la gent de la PDE és molt gran i complicat. La meva conclusió és molt clara , ens estan enganyant. La gent de les Terres de l’Ebre hem de tornar-los a plantar cara. Sense complexos , sense servituds , amb dignitat .\nTechnorati Tags: Terres de lEbre, Ebresfera, coRank\n2 Respostes a “Què està passant a les Terres de l’Ebre?”\nDimarts, 18 Setembre, 2007 a les 7:40\ngràcies per la referència!! Espero que serveixi per saber què interessa més a la gent de les nostres terres, els temes més “candents”!!!\nDcas ha dit:\nDiumenge, 06 Gener, 2008 a les 23:06\ntendriamos que hablar tambien del Gran Scándalo y Spyland, si se llegase a hacer algo así, no se cuantos litros se deberian bombear para subir el agua del Ebro, pero desde luego esos litros de menos se notarían mucho


Anoia Diari entrevista Pepe Singla sobre Can Morera - D-hubodena\nAnoia Diari entrevista Pepe Singla sobre Can Morera\nEn General Fecha noviembre 10, 2020\nPepe Singla: “Les grans empreses interessades han fet auditories i volen els nostres terrenys, no altres ubicacions”.\nPots llegir l’entrevista íntegra aquí\nDe família igualadina, Pepe Singla és soci i responsable d’inversions d’ADEQUA Real Estate. És enginyer industrial especialitzat en estructures i construcció i té un màster en inversions immobiliàries a la CASS Business School de Londres. A través d’Adequa, prenen part en el procés participatiu del Pla Director Urbanístic d’Activitats Econòmiques de la Conca (PDUAECO), per postular l’opció dels terrenys de Can Morera, propietat de la seva família i que ara estan apartats de la planificació.\nPer què el projecte ha donat tantes voltes? Quina és la situació actual? I per què s’insisteix en un projecte que la darrera planificació del PDUAECO ja no contempla a la zona Ferroviària Nord?\nL’emplaçament de Can Morera, situat a la part dreta dins l’àmbit de la Plataforma Ferroviària Nord, suposa un terreny idoni per desenvolupar grans projectes, sigui per la possibilitat de fer una parcel·lació en gran format com per les mateixes característiques de serveis o infraestructures vigents. Això fa que sigui un sector molt adient per a múltiples usos i per això sempre ha estat i segueix sent d’interès com a principal sector estratègic dins el planejament vigent i territorial. Per això és cert que s’han plantejat múltiples coses, algunes per part de tercers i altres captades directament per nosaltres com a promotors. Des de fa quatre anys estem rebent propostes molts interessats de grans empreses industrials del sector de la fusta, l’automòbil, la mobilitat, la logística i fins i tot una cervesera.\nTot i això, apostem clarament pel sector tecnològic i ja ens han contactat algunes de les principals empreses tecnològiques per invertir al nostre terreny. Volem fer un projecte punter i d’alt valor afegit al nostre país i, encara que sigui a través de capital privat, desitgem aconseguir el compromís de les principals institucions públiques per capitalitzar en la transferència tecnològica i del coneixement als nostres ciutadans. No oblidem que a més de la generació de nous ingressos i de llocs de treball, la llei estableix la cessió pública corresponent a l’aprofitament mitjà, que en el nostre cas serà del 15% sobre el total i de forma totalment gratuïta. El sector de Can Morera continua dins el PDUAECO, però és cert que hi ha hagut certs interessos d’una minoria per dir el contrari. Per això hi ha una segona proposta que respon a l’interès d’alguns sectors que sempre són contraris a la realització de qualsevol projecte, sigui quin sigui. En aquest sentit no hem d’oblidar que estem parlant d’uns terrenys privats.\nQuina relació hi ha amb l’agència ACCIÓ? No hauria de ser aquest organisme de la Generalitat el que impulsi les propostes?\nAquesta agència s’encarrega d’impulsar i fomentar les inversions a Catalunya, tot i que sovint els manquen emplaçaments idonis, principalment per una qüestió de dimensions o de l’estat de tramitació urbanística. Com a organisme de la Generalitat són grans coneixedors de les realitats del territori i, per tant, també dels seus atributs i mancances. Donades les bones condicions dels nostres terrenys, a través d’Acció hem rebut algunes empreses que han mostrat interès, però molts altres interessats han arribat per altres mitjans, principalment a través de la nostra empresa ADEQUA Real Estate. En qualsevol cas, ACCIÓ, com a ens públic, ha de vetllar perquè arribin empreses al nostre territori i facilitar la seva correcta implantació.\nNo. La nostra empresa manté una bona relació amb les diverses conselleries de la Generalitat, tant amb el Departament d’Empresa i Coneixement, de qui depèn ACCIÓ, com amb Territori o Polítiques Digitals. De totes maneres, encara no hem coincidit amb el nou conseller Tremosa i per això ens agradaria poder concertar una trobada per conèixer-nos i presentar-li el projecte.\nQuin paper tindria ADEQUA en el cas que s’hagués fet aquest polígon a Can Morera. Entendrien que s’hagués fet via expropiació, com han dit alguns polítics? S’han sentit abandonats per la MICOD o el Departament de TS pel fet d’haver exclòs Can Morera de l’alternativa prioritària?\nLa finca de Can Morera és privada, però no hem rebut cap proposta d’expropiació. Insistim que cal esperar a la finalització del pla director, especialment ara que hi ha emplaçaments que s’han autodescartat com Can Titó.\nD’altra banda, cap dels altres emplaçaments pot garantir una oferta de sòl de gran format com la de Can Morera i tampoc sabem que existeixin propostes d’empreses del sector tecnològic interessades en els altres emplaçaments. Nosaltres estem tranquils perquè sabem que tècnicament som l’emplaçament més viable i que garanteix el canvi de model obsolet dels polígons actuals. Si no es fa, serà per altres qüestions. Ara bé, el nostre objectiu avui en dia continua sent poder arribar a un consens amb tothom. De totes maneres defensarem els interessos i els drets legítims de la família si es demostra que hem rebut un tracte desigual o injust com a resultat de tot el procés actual.\nEn el darrer procés electoral d’Òdena va resultar decisiu, per al resultat dels comicis, el posicionament de la gent de l’Espelt, pròxima a Can Morera, que es va inclinar per les dues opcions que no contemplaven noves instal·lacions.\nImagino que per aquestes opcions es refereix a ocupar polígons existents i no fer-ne més de nous. Això que sembla coherent només té sentit si haguéssim rebut l’interès de petites empreses per instal·lar-se aquí, però no és el cas. A més, en els últims anys ha quedat demostrat que aquest és un model que no funciona. Només cal veure com hi ha multitud de naus industrials o de polígons, com el de Montbui, que són buits i segueixen sense ocupar-se. El comú denominador en ambdós casos és que es tracta de peces petites, fet que té una lògica si ens fixem que l’Anoia té un PIB industrial superior a la resta de Catalunya amb unes de les indústries més antigues del país i, precisament per això, tenim un producte industrial obsolet. Fer el mateix de sempre no farà que millorem la situació de la Conca i sembla mentida que alguns vulguin negar l’evidència de les dades. Sap la gent que a la Conca no tenim ni un sol solar de 50.000 metres quadrats?\nEl barri de l’Espelt era proper a la delimitació inicial de la Plataforma Ferroviària i puc arribar a entendre la seva preocupació. Dit això, la finca de Can Morera queda molt allunyada del barri i tampoc no entenem quines alternatives veurien bé, ja que sembla que mai s’acontentin. El problema fonamental és que determinats barris han rebut molt poca informació, i la que han tingut ha estat pretesament esbiaixada. Malgrat això, la veritat sempre s’acaba imposant i som optimistes amb la gent de l’Espelt. En tot cas, hauríem de repensar tots plegats si és positiu oposar-se sistemàticament a qualsevol projecte que es presenti. Vull tornar a recordar que els terrenys de Can Morera són privats i, a més, tampoc hem sentit quines propostes optimitzen l’ús del sòl. Per experiència pròpia ja sabem que no es tracta d’una qüestió agrícola, per tant som tot oïdes. Ara bé, si algú té una nau o un local i una idea de negoci, és normal que li diguin si ha de muntar una perruqueria o una carnisseria?\nQuins usos té ara la finca de Can Morera? En ser una zona del sector primari (pel que es veu, hi ha cria de poltres), no han plantejat continuar amb aquesta activitat que genera productes de proximitat? Què fa que s’aposti per la seva transformació?\nL’ús de la finca és agrícola i segurament devem ser alguns dels que cultivem i explotem més hectàrees dins la Conca, almenys en aquesta zona. La finca, agrícolament parlant, és pobra. Dit això, estem totalment a favor de la generació de productes de proximitat i s’han de prioritzar sempre que es pugui, però també cal analitzar quin és el millor ús del sòl per generar riquesa i llocs de treball de qualitat. Preguntem-nos a quanta gent dóna feina la finca avui en dia i quants llocs de treball es generarien si instal·lem el hub tecnològic.\nDiverses vegades s’ha parlat d’empreses interessades a ubicar-se en aquesta part d’Òdena. Quines són? Com es fa aquest contacte amb les empreses? Hi intervé algun agent de l’administració?\nEn el nostre cas hi ha hagut bastants empreses interessades, que han arribat a través de diversos canals i majoritàriament tenim un contacte directe amb totes elles. Només intervenen agents de l’administració quan aquests han estat el canal d’entrada, per exemple en el cas d’ACCIÓ. Amb relació al nom de les empreses, em remeto als noms que vàrem fer públic anteriorment. No puc dir gaire més perquè en molts casos hem hagut de signar acords de confidencialitat. Dit això, ara com ara puc assegurar que pels nostres terrenys han passat Google o Tesla, tot i que malauradament aquesta última va acabar triant marxar a Alemanya. Ara tenim contacte i estem treballant amb empreses nacionals i internacionals de primer nivell, però per implantar-se necessiten seguretat jurídica. De fet, primer s’han de donar les condicions perquè aquestes empreses puguin venir, i pot ser que vinguin si després el clima és favorable, però mai al revés. Per fer un hotel es busquen primers els clients o es fa l’hotel abans?\nL’Ajuntament d’Òdena ha assenyalat que no ha tingut cap proposta amb noms per part de la Generalitat. Han parlat amb la batllessa? I davant el “no” d’Òdena, es plantegen actuar com a promotors en una zona de la comarca on hi hagi més consens?\nEns consta que tenen informació sobre l’interès d’empreses, entre altres coses perquè els ho hem dit nosaltres. Nosaltres no pretenem fer perdre el temps a ningú, però tampoc el volem perdre nosaltres. Si se’ns requereix per aportar evidències d’aquestes empreses interessades, ja saben que les tenim. Esperem que hi hagi voluntat ferma de portar a aquestes empreses al territori, però el problema sempre es dóna quan es planteja ubicar-les a Can Morera, malgrat que totes aquestes empreses s’interessin exclusivament pels nostres terrenys i no pels altres. En tot cas, el “no” d’Òdena és recent, ja que prèviament hi ha hagut set ajuntaments a favor. Tot i això encara hi ha una majoria a favor que també està fallant a molts més electors. La realitat és que algunes de les empreses interessades ja han fet les auditories tècniques pertinents dels nostres terrenys i sabem que no poden anar a altres llocs de la comarca. Si Can Morera no tira endavant li garanteixo que cap d’aquestes companyies vindrà a la Conca. El més probable és que s’ubiquin a una altra banda, molt probablement fora de Catalunya, perquè el problema dels grans emplaçaments és generalitzat. Ara bé, no deixa de ser paradoxal que alguns no vulguin fer cas a les empreses interessades a venir tot i la situació urbanística dels nostres terrenys.\nQuina tipologia d’instal·lacions significaria el D-Hub? Quants llocs de treball podria aportar?\nEl D-hub Òdena és projecte tecnològic que aposta per la digitalització amb un campus enfocat a l’anomenada indústria 4.0. Les instal·lacions són molt més atractives que els habituals polígons industrials i es vol promoure sobre els principis de l’economia circular. Al campus hi haurà lloc per grans empreses tecnològiques i algun centre de desenvolupament i recerca punter, però també hi haurà espai per a altres empreses de sectors molt dependents de la capacitat computacional, com la biotecnologia, la mobilitat, el gaming, les criptomonedes o el sector farmacèutic, entre molts d’altres. L’objectiu és crear un ecosistema pioner en aquest tipus d’instal·lacions a Catalunya. Els llocs de treball oferts pel campus dependran de l’evolució i fases d’aquest, així com del nombre d’empreses finals que s’implantin, però basant-nos en xifres d’algunes de les empreses interessades podem estar parlant d’unes 1.000. El campus volem que estigui alimentat per energies renovables i que sigui un exemple de comunitat energètica independent.\nLa finca ha estat objecte d’una polèmica molt llarga i s’assenyala per part d’Unió de Pagesos i Per la Conca que hi ha una intenció especulativa en uns terrenys eminentment rurals. Han parlat amb aquests actors? Quina és la posició d’ADEQUA?\nPodem assegurar que no hi ha tenim cap intenció especulativa. Estem tan convençuts del projecte que volem fer que si cal estaríem disposats a renunciar a la reclassificació dels terrenys si passat un temps no fóssim capaços d’aterrar cap de les empreses que fins ara ens han mostrat el seu interès. El més important és que avui encara les tenim, però hem de ser diligents i evitar que acabin marxant a altres comunitats o països que siguin més àgils. Des d’ADEQUA no tenim cap problema en parlar amb ningú i ens agrada escoltar altres opinions, sempre que se’ns tingui en compte. Si hi ha voluntat sempre podrem trobar les vies per entendre’ns.\nCom a empresa promotora, han estudiat parcel·les alternatives? Quines? Per què no s’estudien altres llocs de l’Anoia més accessibles i on la connexió ferroviària seria més senzilla?\nNo n’hem estudiat cap altra parcel·la. Reitero que la situació i les característiques del nostre terreny són magnifiques i així ens ho han demostrat la valoració tan favorable que han fet les empreses interessades. Vull aclarir que els terrenys són perfectament accessibles i econòmicament més viable que altres emplaçaments que s’han plantejat. Actualment tenim una carretera d’accés, dues línies d’alta tensió i aigua, i tot a peu de finca. A més el projecte el volem fer a dins de casa nostra. A qui molestem?\nEn referència a la connexió ferroviària vull remarcar que pel projecte actual no necessitem cap tren de mercaderies perquè la indústria que volem portar no genera transport de cap mena, ni residus, ni soroll. Dit això, creiem que en cap cas hauríem de renunciar a l’eix ferroviari, ja que està vinculat al projecte ferroviari de les persones i a més pot ser un actiu de futur per a la Conca. De forma anàloga, pensem que l’Aeròdrom és un actiu latent del territori que cal preservar, ja que és una riquesa respecte a altres regions.\nUna empresa del sector immobiliari com Adequa, quina valoració fa del deteriorament de molts pisos buits en municipis de la Conca d’Òdena. Com a professionals, quina mena de política afavoriria la recuperació d’aquests habitatges?\nEn alguns aspectes el mercat residencial és similar a l’industrial. El fet que hi hagi pisos buits en mal estat és un indicatiu que no hi ha equilibri entre l’oferta de pisos adients i la demanda de la població. Els preus de venda per un possible promotor són baixos i en moltes zones fan inviable cap nova promoció perquè no es justifiquen els costos. Malgrat això hi ha sectors en el que no hi ha suficient oferta, com per exemple en pisos de lloguer, on clarament cal fer-ne més. Una política clara que afavoriria el mercat residencial i també el comerç local seria sens dubte donar suport a un projecte com el nostre o el de qualsevol gran indústria que irradiaria riquesa i aportaria coneixement i oportunitats pels nostres joves.\nanoiaAnoiaDiarican moreradatacenterdhubodenadigitalitzacióentrevistaindustria 4.0òdenatecnologia\nL’Anoia és la gran beneficiada del D-hub Òdena