De nou, el parany de l'idealisme\nDivendres, 26 Juny 2020 14:02\nEscrit per Antoni Infante\nA la pel·lícula de Stanley Kubrick Camins de glòria hi ha una escena on Kirk Douglas en el paper del coronel Dax intenta salvar la vida de tres soldats que han estat condemnats a mort per un arbitrari tribunal de guerra. El coronel apel·la davant d'un general argumentant la innocència dels soldats. El general li contesta: "No siga vosté idealista". I efectivament els tres soldats són afusellats i la maquinària de la guerra pot continuar amb la seua lògica mortífera per a la majoria i els seus grans beneficis per a la minoria. Kubrick, transmetent un cert pessimisme històric, ens mostra com la dura realitat dels interessos concrets que genera la guerra s'imposen a l'idealisme humanista. Una (bona) pel·lícula, sí, però recordem que la realitat gairebé sempre supera la ficció.\nEn setembre de 2008 Nicolas Sarkozy, president de França, va expressar el seu desig de refundar el capitalisme. Sarkozy jugava amb les paraules per a no qüestionar el capitalisme en si, sinó només el "mal capitalisme". La càrrega ideològica de tal distinció ja ajudava a presagiar l'abast de la proposta. Tanmateix, i d'acord amb la gran repercussió mediàtica i la reacció que va produir a les xarxes socials, sembla que milions de persones van creure que la simple expressió d'aquesta idea, verbalitzada per un dels màxims representants del sistema capitalista d'àmbit mundial, obriria la porta a un canvi cap a un model econòmic si més no menys agressiu contra els drets socials de la majoria. Dotze anys després tothom ha pogut comprovar com els efectes del (mal) capitalisme han empobrit la majoria i els del (bon) capitalisme han enriquit més la minoria privilegiada. Aquella idea de la refundació ha restat sepultada sota tones del capitalisme realment existent, de manera que s’ha acomplit aquella previsió de Marx sobre com les crisis del capitalisme acceleren els processos de concentració i centralització del capital.\nAmb la pandèmia de la Covid19 i les seues conseqüències sobre la salut i la vida de les persones, amb les economies mig paralitzades, els tancaments de fronteres i les importants restriccions al trànsit de vehicles, avions i vaixells, milers d'articles i d'opinions molt ben argumentades, avançaven la idea que després de la pandèmia res no tornaria a ser igual. Per a moltes persones de tota condició i pensament sembla(va) evident que no hauríem de tornar a fer el mateix, perquè la natura mostrava evidents signes de recuperació paral·lels a la reducció de l'activitat depredadora del productivisme capitalista i els excessos d’un consumisme alimentat per la publicitat omnipresent.\nEn una primera etapa, la banca, les grans multinacionals i els gestors del capitalisme en general i els seus portaveus van mantenir un perfil més baix de l’habitual, amb poques i molt mesurades declaracions, mirant de no exacerbar els ànims dels pobles, i es van dedicar sobretot a exercir de lobbys discrets però efectius davant els governs per assegurar-se que no es prenia cap mesura que poguera posar en risc el futur dels seus beneficis. Aquest perfil baix segurament va alimentar en moltes persones la idea que fins i tot els capitalistes estaven d'acord o almenys no es mostrarien furibundament en contra dels canvis necessaris. Mentrestant, des de moltes instàncies de la societat civil emergien estudis i propostes sobre com hauria de ser eixe futur postpandèmia. La idea d'un millor futur semblava tan raonable que ningú amb trellat gosava posar-ne en qüestió l’arribada.\nTanmateix, a mesura que l'alarma social anava relaxant-se, hem pogut comprovar com la dinàmica del sistema ha tornat a l'activitat anterior a la pandèmia fent funcionar la maquinària mediàtica i ideològica, anteposant els interessos econòmics als sanitaris, socials i ambientals, obrint les fronteres a mercaderies i al turisme de masses i exigint més i més recursos públics per al capital privat. I tots aquells bons propòsits expressats amb idealisme i bonhomia han topat amb la dura realitat del sistema. No només no hi ha un qüestionament de les formes de fer que ens han portat a la pandèmia sinó que pertot arreu s'espenta per tal d'accelerar i reprendre el ritme boig d’abans de l'emergència sanitària.\nL'idealisme i el pensament màgic mai no han canviat la realitat per ells mateixos. Els canvis de tota mena que s'han produït al llarg de la història han necessitat sempre, a més, les accions, mobilitzacions i revoltes dels oprimits i oprimides de tota mena, a vegades acompanyant idees prèviament elaborades, d'altres vegades avançant-se amb revolucions contra el patiment i la injustícia que han donat pas després a idees i pensaments de noves realitats.\nEl vell combat que arrosseguem des de l'antiguitat clàssica entre idealisme i materialisme o entre pensament màgic i processos socials, sembla ara decantar-se a favor d’un idealisme que afavoreixen els pensaments líquids i difusos i per la pràctica del "m'agrada" de les xarxes socials o la signatura digital d'infinitat de manifestos i peticions sobre les més diverses causes. La pràctica d'aquestes noves formes d'(im)mobilització social de l'era digital sembla com si ens estiguera educant en unes formes d'intervenció social tan merament simbòliques i immaterials com innòcues per a produir canvis d’una certa envergadura.\nCrec que aquesta pandèmia generada per la Covid19, com també la crisi del capitalisme del 2008, ens ha mostrat novament la necessitat de superar el pensament màgic. La realitat no la canviarem només amb declaracions ni amb una vareta màgica ni amb pensaments idíl·lics, ni amb centenars de "m'agrada" diaris a les xarxes socials, ni signant un o mil manifestos, cartes i peticions. Tot això pot estar molt bé si a més i sobretot som capaços d'acompanyar aquestes noves formes d'idealisme de mesures concretes de praxis socials que possibiliten els canvis materials necessaris. D'acompanyar la idea amb l'organització, la participació popular i la mobilització social.\nAl "no siga vosté idealista" del general pragmàtic de la pel·lícula de Kubrick, caldria contestar avui que som tan idealistes que ens organitzem i mobilitzem materialment tant com podem per tal de qüestionar de dalt a baix un sistema que nega la vida, les necessitats i els més alts valors de la humanitat com a centre de tota activitat material i nord de tota plenitud.\nCom va dir Gramsci, “les idees no viuen sense organització”.\nLes victòries de «Reciprocitat Ara!» i de Diari La Veu\nEls inicis dels moviments nacionalistes català i basc (1876-1918). Part II\nDesmuntant mentides espanyoles\nLa catalanitat no ha tingut reciprocitat plena mai\nDaDPV RT @reciprocitat: Volem reciprocitat i la volem ara! És un dret del qual ja gaudeixen la resta de comunitats lingüístiques europees. Ja va…\nDaDPV RT @giner_juanjo: 📢Ei! en poc més d'una setmana tenim el @barnasants a Bellreguard🌼 📢Ens visita la @montsecastella i presenta nou disc 🎶✊🏽…\nInfanteAntoni RT @Accountable2019: 22 multinacionales pagan en impuestos sólo un 1,3% de sus beneficios. Lo admite el propio fisco. Este Gobierno sigu…\nInfanteAntoni RT @DaDPV: El Pacte de Toledo, l'escletxa de gènere i mobilització pensionista https://t.co/TyPRSIObDU via @nosaltreslaveu\nInfanteAntoni RT @reciprocitat: Volem reciprocitat i la volem ara! És un dret del qual ja gaudeixen la resta de comunitats lingüístiques europees. Ja va…


Onda executarà les obres dels col·legis Baltasar Rull, Mestre Caballero i Pio XII a l'estiu per a obrir al setembre - Diari Millars, informació local en valencià.\nL’Ajuntament avança els 6,3 milions d’euros del Pla Edificant per a reformar els tres col·legis i ampliar l’institut.\nLes obres per a reformar i adequar els centres educatius Baltasar Rull, Mestre Caballero i Pio XII, corresponents al Pla Edificant de la Generalitat Valenciana, es realitzaran este estiu tal com estava programat. Malgrat la paralització que els terminis administratius han patit per l’Estat Alarma de l’adjudicació de les tres inversions, ja està en la seua última fase i s’adjudicaran per part de l’Ajuntament d’Onda durant els pròxims dies i s’executaran en les dates programades.\nSobre este tema, la regidor d’Educació i Formació, Estela Badenes, ha explicat que “la salut, seguretat i la qualitat educativa dels ciutadans d’Onda és una prioritat per al govern municipal, per això hem decidit assumir estes reformes des de l’Ajuntament per a guanyar eficiència i agilitat a l’espera que la Generalitat ens pague les factures”.\nPost més nousNules dona 17.000 euros a Càritas i Creu Roja\nPost més vellsL’Ajuntament de Peníscola comença els treballs de millora de la jardineria en el passeig marítim


Visita a la residència i repartiment de regals al Local Social del Castell.\nRua pel poble, desfilada de disfresses infantil i sopar.\nVenda de roses, llibres i concurs de redacció i dibuix a l'Escola Sol Naixent.\nSant Marc "La processó en silenci"\nLa gent de Cubells complim, un any més, amb la prometença i tradició, des de temps molt llunyans, d’anar al santuari de Salgar, situat en el terme de Montsonís, al bell mig d’un paratge abrupte i engorjat del Segre, en una zona plena de cavernes i balmes.\nDiu la història que el poble de Cubells sofria una terrible epidèmia que estava afectant greument a la població. Era tanta la gent de Cubells que moria que els seus habitants s’encomanaren a la Mare de Déu de Salgar per tal que els tragués d’aquella situació. La pesta remeté i el poble, en agraïment, decidí de fer-li la promesa comunitària a perpetuïtat. Cada any, s’aniria en processó fins al seu santuari.\nI així es fa. Cada any el 25 d’abril, (el qui pot caminar), i presidit pels membres de l’Ajuntament, els quals guardaran silenci fins en arribar a l’ermita de Salgar, surten a les 8 del matí de l’església parroquial de Cubells.\nA les portes del santuari, els membres de l’Ajuntament de Cubells es descalcen i entren al recinte i fins a la capella on se celebra una missa. Només quan la missa és acabada, els membres del Consistori poden tornar a calçar-se, i continuar la festa amb els veïns. Una vegada acabada la missa es reparteixen els tradicionals panets beneïts. Un cop esmorzats, es puja “el qui pot” al cim de la gran roca que voreja el Santuari i flanqueja les aigües del Segre. Allà els assistents visiten la primitiva imatge de la Mare de Déu de Salgar que hi ha en una cova ovalada força gran.\nAntigament la festa acabava amb la tornada a Cubells, sense l’ordre processional i el silenci de l’anada. La tradició popular diu que la tornada s’havia de fer a peu i tot el poble en silenci, en arribar al Pla, a un quilòmetre aproximadament de la vila, es formava de nou la processó i es començava el Sant Rosari, que acabava a l’església. Totes les campanes de les dues esglésies repicaven solemnement, anunciant d’aquesta manera a la resta de la població l’arribada de la processó. Una vegada arribaven al poble celebraven una missa de rogatives que es cantava.\nParticipació a la Fira del Somnis.\nMissa a l'església del Castell, dinar i repartiment de detalls als homenatjats.\nSopar a les piscines.\nSopar amb entrepans de llonganissa i actuacions.\nL'Associació de Dones Mareselva, organitza un sopar i una actuació musical.\nSopar de germanor, actuacions infantils, grups musicals, nit de rock, missa de festa major, vermut popular...\nFesta del Barri Verge del Castell\nXocolatada popular i animació infantil.\nFesta Major de la Torre de Fluvià\nSopar de germanor, actuacions infantils, grups musicals, missa de festa major, vermut popular...\nEsmorzar popular, hissada de la senyera al repetidor i dinar popular.\nMissa a l'església de Sant Miquel, coca i xocolata i actuacions.\nConferència, bingo popular i berenar.


Ridley Scott troba una Amelie castellera a Tarragona\nEL FET CASTELLER CONTINUA OBRINT FRONTERES\nVirgínia Salvadó protagonitzarà el nou documental del director\nQuè tenen a veure els castells i el prestigiós director britànic Ridley Scott ( Alien , Blade Runner , Gladiator )? Molt. La Virgínia Salvadó serà protagonista preferent del nou documental del cineasta.\nDANI REVENGA Tarragona 06/01/2011 00:00\n260x366 La Virgínia Salvadó, protagonista del documental de Ridley Scott, ahir al monument als Castellers a la rambla de Tarragona. / VAN DER MEULEN La Virgínia Salvadó, protagonista del documental de Ridley Scott, ahir al monument als Castellers a la rambla de Tarragona. / VAN DER MEULEN\n"Buscàvem una nena especial, que tingués màgia davant la càmera, per poder seduir l'espectador i atreure'l cap a la realitat dels castells. I la Vírginia ens va encantar des del primer moment". Ho diu la Patrícia Martínez, coautora del vídeo que ha estat escollit per formar part del documental Life in a day . La Patrícia compara la Virgínia, la seva protagonista, amb Amelie, l'encisador i inoblidable personatge de la pel·lícula del mateix nom de Jean-Pierre Jeaunet. Precisament aquesta capacitat d'encisar va ser el factor que va fer que ella i el Tonio Xou triessin la Virgínia per fer el vídeo que ara ha encisat Ridley Scott.\nLa idea va sorgir de la productora audiovisual Lavinia, responsable del programa de castells Quarts de nou que dirigeix Xavier Capdevila per a la Televisió de Catalunya i on tots dos treballen. Es tractava d'aconseguir un cop d'efecte de ressò mundial en un any clau per a la projecció internacional dels castells, l'any en què es plantejava (i finalment s'aconseguia) la declaració dels castells com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat. El Tonio, realitzador, i la Patrícia, guionista i productora, es van engrescar amb la idea, juntament amb altres membres de l'equip del Quarts de nou de TV3 que hi han posat el seu granet de sorra. No tenien massa temps, ja que van saber-ho només dues setmanes abans del dia que havien de gravar, el 24 de juliol. Van buscar, van comparar i només tres dies abans del dia D, el seu càsting va donar fruits. La Virgínia Salvadó, de 7 anys, una acotxadora i enxaneta de la Colla Jove dels Xiquets de Tarragona, havia nascut per ser la seva petita i humil estrella. Es tractava de reflectir en un vídeo com era un dia a la vida del seu protagonista.\nEl resultat del treball d'aquests dos creatius audiovisuals és una petita obra d'art. A mig camí entre la realitat i la ficció, el vídeo ens mostra una nena que comença el dia passant pel bany, esmorzant un entrepà de xoriç, posant-se un casc (aquí l'espectador no iniciat ja s'emporta un primer impacte) i baixant al carrer despenjant-se per una bastida, trencament colpidor i original introducció de la singular habilitat dels enxanetes, reconegut reclam de l'univers casteller. La faixa, la pinya i finalment el pilar coronat per la Virgínia i la seva complicitat amb la càmera. Tot enregistrat i muntat combinant dinamisme i subjectivitat amb la càmera, i amb unes particulars textures fotogràfiques en el tractament de la imatge. Un autèntic espot per als castells en un any especial. "És un element més per projectar els castells i els seus valors aprofitant l'indubtable potencial estètic", diu Guillermo Soler, gerent de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya.


Ramon Cabiscol Pascual: "Andorra està revivint l'enologia, elaborant vins blancs amb molta personalitat" – La Cuina de Catalunya\nby Enric Ribera Gabandé · 26/06/2015\n“La meva família era propietària del restaurant Clavé, ubicat al carrer Anselm Clavé, davant dels edificis de La Gremial”\nRamon és un lleidatà que està triomfant en el sector de la restauració i la sumilleria andorrana des de fa 25 anys. Va començar en la professió al restaurant Clavé de Lleida, amb la família Sanvicente. Recorda del seu pas per aquest emblemàtic establiment els esmorzars de cada dia, la clàssica paella dels dijous al migdia, i les partides de dòmino i cartes que feien els clients de la casa.\nPregunta,- ¿Quan comença la seva vinculació amb el món de l’hoteleria?\nResposta, – De manera professional, sobre l’any 1985, encara que abans ja havia treballat al restaurant de la família.\nP, – ¿Neix a Lleida?\nR, – Efectivament, vaig néixer a la ciutat de Lleida.\nP, – ¿Va estar vinculat amb un restaurant emblemàtic de la ciutat?\nR, – Així és. La meva família era propietària del restaurant Clavé, ubicat al carrer Anselm Clavé, davant dels edificis de La Gremial. Vaig començar a treballar en aquest. Em va agradar molt, m’encantava tractar amb els clients el tema gastronòmic. Des de llavors estic vinculat amb el sector.\nP, – Què recorda del restaurant Clavé?\nP, – Recordo la clàssica paella dels dijous al migdia i la varietat d’arrossos dels diumenges. Era un restaurant molt tradicional. Teníem una petita pensió en el primer pis. Però recordo, especialment, els esmorzars, als quals venia molta gent, i les partides de dòmino i cartes que feien els nostres clients. En resum, un ambient molt agradable.\nP, – ¿En quin restaurant va prendre contacte després del Clavé?\nR, – En el Salavert de Lleida.\nP, – On va dur a terme els cursos de sumilleria?\nR, – A l’Escola d’Hostaleria de Barcelona\n. A Lleida, també a l’Escola d’Hostaleria, i en cellers en els quals aprenia la tècnica del servei i coneixement dels vins.\nP, – Un bon dia ve a Andorra, d’això fa 25 anys, i inicia un dilatat periple al Principat fins a l’actualitat.\nR, – L’any 1991 vaig arribar a Andorra i començo a treballar a l’Hotel President. Des de llavors sempre he estat vinculat a la restauració d’aquest país.\nP, – Des de fa un temps està exercint la professió a l’Hotel Plaza, símbol indiscutible de la millor hoteleria andorrana.\nR, – Des de fa uns 3 mesos estic vinculat amb aquest prestigiós i emblemàtic hotel andorrà.\nP, – ¿Conjuga el servei de menjador i la sumilleria?\nR, – Exacte. Desenvolupo les dues funcions.\nP, – Quin criteri segueix en la selecció dels vins per al restaurant?\nR, – Seleccionem vins d’Espanya, especialment, França, algun vi sud-americà, Itàlia, Austràlia i Sud-àfrica. Normalment, aquests últims, són vins nous.\nP, – … ¿També vins andorrans?\nR, – Des de fa uns anys, Andorra està revivint l’enologia. Actualment existeixen 5 cellers. Nosaltres intentem representar tots a la nostra carta de suggeriments. És cert que 2 o 3 cellers són els més emblemàtics.\nP, – Quin és el perfil organolèptic dels vins andorrans?\nR, – Vins blancs suaus amb molta personalitat. Encara que sembli que no pugui ser, és així, són suaus amb caràcter. Cada vegada més sorgeixen vins que sorprenen molt. És cert que encara queda molt recorregut per fer, però estan en el bon camí per aconseguir objectius molt ambiciosos. Els Riesling i els Gewürztraminer funcionen molt bé, tenen una gran acceptació. Els Syrah, merlot i chardonnay també són molt reeixits.\nP, – Reprenent el fil de l’Hotel Plaza Andorra, quin és el segment en el qual competeix el seu establiment?\nR, – Medi-alt. Al client que coneix el món de la restauració i l’hoteleria.\nP, – La seva professió, ¿quin moment viu?\nR, – Manca professionalitat. És cert, d’altra banda, hi ha molt bons professionals treballant al país, tot i que cal que hi hagi gent que s’interessi per formar-se. En això estem.\nTags: CatalunyaCellersChefsCocinaCocinerosEnologíaEspanyaGastronomiaHistoria de la cocinaHistòria de la restauracióLiteraturaLlibres de cuinaReceptesRestauradorsRestaurantsVinsXampany\nNext story Catalunya és casa teva. Catalunya Experience\nPrevious story Catalunya, Regió Europea de la Gastronomia 2016\nby Enric Ribera Gabandé · Published 08/11/2014 · Last modified 14/12/2014\nby Enric Ribera Gabandé · Published 20/10/2014 · Last modified 13/12/2014


Sireni & CO. De quan el Penedès era un mar\nVilafranca del Penedès | 14-12-2018 fins 31-01-2019\nVINSEUM presenta Sireni & CO. De quan el Penedès era un mar, una exposició de producció pròpia que mostra una de les peces de paleontologia més emblemàtiques de la col·lecció del museu, el fòssil de Metaxytherium catalaunicum, també conegut com a sireni.\nL’exposició respon a la voluntat del museu de visibilitzar la seva colecció de paleontologia formada per prop de 5000 registres, majoritàriament de fòssils trobats en l’àrea gran Penedès (més del 80%). Aquesta col·lecció està catalogada i és accessible pels investigadors però fa anys que no s’ha pogut exposar al públic. Va ser iniciada als anys 30 del segle XX que inclou sis holotips (exemplars únic i de gran interès científic que serveixen per descriure una nova espècie), entre els quals s’inclou el del sireni. A partir de l’exemplar de Metaxytherium catalaunicum, l’exposició explica com era el Penedès del moment en què va viure aquest mamífer marí, fa 16 milions d’anys. L’exposició inclou una setantena de peces de la col·lecció paleontològica que ofereixen molts detalls dels diferents hàbitats i les espècies que van viure al Penedès durant el miocè.\nUn dels recursos museogràfics emprats en l’exposició és la reproducció a tamany real d’un sireni creada per l’empresa Quagga a partir de les restes fòssils conservades al museu. L’estudi del fòssil ha permès conèixer més sobre com podria haver estat el seu aspecte extern. Per exemple; a partir de la longitud del crani (43 cm) s'ha pogut estimar que l'exemplar conservat al museu tenia 3,69 m de llargada i pesava uns 927 kg. Cal destacar que es tracta d’una exposició amb una clara intencionalitat didàctica que també s’adreça al públic escolar ja sigui amb visites lliures a l’exposició o amb l’activitat “Fossilitzem-nos” que ha estat creada especialment pels grups escolars de primària i secundària. També s’han programat diverses activitats a l’entorn de l’exposició adreçades a tots els públics. Hi haurà dues visites guiades; una a càrrec dels seus comissaris que permetrà conèixer més a fons tots els detalls de la mostra i l’altra a càrrec de l’actriu Jordina Biosca que ens oferirà la seva visió creativa. Hi ha també dues sortides programades (Amics en ruta) per conèixer millor l’entorn (Parc del Foix) i una de les col·leccions paleontològiques més importants del país (l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont). D’altra banda, s’ha programat un tast de vins minerals que ens permetrà aprofundir en aquesta característica dels vins que tant té a veure amb el sòl, amb el seu passat i amb la paleontologia.\nDivendres 14 de desembre, 20 h\na càrrec dels comissaris, amb la col·laboració de Rossend Olivella i Carles Martin Closas, paleontòlegs.\nDiumenge 20 de gener, 12 h\nAmics en ruta:\nvisita a l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, de Sabadell.\nDissabte 16 de febrer, 10 h\nTast de vins minerals.\nA càrrec de Núria Renom, sommelier.\nDijous 21 de febrer, 20 h\nvisita al Parc del Foix. A càrrec de Manu Gómez, geòleg.\nActivitat educativa per a grups escolars i d’adults.\nCal reserva prèvia a: educacio@vinseum.cat\ndivendres de 17 a 20 h; dissabte de 10 a 14 h i de 17 a 20 h; diumenges de 10 a 14 h


L'ORIGEN DE CAN PARELLADA, ON ES TROBA LA CASA FAMILIAR I LES CAVES NAVERAN, ES REMUNTA AL SEGLE XI, COM TESFICA LA CAPELLA ROMÀNICA EXISTENT A LA FINCA.\nA mitjans del segle XIX, don Pablo Parellada va emigrar a l'Argentina a la recerca de fortuna i, ja de tornada a Espanya, es va casar amb la filla del Marquès de Naveran, senyor de Guernika, i va comprar la finca on s'assentaria la família. Al final de la fil.loxera, don Pablo va replantar (replantà) la finca amb vinyes de la varietat Montònec - avui coneguda com Parellada, en record del seu nom - que, amb el temps, vindria a ser primordial en l'elaboració del cava.\nA la seva mort, va llegar la propietat al seu fill gran, Pau Parellada de Naveran, qui la va transmetre a la seva filla Antònia, casada amb el suís René Gillieron, que, el 1975 i amb el seu fill Michel, va decidir reactivar significativament la producció de les seves vinyes.\nAixí, Caves Naveran va ser fundada el 1984 pel seu actual conseller delegat, Michel Gillieron Parellada de Naveran, llicenciat en Enologia per l'École d'Ingénieurs de Changins (Suïssa). Decidit a impulsar un projecte arrelat a la terra dels seus avantpassats, ha volgut conservar el caràcter artesanal i familiar que sempre van tenir els seus cellers.


Tours DESERT ESPECTACULAR (5D/4N)\nDESERT ESPECTACULAR (5D/4N)\nDia 1: Marrakech-Alt Atles-Oarzazate-Skoura-Vall deles Roses - Congosts del Dadés\nRecollida al seu hotel de Marràqueix i començament del viatge cap a cap al verd Vall del Dadès. Travessarem l'Alt Atles i el seu cim Tizi-N-Tichka, amb 2.260 metres d'altitud. Paisatges de muntanya i pobles berbers, contrastos absolutament fantásticos.Llegaremos a Ouarzazate, famós per la quantitat de pel·lícules rodades en els seus estudis. Visitarem la kasbah de Taourirt, residència del darrera Pachá de Marràqueix. Seguidament ens dirigirem cap al palmerar de Skoura i la ciutat de les roses Kelaa Mgouna, per després de passar nombrosos pobles berbers arribar a les Gorges de Dadès, on passarem la nit.\nDia 2: Gorges del Dadès- Todra-Erfoud-Merzouga\nSeguirem la nostra ruta a través de Tinghir, la vall del Dadés i les gorges del Todra. Per dinar ens aturarem en un restaurant situat al cor dels canons a 300 metres d'altura, amb la possibilitat de caminar durant una hora dins de la vall per a aquells que estiguin interessats en el senderismo.Por la tarda, sortirem cap a Erfoud, via Tinejdad , amb el seu antic sistema de reg subterrani, i podrem descobrir els fòssils i els llocs on s'extreuen abans d'arribar a les dunes de Merzouga al Erg Chebbi. Després d'un descans de 15 minuts, muntarem en els dromedaris per anar directament a l'oasi on es podrà gaudir de la nit amb sopar i entreteniment tradicionals\nDia 3: Merzouga - Rissani - Tazzarine- Zagora- Tamegroute- Tagounite\nDesprés d'una nit inoblidable, despertarà entre la calma de les dunes en terra de nòmades, podrà admirar l'alba al desert i després d'un esmorzar típic, tornarà amb els dromedaris fins a l'alberg. Allà l'estarà esperant el seu conductor, després d'una refrescant dutxa, partiran cap a Rissani on visitarà el Mausoleu de Moulay Ali Cherif i el palmerar com a part de l'experiència d'ecoturisme a la regió. El dinar serà a Tazzarine. Després seguirem per la Vall del Drâa fins Tagounite. Passarem per Zagora i Tamegroute on destaca la seva Biblioteca Corànica i els seus tallers de terrisseria característics de la región.LLegamos a Tagounite, penúltim poble abans del desert, on ens rebran amb un thé de benvinguda. Sopar i allotjament.\nDia 4: Tagounite- Kasbahs de Tagounite-M'Hamid - Oasis sagrat- Grans Dunes de Chegaga\nAl matí, després d'un bon esmorzar, farem una passejada fins a les antigues Kasbahs de Tagounite, on podrem gaudir d'un auténico thé i de l'hospitalitat de la seva gent. Tornarem a l'Camping Les Palmeraies per dinar i partir després cap a les Grans Dunes de Chegaga al 4x4.Pasaremos per Ouled Driss i M'Hamid, últim poble abans de la pista que ens conduirà després 95 kms fins Chegaga. Farem diverses parades contemplant la immensitat del desert, comen el Oasis Sagrat, on corre un petit rierol amb aigua durant tot l'any. Arribarem a Chegaga, el major grup de dunes de tota la regió, amb una alçada de fins a 300 metres i una extensió de 40 kms.Disfrutaremos d'un passeig en dromedari entre les dunes observant el capvespre i dormirem en una haima nòmada tradicional.\nDia 5: Erg Chegaga- Llac Iriki-Foum Z Guid- Tazenakht-Ait Ben Haddou- Alt Atles-Marràqueix\nDesprés de veure la sortida del sol per als més matiners i d'esmorzar, emprendrem el nostre viatge de tornada a Marràqueix, per un antic tram de la pista Paris-Dakar, travessant el Llac Iriki, Foum Z Guid antic lloc militar, i Tazanakht, important centre de teixit de catifes. Visitarem la Kasbah d'Ait Ben Haddou, declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, i una de les kasbahs més ben conservades del Marroc. Pel·lícules molt taquilleres com Gladiator o el Regne dels Cels han estat rodades aquí. Seguirem el nostre viatge a través de l'Alt Atles i ll egaremos a Marràqueix cap a les 18.30.


Com fer front a un ennuegament – Farmàcia Guilanyà\nBlogHome Blog Salut Com fer front a un ennuegament\nArriba el mes de desembre i, amb ell, arriba el Nadal: època on acostumem a menjar més del que estem acostumats, a beure més i, sovint, ens acaben agafant les preses i això pot alterar la nostra deglució. És per això que des de Farmàcia Guilanyà volem parlar-vos sobre com reconèixer un ennuegament i com reaccionar.\nSabries reconèixer ràpidament un ennuegament?\nL’ennuegament es reconeix fàcilment: es caracteritza per la dificultat respiratòria, que es manifesta cap a l’exterior per tos, dificultat per parlar i per signes físics: generalment la persona s’emporta les mans al coll, però també pot ser que busqui cridar l’atenció de les altres persones presents fent senyals cap al seu coll, per exemple.\nSi hi ha tos i/o dificultat per parlar és un bon senyal: vol dir que l’obstrucció de la via respiratòria és incompleta, per la qual cosa hi ha capacitat de pas i de sortida d’aire, fet que pot facilitar que la mateixa persona que s’està ofegant expulsi l’aliment que l’està obstruint.\nEl millor que podem fer en aquests casos és mantenir la calma i tranquil·litzar a la persona que està patint l’ennuegament, evitant que entri en un estat de pànic. Animar-la que agafi aire i que tossi és el més adient, ja que és el mecanisme més eficient per expulsar els objectes que obstrueixen la via aèria.\nQuè passa si la tos és ineficaç?\nSi amb la tos no s’aconsegueix deixar lliure l’obstrucció, arribarà un moment que l’aliment obstruirà per complet les vies de respiració de la persona. Quan arribi aquest moment, la tos i els sorolls de la persona desapareixeran. És de vital importància que quan arribi aquest moment s’avisin als serveis d’emergència en qüestió i, sobretot, que es mantingui la postura de l’afectat cap endavant.\nSi a l’habitació hi ha persones que saben realitzar la maniobra de Heimlich és important que ho reconeguin a temps i comencin com més aviat millor a realitzar-la. Aquesta maniobra consisteix a realitzar compressions abdominals.\nSi pel cas contrari la persona aconsegueix extreure l’aliment però encara presenta dificultats per respirar o la seva respiració té sorolls estranys s’haurà d’acudir al metge per consultar l’origen de tot això.\nMoltes gràcies per la vostra visita i fins aviat!\nalimentacióennuegamentFarmàcia GuilanyàLa SeumenjarNadalsalut\nprevious post: Necessites un plus d’energia? Segueix llegint!\nnext post: El descans i la bellesa caminen junts


El Conselh Generau d’Aran reconstrueix la finestra gòtica de l’església de Santa Maria d’Arties\nDivendres, 10 Maig 2013 17:58\nEl Conselh Generau d’Aran ha reconstruït la finestra gòtica de migdia de l’església de Santa Maria d’Arties, recuperant els atributs inicials i posant en valor les peces recuperades de la mateixa, de les quals encara es conserven algunes policromies.\nA tal efecte es defineix una forma de com podien anar les peces inicialment, mimetitzant les formes de la finestra de Sant Andreu de Salardú i fent coincidir amb les restes trobades de la d’Arties, aproximant així el dimensionat escaient.\nEs van recuperar les pedres mal col·locades a la actualitat per tal de netejar-les i per a posterior col·locació. També es va recuperar marbre d’Arties, de demolicions d’edificacions construïdes amb el marbre de la cantera que hi havia darrera dels Banys d’Arties, i en el seu defecte pedra de marbre similar la qual va tenir el vistiplau de la direcció facultativa i del departament de Patrimoni del Conselh Generau d’Aran.\n“L’església de Santa Maria d’Arties ha estat declarada com a Bé d’Interès Nacional i el Conselh Generau d’Aran, com a responsable de la seva conservació, va decidir reconstruir la seva finestra gòtica per augmentar la seva presència i singularitat” ha manifestat Jèp de Montoya, cap de Cultura i Patrimoni del Conselh Generau d’Aran.\nLlegit 1787 vegades\tDarrera modificació el Divendres, 10 Maig 2013 18:04\nMés en aquesta categoria: « L'Aran estrena un Parc de fauna amb 14 espècies d'animals salvatges en semillibertat\tEl Conselh Generau d’Aran millora el Refugi de Saboredo »\n19-06-2013 Llegit:1843 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n05-04-2013 Llegit:1799 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n10-05-2013 Llegit:1788 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n02-07-2013 Llegit:1693 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n20-06-2013 Llegit:1668 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n24-05-2013 Llegit:1658 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n12-04-2013 Llegit:1648 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n29-05-2013 Llegit:1578 Altres poblacions de la Vall d'Aran\n20-06-2013 Llegit:1525 Altres poblacions de la Vall d'Aran


Roser Balfegó és la Pubilla Major de la Candelera 2017 - 28/11/2016 » La Cala RTV\nRoser Balfegó és la Pubilla Major de la Candelera 2017\n28 . Nov, 2016 a les 15:00\nRoser Balfegó, representant de la Banda de Cornetes i Tambors, serà la Pubilla Major de la Candelera 2017. Dissabte al vespre va sortir escollida en l'acte d'elecció de les Pubilles i Damisel·les per la pròxima Festa Major de l'Ametlla de Mar.\nL'acompanyaran Àngels Rabaza, representant de l'Associació de Veïns de Calafat, com a 1a damisel·la i Cristina Martos, de la colla castellera Los Xics Caleros com a 2a damisel·la.\nDesprés de l'acte, la que serà Pubilla Major de la Candelera 2017, Roser Balfegó, explicava que no esperava ser escollida. «Quan han dit el meu nom m'he posat molt nerviosa i m'he emocionat molt perquè representar al teu poble ha de ser molt especial. Crec que ho viuré molt i també tindré responsabilitat perquè hauré de representar a tot el poble» reblava.\nEn el cas de les petites, la pubilla infantil és Nerea Navarro, representant de la Coral Verge Candelera; la 1a damisel·la infantil serà la Gina Monforte, de la Colla del Jabalí La Llopera, i la 2a és l'Alexia Danta, de l'associació Dones Endavant. Enguany també, i com a novetat, s'escollia Hereu Major que és Marcel de Gimbernat.\nEl regidor de Festes, Vicenç Llaó, va avançar en el seu discurs que el pròxim any es recuperarà l'envelat de les festes i també va enumerar el protagonisme especial que tindrà Palamós en la Festa Major de la Candelera 2017, donat el procés d'agermanament amb aquesta població.\nDurant l'acte també es va fer la presentació dels Quintos nascuts l'any 1997, i un homenatge a totes les pubilles i damisel·les de la Candelera 2016. En total, la pròxima Candelera comptarà amb 15 pubilles grans, 16 petites, 13 hereus i 48 quintos.\n0 respostes a "Roser Balfegó és la Pubilla Major de la Candele..."\nAquesta galeria conté 7 imatge/s. Per veure-les clica aquí.\ncandelera 201, pubilla major


Ajuntament de Canet de Mar - L'Estat aprova el Pla d'ajust pressupostari de l'Ajuntament\nL'Estat aprova el Pla d'ajust pressupostari de l'Ajuntament\nPUBLICAT Dimarts, 08.05.2012\nEl Ministeri d'Hisenda i Administracions Públiques ha aprovat el Pla d'ajust presentat per l'Ajuntament de Canet per aconseguir finançament extern per satisfer les factures pendents amb els proveïdors.\nAquest Pla d'ajustament és un pla estatal impulsat pel Govern central. Els ajuntaments han hagut de facilitar al març una llista dels proveïdors pendents de cobrament i un pla de viabilitat econòmica que expliqués com s'eixugaria el deute pendent.\nL'Ajuntament de Canet de Mar, com ja hem explicat anteriorment, compta amb un Pla de sanejament per al període 2011 - 2014, que ha estat aprovat per la Generalitat. L'Ajuntament, fent un gran esforç de contenció i equilibri pressupostari, compleix el Pla, i ho ha de fer en el termini de 3 anys. Aquest Pla de sanejament va ser aprovat l'octubre passat, abans de la mesura del Pla d'ajustament aprovat pel Govern central a través del Reial Decret 4/2012 i que permet el retorn dels diners en un termini de 10 anys.\nAjuntaments com el nostre, que està fent els deures i complint terminis, es troben ara en una situació de greuge comparatiu respecte d'altres ajuntaments que no havien definit fins ara un Pla de sanejament. Per això, Canet de Mar va sol·licitar que, tot i seguir complint amb el Pla de sanejament, poguéssim acollir-nos al Pla d'ajust estatal i allargar d'aquesta manera el pagament de part dels deutes pendents, sobretot a grans proveïdors, com són l'empresa constructora de l'edifici dels Garrofers, la cooperativa gestora del servei de l'Escola Bressol, l'empresa concessionària del servei públic de recollida d'escombraries i l'empresa titular del contracte del servei de neteja viària.\nL'Ajuntament de Canet de Mar arrossegava un dèficit de 3,5 milions d'euros. Amb l'aprovació del Pla de sanejament, vam aconseguir l'aprovació de tres operacions de crèdit per valor de 2 milions d'euros, a retornar fins al 2014. Ara, amb l'aprovació del Pla d'ajust estatal, hem aconseguit finançament pels 1,5 milions d'euros restants i hi hem pogut afegir el deute pendent de la Fundació Els Garrofers amb l'empresa constructora.\nAquestes operacions financeres es poden dur a terme pel ferm compromís que complirem amb les obligacions contretes. De fet, hi ha força ajuntaments a qui l'Estat no ha aprovat els plans d'ajust presentats perquè es considera que no hi ha prou garanties de satisfacció dels deutes pendents. Prova més del rigor i la seriositat amb què s'està actuant des de l'Ajuntament de Canet de Mar.


El Barça, amb 16 mundialistes\nL’equip blaugrana superarà a Rússia 2018 el nombre de jugadors que van ser a Brasil 2014 || La selecció espanyola juga avui a Sant Petersburg\n© El Barça ha fet un vídeo d’homenatge al rondo.\nEl Barcelona tindrà en principi setze jugadors al pròxim Mundial de Rússia 2018, amb la qual cosa superarà la xifra dels que van participar al Brasil 2014, que van ser catorze. Tret de lesions en els pròxims mesos, els jugadors que compleixen les dos premisses per anar al Mundial, és a dir, que la seua selecció estigui classificada i que siguin fixos per a l’entrenador, són setze. Ivan Rakitic ha estat, amb el pas de Croàcia, l’últim a afegir-se a una llista en la qual també hi ha Piqué, Jordi Alba, Busquets i Andrés Iniesta amb Espanya i Leo Messi i Javier Mascherano amb Argentina.\nTambé són segurs Paulinho amb Brasil; Luis Suárez amb Uruguai; Ter Stegen amb Alemanya; Umtiti, Digne i Dembélé amb França; André Gomes i Semedo amb Portugal i Vermaelen amb Bèlgica. Encara poden sumar-s’hi jugadors com Deulofeu o Sergi Roberto, que han participat en diversos partits amb Espanya.\nD’altra banda, la selecció espanyola posarà fi avui (19.45 hores/Telecinco) a la seua activitat el 2017 amb una visita a Sant Petersburg, on s’enfrontarà en un amistós a Rússia, amfitriona del Mundial de l’any que ve. Després de golejar dissabte passat Costa Rica per 5-0 a Màlaga, la selecció juga avui davant d’un rival de més entitat, amb la baixa d’Isco.


El BBVA inicia els tràmits per aplicar un nou ERO per a uns 3.000 treballadors\nLa banca espanyola ja ha retallat plantilles en 100.000 treballadors des del 2008\nLa seu central del BBVA a Madrid. EUROPA PRESS\nBarcelonaEl BBVA també se suma a la nova onada de retallades de plantilla que està protagonitzant la banca espanyola. Segons ha pogut saber l'ARA, l'entitat ja ha comunicat a la plantilla que ha obert els tràmits per iniciar un expedient de regulació d'ocupació (ERO) que podria afectar uns 3.000 treballadors. La retallada afectarà tant els serveis centrals del banc com la seva xarxa comercial.\nL'entitat ha convocat els sindicats a una reunió aquest divendres, 16 d'abril, per començar a negociar les condicions de l'ERO. "El nostre objectiu és explorar conjuntament fórmules que permetin minimitzar l'impacte a la plantilla", assegura el BBVA al comunicat que ha enviat als treballadors. El grup financer insisteix que el sector està immers en un "context de profunda transformació marcada per una enorme pressió competitiva, baixos tipus d'interès, l'adopció accelerada dels canals digitals per part dels clients i l'entrada de nous actors digitals".\nEl BBVA assegura que posarà en marxa l'ERO amb "actitud dialogant" i el compromís d'arribar al "millor acord possible per a tothom". La mesura arriba després que el Banco Santander també iniciés un procés per acomiadar 3.000 treballadors i enmig de les negociacions per aplicar una retallada de plantilla a CaixaBank amb la fusió amb Bankia, que afectarà un mínim de 7.000 empleats.\nEl rerefons d'aquesta situació és ben conegut. Des que es va punxar la bombolla del totxo a Espanya, la banca en paga les conseqüències. La desaparició de les caixes d'estalvis, que van fer una enorme aposta pel sector immobiliari, va costar 65.000 milions d'euros de diners públics. Però també bancs com el Popular han desaparegut, deixant un sector on hi havia 62 actors el 2008 en només 10 actualment, i amb una nova fusió a la vista com la d'Unicaja i Liberbank. Les caigudes de rendibilitat han estat molt acusades perquè el sector ha hagut de fer front a aprovisionaments enormes aquests anys. A més, el sector financer és procíclic i quan l'economia va malament ho paga; en els últims dotze anys s'han succeït dues crisis de magnitud històrica. En aquest context, els bancs estan patint com cap altre sector la política del Banc Central Europeu de mantenir els tipus d'interès al mínim històric, en un intent d'impulsar l'economia i de posar les coses fàcils a famílies i empreses.\nAl principi del 2020 el recompte de treballadors del sector bancari que havien perdut la feina des de l'esclat de la gran recessió del 2008 era de 96.000. Però des d'aleshores ja s'han anunciat diferents ERO i quan Santander, CaixaBank i BBVA tirin endavant els seus plans el sector superarà àmpliament la barrera dels 100.000 treballadors perduts des de la caiguda de Lehman Brothers. Si s'acomiaden els treballadors que estan previstos, la xifra seria d'uns 110.000 llocs de feina perduts en tretze anys.\nEntre els bancs catalans, el Sabadell també va anunciar a l'octubre una retallada d'uns 2.000 llocs de treball, que després s'ha volgut accelerar amb el trencament de les negociacions amb el BBVA i que hauria d'afectar finalment 1.800 treballadors. Pel que fa a CaixaBank, ahir mateix obria converses amb els sindicats per fer front a un expedient que, segons algunes veus, pot afectar 10.000 treballadors.


Miquel Bertran i Oleart – Història de Sabadell S.XIX-XX\nAlcaldes Federació Local de Sindicats Militants comunistes Periodistes PSUC Socialisme Teixidors UGT\njul. 14, 2016 Miquel Bertran Oleart\nSabadell, 29 de juny de 1891– 17 d’agost de 1958, Tulancingo de Bravo, Hidalgo (Mèxic) (1)\nImpressor, teixidor, periodista, sindicalista i nomenat primer tinent d’alcalde l’any 1936 i penúltim alcalde de la II República (del 21 al 25 de gener de 1939)\nMilitant de la Confederació Nacional del Treball (CNT). Va participar als aldarulls de la Setmana Tràgica i va haver d’exiliar-se a París durant un temps (2). Durant el conflicte bèl·lic de la I Guerra Mundial, des de París, es va mostrar contrari a la I Guerra Mundial i de donar suport als aliats, opinió a contracorrent de la majoria de francesos així com del moviment obrer sabadellenc (3). Participà A la Vaga General de 1917 i hagué d’exiliar-se una temporada a França, i més endavant a Itàlia i a Alemanya. Assistí al Congrés de Sants (Barcelona, juny de 1918), en representació dels rajolers de Sabadell. Fou un dels reorganitzadors de la CNT a Sabadell l’any 1930, després de la dictadura del general Primo de Rivera. Participà en el tercer Congrés Confederal de la CNT com a delegat tèxtil per Sabadell (Madrid, 1931). Després dels “Fets d’Octubre de 1934”, s’exilià novament a França i al retornà a Sabadell fou empresonat juntament amb els seus companys del Comitè Local, fins que amb la victòria de les esquerres al febrer de 1936, van ser alliberats. Amb l’esclat de la Guerra Civil, després del juliol de 1936, va ser nomenat Primer Tinent d’alcalde de la ciutat i exercí diversos càrrecs públics: Conseller-Regidor dels Serveis Municipals de l’Ajuntament de Sabadell, i Delegat Especial de Transports, per disposició de Director General de Transports de la Generalitat de Catalunya.\nVa substituir com a alcalde de Sabadell, a Manuel Farràs i Baró, durant només cinc dies, del 21 al 25 de gener de 1939 (4), posteriorment,el 26 de gener, ocuparia l’alcaldia només per un dia, Enric Mampel i Martí. Després de la guerra, s’exilià a Mèxic, a la localitat de Tulancingo, on hi romandria fins la seva mort. S’afilià al Partit Socialista Unificat a Catalunya (PSUC) i fou Director Tècnic de l’empresa tèxtil La Concha S.A, situada a Tulancingo. Es casà amb la també sabadellenca Carme Mañosa i Umbert, amb qui tingué un fill, Llibert.\n8 thoughts on “Miquel Bertran i Oleart”\n24 juliol 2020 a les 16:08\n[…] (UGT) a l’esclatar la Guerra Civil. Altres dirigents destacats eren Josep Rosas i Vilaseca, Miquel Bertran Oleart i Jaume Camps Illa, Manuel Farràs i Baró, Josep Castells i Candiri i Emili […]\n[…] Ministre de Treball del govern de Negrín, fins el 21 de gener de 1939 que seria rellevat per Miquel Bertran Oleart […]\n[…] la Federació Local de Sindicats (FLS): Josep Moix i Regàs, Miquel Bertran i Oleart (Serveis Municipals), Josep Rosas i Vilaseca (Proveïments), Ricard Fornells i […]\n13 juny 2022 a les 16:08\n[…] on també hi treballaven altres sindicalistes com Josep Rosas, Galileu Molins, Josep Moix, Miquel Bertran, i en la qual hi havia treballat de “canoner”, Joan Sala i Rovira, que seria president […]


gener, 2009 | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans - Part 2\nEl pres anarquista Amadeu Casellas ha denunciat tant el director i gerent de la presó de Quatre Camins com el CIRE (Centre d’Iniciatives per a la Reinserció), la Direcció General de Serveis Penitenciaris i el Departament de Justícia de la Generalitat de Catalunya. El motiu és que dins de la\nMestres, agricultors, treballadors de la sanitat, de correus, dels ferrocarrils, joves aturats… Entre 15.000 i 25.000 persones s’han manifestat avui dijous a Perpinyà, i alguns milers més en d’altres poblacions nord-catalanes, en la jornada de vaga convocada a tot l’Estat francès en contra de les polítiques neoliberals del govern Sarkozy.\n[L’ACCENT 146] Entrevista a Javier Turrillo, delegat de CGT a Nissan. Si tira endavant l’ERO presentat per l’empresa, amb un total de 1.680 treballadors, podria tractar-se de l’acomiadament col·lectiu més important dels Països Catalans.\n[L’ACCENT 146] Centenars de veïns i veïnes del barri valencià de Patraix han tornat a organitzar enèrgiques protestes els darrers dies. El motiu: la reobertura immediata de la subestació elèctrica situada a la barriada, sense informació de la data de tancament. Temen que la reobertura siga per sempre més.


Nou web corporatiu de CaixaBank\n•\tEl banc reforça l’aposta per la transparència i l’accessibilitat amb un web orientat a l’usuari, amb una estructura de navegació més simple que facilita l’accés a la informació i noves funcionalitats best-in-class.\n•\tS’ha dedicat una atenció especial a millorar-ne la navegabilitat i la traçabilitat per potenciar els continguts més afins i rellevants per a cada stakeholder.\n•\tS’ha apostat per un disseny més visual i, alhora, responsiu per facilitar-hi l’accés amb dispositius mòbils i tauletes.\nCaixaBank acaba de llançar el nou web corporatiu, www.caixaBank.com, que transmet el posicionament i els valors de marca del banc i incorpora el compliment normatiu i les últimes tendències digitals per convertir-se en una eina de comunicació més visual i efectiva. El seu objectiu és reforçar la relació amb els diferents stakeholders. Per aquest motiu, la prioritat fonamental ha estat millorar l’experiència d’usuari mitjançant l’obtenció amb agilitat i facilitat de la informació que es busca, presentada amb nous formats enriquits multimèdia. Per aconseguir-ho, s’ha simplificat l’estructura de navegació, amb un menú principal que presenta en cinc seccions tot el contingut rellevant per a l’usuari. D’aquesta manera, el nou menú és més visual i estructurat, amb una distribució més senzilla i intuïtiva que facilita l’accés a la informació. El nou portal també presenta un aspecte-i-sensació (look & feel) més modern, amb tipografies en grans contrastos i destacats amb més impacte fotogràfic, en línia amb la nova imatge de marca de l’entitat.\nPer al nou web corporatiu s’han definit funcionalitats noves que permetin transformar-lo en un portal best-in-class en el mercat. Entre les noves funcionalitats avançades, hi ha un cercador d’última generació amb recomanacions predictives i cross-site-search; la sincronització de l’agenda de l’inversor amb el calendari personal dels usuaris, i nous gràfics interactius per analitzar els indicadors econòmics principals i l’evolució de l’acció de CaixaBank. D’altra banda, hi ha previst integrar-hi més endavant l’assistent virtual NEO i una plataforma d’esdeveniments per veure-hi els webcasts d’Accionistes.\nEl procés de creació del nou web corporatiu ha estat liderat des de la Direcció Executiva de Comunicació, Relacions Institucionals, Marca i RSC; neX i IT, en un projecte transversal que ha comptat amb la participació de 30 Direccions del banc, entre les que destaquen Relació amb Inversors, Secretaria General, Intervenció i Comptabilitat, i RRHH, entre altres.


Davant de l'operació judicial que s'ha dut a terme en els darrers dies impulsada pel govern del Partit Popular, l'equip de govern municipal, volem manifestar el nostre rebuig a la suspensió de facto de l'autonomia de Catalunya. L'actuació del govern espanyol suposa l'atac més gran perpetrat contra les institucions catalanes en democràcia. Per això, fem una crida a la ciutadania catalana a actuar com un sol poble en defensa de les nostres institucions.\nEl PP ha creuat totes les línies vermelles amb una ofensiva frontal contra la democràcia i als drets fonamentals de tots i totes. El govern espanyol ens ha abocat a una involució democràtica que afecta els principis més elementals i fonamentals de tot Estat democràtic, vulnerant drets civils i polítics. El cop a la democràcia perpetrat avui pel Partit Popular evidencia que aquest és un Govern fracassat que ha quedat inhabilitat per exercir.\nHem arribat a aquesta situació per la manca de diàleg i negociació entre els dos governs. Un problema polític no es pot solucionar amb una resposta judicial per part de l'Estat Espanyol.\nVolem manifestar la nostra preocupació per la possible escalada de la situació actual que podria dificultar la negociació i el diàleg, única forma de desbloquejar la situació.\nPer altra banda, som coneixedors que els veïns/veïnes del municipi no podem saber on hem d’anar a votar el dia 1 d’octubre. En aquest aspecte hem de comunicar que hem demanat reiteradament a la Generalitat ens faciliti una solució alternativa per tal que tothom qui vulgui, pugui votar en el referèndum.


com autentificar correu sortint Thunderbird 2.0.0 [Archive] - Ubuntu Forums\nUbuntu Forums > The Ubuntu Forum Community > Other Discussion and Support > Ubuntu LoCo Team Forums > Europe, Middle East, and African (EMEA) LoCo Teams > Catalan Team > com autentificar correu sortint Thunderbird 2.0.0\nView Full Version : com autentificar correu sortint Thunderbird 2.0.0\nDes de fa unes setmanes tinc el següent problema:\nNo puc rebre el correus que m'envio a mi mateix.\nEls correus que ens enviem entre la meva dona i jo no ens arriben.\nEls correus que la meva dona s'envia a si mateixa tampoc li arriben.\nSurten "correctament" però no ens arriben a les nostres comptes.\nTots dos tenim correu @ono.com\nEl proveïdor és ONO i no en saben donar resposta, el que més arriben a dir és que hauria d'activar l'opció Autentificar correu sortint, però aquesta opció no la veig en lloc a l'apartat de configuració de comptes del Thunderbird....\nEn teniu alguna pista que em pugui ser útil per fer més proves..\nApril 21st, 2009, 06:33 PM\nel que més arriben a dir és que hauria d'activar l'opció Autentificar correu sortint, però aquesta opció no la veig en lloc a l'apartat de configuració de comptes del Thunderbird....\nNo sé com es configuren els comptes d'ono i tampoc tinc un Thunderbird a mà, però has d'anar a Editar Comptes -> Servidor SMTP i allà hi ha algun lloc on marcar aquesta opció.\nApril 21st, 2009, 07:10 PM\nDoncs bones per a tu també: aquesta solució que em dones ja l'he mirat, però només surt, com sempre, l'opció utilitzar conexió segura amb diferents posibilitats i com sempre la tinc a NO, però cap com autenticar correu sortint...\nAmb altres comptes també us passa, o només és entre vosaltres? Suposo que ONO té suport per pop, imap, etc. no? Perquè en principi fent servir la configuració que et donen hi hauria d'haver prou.\nHas mirat de modificar els paràmetres del servidor de sortida (SMTP)?... i els del d'entrada (POP)?\nApril 22nd, 2009, 07:50 AM\nSisco, bon dia:\nNomés ens pasa entre les comptes de la meva dona i jo per exemple la meva dona xxxx@ono.com i jo VVVV@ono.com quan ens enviem mutuament surten perfectamente però al anar a la zafata d'entrada de correu aquests no es descarreguen mai.\nI el mateix pasa quan jo m'envio a jo mateix i ella a ella mateixa...\nRespecta a modificar els paràmetres de POP i SMTP a què et refereixes exactament...la configuració d'aquests paràmetres sempre han estat els mateixos:\nD'altre banda, aquest problema fa dues setmanas que es produeix, mai havia donat cap mena de problema fins ara tot just fa dues setmanes...


Professora de Lindy Hop\nLa Laia va començar a ballar als 6 anys i durant 6 anys va rebre classes de Ballet, Contemporani i Flamenc diàriament. Als 12 anys va començar a ballar i a competir a balls de saló, que va canviar pel Lindy Hop als 19 anys quan ho va descobrir a la sala Apolo, gràcies als seus pares, que ja ho ballaven. Desde llavors, no ha deixat de ballar-ho i ara és professora a temps complet a Barcelona.\nCentra les seves clases de ball a ensenyar a les Followers a tenir consciència del seu ritme i a ser actives al seu ball. Pensa que mai es deixa d’aprendre i continua treballant tant al ball individual com al ball en parella. Al seu ball intenta connectar la diversió, el ritme i una miqueta de bogeria.\nLi agrada actuar i competir al Lindy Hop i Solo Jazz. Laia ha competit amb èxit al Lindy Shock, London Swing Festival i The Snowball, i amb Gustav ha guanyat el 1r premi al Advanced Strictly Division en ILHC (Washington) 2016.\nTV - Intermedi Avançat\t1\nRef. 203TR LHTV1 B2100 BG\nProfe/s: Laia Puig i Gustav Jakobsson\nPreu: 119€ 99€\n1 Follower buscant


Telèmac: de juny 2015\nÉs un fet popular i reconegut que les coses no sempre són com semblen. Per exemple, al planeta Terra, l'home sempre havia suposat que era més intel·ligent que els dofins perquè havia aconseguit tantes coses -la roda, Nova York, guerres i tot això- mentre que l'únic que els dofins havien aconseguit mai era estar-se a l'aigua passant-s'ho bé. Però de la mateixa forma, els dofins sempre havien pensat que eren molt més intel·ligents que els homes, precisament pels mateixos motius.\nAquesta és una recomanació força peculiar, almenys per al que estic acostumada a recomanar al blog. Aquest llibre em va agafar en un moment en què necessitava llegir alguna cosa lleugera, que passés bé i no tingués gaire implicacions més enllà del text. Per una vegada, he tingut la satisfacció de trobar això, amb escreix, i també una experiència divertida i del tot recomanable. La guia de l'autoestopista galàctic (1979) de Douglas Adams (1952-2001) és un clàssic per dret propi. Va néixer als anys 70 com a programa radiofònic, i aviat es va convertir en una saga de novel·les de ciència ficció.\nQuan llegeixes aquesta novel·la, fins i tot si no li acabes de trobar la gràcia (que pot ser), comprens que els fans n'estiguin tant, d'aquests llibres. La primera part, la de (possiblement) no trobar-li la gràcia, pot venir donada per l'ús que la novel·la fa de l'humor. Amb aquest regust de les sèries d'humor britàniques dels 80, de vegades rius perquè no queda més remei, de vegades rius per reducció a l'absurd i de vegades, de tant en tant, hi ha un gag genuïnament intel·ligent. El seu autor havia estat col·laborador dels Monty Pythons i això es nota a cada pàgina. D'altra banda, el que ens trobem aquí és, més que una història de ciència ficció, una paròdia de la narrativa clàssica de ciència ficció, que sovint tendeix a prendre's tan seriosament a si mateixa.\nEl millor de tot plegat és que sota l'aparença de lleugeresa, juga amb la filosofia i la lògica tradicionals, de forma que, rere capes i capes d'absurditats, et trobes preguntant-te per l'origen de l'univers i l'existència humana en general. En la meva experiència, cada cop que estava a punt de deixar la novel·la perquè m'exasperava el seu recurs a l'humor ximplet, passava una pàgina i em trobava un nou gir. Així que val la pena donar-li una oportunitat, si més no.\nSinopsi: Arthur Dent, un terrícola, és rescatat de la destrucció de la terra pel seu amic Ford Prefect, un alien d'incògnit que es dedica a recórrer la galàxia recopilant informació per a la Guia de l'Autoestopista Galàctic. A partir d'aquí, tindran lloc un seguit d'aventures absurdes que el portaran (per dir alguna cosa) a desentrellar els misteris últims de l'univers.\nM'agrada: Marvin, el robot depressiu.\nEtiquetes: Douglas Adams, llibres\nEls orígens del totalitarisme (#67)\nPer molt que siguem capaços de saber sobre el passat, això no ens permetrà conèixer el futur.\nI alerta a navegants: és precisament aquesta certesa que ens farà desconfiar quan algú aparegui amb prediccions, fórmules, i/o solucions màgiques per al futur. Aquesta és la primera obra que Hannah Arendt (1906-1975) va publicar després de la guerra, ja als Estats Units. Potser no està a l'alçada de La condició humana, tot i que alguns dels postulats teòrics d'aquesta ja hi comencen a ser presents, però conté molta informació que ens hauria de fer pensar i algunes reflexions que realment no tenen preu.\nContinguts: L'obra es divideix en tres grans parts que originalment es van publicar per separat: "Antisemitisme", "Imperialisme" i "Totalitarisme". La primera part pretén desmitificar explicacions essencialistes sobre l'antisemitisme, i busca les arrels d'aquest fenomen en les complexes relacions entre la comunitat jueva i el naixent concepte de l'estat-nació modern, és a dir, en el seu tracte polític, així com també en l'esfera social. L'últim capítol d'aquesta part analitza el cas Dreyfus com a exemple històric de la primera aparició del concepte de massa en la política europea. La segona part analitza la qüestió des d'un vessant econòmic, i comença a observar la desvinculació de la burgesia en termes econòmics i la seva expansió colonial com un dels elements que influirà decisivament en la deriva política que prendrà l'estat-nació al segle vint, en tant que la categoria racial començarà a ser un element clau en els territoris colonials en oposició a la ciutadania exercida dins l'estat nació. Tanmateix, la clau de volta de tot plegat vindrà donada per l'extensió al continent dels mateixos postulats de la dinàmica imperialista, que donarà peu als panmoviments, la lògica expansionista dins mateix d'Europa i les primeres operacions de deportació de minories ètniques i apàtrides. Finalment, la tercera part analitza els mecanismes utilitzats pels moviments totalitaris i les seves dinàmiques de massa, així com les característiques del seu domini un cop arribats al poder. La utilització de la ideologia com a estratègia per bloquejar el pensament i la originalitat, i la creació del terror per tal de fomentar l'aïllament dels individus, que els incapacita per a l'acció política, seran claus en aquest procés.\nM'agrada: La perspectiva històrica en general. Crec que va ser molt intel·ligent per part d'Arendt, en el moment en què es va publicar aquest llibre, remuntar-se a les arrels de l'antisemitisme europeu, d'una banda, i a l'imperialisme (especialment britànic) de l'altra, per donar una visió de context molt més àmplia a l'horror del totalitarisme del segle vint. Poques visions van ser tan lúcides en aquell moment en què la filosofia semblava haver-se quedat sense recursos per explicar racionalment el que s'havia esdevingut i s'estava esdevenint a l'Alemanya i la Unió Soviètica del moment. Pel que fa al context històric d'aquests dos fenomens (nazisme i estalinisme), concretament, l'obra és molt informativa.\nNo m'agrada: El seu plantejament teòric perd una mica en el detall i, de vegades, el que se sosté a base de pinzellades gruixudes i contribueix a donar una imatge global força consistent, queda més desdibuixat un cop ho portem a la pràctica dels exemples concrets. No comprenc per què l'autora s'esforça tant en distingir el nazisme i l'stalinisme com a prototips de règim totalitari, però a la vegada tendeix a minimitzar les dictadures sud-europees de la mateixa època com a règims despòtics. Si realment hi ha trets totalitaris en aquestes (com un estudi històric acurat del franquisme, per exemple, ens hauria de fer veure sens dubte), aleshores les categoritzacions, o bé haurien de ser més àmplies, o bé limitar-se al nazisme i a l'estalinisme i no generalitzar-se en el plantejament d'una categoria política nova (el totalitarisme). D'altra banda, algunes de les reflexions resisteixen poc el pas del temps, com per exemple, la defensa aferrissada que fa del bipartidisme, així, en termes generals, i dels Estats Units com a model de la democràcia occidental.\nUn comiat del Hollywood clàssic\nAs dear Boris used to say, when I die I want to die with my boots on. Which he did. As did Vincent. And Peter.\nArtista brillant i polifacètic, que a la nostra generació ens va seduir pel Senyor dels Anells i Tim Burton, però que passarà a la història com un monstre entre els monstres: Boris Karloff, Peter Cushing, Vincent Price.\n'Sí, l'home és mortal, però això només seria la meitat del problema. El pitjor de tot és que de vegades és inesperadament mortal - aquesta és la trampa! I en general és incapaç de dir què pensa fer aquest mateix vespre.' (Capítol 1 - No parleu mai amb estranys)\n'El nom de qui serà alliberat davant vostre és...' Va fer una pausa més, retenint el nom, assegurant-se d'haver-ho dit tot, perquè sabia que la ciutat morta ressuscitaria un cop el nom de l'home afortunat fos pronunciat, i ja no es podria sentir cap paraula més. (Capítol 2 - Ponç Pilat)\nEl poeta havia malgastat la seva nit mentre els altres eren de festa i ara comprenia que era impossible de recuperar. Només et calia aixecar el cap del llum cap al cel per comprendre que la nit era inevitablement perduda. Els cambrers s'afanyaven a treure les estovalles de les taules. Els gats que s'esmunyien per la terrassa ja feien cara de matí. El dia oscil·lava irresistiblement contra el poeta. (Capítol 6 - Esquizofrènia, com s'havia dit)\nBé, però amb la bruixeria, com tothom sap, una vegada comença, no hi ha forma d'aturar-la. Sembla que el segon llogater va desaparèixer un dilluns, i que el dimecres sembla que en Belomut també es va esvair, tot i que, és cert, en circumstàncies diferents. Pel matí va arribar un cotxe, com sempre, per portar-lo a la feina, i el va portar a la feina, però ni el va tornar a portar a casa ni va tornar cap cotxe. (Capítol 7 - Un apartament entremaliat)\n'... són gent com qualsevol altra... Estimen els diners, però sempre ha estat així... La humanitat estima els diners, ja siguin fets de cuir, paper, bronze, or. Bé, són despreocupats... bé, què hi farem... de vegades la compassió truca als seus cors... gent ordinària... En general, et recorden els seus predecessors... només que la qüestió de l'habitatge els ha corromput... ' (Capítol 12 - Màgia negra i la seva exposició)\n'L'amor ens va assaltar com un assassí en un carreró que apareix amb un salt del no res, i ens va colpir a tots dos a la vegada. Com ho faria un llampec, o un ganivet finès!' (Capítol 13 - Entra l'heroi)\n'De sobte em va semblar que la foscor de la tardor traspassaria el vidre i inundaria l'habitació, i que m'hi ofegaria com en tinta.' (Capítol 13 - Entra l'heroi)\n'Aleshores va passar una cosa definitiva. Vaig treure el voluminós manuscrit de la novel·la i els quaderns d'esborranys del calaix de l'escriptori i vaig començar a cremar-los. Va ser una tasca terrible, perquè la pàgina escrita es resisteix a cremar. Trencant-me les ungles, vaig esquinçar els quaderns, els vaig entaforar en vertical entre la llenya, i vaig bellugar les pàgines amb l'atiador. De vegades les cendres em guanyaven la partida, ofegant les flames, però em barallava amb elles, i la novel·la, tot i que es resistia amb tossuderia, acabava per morir. Paraules familiars llampeguejaven davant meu, el groc s'enfilava amb constància per les pàgines, però les paraules encara s'hi veien a través. Només s'esvaïen quan el paper es tornava negre i jo les rematava amb l'atiador.' (Capítol 13 - Entra l'heroi)\n'Quantes vegades t'he de dir que el teu error bàsic consisteix a subestimar la importància de l'ull humà. Comprèn que la llengua pot amagar la veritat, però els ulls - mai! Se't fa una pregunta sobtada, ni tan sols tremoles, en un segon et controles a tu mateix i saps el que has de dir per amagar la veritat, i parles amb total convicció, i no se't mou ni una arruga de la cara, però - ai las - la veritat que la pregunta ha remogut en el fons de la teva ànima salta per un moment als teus ulls, i s'ha acabat! La veuen, i t'enxampen!' (Capítol 15 - El somni d'en Nikanor Ivànovitx)\n'I en general em permetré la gosadia d'aconsellar-vos, Margarida Nikolàevna, que no tingueu mai por de res. No és gens assenyat. (Capítol 22 - A la llum de l'espelma)\n'No hi ha res més odiós que quan el primer convidat que arriba s'avergonyeix, sense saber què fer, i la seva legítima estimada el punxa amb un xiuxiueig per haver arribat abans que tothom. Aquesta mena de balls són una porqueria, Reina.' (Capítol 23 - El gran ball de Satanàs)\n'No tingueu por, Reina . . . No tingueu por, Reina, la sang fa temps que va amarar la terra. I allà on va caure, ja hi creixen les vinyes.' (Capítol 23 - El gran ball de Satanàs)\n'No demanis mai res! Mai res, i especialment a ningú que sigui més fort que tu. Ja t'ho oferiran ells mateixos, i t'ho donaran tot.' (Capítol 24 - L'extracció del mestre)\n'Els manuscrits no cremen.' (Capítol 24 - L'extracció del mestre)\n'L'únic que va dir és que, d'entre els vicis humans, ell creia que la covardia és el primer.' (Capítol 25 - De com el procurador va provar de salvar en Judes de Kiriath)\n'Vós no sou Dostoievski' va dir la ciutadana, que començava a sentir-se confosa amb en Koroviev.\n'Bé, qui sap, qui sap,' va contestar ell.\n'Dostoievski és mort,' va dir la ciutadana, tot i que sense gaire convicció.\n'Protesto!' va exclamar en Behemoth amb vehemència. 'Dostoievski és immortal!' (Capítol 28 - Últimes aventures de Koroviev i Behemoth)\n'Parles com si no reconeguessis les ombres, ni el mal. Si ets tan amable de considerar la qüestió: què faria el teu bé si el mal no existís, i quin aspecte faria la terra si les ombres en desapareguessin? Les ombres les projecten els objectes i les persones.' (Capítol 29 - Es decideix el destí del mestre i Margarida)\n'Van esforçar-se massa a espantar-me, i ara ja no em poden espantar amb res.' (Capítol 30 - És l'hora! És l'hora!)\n'Aquell qui estima ha de compartir el destí de l'ésser estimat.' (Capítol 32 - Perdó i refugi etern)


700 esportistes passaran per les pistes d'atletisme, les properes tres setmanes | Nova Ràdio Lloret\nAvui acaba el primer torn del torneig internacional de petanca Vila de Lloret, que portarà fins dijous vinent 1.000 persones.\nUns 700 esportistes passaran per les pistes d’atletisme al llarg de les properes tres setmanes. L’equipament funcionarà a màxim rendiment per donar cabuda a atletes que s’entrenen aquests dies a la destinació per preparar diferents campionats. Provenen d’arreu d’Europa, de països com França, Bèlgica, Alemanya, Polònia, Gran Bretanya, Suïssa o la República Txeca.\nEl regidor d’Esports, Joan Bernat, assegura que les pistes d’atletisme de Lloret són molt conegudes per fer-hi entrenaments d’aquest tipus, donades les bones condicions que ofereix la destinació. Tot i així, reconeix que cal millorar el tartan, que està una mica malmès.\nD’altra banda, avui acaba el primer torn del torneig internacional de petanca Vila de Lloret que, com cada any, se celebra al passeig Jacint Verdaguer. Aquesta setmana hi participen sèniors i la vinent, veterans, vinguts tots de França i Bèlgica. En total sumen un miler de persones.\nEl regidor apunta que tot plegat ajuda a dinamitzar la destinació els mesos que hi ha entre Setmana Santa i la temporada alta.\nArticle anteriorICV – EUiA commemora la proclamació de la Segona República amb el concurs ‘Tombem la truita’\nArticle següentBDBH – 13 ABRIL 2018


Benlloch: "Si som capaços de pagar ara, tal vegada evitem que algú tanque la persiana"\nBenlloch: “Si som capaços de pagar ara, tal vegada evitem que algú tanque la persiana”\nL'ajuntament de Vila-real ha celebrat este dimarts el Ple ordinari d'abril on s'han aprovat reconeixents de crèdit (REC), per poder fer front a les factures de proveïdors i partides i despeses extraordinàries per la situació de la covid-19.\nEls ajustos econòmics han format una part important del Ple ordinari que ha celebrat l’ajuntament de Vila-real este dimarts 28 d’Abril i on han passat entre altres coses reconeixements extrajudicials de crèdits (REC) a més d’un expedient de crèdit extraordinari. Tot, segons han manifestat els diferents portaveus dels grups polítics, per poder fer front a pagaments de proveïdors i a la situació excepcional de les mesures preses dins de les accions enfront de la covid-19.\nEl Ple també ha aprovat per unanimitat una Declaració Institucional respecte la Unió del municipalisme davant el coronavirus on es posa de manifest la necessitat de prendre mesures que donen més marge de maniobra als ajuntaments a l’hora de poder prendre decisions i reclamant mesures per la lluita contra la covid-19.\n11 DE SETEMBRE, FESTIU LOCAL\nTambé dins de l’àmbit de RRHH, el Ple hi ha aprovat per unanimitat traslladar la festivitat local del dilluns 18 de maig, inclosa dins de les festes suspeses, al dia 11 de setembre. Un punt on cal dir, també s’ha destacat la responsabilitat de tots els col·lectius festers, d’acceptar postposar les festivitats de maig, i en especial també del que ha suposat per la reina Maria Carmona i la seua Cort d’Honor.\nREAPERTURA DEL MERCAT DE VERDURES\nTambé sobre la taula s’ha posat la possible reobertura del dissabte dels mercats de les verdures, unificat el de proximitat del dijous i l’ordinari, en tractar-se de productes de primera necessitat. Al respecte, els regidors responsables han assegurat que la reobertura es faria “amb totes les mesures establides i garanties per a la seguretat” i es valoraria com es desenvolupa la mesura.\nPel que fa als possibles excedents de producció dels llauradors locals i de la comarca, al ple també s’ha proposat, per part de Compromís, poder comprar eixe excedent, una mesura que el responsable d’agricultura i el mateix alcalde ha valorat però puntualitzant la viabilitat i la garantia d’ús d’estos productes.\nCal destacar a l’apartat de precs, el del PP, on s’ha explicat la denúncia que CCOO ha fet a l’empresa gestora de la residència de majors Verge de Gràcia, per la falta d’equips de protecció (EPI’s) dels treballadors . Al respecte, l’alcalde ha recordat que es tracta d’una residència “que va estar privatitzada gràcies a les mesures del PP” i ha posat de manifest que, tot i no ser competència local, “l’ajuntament de Vila-real ha fet tot el que ha pogut, li corresponguera o no, per una qüestió de dignitat”.


Fundació DRISSA » Presentació Projecte Pilot de la Taula Inserció laboral de Salut Mental a Girona\nPresentació Projecte Pilot de la Taula Inserció laboral de Salut Mental a Girona\nEl 22 de novembre de 2010, a la Fontana d’Or, s’ha presentat el projecte pilot de la Taula d’Inserció Laboral de Salut Mental a Girona. Aquesta presentació ha comptat amb la presència de la Directora General d’Igualtat d’Oportunitats, de la Directora del Pla Integral de Salut Mental i de la Subidrectora de Planificació de l’ICASS.\nLa posada en marxa a la ciutat de Girona d’aquesta experiència pilot d’inserció laboral per a les persones amb trastorn mental, ha estat elaborada en el marc de l’estratègia d’inserció laboral de persones amb discapacitat o malaltia mental 2008-2010 per part de la Direcció General d’Igualtat d’Oportunitats del Departament de Treball, i s’ha incorporat com una de les mesures estratègiques del Pla Integral de Salut Mental de Catalunya, recentment aprovat pel Govern.\nL’estratègia d’inserció laboral per a les persones amb trastorn mental sever va ser presentada el passat 1 d’octubre i preveu implementar un model específic d’Inserció Laboral per a les persones amb trastorn mental. La proposta de model s’ha desenvolupat a partir d’un estudi realitzat amb coordinació compartida per part de les diferents organitzacions del sector i amb el suport del Departament de Treball. Per implementar aquest model a Catalunya, el Departament de Treball, en col·laboració amb els Departament de Salut i amb l’ICASS, proposa portar a terme un projecte pilot en tres territoris de Catalunya, un dels quals és la ciutat de Girona.\nAmb l’objectiu d’incrementar i millorar la inserció de persones amb malaltia mental al territori, es proposa constituir una taula de treball amb la presència dels principals agents que intervenen en la inserció laboral de les persones amb malaltia mental, tant des de l’àmbit pròpiament laboral, com des de l’àmbit de la salut o els serveis socials, per tal d’implementar el model proposat, potenciant el treball en xarxa en el conjunt de recursos i serveis i la definició de circuïts i criteris d’actuació.\nEn el nostre apartat de descàrregues trobareu un breu power point sobre aquest model d’inserció laboral de persones amb malaltia mental.


Valoracions - PressReader\n2017-03-26 - Suso Pérez\nEls diaris expliquen el que passa i és tasca i responsabilitat dels caps de les diferents seccions seleccionar i jerarquitzar les notícies per compondre el puzle informatiu que es plasma a cada pàgina. De tot l’univers informatiu diari, la direcció tria per a la portada els temes als quals concedeix més rellevància.\nAquesta setmana, els subscriptors Marita Basté i Xavier Prat van enviar les seves queixes al Defensor en relació amb el tractament informatiu que se li va donar en l’edició de dilluns a la manifestació convocada per Societat Civil Catalana diumenge al matí al centre de Barcelona contra el procés sobiranista català. “Amb pena escric aquesta carta/queixa a La Vanguardia, perquè em sembla increïble que hagin posat la notícia de la manifestació antiindependentista de Barcelona a la pàgina 17! Sembla mentida la falta de pluralitat d’aquest diari respecte a aquest tema. I després es queixen molts de la sensació de desemparament total que tenim els catalans que ens sentim espanyols”, va manifestar Marita Basté.\nPer la seva banda, Xavier Prat indicava: “M’ha sorprès no llegir en portada de La Vanguardia d’avui dilluns almenys una mínima referència de la manifestació a Barcelona contra el procés català. A la pàgina 17 aquesta notícia ocupa una pàgina però amb un anunci que envaeix gran part de l’espai, la fotografia petita i enfocant només la capçalera de la manifestació”.\nEl lector hi afegia: “Considero injust el tractament donat a aquest acte quan hem vist i llegit, veiem i llegim i continuarem veient i llegint referències continuades al procés independentista que no és avalat per la majoria del poble català i envaeix portades cada setmana, articles d’opinió, columnes diverses, de diferent signe òbviament, només faltaria”. En plantejar-li el cas, la subdirectora Isabel Garcia Pagan va respondre que “és evident que les actuacions polítiques tenen en el cas del procés sobiranista un component emocional, però a l’hora d’avaluar els temes de portada l’obligació del periodista és objectivar les informacions. La participació en la manifestació convocada per Societat Civil Catalana no es pot menysprear, però també s’ha de tenir en compte que va ser similar a les concentracions convocades amb participació d’aquesta entitat amb motiu de la celebració del 12 d’Octubre de l’any passat o l’anterior (la Guàrdia Urbana va xifrar llavors els assistents en 5.000 i 4.500 persones, respectivament). En cap dels dos casos la foto no es va incloure a la portada del diari i l’espai dedicat a les pàgines interiors va ser inferior al destinat en l’edició de dilluns passat”.\n“Com a referència –continua dient Garcia Pagan– pot servir que l’última manifestació que va aparèixer amb foto a la portada de La Vanguardia va ser la convocada el 18 de febrer passat a Barcelona en solidaritat amb els refugiats i que va congregar 160.000 persones. Una xifra gens menyspreable. També s’ha de ressaltar que cap dels partits que van donar suport a la marxa de Societat Civil Catalana no van estar representats pels seus líders: Inés Arrimadas i Xavier García Albiol es trobaven en altres actes”.\nLa situació política que viu actualment Catalunya propicia no poques cartes de lectors que voldrien veure més reforç informatiu i d’opinió als seus plantejaments i menys suport als que consideren contraris. Rebre queixes des de les posicions més distants no deixa d’indicar que aquest diari compleix amb la seva vocació d’acollir totes les idees per intentar establir ponts de diàleg entre elles.\nEls lectors poden escriure al Defensor del Lector (defensor@lavanguardia.es) o trucar al 93-481-22-10\nDos subscriptors plantegen la seva disconformitat amb el tractament informatiu que va merèixer la manifestació contra el procés independentista


Nokia i Elisa forgen el pacte de la xarxa privada finlandesa - EU Reporter\nNokia i Elisa han unit forces per desenvolupar xarxes mòbils privades per a empreses finlandeses, en un esforç per impulsar la transformació digital del sector empresarial, escriu Yanitsa Boyadzhieva.\nEn un comunicat, el venedor va dir que el vincle "impulsarà el desplegament de xarxes mòbils privades de nivell industrial" que cobreixi la tecnologia 5G, juntament amb el desenvolupament del mercat per accelerar els esforços de digitalització de les organitzacions.\nLes empreses desplegaran xarxes privades de missió crítica basades en infraestructures de xarxes de ràdio noves i existents.\nEls esforços se centraran inicialment en els sectors marítim i portuari, la mineria, la fabricació, la logística i els serveis públics.\nNokia va dir que l'objectiu és "augmentar l'automatització, la seguretat i la productivitat" de les empreses mitjançant el desplegament de l'IoT, l'aprenentatge automàtic i la IA a les xarxes privades.\nEn la seva pròpia declaració, Elisa va destacar el paper de les xarxes mòbils específiques del client per garantir "l'ample de banda, la velocitat de transferència de dades i el breu retard acordat per a l'ús de l'organització".\nEl vicepresident dels clients corporatius d'Elisa, Timo Katajisto, va dir que la col·laboració "portarà les implementacions de xarxes privades a un nou nivell".\nRaghav Sahgal, president de Nokia Cloud and Network Services, va afegir que el parell impulsarà el creixement de les xarxes mòbils "i establirà Finlàndia com a líder en aquest camp".\nLa col·laboració forma part d’una associació a llarg termini entre les empreses.\nBrexitFa 39 minuts


Per províncies: 131 a Castelló, 193 a Alacant, 945 a València i 2 no assignats; i dos morts\ndivendres, 2 de juliol 2021 - 17:38h\nLa Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública ha notificat 1.271 casos nous de coronavirus confirmats per prova PCR o a través de test d'antígens des de l'última actualització, que situen la xifra total de positius en 405.195 persones.\nPer províncies, 131 a Castelló (41.818 en total); 193 a Alacant (150.124 en total); i 945 a València (213.250 en total); també s'han registrat 2 casos no assignats, per la qual cosa el total ascendeix a 3.\nDes de l'última actualització s'han registrat 252 altes a pacients amb coronavirus. D'esta manera, ja són 402.148 persones en la Comunitat Valenciana les que han superat la malaltia des que va començar la pandèmia.\nPer províncies, les altes es distribueixen així: 42.099 a Castelló, 149.909 a Alacant i 210.083 a València. El total d'altes no assignades descendeix a 57.\nEls hospitals valencians tenen, actualment, 174 persones ingressades: 13 a la província de Castelló, 2 pacient en UCI; 28 a la província d'Alacant, 6 d'ells en l'UCI; i 133 a la província de València, 11 d'ells en UCI.\nD'acord amb les dades registrades, en estos moments hi ha 7.056 casos actius, la qual cosa suposa un 1,69% del total de positius.\n• Sot de Ferrer: 10 casos. Àmbit educatiu\n"Valencià multiplica per cinc la concentració de coronavirus en les aigües residuals" "CORONAVIRUS COMUNITAT VALENCIANA: gran repunt de positius amb 1.410 casos nous casos"


Agriturismo I Pipetta...Habitacions per nit per només348 EUR La Casa di Vera...Habitacions per nit per només Il Covone Apartment...Habitacions per nit per només Marin...Habitacions per nit per només Porticciolo...Habitacions per nit per només Nadia...Habitacions per nit per només Més zones a Levanto\nLegnaro és en dels molts llocs de Levanto que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Legnaro ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Levanto. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Vegi les ofertes d'hotels més ben qualificades a Legnaro insertant les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a Legnaro, Levanto\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Levanto, Agriturismo I Pipetta és...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Levanto, La Casa di Vera és...\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Il Covone Apartment és una elecció...\nConvenientment situat a Levanto, Marin és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat...\nHotels a Legnaro: Agriturismo I PipettaIl Covone Apartment