BATXILLERAT: d’octubre 2004\nLEXIC DE CONTRABAN\nAls Països Catalans i a d'altres països europeus (com Itàlia), emigrat tornat d'Amèrica.\n1. f. Roca pissarrenca, situada a l'inici del metamorfisme, que prové de la consolidació i la laminació de sediments argilosos.\n2. Llicorella bituminosa. Llicorella impregnada d'hidrocarburs i betums que hom pot utilitzar per a obtenir petroli.\nPertanyent a la tomba. Pedra tombal, inscripció tombal.\n1f. Remor sorda i contínia que mou una abella, una multitud de persones.\n1. Eina agrícola arrossegada per una cavalleria.\n3 pl. Ornaments, guarniments, especilament del vestir.\n4. Guarniments de cavall, de mul.\n5. Efectes, instruments, accessoris necessaris o convenients per al bon funcionament d'un aparell, etc. Arreus de caçar, de pescar.\n6. sing. Conjunt d'arreus.\n1.m. Mesura de capacitat per a grans\n1. Infula. F Banda de llana blanca que s'adaptava al voltant del cap amb dues cintes als costats, i era emblema d'inviolabilitat o signe de dignitat sacerdotal.\n2. pl. Cintes que pengen de la mitra; la mateixa mitra.\n3 Fig. Presumpció vanitat.\n1. f. Nom de diferents objectes o peces comparables, per llur forma o llur grandària, a un broc o tros de branqueta: instrument d'acer llarg i rdó amb què els carnissers afilen els eines de tall; espiga de l'esperó; cadascuna de les varetes que es posen als ruscs per a sostenir les bresques; vareta envescada per a xcaçar ocells; etc.\n2. En els telers, fus d'acer amb una molla longitudinal que va dins la llançadora, el qual travessa i aguanta la bitlla de trama.\n3. En els telers de xarxa, cadascuna de les peces de filferro que disposen el fil de manera que puguin ésser fets successivament cadascun dels rengles de nusoso que componen el teixit de xarxa.\n4. Barreta de ferro de secció circular sobre la qual giren els rodets a la fileta de l'ordidor; els plegadors a la fileta dels telers de cinteria, etc.\n5. Peça metàl·lica cil´´indrica, tallant d'un cap, que s'aplica a diferents eines o màquines que foraden fusta o altres materials.\n6. Clau de cabota quadrada amb què els sabaters subjecten la sola a la forma que fan o adoben claçat.\n7. Busca de rellotge.\n1. F. Boga. Una cadira de boga.\n1. F. Peix teleosti perciforme de la família dels espàrids (boops boops), de cos afusat de llistes longitudinals laterals grogues, que sol formar moles abudants mar endins.\n2. F. Nom donat a diverses espècies del gènere Typha de la família de les tifàcies que es fan als aiguamolls i a les aigües de curs lent, on formen part dels canyissars, les fulles de les quals poden ésser teixides per a fer-ne seients de cadira, cistells, etc. Boga de fulla ampla (T. latifolia), boga de fulla estreta (T. angustifolia).\n3. F. Límit, fita. És la casa que és a la boga de la vila. Les bogues del terme. Les bogues de França.\n1F. Cosa que penja\n1F Empesa de cotó amb lligat de plana, gruixuda, generalment destinada a l'estampació\n1 V. Anar a l'orsa, navegar contra la direcció del vent\n1 F. Xurma\n2 Conjunt de gent baixa, vil\n1 Adj. Boig, desmesurat\n1 M i F. Persona que construeix naus de fusta.\n1 F. Cosa que fa molt d'embalum\n1 F. So insistent i monòton\n1 M. Art de pescar que consisteix essencialment en una llarga corda immergida d'on pengen una munió de cordetes proveïdes d'un ham. Lluç de palangre\n2. Fil retort de cànem o de lli, compost de tres cordons de tres caps cadascun, que és emprat especialment en l'ormeig d epesca anomenat palangre\n1 M. Teixit de lli o de cotó amb lligats i combinacions de colors imitant les de llaneria.\n1 F. Qualsevol de les fustes que formen el cos d'una bóta, d'un barril, etc., i es mantenen unides amb cèrcols\n1 Verb. Encarir d'un quint; pujar una cinquena part en els arrendaments\n1 Verb trans. Fixar, subjectar.\nEn termes nàutics, amarrar (la vela plegada) sobre l'antena o sobre la verga\n1 M. Qualsevol de les cordes que van de l'arbre d'una nau a la murada i serveixen per a mantenir dret l'arbre\n1 M. Corda que va del cap d'un arbre de nau a proa o al peu de més endavant, que impedeix que l'arbre es decanti endarrere\n1. V. Intr. La superfície d'un líquid sacsejat, agitar-se dins l'atuell, batent les parets o vessant-se en part.\n2 PER EXT. La superfície d'un líquid, agitar-se com ho fa un líquid dins un atull sacsejat. Fig.: vivim en un món xarbotat\n1. M. Aparell o dispositiu que serveix per a governar una nau, un aeroplà, etc.\n1. F. Aversió a les persone si, en general, a la societat\n1. F. Ormeig de pesca constituït per una xarxa de grans dimensions, de forma aproximadament rectangular, amb surada i plomsi unes anelles per les qual passa un cap que, en estirar-lo converteix la xarxa en una bossa dins de la qual resta empresonat el peix\n2. F. Barca per a pescar amb trainya\n1. F. Sot d'aigua o de fang\n2. F. Ocell de la família dels ràl·lids (fulica atra), de 38 centímetres, de formes massisses i de plomatge negre amb una pla còrnia de color blanc al front, freqüent a les vores dels llacs i dels aiguamolls, de la mateixa família: fotja banyuda [o fotja de banyons o fotja de cresta [F. cristata])\n1. M. Petricó\n1. M. Mesura de capacitat per a líquids, equivalent a la quart part d'un porró\n1. F. Llavor de la favera\n2 Això són faves comptades. Dit d'una cosa certa, que no hi cap posar en dubte.\nNo poder dir fava: no poder ni parlar de tan fatigat que hom està.\nTreure faves d'olla: experimentar una gran millora, refer-se d'una mala situació.\n4. Persona aturada, que smebla com encantada.\n5. En algunes contrades, persona que excel·leix en una determinada feina\n6. VULG. Gland\n7. Tumor de sang coagulada que es forma a la boca de les bèsties\n8. Inflor a l'epidermis\n9. Clapa o taca de color a la ploma o a la pell de l'animal\n1. M. Llagut de pesca i d'esbarjo\nM. Forma prefixada del mot petroli. Ex.: petrodòlar, petroquímic\n1. F. Cullera gran\n1. M. Mancat d'humitat, sense suc. Mancat de vida; mrt. Tot sol, sense res que li doni suavitat, sabor atractiu\n2. Adj. FIG. Molt magre, que té molt poca carn o molt poc greix. És un home alt i sec. Té les cames seques.\n3. FIG. Sense cap mollesa, dolçor, suavitat, sense res que n'esmorteeixi la brusquedat, el rigor, sense cap accessori o acompanyament que n'augmenti el valor\n4. Fig. Mancat de sensibilitat. P. ex.: cor sec\n5. F.pl. POP. Mongetes seques\n6. FIG. Sobtadament. Va parar en sec\n7. A seques. Sense cap afegit\nAdj. De poca fondària. Dit de les aigües de poca fondària\nm. Corda gruixuda d'espart\ncabotatge, navegació de\nf. Tipus de navegació que es fa arran de costa\narreu (usat generalment en plural)\nm. Guarniments del cavall i, en general del bestiar de bast\nPublicat per miquel àngel a dimarts, d’octubre 26, 2004 Cap comentari:\nEl llenguatge fa la impressió de ser una capacitat que es manifesta de manera igual, amb molta unitat. Tanmateix, si alguna cosa sobra dle llenguatge humà és la seva extraordinària variació. Ens l'explicarem fàcilment si parem atenció als usuaris del llenguatge: podem dir que la capacitat humana de parlar és tan diversa com ho són els parlants.\nCada comunitat organitza el seu sistema de signes i de regles, i fa un ús concret de la capacitat humana del llenguatge. Podem, doncs, buscar una sèrie de trets comuns a totes les llengües:\nTots els humans utilitzem mecanismes fisiològics per articular els sons.\nTotes les llengües són formades per unitats de dos nivells: unes que no porten significació (sons, fonemes) i unes altres que aporten significat (paraules, oracions). Les segones estan formades basant-se en les primeres. Aquesta doble articulació dóna una gran flexibilitat a totes les llengües.\nTotes les llengües tenen regles que impedeixen qualsevol combinació d'unitats. O, dit d'una altra manera, les unitats lingüístiques no es combinen de manera aleatòria, sinó seguint determinades pautes (que varien d'una llengua a l'altra). Ara bé: en totes és possible de formar un nombre infinit de combinacions (oracions) amb un nombre finit d'unitats.\nA l'interior d'una mateixa llengua també hi ha variacions\nLa variació lingüística no s'acaba amb les diverses manifestacions de la capacitat general del llenguatge, que hem anomenat llengües. També a l'interior d'una mateixa llengua hi ha diverses maneres de parlar-la, variants diferents o maneres diferents d'utilitzar un mateix codi.\nNo es parla igual el castellà a Sevilla que a Valladolid o Buenos Aires, ni és igual el francès d'una part de Bèlgica, del Canadà, del centre de França o del de París, ni és igual l'anglès dels Estats Units que el de Londres.\nIgualment podem trobar diferències entre la manera d eparlar d'una senyora gran de 70 anys i el d'una noia de 14, o entre la manera d'utilitzar la llengua anglesa per part dels blancs del barri de Manhattan i dels negres del Bronx de la ciutat de Nova York. La variació és un dels trets característics de les llengües, de totes les llengües.\n2. Llengua, norma i parla\nSi bé és cert que una llengua és una creació col·lectiva, social de tots els seus parlants, també és cert que cada parlant en fa un ús individual, propi, d'aquest sistema d'expressió. Anomenem aquesta possibilitat d'expressió individual, d'ús particular de la llengua, parla. Podríem dir que un parlant concreta en cada moment, d'una manera determinada, les possibilitats que li ofereix el codi o llengua.Per això el concepte de llengua té sempre una dimensió social mentre que el concepte de parla fa rweferència a l'ús individual.\n. llengua: sistema de signes o codi lingüístic, creació social d'una col·lectivitat.\n. parla: ús individual que cada parlant d'una llengua fa de les possibilitats que li ofereix el codi.\n. norma: element regulador entre les possibilitats del codi i el context en què cada parlant ha d'expressar-se.\nConcepte de variació lingüística\nDe vegades es diu que una llengua és el que els seus usuaris volen que sigui. Una primera idea per comentra d'aquesta afirmació és que no es pot desvicular la llengua de la realitat concreta, dels parlants que la utilitzen, que una llengua només té sentit quan hi ha parlants que la utilitzen i és operativa per a un grup més o menys nombrós de persones. Els usuaris o parlants determinen unes varietats concretes. Però ressaltem el concepte d'ús de la llengua. Sense ús no existeix la llengua: el que determina la vitalitat i en condiciona el desenvolupament -l'expansió d'una llengua-, és el seu ús per part dels parlants en diferents àmbits lingüístics. El que ens ha fet reflexionar sobre les funcions de la llengua és haver observat que els parlants usen la lelngua amb aquestes funcions.\nInherent a l'ús és el concepte variació . L'existència d'usuaris diversos és el que fa aparèixer usos diversificats de la llengua.\nVarietats i registres\nAlgunes variacions lingüístiques que podem observar són òbvies, les que deriven de la parla, o ús individual de la llengua que fa cadascú. D'aquestes variacions algunes lingüistes en diuen idiolectes. N'hi ha d'altres que també són evidents: les que deriven de condicionants biològics, com és ara les diferències de to i de timbre entre homes i dones, o entre nens i adults.\nLes variacions lingüístiques més estudiades fins ara sónles que tenen a veure amb factors socials que afecten grups nombrosos de parlants. En remarcarem dos grans grups: les que depenen dels parlants (dels usuaris de la llengua) i les que depenen del context o la situació (és a dir, de l'ús) en què es desenvolupa la comuniació. Ho podem esquematitzar de la manera següent:\nvarietats individuals (idiolectes)\nUSUARIS varietats històriques o generacionals\nUSOS varietat estàndard\nPel que fa a les primeres que anomenem varietats, direm que es tracta de variacions degudes a factors geogràfics, històrics o socials. Una varietat comuna a tots els parlants, o que tots els parlants coneixen i fan servir per comunicar-se sense marcar l'origen geogràfic o social és la varietat estàndard.\nLES VARIETATS HISTÒRIQUES I SOCIALS\nLes variacions degudes al context o a la situació són conegudes amb el nom de registres o varietats funcionals, contextuals, situacionals, i també variacions estilístiques. Es diferencien de les altres varietats (geogràfiques, històriques o socials) perquè no tenen tant a veure amb els parlants com amb la situació, àmbit o context en què ès produeix un missatge lingüístic. Un mateix parlant fa servir diversos registres segons que hagi d'expressar el mateix missatge en un context o en un altre. Els registres varien en funció d'alguns elements de la comunicació o del context, qui parla, de què parla, amb qui en parla, amb quina intenció o propòsit, com en parla (oralment o per escrit), etc.\nVeurem a continuació alguns trets més específics d'aquestes varietats.\n1. Varietats històriques\nDe vegades també s'anomenen varietats generacionals. De fet es tracta d'un tipus de variacions que podem situar al llarg d'un eix cronològic.\nLes diferències entre el català d'avui i el del 1500, per exemple, són fàcilment constatables agafant un manuscrit de l'època i confrontant-ne aspectes com la morfologia, la sintaxi o el lèxic amb la llengua que fem servir al segle XXI. Al llarg de la història una llengua ha sofert una evolució.\nReferint-nos solamnet al lèxic trobaríem diferents com ara:\n. Paraules antigues que avui han desaparegut.\n. Altres que han canviat de significat.\n. Aparició de paraules noves.\nLes diverses varietats històriques marquen estadis successius de la història de la llengua.\nVist des d'una òptica històrica més immediata, en un mateix període de temps, es noten diferències o varietats generacionals, entre les persones adultes de la comunitat i les persones més joves.\n2. Varietats socials (o diastràtiques)\nLa llengua pot ser un signe d'identificació d'un determinat grup social. Sentint com parla una persona podem endevinar moltes coses sobre el seu origen, el lloc on viu, el grup social, el nivell d'estudis... Aquests factors són els que determinen les varietats socials. A grans trets podem dir que estan condicionades pel grup social i per l'actitud que s'adopta en relació amb la llengua.\nAlgunes d'aquestes variants socials són els anomenats argots o parlars especials. Neixen en el si de grups tancats (lladres, persones de baixos fons, món del joc, de la drogoaddicció, d'una determinada secta, grups militars, món escolar...), com a signe d'identificació i diferenciació davant de l'exterior. Alguns dels mots d'argot són deformacions d'altres de corrents: pensisquiar (pensar), mates, profe, cole... D'altres passen al llenguatge comú: pispar, clapar, clissar, dinyar-la, mangar (tots ells provinents del llenguatge caló).\nEn català han estat estudiats alguns parlars específics de determinats grups socials. Per exemple, el xava o parlar propi d'alguns barcelonins; o el caló o parlar gitano; el parlar bleda, propi d'alguns nois i noies de determinats barris barcelonins benestants; el parlar ultra, propi de persones que volen fer ultracorreccions i adopten un llenguatge "pur", etc. Avui, però, en molts àmbits on hi hauria parlars específics hi trobem lallengua castellana.\nTot i que les variacions socials es noten en els ambients urbans (hi viu més gent i la vida social és més diferenciada), també en els entorns rurals s'utilitzen (o s'utilitzaven) alguns mecanismes que alguns anomenen "argòtics". Per exemple, el fenomen de posar sobrenoms (malnoms o motius) a algunes cases i a le spersones que hi viuen: Can Flautes, can Paparra, can Forner Nou, Cal Penja-i-despenja... Vistos des de fora -per exemple, per un "pixapins (habitant de Barcelona)-, aquests mots fan el mateix efecte que els mots d'argot d'una secta o grup social.\nPer tal de salvar les diferències entre els diverses maneres d'utilitzar el codi lingüístic que vèiem en el punt anterior, totes les llengües han generat una varietat superadora de les variacions dialectals, la varietat estàndard. És la que trobarem, sobretot, als mitjans de comunicació social (premsa, `radio, televisió), a l'ensenyament i en d'altres institucions socials que estiguina la disposició de tots els ciutadans d'una comunitat lingüística. Històricament, aquesta varietat comuna ha anat lligada a l'ús de la llengua que feien els grups més influents en la societat de la cort reial; la cancelleria -on es redactaven els documents per a tot el domini reial -l'església...\n1. Característiques i condicions de la variació estàndard\nLes seves característiques són ben clares:\n. Facilita la comprensió i la comunicació entre parlants de les diverses varietats territorials, generacionals o socials.\n. És una avrietat a disposició de tota la comunitat -o, almenys, aspira a ser-ho- i no pas d'un sol grup.\n. Cal no confondre varietat estàndard amb "manera obligatòria d'usar la llengua" per part de tothom. L'estàndard no és una obligació d'ús, és simplement una manera d'utilitzar la llengua a disposició de tots els parlants. Cadascú la pot fer servir quan li sembli bé, és a dir, en aquelles ocasions en què és escaient (segons la norma) parlar o escriure en la varietat estàndard.\nL'estàndard com a varietat per al conjunt dels parlants, ha de reunir unes determinades condicions:\na) Ha de ser conegut o compartit per tothom (per això s'utilitza i s'ensenya a les institucions escolars, és el llenguatge de l'ensenyament i dels mitjans de comunicació...).\nb) Ha de ser acceptat per tots els parlants -pels usuaris dels diferents dialectes, ja que cadascun hi renuncia a aspectes propis i n'adopta d'altres.\nc) Ha de tenir un caràcter utilitari, econòmic, fàcil d'aprendre i de manejar... (com tot el que arriba a ser estàndard).\nL'estàndard té també valor aglutinador i identificador: és un punt de referència de tots els parlants dels diversos dialectes de la llengua i serveix per diferenciar una determinada llengua de les veïnes.\nPublicat per miquel àngel a dilluns, d’octubre 18, 2004 3 comentaris:\ndiumenge, d’octubre 10, 2004\nJOSEP PLA, vist per CRISTINA BADOSA\nLa dimensió literària de Josep Pla s'ha de valorar a partir de dues qualitats que han estat essencials en la modernització de la llengua catalana i en la divulgació de la tradició històrica i cultural del nostre país. El seu estil combina els girs populars, la simplicitat expressiva i la creativitat en les metàfores i les comparacions. El resultat ha contribuït a la normalització del català literari, superant els estils modernista i noucentista i creant una escriptura creativa i, alhora, propera a la pràctica quotidiana, que ha facilitat la continuïtat després del període de repressió cultural franquista. D'altra banda, la recuperació, molt personal, de la memòria col·lectiva ha permès la divulgació del nostre passat immediat, a partir d'una perspectiva atractiva, humorística i, també, irònica.\nL'aportació literària de Josep Pla ha passat, però, per un procés de creació i de consolidació molt lligat a les circumstàncies polítiques i autobiogràfiques. El 1921, després d'un reportatge sobre Madrid, va exposar els punts essencials d'un projecte que no duria a terme fins a la postguerra. La intenció de reunir en unes vastes memòries tota la seva obra assoliria una dimensió estructural a partir d ela publicació de Coses vistes, el 1925. Però fins al 1928, després d'un intent frustrat de novel·la, Relacions, que es resoldria en un conjunt de narracions, Pla es va disposar a organitzar l'obra dispersa en unes memòries a partir d'un jo narratiu que donaria unitat als diferents gèneres conreats per ell fins aleshores: viatges, retrats, narracions, notes sobre gastfronomia o costums.\nTanmateix, la voluntat inicial va quedar reduïda a un simple programa d'intencions, quan l'activitat política el va obligar a ajornar novament el projecte. La fi de la Dictadura de Primo de Rivera li va desvetllar el sentit de la responsabilitat política; per mitjà de la premsa va contribuir a dinamitzar-ne el discurs. Des de la Lliga i a partir de posicions cada vegada més radicals, Pla va arribar a influir sobre l'opinió pública en una crítica constant contra la República i les esquerres que coincidia amb l'objectiu desestabilitzador de la CEDA. La guerra civil el va portar a col·laborar amb l'espionatge franquista. No serà fins a la postguerra que Pla tornarà al projecte de construir unes vastes memòries de la seva època i del nostre país que prendran cos a partir de la primera edició de l'Obra Completa. La construcció d'un jo narratiu donarà al testimoniatge dimensió universal, qualitat i el fil estructural que, com ja havia imaginat el 1921, li permetrà aplegar una obra massa dispersa. El quadern gris és, en aquest sentit, el nucli d'aquest mosaic vastíssim i divers, i una de les obres més universals de la nostra prosa narrativa.\nLa creació d'un estil periodístic i literari (1920-1925)\nJosep Pla va néixer el 8 de març de 1897 a Palafrugell, és a dir, al tombant de segle i en una vila industrial, agrícola i marinera del Baix Empordà. Aquestes circumstàncies expliquen, en part, el cotingut d'una obra dispersa i rica en gèneres, que l'autor justifica constantment. D'altra banda, la vacil·lació inicial i el rebuig posterior envers la novel·la s'emmarquen en la crisi del gènere plantejada després de la Primera Guerra Mundial, Pla en va viure tot el procés els anys vint, quna La Publicidad el va enviar a París de corresponsal. La recuperació del model de l'antiheroi de Dovstoievski, per escriptors com André Gide, va ser seguida per Pla en els primers intents per a bastir un personatge que li permetés exposar una concepció de la humanitat escèptica i crítica, tot evitant el compromís personal.\nEl personatge final serà el resultat de la combinació d'una tria a favor de la condició de l'escriptor professional, que ell defineix com el "rellogat", del personatge de l'antiheroi esmentat i de la pròpia personalitat, que amb els anys es confondran amb el Pla escriptor i home. Aquesta veu narrativa, que sovint té el relleu d'un autèntic protagonista, com en el cas d'El quadern gris, serà el fil conductor de tota l'obra aplegada en l'Obra completa i, també, de la majoria dels articles que encara avui es conserven dispersos en diverses publicacions. Aquesta narrador serà sovint el protagonista dels primers llibres que anuncien les vastes memòries posteriors, llibres en els quals predomina la narració, com a Costes vives (1920-1925) (ed. 1925), Llanterna màgica (ed. 1926) i Relacions (ed. 1927), però en els quals figuren els esbossos de gèneres essencials en la seva obra com són la biografia, l'assaig antropològic i costumista, i la descripció del paisatge.\nLa corresponsalia a París, Itàlia, Alemanya i Anglaterra (1920-1927)\nLa majoria d'aquests llibres havien estat encàrrecs de premsa. L'habilitat estilística de Josep Pla, el dinamisme de la seva prosa, la utilització de l'anècdota, el constant diàleg amb el lector per atreure la seva atenció, el sentit de l'humor, són tècniques que va aprendre den la pràctica periodística. La carrera literària de Pla s'ha d'entendre en el context de la professionalització periodística, i la conseqüència immediata és la renovació que fa de la prosa, bandejant l'encarcarament noucentista, el ruralisme i lesvaguetats modernistes.\nPla va col·laborar en els diaris més prestigosos de Catalunya i d'Espanya. Va iniciar la carrera periodística a La Publicidad, que poc després esdevindria La Publicitat, i es va formar fent de corresponsal per a aquest diari a París, Itàlia, Berlín i Londres. Va viure la renovació artística i literària en un París que s'estava recuperant de la Primera Guerra Mundial, va ser testimoni privilegiat de la marxa sobre Roma de Mussolini, va patir la devaluació del marc a Berlín durant la República de Weimar i les restriccions de Londres, el 1926, en la primera vaga general de la història.\nLa vocació política i periodística (1927-1939)\nEl tomb polític: d'Acció Catalana a la Lliga Catalanista\nDe retorn a Catalunya, Pla es va adherir al moviment de recuperació de l'esperit catalanista proposat per dretes i esquerres. La sèrie del Viatge per Catalunya a la Nau, d'Antoni Rovira i Virgili, s'ha de valorar en el context de La Catalunya endins de Joan Estelrich, és a dir del catalanisme de comarques, que enriqueix el catalanisme barceloní. Pla col·labora també en el setmanari L'Opinió, al principi de tendència liberal i que més tard es va radicalitzar cap a l'esquerra. Pla se'n va separar de seguida, quan el to va esdevenir doctrinal sota la direcció de Joan Lluhí. La primavera del 1928 Pla va dur a terme un tomb polític que va provocar una polèmica d'oportunisme, que ell va justificar com la necessitat d'adaptar-se a un manera de fer possibilista.\nL'elaboració d'una biografia sobre Francesc Cambó va significar la incorporació d'una de les plomes més atractives de la literatura catalana a la política nacionalista conservadora. El moment de la seva entrada a la política el va allunyar del projecte d'escriure unes vastes memòries quan s'estava consolidant amb l'aparició de Vida de Manolo i la sèrie d'articles Viatge per Catalunya.\nAl servei de Francesc Cambó, la República i la Guerra Civil\nLa corresponsalia a Madrid i el seguiment, dia a dia, de l'activitat parlamentària el porten a un contacte creixent amb la Lliga i Francesc Cambó. Pla es converteix en el divulgador més fervent de la ideologia iberista que pren el relleu al particularisme de Prat de la Riba, completament inviable des del punt de vista d ela política intervencionista del líder regionalista. Amb el temps, la crítica de Pla sobre la política del govern de la República es radicalitza fins a acostar-se a les posicions de la CEDA de Gil Robles, aliada política de la Lliga, després dels fets d'octubre de 1934. L'etapa de la República va ser, literàriament parlant, poc fecunda per a Pla, ja que només va publicar alguns llibres aplegats de sèries d'articles a La Publicitat i La Veu de Catalunya, com ara Madrid, un dietari (1930), Madrid, l'adveniment de la República a Catalunya (1934).\nL'aixecament del general Franco contra la República va alterar completament l'escenari, i Pla, com molts homes de la Lliga, va haver d'exiliar-se de la Catalunya republicana davant l'atac dels escamots anarquistes. A partir d'aquí comença una etapa, silenciada per ell, d'atac a la República i de col·laboració amb els serveis d'informació franquistes, finançats per Francesc Cambó i Josep Bertran i Musitu al sud de França (SIFNE), que proporcionaven al govern franquista una relació completa dels moviments de transport marítim cap a la República.\nUn programa literari per a la postguerra: la recuperació de la memòria (1931-1975)\nDe retorn a Catalunya, el gener de 1939 Pla va ser nomenat director de La Vanguardia Española. Pla va dirigir el diari unes quantes setmanes. Després va començar a col·laborar amb el setmanari Destino durant 35 anys (fins al 1975).\nEl primer volum de l'edició definitiva de l'obra completa, El quadern gris, el va consagrar comel prosista més important de la nostra literatura contemporània. Els temes centrals del dietari són el paisatge i l'obsessió per l'escriptura, gairebé un reconeixement a la pròpia personalitat de Pla. .\nPla va morir la matinada del 23 d'abril de 1981 i va ser enterrat al cementiri de Llofriu.\nPublicat per miquel àngel a diumenge, d’octubre 10, 2004 Cap comentari:\nPalafrugell, Baix Empordà 1897- Llofriu, Baix Empordà 1981\nEscriptor. Fill d'una família de petits propietaris rurals, estudià el batxillerat a Girona i després de començar medicina, estudià dret a la Universitat de Barcelona. De precoç vocació, debutà en revistes comarcals - "Revista de Gerona", "Baix Empordà", "Cenacle" de Manresa, etc- i redactà nombrosos escrits de creació literària que no foren publicats. Com a periodista professional començà el 1918 a "Las Noticias" i passà després a "La Publicidad" -on continuà en la seva etapa catalana- i, com a corresponsal a "La Veu de Catalunya". Col·laborà també en els diaris de Madrid "El Sol" i "Figaro", i a moltes altres publicacions, entre les quals "La Revista de Catalunya". Els anys compresos entre 1919 i el 1939 treballà fora de Catalunya com a corresponsal de premsa: França, Itàlia, Anglaterra, Alemanya, la Unió Soviètica. Madrid, etc, foren les seves residències habituals o l'objecte de viatges especials per tal de trametre les cròniques periodístiques, la major part de les quals polítiques, però també de caràcter cultural. D'aquesta etapa són els primers llibres: Coses vistes (1925) és -després d'Enric Casanovas (1920) i Negre i Taronja (1924) el descobriment d'un gran escriptor, assenyalat, entre altres crítics, per Carles Riba. A continuació vindria Rússia (1925), Llanterna màgica (1926), Relacions (1927), Vida de Manolo (1928), Cartes de lluny (1928), D. Carles (1928), Cartes meridionals (1929), Madrid (un dietari) (1929), Francesc Cambó (1928-1930), El sistema de Francesc Pujols (1931), Vint-i-cinc anys de política catalanista (1931), Madrid (l'adveniment de la República) (1933) i Viatge a Catalunya (1934) demostren la varietat temàtica que continuaria tractant: narració pura, llibres de viatges, biografies, cròniques periodístiques, etc. Polemista i bel·ligerant en els escrits polítics, sense participar activament en la vida pública -tret de la curta etapa en què fou diputat provincial de Girona pel districte de La Bisbal (1921)-, fou un propagandista de la Lliga i de Cambó. Arribada la guerra, marxa de Catalunya i féu llargues estades a l'estranger i a l'Espanya franquista. L'any 1939 s'instal·là definitivament a Catalunya, sense moure's pràcticament de l'Empordà. La postguerra significà, en primer lloc, una temptativa de justificació política - Historia de la Segunda República Española (1940-1941), molt criticada i fins i tot rebutjada posteriorment pel mateix autor- i, després, una llarga meditació sobre la guerra civil, que condemà repetidament. Escriví en castellà alguns llibres i, setmanalment, col·laboracions a la revista "Destino". D'aquesta etapa són la Guía de la Costa Brava (1941), Las ciudades del mar (1942), Viaje en autobús (1942), Humor honesto y vago (1942), La huida del tiempo (1945), així com Rusiñol y su tiempo (1942), El pintor Joaquín Mir (1944) i Un señor de Barcelona (1945), versemblantment escrites en català i publicades en traducció castellana. A partir de 1947 publicà normalment els seus llibres en català i inicà la darrera i més fecunda etapa de la seva vida d'escriptor. Fins el 1956 publicà Cadaqués (1947), Bodegó amb peixos (1950), L'illa dels castanyers (1951), Pa i raïm (1951), Un senyor de Barcelona (1951), El carrer estret (Premi Joanot Martorell, 1951), Llagosta i pollastre (1952), Vent de garbí (1952), Girona (1952), Els pagesos (1952), Nocturn de primavera (1953), Els anys (1953), Les hores (1953), Contraban (1954), Peix fregit (1954), L'Empordanet (1954), Cartes d'Itàlia (1955), Santiago Rusiñol i el seu temps (1955), Els moments (1955), Week-end d'estiu a Nova York (1955) i De l'Empordanet a Barcelona (1956). El 1956 féu, d'acord amb l'Editorial Selecta, una primera temptativa de recollir les seves Obres Completes, que s'interrompé a la mort de l'editor, després de publicats vint-i-nou volums. Comprenia l'edició alternada d'obres inèdites i de reimpressions. Entre les primeres cal destacar la continuació d'algunes sèries - De l'Empordanet a Andorra (1959)- i la publicació d'obres originals -Un senyor de la Terra del Foc (1961)-, però l'aportació més important fou la publicació de nou volums de la sèrie Homenots (1958-1962). L'any 1965 publicà La Catalunya vella, i el 1966 inicià amb El quadern gris, la recopilació de l'Obra completa, d'acord amb Edicions Destino. Dins la línia d'El quadern gris, caldria afegir Notes disperses (1969) i Notes per a Sílvia (1974). L'Obra Completa comrpèn quaranta-cinc volums -prop de trenta mil pàgines- i no recull, encara, tots els seus escrits periodístics ni la seva obra en castellà. Entre els llibres inèdits que comprèn hom pot esmentar El que hem nejat (1972) i la novel·la L'herència, inclosa a Àlbum de Fontclara (1972) i algunes de les obres dels darrers anys com Articles sense cua (1975, premi Crítica Serra d'Or 1977), Notes del capvesprol (1979, premi Crítica Serra d'Or 1980) i Notes per a un diari 1967-1968 (publicades en el volum El viatge s'acaba). Fora de la seva Obra Completa publicà altres títols com Veure Catalunya (1979), El geni del país i altres proses (1981), Obres de museu (1981) i, en col·laboració amb Salvador Dalí, Un amor de Josep Pla al Canadell (publicada pòstumament el 1985), Notes per a un diari (publicada pòstumament el 1986), etc.\nLa grandesa de la seva obra resideix essencialment en l'escriptura, la qual uneix a la utilització d'un llenguatge popular una riquesa imaginativa verbal extraordinària. La precisió en la descripció de la natura l'obliga a forçar les imatges basades en olors, colors, sons, etc, creant un univers que, més que una recreació, és un descobriment sensual del món. El pas del temps, palpable al llarg de tota la seva obra, li atorga una dimensió transcendental i el lliga a la gran tradició literària dels humanistes de tots els temps. La crítica social i el retrat psicològic l'emparenten amb l'obra d'alguns dels seus autors predilectes, dins la línia dels moralistes dels segles XVI, XVII i XVIII. Finalment, però, els seus mestres indiscutits són els grans memorialistes que uneixen a la voluntat de donar testimoniatge d'una època una personal concepció del món. En aquest darrer sentit, les obres de Pla poden considerar-se com unes vastes memòries que cobreixen mig segle de vida catalana, vistes pels ulls -a estones i`rònics i a estones adolorits- d'un home que lamenta l'esfondarment del món rural, dominat pels grans cicles de la natura, i no sap adaptar-se a l'adveniment de l'era industrial i urbana. El 1968 fou instituït el premi Josep Pla en honor seu. A partir del 1969, en ocasió de l'atorgament del Premi d'Honor de les Lletres Catalanes, s'inicià una llarga polèmica sobre la concessió del guardó a l'autor entre sector enfrontats del país, premi que no arribà a guanyar. El 1980 rebé la Medalla d'Or de la Generalitat.\nPer a ampliació de l'article consulteu: htpp://www.grec.net/cgibin/hecc12.pgm?NDCHEC=0051268&PGMORI=A\nPublicat per miquel àngel a dissabte, d’octubre 09, 2004 Cap comentari:\nLA LLENGUA AL SEGLE XIX\nEn general, a la primera meitat de segle, existí una continuïtat pràcticament total amb l'anterior. Persistí la mentalitat diglòssica, fruit del procés creixent d'asssimilació lingüística. Així, les apologies continuaren essent la plataforma ideal per a queixar-se de l'estat lamentable del català, alhora que d'altres obres pretenien, tractant aspectes de l'idioma, facilitar l'aprenentatge de la llengua important: el castellà. Només en una ocasió el català fou considerat llengua cooficial, l'any 1810, sota l'ocupació francesa, quan per raons polítiques, durant uns cinc mesos (del 22 de març al 12 d'agost) el "Diario de Barcelona" s'edità en francès i en català. Les tropes franceses, però, romangueren a Catalunya fins al 1814.\nL'oligarquia borbònica, abans i després de la Guerra del Francès, continuarà aplicant, en col·laboració amb l'Església, lleis repressives amb la finalitat de fer desaprèixer la llengua del país. Així, el 1805, en la Novísima Recopilación de las Leyes de España es prohibí el teatre en català. Les seus de les diòcesis catalanes estaven en mans foranes. El 1828, com a mostra d'aquest tipus d'actuacions, el bisbe Castaño, de Girona, decretà que tots els documents eclesiàstics havien de redcatar-se en castellà. La llei Moyano d'Instrucció Pública de 1857, decretava, novament, la prohibició d'usar el català a les escoles. Seguí la Llei del Notariat (1862), que prohibia fer les escriptures en català; la Real Orden de 1867, prohibint novament el teatre en català. Finalment, en el mateix sentit, es decreta la Llei del Registre Civil (1870) i la Llei d'Enjudiciament Civil (1881).\nMalgrat que el 1804, sota la direcció de Francesc Santponç, s'havia instal·lat la primera màquina de vapor al Principat, no fou fins el 1832 quan es crearen les primeres fàbriques amb màquines de vapor, i quan aparegué així a Catalunya una estructura social del tot distinta a l'agrària de la resta de l'Estat espanyol.\nLes guerres carlines (1833-1840, 1846-1849 i 1872-1876) representaren l'enfrontament entre la nova classe burgesa d'ideologia liberal i els sector reaccionaris de l'Antic Règim. Des del 1843 fins a la Revolució de 1868, llevat del períocde 1854-1856 (Bienni Progressista) els mdoerats controlen la política espanyola. És en aquesta època quan es produeix la divisió de Catalunya en quatre províncies i l'eliminació del català.\nSi bé la Constitució liberal de Cadis (1812) inicià la davallada de l'Antic Règim, al nova classe social adoptà mimèticament els usos lingüístics i culturals de l'arisòcràcia i continuà admetent, a mans besades, la castellanització cada vegada més institucionalitzada. Cap als anys, però, alguns sectors sorgits del si d'aquesta classe s'amararen dels nous ideals romàntics i reivindicaren l'ús literari de la llengua. Amb vacil·lacions més o menys evidents, anaren posant les bases del moviment politicocultural que amb el temps adoptaria el nom de Renaixença. Se sol prendre el 1833, any de la publicació de l'oda "La Pàtria" de Bonaventura Carles Aribau, com a punt de partida de l'activitat pública dels renaixentistes. I el 1877, quan Verdaguer i Guimerà triomfaren als Jocs Florals, com l'any de màxima eclosió. En un principi la reivindicació lingüística es restringuí a l'àmbit estrictament literari. Calgué esperar al darrer terç del segle XIX perquè els intel·lectuals superessin l'etapa inicial defensiva i assumissin a llengua en tot el seu ampli ventall de possibilitats culturals; aquest procés fou paral·lel a la creixent ascensió del catalanisme polític. Els renaixentistes basaren l'ideari en el binomi pàtria i llengua, en una identificació que podia comportar la normalitat cultural. Per això, bàsicament, fixaren la seva actuació en els punts següents:\n- Reconstruir la història de l'Edat Mitjana, època de màxima esplendor nacional.\n- Descobrir i divulgar els clàssics nacionals.\n- Recollir totes les llegendes i la poesia popular de tradició oral.\n- Codificar la llengua en una normativització que depurés el lèxic i l'ortografia.\n- Crear una literatura en tots els seus gèneres.\n- Potenciar les institucions que ja existien (Reial Acadèmia de Bones Lletres) i crear-ne de noves (Jocs Florals).\nPel setembre de 1868, l'aixecament militar iniciat a Cadis aconsegueix de derrotar les tropes isabelines i de destronar la reina. A tot Catalunya es formen juntes revolucionàries de caràcter republicà. S'implanta el sufragi universal, el dret d'associació obrera i la llibertat de cultes. El federalisme esdevé el corrent hegemònic a Catalunya en el si de l'obrerisme. Cap a finals de segle, malgrat tots els esforços de signe contrari, el moviment de la Renaixença s'havia imposat de tal manera, que foren possibles les primeres iniciatives de reivindicació de la llengua i la pàtria catalanes. La confluència de les dues forces polítiques populars: el federalisme i el carlisme, cristal·litzaren respectivament a l'entorn de la figura de Valentí Almirall i el seu lllibre Lo Catalanisme (1886) i La tradició catalana (1892), del bisbe Josep Torras i Bages, fins a arribar amb Enric Prat de la Riba a la síntesi nacionalista de La nacionalitat catalana (1906).\nEl 1885, el Centre Català de Valentí Almirall, de signe republicà, propicià la presentació del Memorial de greuges al rei Alfons XII. El 1889, La Lliga de Catalunya, entitat petitburgesa, aprofitant que la regent Maria Cristina d'Habsburg presidí els Jocs Florals, li féu una petició d'oficialitat del català. I, finalment, el 1892, la Unió Catalanista presentà un projecte d'autonomia, conegut amb el nom de Bases de Manresa. El 1898 la pèrdua de les colònies creà una manca de credibilitat i de confiança en l'oligarquia espanyola i la burgesia catalana passà a potenciar una política regionalista. Era la primera vegada que el nacionalisme assolia una unitat d'acció i un programa polític.\nEls Jocs Florals de Barcelona, reinstaurats del mes de maig de 1859, foren la peça clau per a la recuperació de la llengua literària. De bon començament no admeteren cap altra llengua que no fos la catalana. Els autors illencs hi participaren des del primer moment. En canvi, els valencians, esperonats per Marian Aguiló, organitzaren el mateix 1859 uns Jocs Florals a la Universitat de València, que no tingueren continuïtat. El marc sociocultural valencià no estava preparat per a la temptativa. A partir del 1879, Constantí Llombart impulsà els Jocs Florals bilingües de "Lo Rat Penat".\nEls Jocs Florals esdevingueren la plataforma de llançament de els primeers edicions periòdiques en català. Salvador Manero tingué la idea de publicar cada any un volum on s'aplegaven les obres premiades i els discursos llegits. Aquest fet obligà els organitzadors a adoptar una normativa ortogràfica oficial dels Jocs. Els primers tempteigs daten del 1861, quan es nomenà una comissió impulsada per Marian Aguiló per tal d'elaborar-ne un projecte.\nEl 1862 se'n redactaren dos de diferents que no foren assumits pel Consistori, sobretot a causa de les disputes entre Bofarull i Aguiló. El primer, titulat Projecte d'ortografia catalana, fou redactat per Manual Milà i Fontanals. El segon ha estat atribuït a A. de Bofarull. L'any 1863, el Consistori aprovà com a seva la proposta de Terenci Thos i Codina, que refongué les dues propostes en un Ensaig d'ortografia catalana.\nAquesta institució fou una de les més dinàmiques culturalment a partir del 1850. Creà cinc càtedres (1835-1837) que feren possible el retorn de la Universitat de Cervera a Barcelona. Comptà entre els seus membres amb els noms més brillants de la Renaixença: els filòsofs Martí d'Eixalà, Llorens i Barba, Torras i Bages; els filòlegs i escriptors Rubió i Ors, Milà i Fontanals, Aguiló, Balari i Jovany, Pons i Gallarza i Verdaguer.\nL'Acadèmia va practicar el bilingüisme durant tot el segle, amb un clar predomini del castellà. Tanmateix convocà, el 1841 i el 1857, dos concursos poètics que serviren de llevat per a la reinstauració dels Jocs Florals. Pel que fa a la normativització, no va fer oficial la seva posició fins el 1884, amb la publicació d'Ortografía de la lengua catalana de Balari i Jovany, A. Blanch i A. Aulèstia. Mantingué aquestes normes fins pràcticament els anys trenta del segle XX gràcies a la tossuderia de Ramon Miquel i Planas i Francesc Matheu.\nLa idea de crear una institució que reeixís en les temptatives on havien fracassat totalment o parcial les dues institucions ja esmentades, fou defensada, entre el 1868 i 1878, per diverses personalitats, principalment per Francesc Pelagi Briz. L'Acadèmia Catalana es fundà arran de la celebració del Primer Congrés Catalanista (1880) i es formà definitivament el 1881. Malgrat les bones intencions, el projecte nasqué iniviable, a causa de les discrepàncies entre alguns dels seus membres.\nCot. Núria et alia NEXE COU - Manual de llengua (pp. 142-146) Ed. 62. (Col·lecció textos per a l'ensenyament, 9) Barcelona, juny de 1987. 1a edició\nPublicat per miquel àngel a diumenge, d’octubre 03, 2004 Cap comentari:


L'Hospital General de Castelló investiga una presumpta agressió homòfoba\nL’Hospital General de Castelló investiga una presumpta agressió homòfoba\nL'Observatori d'LGTBIfòbia ja ha anunciat que portarà el cas a la Fiscalía.\nL’Hospital General de Castelló investigarà la denúncia d’una presumpta agressió homòfoba per part del personal de seguretat del centre cap a una persona que va acudir el divendres al servei d’urgències. L’Observatori contra la LGTBIfobia ha avançat que portarà els fets a Fiscalia.\nEl director de l’Observatori, Antonio Abad, ha explicat a Europa Press que una persona que va acudir amb un quadre d’epilèpsia al centre hospitalari ha denunciat que, en despertar i sentir-se desorientat, els sanitaris pel que sembla van determinar que el seu comportament era violent i van cridar al personal de seguretat, que presumptament li va agredir.\nAbad ha explicat que, segons la denúncia del pacient, els guàrdies “li van tancar a l’habitació, li van donar una pallissa entre crits homòfobs i li van causar lesions”. Pel que sembla, li van demanar que “no es queixara del dolor del colp perquè coses pitjors s’havia ficat pel cul”, unes paraules que “marcarien claríssimament el caràcter homòfob de l’agressió”, ha apuntat Abad, que explica que el pacient havia acudit amb la seua parella al centre. El jove ha contactat amb entitats d’atenció al col·lectiu LGTBI+ per a denunciar estos fets.\nEl director de l’Observatori ha remarcat que este tipus d’insults són “inacceptables” i, a més, ha explicat que ja ha rebut anteriorment queixes d’usuaris de l’hospital per haver rebut un tracte vexatori per part del personal de seguretat.\nAbad ha indicat a més que el dissabte va mantenir una conversa amb la consellera de Sanitat Universal, Ana Barceló, en la qual, segons ha destacat, Barceló va mostrar “molt bona disposició” per a determinar què va ocórrer i que s’han sol·licitat els informes dels professionals que van intervenir. El responsable de l’Observatori és partidari de “fins i tot rescindir” el contracte a l’empresa que presta el servei de seguretat.\nPer part seua, des de l’Hospital General de Castelló han donat una altra versió del succeït i han indicat que el pacient va agredir al personal sanitari del centre, uns fets que denunciaran en ser a més figures considerades d’autoritat.\nFonts del centre han explicat a Europa Press que, pel que sembla, el pacient en recuperar-se d’un episodi d’epilèpsia es va comportar de manera “violenta”, “molt agitada” i “proferint crits”, fins al punt d’espentar a una auxiliar d’infermeria i tractar d’agredir a un zelador.\nEl pacient, segons l’hospital, es va dirigir a la porta d’urgències, on el personal se seguretat li va reduir tant a ell com a la seua parella. El General de Castelló sosté que va haver-hi un forcejament en el qual l’home va patir un colp al cap i es va fer una bretxa en la cella i la seua parella també va rebre un colp en la galta.\nAixí, des del centre hospitalari desconeixen si el personal de seguretat va pronunciar la frase homòfoba que el pacient denuncia i no poden “confirmar ni desmentir” l’atac verbal. En este sentit, l’hospital obrirà una investigació interna esta setmana per a esclarir el succeït.\nEn tot cas, ha matisat, estes frases s’haurien proferit després de la presumpta agressió física. Així, ha assenyalat que no pot valorar encara si va haver-hi una agressió homòfoba en si, però sí que afirmar que va haver-hi una agressió a personal sanitari.\nA més, l’Hospital General ha afirmat que es va revisar el caràcter de les lesions produïdes durant l’altercat i que el pacient va rebutjar rebre atenció en el centre i va signar una alta voluntària.


Vallnord acull més de 110.000 visitants durant les festes de Nadal - El Periòdic d'Andorra\nVallnord acull més de 110.000 visitants durant les festes de Nadal\nEl camp tanca l’any amb més de 50 centímetres de neu nova i bones perspectives\nPublicat el Dilluns, 8 de gener de 2018 | 03:00 h\nUn tram de l’estació Vallnord-Ordino Arcalís. | ÀLEX LARA\nLes dues estacions de Vallnord van tancar les festes nadalenques amb l’entrada de 110.000 persones. Segons va destacar ahir el camp de neu, les intenses nevades de la darrera setmana de l’any «van fer que milers d’esquiadors acomiadessin el 2017 i rebessin el 2018 amb les pistes d’esquí d’Arinsal, de Pal i d’Ordino Arcalís en les millors condicions i amb un alt percentatge d’obertura».\nPer tot, Vallnord afronta amb optimisme les setmanes vinents, amb gruixos de neu acumulada molt per sobre dels 100 centímetres. Vallnord–Pal Arinsal i Vallnord–Ordino Arcalís van tancar ahir amb més de 50 centímetres de neu nova gràcies a les nevades de les darreres hores i esperen que aquests nivells segueixin en augment, ja que la previsió meteorològica augura més precipitacions.\nPer la seva part, les estacions de la Massana engeguen l’any amb força amb més de 86.000 visitants, un 15,5% més que el Nadal anterior, on se’n van registrar 74.000. Amb aquestes xifres, Vallnord–Pal Arinsal reprèn la marxa amb gruixos de neu renovats i la previsió de mantenir al 100% les seves instal·lacions i pistes d’esquí obertes. A més, s’espera que el nou edifici del Coll de la Botella sigui un punt de trobada cabdal per als usuaris.\nPel que fa a Vallnord–Ordino Arcalís, també manté la tendència a l’alça. Després d’una Puríssima de rècord i beneficiada per un bon tou de neu nova que va permetre mantenir les cotes entre els 60 i els 120 centímetres al llarg de tot el Nadal, l’estació va acollir un total de 24.000 persones, una xifra similar al de la darrera temporada. En suma, durant el període de Nadal, cap d’any i Reis, l’estació ordinenca va augmentar la seva facturació en un 18% fruit dels serveis de qualitat proporcionats a l’esquiador, com ara la restauració o les escoles d’esquí. A més, segons va informar Vallnord, l’estació va denotar un augment de la seva despesa força significatiu. Amb tot, Arcalís continua proporcionant tant pistes d’esquí com zones freeride amb acumulacions de neu que arriben a superar els 135 centímetres i que, amb les nevades de les darreres hores, s’han vist renovades per 50 centímetres de neu.


Advocats a Castelldefels | Bufet i assessors d'Anteo\nAdvocats a Castelldefels\nAdvocats a CastelldefelsAnteo Gestión2020-12-23T10:34:24+01:00\nJa siguis empresa o particular, a Anteo trobaràs el teu bufet d’advocats a Castelldefels de confiança. Gràcies a la nostra xarxa de despatxos a Barcelona i el Baix Llobregat, comptem amb un ampli equip de lletrats especialistes en les diferents àrees del dret com són el civil, mercantil, fiscal, laboral o penal.\nDins dels nostres serveis d’assessoria jurídica som capaços de donar solucions integrals a empreses i particulars en qualsevol àrea legal. Sens dubte, els nostres advocats, en contínua formació, estan preparats per a afrontar qualsevol repte i defensar els teus drets.\nEl nostre despatx d’advocats a Castelldefels compta amb dues ubicacions físiques a les quals et podràs apropar. En elles trobaràs un equip multidisciplinari preparat per a atendre’t de manera puntual o per a brindar-te una assessoria jurídica de manera periòdica.\nDesprés d’anys d’experiència representant legalment tant a pimes com a persones físiques, sabem que el més important és la prevenció. És per això, que un bon assessorament legal minimitzarà els riscos de la teva companyia o de la teva família. No importa quina sigui la teva necessitat, contacta’ns i t’informarem de tot.\nContacta amb el nostre bufet d’advocats a Castelldefels\nEspecialitats dels nostres advocats a Castelldefels\nEls nostres advocats a Castelldefels, atenen diàriament infinitat de casos. Indiferentment del problema legal al qual t’enfrontis, compta amb el nostre equip de juristes.\nFinalment, ens agradaria destacar les nostres especialitats en serveis jurídics concrets:\nAdvocats per a empreses a Castelldefels\nDret mercantil i societari (contractes, constitucions, compravenda, participacions, ampliacions o reduccions de capital, dissolucions i liquidacions, fusions, escissions i transformacions, marques, etc.).\nAdequació en matèria de protecció de dades.\nAdvocats per a particulars a Castelldefels\nTestaments, herències i successions.\nDret de família: divorcis i separacions.\nDret civil (contractes, contractes d’arrendament, arres, compravendes, préstecs i reclamacions de productes financers).


territoris.cat/ACN 12:21 09/11/20\ninvestigació incendis canvi climàtic gestió forestal incendis forestals\nL'incendi a la Ribera d'Ebre l'any passat.\nUn estudi internacional amb la participació d'investigadors del Centre de Ciència i Tecnologia Forestal de Catalunya i de la Universitat de Lleida ha conclòs que el canvi global afavoreix els grans incendis forestals com els de Califòrnia, que durant el 2020 ja han cremat 2 milions d'hectàrees. En l’estudi que s’ha dut a terme, es proposa una anàlisi històrica que abasta set dècades de registres documentals d'incendis forestals de la costa sud de Califòrnia utilitzant diverses tècniques estadístiques. A partir dels resultats, l’equip d’investigació avalua els vincles i les sinèrgies que s’estableixen entre els factors meteorològics i climàtics a gran escala.\nAquests canvis d’usos deguts a l’abandonament de pràctiques tradicionals com ara l’ús del foc com a eina de gestió del paisatge ha comportat un augment del combustible forestal i, per tant, uns boscos més vulnerables davant situacions climàtiques adverses


Nuki al servei de la diversitat funcional - LF Channel\n7 d'April de 2022, Redacción\nL’objectiu de Nuki és fer més fàcil la vida quotidiana de les persones amb diversitat funcional\nLa instal·lació de domòtica a la llar pot semblar un capritx en molts casos, però la realitat és que per moltes persones és una necessitat. L’automatització d’algunes tasques bàsiques de la rutina diària pot suposar una solució a problemes quotidians que les persones amb discapacitats es troben diàriament. L’Observatori Estatal de la Discapacitat estima que el 9% de la població espanyola viu amb algun tipus de discapacitat, i les llars intel·ligents son una solució adaptada que els permet guanyar independència i autonomia. Nuki, els fabricants líders de solucions d’accés intel·ligents a Europa, ha identificat el paper de les Smart Homes en la millora de la qualitat de vida de les persones amb diversitat funcional i els avantatges que els proporcionen en el seu dia a dia.\nDes de l’arribada dels primers controls remots fins als actuals assistents de veu, passant per la il·luminació o els panys intel·ligents per facilitar l’accessibilitat física a les cases, la tecnologia ha evolucionar per simplificar les rutines a les cases. Les persones amb diversitat funcional van ser les primeres en automatitzar les seves cases per tenir més control en els seus espais personals abans de que la domòtica s’estengués a un públic molt més ampli.\nDomòtica simple per una autonomia personal\nUn dels avantatges més rellevants de les cases intel·ligents és que permeten a l’usuari accedir a tots els sistemes des d’un únic dispositiu fàcil d’utilitzar. A través d’un control remot o amb ordres de veu és possible pujar les persianes, controlar la temperatura d’un espai o tancar la porta amb clau. En aquest sentit, la tecnologia no exigeix la instal·lació de sistemes complexos, ja que existeixen eines simples des de les quals es poden gestionar diferents dispositius.\nAutomatitzar els dispositius de casa disminueix els esforços quotidians i ofereix un control total en tot el que passa dins d’un espai personal. Dur a terme activitats tan senzilles com canviar el canal de la televisió o obrir i tancar la porta de casa, enforteix el sentiment d’independència personal i millora la qualitat de vida de les persones. D’aquesta manera, també millora l’estat d’ànim, ja que es potencia l’autonomia en les tasques diàries.\nCases adaptades gràcies a la implicació dels líders tecnològics\nCada vegada més empreses com Google, Microsoft o Apple desenvolupen productes i programes intel·ligents per fer més fàcil la rutina diària de les persones amb diversitat funcional. Els dispositius programables per veu son els més implantats a les cases d’avui en dia. Sistemes com l’Alexa d’Amazon, l’Assistent de Google o Apple HomeKit son capaços de controlar més d’un element com la llum, la seguretat o l’àudio de manera centralitzada. Les persones amb discapacitat només necessiten donar ordres amb la pròpia veu o a través del dispositiu mòbil per activar dispositius com els panys intel·ligents de Nuki, els quals aporten un control total de la porta de casa. Els Nuki Smart Lock 3.0 i 3.0 Pro son compatibles amb tots aquests sistemes automatitzats i permeten concedir accessos personalitzat a persones de confiança, familiars, cuidadors o assistents. Gràcies al seu suport de VoiceOver a l’aplicació Nuki per Android i iOS, el procés d’instal·lació i configuració dels panys intel·ligents és més fàcil i ràpid que mai.\n“Cada evolució a favor de l’accessibilitat a la llar obre oportunitats i ajudes a crear una societat més justa. Des de Nuki treballem per ajudar a les persones amb qualsevol mena de discapacitat minimitzant els obstacles que es poden trobar en el seu dia a dia”, explica Martin Pansy, CEO i cofundador de Nuki. “L’automatització de la llar genera seguretat i comoditats en tots els usuaris. Amb l’Smart Lock 3.0 és possible tenir el control total de la porta de casa i gaudir d’una vida més independent i autònoma”.\nNuki s’adapta tant a les persones amb discapacitats com a les persones d’edat avançada, ja que no només ajuda a eliminar els obstacles que fan la rutina més difícil, sinó que també funciona com un dispositiu d’emergència. Els familiars poden tenir accés remot als serveis d’emergència en qualsevol moment i des de qualsevol lloc.\nLa tecnologia està en ple desenvolupament i creixement, el qual significa que amb el pas del temps existiran més productes i oportunitats que ajudaran a les persones que ho necessitin en les tasques diàries. La tecnologia ha d’evolucionar a favor de tots els usuaris i la domòtica és una solució que cada vegada facilitarà més la vida de les persones.


Katy Perry dóna a Barcelona el tret de sortida de la gira europea "Prism" - Diari de Girona\nKaty Perry dóna a Barcelona el tret de sortida de la gira europea "Prism"\nLa cantant nord-americana Katy Perry inicia avui al Palau Sant Jordi de Barcelona la seva gira europea, dins del Prismatic World Tour, de presentació del seu últim àlbum, Prism.\nL'artista arriba a Barcelona, la seva única escala a Espanya, després del parèntesi que va fer fa uns dies de la seva gira mundial per actuar a la mitja part de la Super Bowl, amb la qual s'ha convertit en un fenomen de masses televisiu.\nEl llançament a l'octubre del 2013 del seu àlbum Prism va posar Katy Perry a l'òrbita de grans estrelles com Madonna, Lady Gaga o Beyoncé. Prism va ser directament número 1 a iTunes a 97 països i va convertir a la cantant de Santa Barbara en l'artista femenina amb més vendes als Estats Units en la seva primera setmana.\nAl concert de Barcelona no hi faltaran els vestits de Cavalli, ?Mos?chino o Valentino, espectaculars vols i trucs de màgia, poder lumínic i animació en 3D.\nFins avui, la gira mundial de Katy Perry ha estat seguida per prop d'un milió i mig d'espectadors entregats i ha recaptat, segons algunes fonts, més de 120 milions d'euros. La cantant viu un moment molt dolç de la seva carrera amb reconeixements diversos com el nomenament d'ambaixadora d'Unicef.


Estiu al MNAT 2014\nPàgina d'inici\tAgenda\tEstiu al MNAT 2014\nDel 2 de juliol de 2014 al 27 d'agost de 2014 - Tarragona (Tarragonès)\nDurant els mesos de juliol i agost, el Museu Nacional Arqueològic de Tarragona ofereix el programa 'Estiu al MNAT 2014'. El dimecres 2 de juliol comença el programa Vacances a Tàrraco, pensat per a aquelles famílies que passin les vacances a prop de la ciutat i que vulguin conèixer el que va ser i va significar la ciutat de Tàrraco. Convertits en exploradors i viatjant per les sales del Museu, els visitants descobriran com eren la ciutat i els seus habitants al segle II dC. L'activitat té lloc els dimecres dels mesos de juliol i agost, a les 11 h, al Museu Arqueològic de Tarragona (plaça del Rei, 5) i el preu és de 4,50 € per persona.\nPer als nois i noies d'entre 6 i 12 anys que vulguin conèixer de primera mà la història, el programa 'Viu la història al MNAT!' es duu a terme del 3 al 17 de juliol i els proposa 'Fer d’arqueòlegs' (3 de juliol), 'Convertir-se en romans' (10 de juliol) i 'Posar-se elegants a la romana' (17 de juliol). 'Fes d’arqueòleg' els traslladarà a una excavació fictícia reproduïda en una de les sales del Museu amb materials reals; la segona proposa fer-se un retrat com a romans, i l'última és un recorregut pel món dels perfums, ungüents, maquillatges i pentinats d’època romana. Les activitats comencen a les 10.30 h i cal fer reserva prèvia. El preu és de 5 € per una activitat, 9 € per dues i 12 € per les tres.\nFinalment, com cada estiu, a la Vil·la romana dels Munts (Altafulla), Caius Valerius Avitus, 'duumvir' de Tàrraco, i la seva esposa, Faustina, us obren les portes de casa seva per gaudir de 'Caius i Faustina us conviden a la seva vil·la'. En aquesta activitat podreu conèixer com era la vida en aquest entorn privilegiat i gaudir d’un refrigeri. Podeu anar-hi els dies 5 i 19 de juliol i 2 d’agost a les 19.30 h i els dies 16 i 30 d’agost a les 19 h. Cal reserva prèvia i el preu per a adults és de 8 €; per a nens de 5 a 16 anys, 5 €, i gratuït per a menors de 5 anys. Inclou l’entrada al jaciment, la visita i aperitiu.\nPer a més informació i reserves truqueu als telèfons 977 25 15 15 o 977 23 62 09 o envieu un e-mail a mnat@gencat.cat.\nPreu: Entre 4,5 i 8 €, segons activitat\nHora: L'horari varia segons els dies i les activitats


Escola La Presentació:\nWeb Oficial de les Concepcionistes Missioneres de l´Ensenyament\nObjectius per al curs 2018 - 2019\nMetodologia Educació Infantil\nEl projecte curricular de l’etapa infantil del Col·legi La Presentació proposa la innovació educativa, amb l’objectiu de millorar l’aprenentatge dels infants i ajudar-los a treure el màxim partit al seu potencial i a les seves capacitats, per tal d’afavorir el desenvolupament de les intel·ligències múltiples.\nTreballem per aconseguir uns objectius didàctics dirigits a desenvolupar capacitats considerant les diferents intel·ligències. Així doncs, plantegem activitats multinivell per tal d’atendre la diversitat dins l’aula. Les activitats pretenen ser motivadores tenint en compte la identitat del grup, la construcció d’espais col·loquials sobre les vivències i les inquietuds dels nens i nenes. Integrar coneixements, procediments i habilitats d’aprenentatge respectant el seu nivell evolutiu implica fer expressar als infants el que saben o senten, imaginen, pensen, experimenten a través de la vivència corporal i la reflexió. Les fitxes que s’executen s’entenen com un record i una plasmació de tot el treball que prèviament s’ha fet.\nLes orientacions didàctiques de l’enfocament metodològic expliquen que és un projecte educatiu que permet flexibilitat en la seva aplicació, pensat en adaptar-se a les característiques i singularitats de cada alumne/a i respectar els diversos ritmes d’aprenentatge.\nEntenem que l’escola i la totalitat de les seves instal·lacions són un espai educatiu en el qual l’equip de mestres crea situacions d’aprenentatge, tenint en compte a cada un dels infants del grup per així adequar el procés d’aprenentatge i aprofitar el potencial de cadascun.\nEl joc és una font d’aprenentatge essencial per a l’infant, que li serveix per avançar en el seu desenvolupament personal i per relacionar-se amb l’entorn i els altres intercanviant coneixements, inquietuds i experiències entre iguals i amb els adults. Cal tenir present que la dinàmica del joc permet manifestar la intel·ligència i l’afectivitat dels nens/es. Tot aquest treball es fonamenta en la socialització com a punt bàsic de tota l’educació, sobretot en l’etapa d’infantil ja que són edats en les que cal acostumar-se a conviure amb altres nens/es de la seva edat i també de diferents edats, així com a iniciar-se a la seva independència i autonomia i saber solucionar en grup o individualment els problemes quotidians. Mitjançant el joc i les activitats, els infants han d’anar desenvolupant habilitats intel·lectuals, físiques, emocionals i socials i les han de poder reconèixer i verbalitzar per aconseguir l’autoaprenentatge i ajudar als altres. En aquest sentit, els jocs i les activitats que es proposen estan pensats per poder-se realitzar diverses vegades o en diferents moments del curs amb grups de treball reduïts. La finalitat d’ajustar les activitats tenint en compte l’evolució i desenvolupament propi del ritme de creixement de cada nen/a fa que es presentin activitats més motivadores que despertin el seu interès i així donar importància al descobriment, l’experimentació i la creativitat com a factors importants per tal que els infants siguin actius en el seu procés d’aprenentatge.\nLes característiques principals d’aquesta metodologia es fonamenten en els principis de l’Escola Nova promovent una pedagogia Activa, Global, fonamentada en l’Observació i experimentació, i implicant a les tres parts protagonistes de l’educació dels infants: els nens/es, els pares i mares i els professors i professionals del centre educatiu.\nAquesta metodologia implica tenir en compte unes petites consideracions pel que fa al rol dels educadors/es, dels infants que hi participen i també de les famílies. En primer lloc, els mestres i les mestres han d’observar els infants, fixar-se en com funcionen en grup, comprovar que els objectius de joc són adequats a tots els membres del grup, ajudar-los a verbalitzar o a preguntar sobre els dubtes del plantejament pedagògic dels tallers, i sobretot a conèixer en quin moment del procés d’aprenentatge es troben. Alhora, les activitats dutes a terme són una eina d’avaluació continuada per tal d’analitzar si els infants van assolint les intencions educatives de cada una de les propostes. En segon lloc, els infants han de respectar les normes dels jocs, saber compartir el material, actuar de forma autònoma i, si cal, treballar de forma cooperativa per aconseguir una mateixa finalitat amb els companys i companyes. En tercer lloc, les famílies formen part del procés educatiu dels seus fills i filles. Per la qual cosa la seva participació, implicació i col·laboració és essencial i necessària per dur a terme conjuntament l’educació dels nens i nenes.\nPer a tots aquests principis metodològics tenim organitzada l’aula per poder fer activitats vivencials, per treballar fitxes, per racons, tot serà en funció de la unitat didàctica que es dugui a terme. En els racons es tracta que els nens/es, a més de treballar els continguts, vagin adquirint una autonomia en el treball i uns hàbits socials així com la neteja, el respecte per les normes i l’ordre entre altres.\nPer una banda, la metodologia contempla l’enfocament de la Intel·ligència Emocional per a nens i nenes de l’etapa d’Infantil, consta d’un projecte per SENTIR i PENSAR generant valors, metes i un coneixement més profund de l’ésser humà. La intel·ligència emocional inclou totes les capacitats que ens permeten resoldre problemes relacionats amb les emocions i els sentiments per tal de buscar el creixement integral i aconseguir el benestar en la vida. Els objectius que es pretenen assolir són contribuir a què els alumnes siguin persones emocionalment sanes, amb una actitud positiva davant de la vida, que sàpiguen expressar i controlar els seus sentiment, que connectin amb les emocions d’altres persones, que tinguin autonomia i capacitat per prendre decisions adequades, i que puguin superar les dificultats i els conflictes que sorgeixen de manera inevitable a la vida.\nPer altra banda, l’enfocament metodològic té una vessant innovadora i actualitzada de la pedagogia actual i fa que apostem per implantar la teoria de les intel·ligències múltiples de Howard Garner. Aquest autor comenta que les intel·ligències no es poden treballar per separat, el plantejament és globalitzat amb l’objectiu que cadascú pugui desenvolupar-les i aconseguir el màxim potencial de les seves habilitats en el procés d’aprenentatge i socialització. Cal diversificar el tipus d’activitats a l’aula per tal d’assolir l’objectiu d’aprenentatge als infants per diferents vies.\nTot seguit exposem les intel·ligències múltiples:\n- Intel·ligència intrapersonal.\n- Intel·ligència naturalista.\n- Intel·ligència cineticocorporal.\n- Intel·ligència logicomatemàtica.\n- Intel·ligència lingüística.\n- Intel·ligència visuoespacial.\n- Intel·ligència musical.\nSi no podeu veure les fotos cliqueu aquí.


Sánchez no tira la tovallola i demana superar el bloqueig de la investidura - À Punt\nSánchez no tira la tovallola i demana superar el bloqueig de la investidura\nDiu que continuarà explorant "altres fórmules" per a entendre's amb Unides Podem i reclama a Ciutadans i PP que s'abstinguen.\nVÍDEO | Sánchez no tira la tovallola i demana superar el bloqueig de la investidura\n07 d'agost 2019 - 23:14\n"Crec que els espanyols no es mereixen tornar a les eleccions". Pedro Sánchez diu que no perd l'esperança ni tira la tovallola. Després de mantindre el tradicional despatx d'estiu amb el rei Felip VI, al palau de Marivent de Palma, el president del govern espanyol en funcions s'ha mostrat d'acord amb les paraules del monarca, qui va reclamar aquest cap de setmana la necessitat de trobar una solució que evite la convocatòria d'eleccions.\nSobre les dificultats per a aconseguir un acord amb Unides Podem per a possibilitar la investidura, diu Sánchez que el principal entrebanc ha sigut la desconfiança: "Tant dir que desconfia del PSOE, he acabat per desconfiar jo també de les posicions del senyor Iglesias i d'Unides Podem". "És evident que hem de buscar altres fórmules", ha reconegut Sánchez, qui ha fet referència a altres vies diferents de la danesa o la portuguesa. Segons ha assegurat, "també hi ha acords d'investidura que es puguen plantejar o es poden fer acords de legislatura" entre PSOE i Unides Podem.\nEn aquest sentit, ha afirmat que el seu equip treballa en l'establiment de les bases d'un programa "obert" per a una proposta política progressista comuna. Per això, està mantenint trobades amb diversos col·lectius socials i amb els líders de les principals forces polítiques que "tenen la clau per a poder desbloquejar la situació".\nAbstenció per a facilitar un nou finançament autonòmic\nEl líder socialista ha apel·lat a la responsabilitat del PP i Ciutadans perquè, amb la seua abstenció, es constituïsca un govern a Espanya al setembre. Així es facilitaria, segons Sánchez, un nou sistema de finançament i el desbloqueig de la situació financera de comunitats i ajuntaments.\nDiu que aquests partits "estan abocant el país" a la repetició electoral al novembre. A més, recorda que sense govern ni pressupostos generals de l'Estat, no existeix cap sistema de compensació econòmica que faça possible a comunitats i consistoris afrontar les seues despeses del pròxim any i confeccionar els seus pressupostos.


S’ESTRENA LA SÈRIE DE NETFLIX ‘HACHE’, AMB SEQÜÈNCIES RODADES AL PORT DE TARRAGONA | Tarragona Turisme\nAquest divendres 1 de novembre s’estrena Hache, una sèrie original de Netflix amb seqüències rodades el passat mes de febrer al Port de Tarragona, amb el suport de l’oficina municipal d’atenció als rodatges, Tarragona Film Office, i l’Autoritat Portuària. Al tràiler de la sèrie, que s’està emetent en els darrers dies, es poden veure algunes d’aquestes escenes, enregistrades concretament al Moll de Reus.\nLa nova sèrie de Netflix, està produïda per Weekend Studio i protagonitzada per Adriana Ugarte, Javier Rey i Eduardo Noriega. La trama ens transporta a la Barcelona més oculta dels anys 60. A més de Barcelona i Tarragona, la producció també té localitzacions a Manresa i Terrassa. Hache està creada per Verónica Fernández (Cuéntame, El Príncipe, VelvetColección) y dirigida per Jorge Torregrossa (La vida inesperada, Fariña, VelvetColección).\nDes de la Tarragona Film Office es destaca la importància que aquest tipus de rodatges arribin a la ciutat, no només pels beneficis econòmics que comporten, sinó també per l’aposta del Patronat Municipal de Turisme per convertir el turisme cinematogràfic en un dels eixos de l’estratègia turística de la ciutat.


Pedals de Dia Pedals de Nit: 2010\nPublicat per Ritxi a 19:40 6 comentaris:\nAquesta marxa, en la seva tercera edició, continua deixant el llistó molt alt, any rere any. Enguany, l'edició 2010, ha estat un circuit molt variat, amb corriols, pistes, rius...tot tipus de terrenys, amb tot tipus de condicions climàtiques.\nAquest any però, hi ha varis factors/aconteixements que m'han sorprès, i no tots alegrement.\nPrimer de tot, i en gran mesura per la meva mala previsió, la fred que fa a Llagostera a les 8 del matí. Vaig portar guants curts, i encara estic intentant sentir-los. No tornarà a passar, això segur!\nL'estat de forma de l'equip. Els que estàvem bé a la BI6000, ara merda, només cal veure el meu temps o el d'en Xavi (the Boss), i el d'en Joan Torres, allà era l'últim, i no va acabar una etapa, i ara atrapa'l!!\nLa bona coordinació entre l'Albert i jo, crec que va ser clau, perquè sense fer els millors temps, vam aconseguir entrar plegats a meta, i quedar vencedors de la prova. Va suposar donar-nos ànims mutuament, i marcar el ritme de manera alternada, per aconseguir rodar plegats!\nEn general, la prova va ser molt maca, molta afluència de gent, que va propiciar algun tap a l'inici, però la resta de la prova, els participants la vam realitzar gairebé en solitari. Va ser durilla, vam fer 29,3km i 866m de desnivell positiu, ens molts casos amb corriols amb un pendent considerable, que va implicar baixar de la bici, i destrossar (perquè no dir-ho), les proteccions de licra de les botes Sidi noves. Nunca mais!\nAra només queda entrenar un xic més, per tancar la temporada, i poder fer una bonica ruta el dia 31, amb la última taja de l'any.\nPer cert, s'han de parlar de varies coses quan fem el sopar de final de temporada, que si voleu anem dient:\nPremis guanyadors: pressupost? Compro coses per el Chainreaction, o ho fem com l'any anterior?\nIndumentària any 2011\nBé, ens veiem aviat!!\nPublicat per Logo a 17:45 16 comentaris:\nPublicat per Logo a 11:47 32 comentaris:\nPublicat per Logo a 18:56 30 comentaris:\nFa dies que ningú no escriu res i he decidit de comentar una mica l'entrenament "en secret" que hem fet avui l'Albert i jo. Entre nosaltres hi ha la lluita més apassionant de la lliga fins a final de temporada, la lluita per la tercera posició.\nHem quedat a les 4:45 per anar a fer alguna coseta i l'Albert ha arribat més tard de les 5... Però això ja és normal... jejeje Hem sortit pelant-nos de fred perquè a casa meva ja no hi tocava el sol amb la intenció de fer la ruta curta de Sarrià. El ritme avui era bastant més ràpid que els últims dies i això ha fet que de seguida entréssim en calor. Feia una dia de puta mare i s'anava molt bé amb màniga curta. Hem anat fent corriol avall corriol amunt i tota l'estona amb molt bones sensacions per part de tots 2. Alguna altra vegada que hacíem fet aquesta ruta, havíem acabat molt més cansats i anant a un ritme molt més lent.\nHem acabat de nit (per variar... amb l'Albert gairebé sempre acabem les rutes de nit) i hem fet alguna foto a la zona de la riera on hi havia el desviament de la curta i la llarga.\nI la nostra cara de felicitat després de fer un entrenament profitós:\nA vera si entreneu més!!!\nPublicat per Ritxi a 21:49 19 comentaris:\nBe nois, finalment la marxa de porqueres es va suspendre degut al mal temps.\nLa nova data es 1/11/10.\nNo si valen excuses.. que si son fires, que si tal, que si pascuall...............\nPublicat per Logo a 22:08 8 comentaris:\nPublicat per Logo a 8:13 18 comentaris:\nIV Desfrenada de Besalú\nDia 11 de setembre, Diada Nacional de Catalunya, la Desfrenada de Besalú!!\nVolta curta: 25km i 550m\nVolta llarga: 36km i 1000m\nQue no falli ningú, que s'ha de cantar l'himne dels Segadors!\nPublicat per Logo a 9:49 19 comentaris:\nDiumenge 29 d'Agost, sota un sol de justícia va tenir lloc la prova amb btt "Marxa des Pollastre, o de la Gallina", a Santa Cristina d'Aro.\nLa sortida va ser caòtica, i tothom volia correr més que els altres. La idea va ser sortir el més ràpid possible per poder fer la ruta llarga, de 42km i 1400m de desnivell acumulat. La primera part, ruta de sa Gallina, van ser tres ascencions i tres baixades, dues per pista i la última per corriol. Pel que fa al recorregut exclusiu del pollastre, un seguit de corriols de pujada i baixada, amb molta pedreta i amb terreny força sec, que van donar lloc a un recorregut bastant exigent físicament. La pujada "del pollastre", va quedar-se sense campió, ja que ni en Marc Trayter la va realitzar.\nFinalment, amb 3h llargues vam completar el recorregut llarg, l'Albert, l'Edu i jo, i amb menys de dues, la ruta curta, en Joan, en Marcos i en Sergi, per tant, la classificació va quedar així:\nJa em corregireu si m'he equivocat...\nPròximament la Desfrenada!!\nPublicat per Logo a 9:36 2 comentaris:\nPublicat per Ritxi a 17:45 10 comentaris:\nBe nois aqui teniu la classificació Pedals 2010 a meitat de temporada. Hi ha una lluita aferrissada entre els dos primers per la victoria!!! i per completar el podi l'albert encara te alguna opció!!!..\nLa resta a intentar guanyar el diploma olimpic... a destacar la deballada del campio vigent... hi ha alguns comentaris sobre ell pero sense confirmar.. espero que algun dia es deixi veure i ens doni alguna explicacio.....\nApa, segons s'havia marcat al calendari les dues proximes proves puntuables son Pollastre i desfrenada!!! per fi a sortit la data del pollastre...\nApa, pedals i que continui la GUERRAAAA!!!!\nPublicat per Logo a 19:09 8 comentaris:\nPublicat per Logo a 19:43 18 comentaris:\nPublicat per Logo a 14:52 28 comentaris:\nAquest podria ser el lema de la passada Marxa de Santa Coloma de Farners els Pirates d'en Rocà!\nVa ser un recorregut no gaire llarg, 27km, amb un desnivell aproximat de 900m, i amb un dia de sol i calor, tot i que el terreny no mostrava els mateixos simptomes. Els primers 5km van ser de planer, a una velocitat moderada-alta, i el primer pas de riu, ens va deixar amb els peus ben mollats a tots. A partir d'aquell punt, les bassetes ja no imporataven.\nEs va iniciar el primer ascens, bastant llarg i dur, amb algun petit tram de pla, i algun petit corriol, però en general fortes rampes i el terreny que dificultava la marxa.\nLa primera sorpresa la vaig tenir al trobar-me el desviament de llarga i curta al km 8, només havien passat 20min, i ja portavem un terç de cursa...això està xupat pensava...més endavant veuria que no!\nLa segona sorpresa la vaig tenir minuts més tard, els 20 tius que portava davant s'havien equivocat, i amb aquestes que tots agafavem el desviament a la vegada...em convertia en una del primers, sense ser la ostia!! jajaja...\nA partir d'aquell punt vaig anar tirant sol al meu ritme, ningu davant i ningu darrera, fins l'avituallament primer, que es va fer pregar, ja que els km del 10 al 15 no passaven mai! En aquell punt ja tenia gent aprop, algun al que apretar i algun que m'apretava, ja que cada cop minvaven més les forces!\nLes trialeres de baixada que van venir a continuació van ser el millor, sens dubte!! Anava una mica cagat, tot sigui dit, si hagues estat una sortida dominguera no les hauria baixat, però allà...màquina a l'aparato!! I quines baixades, cada una era més inclinada i estreta que l'anterior, i n'hi havia moltissimes...si no n'aprenies...mories!! Al final, amb mal de braços i tot, es van acabar, i va tornar a venir la pujada, i despres altre cop trialeres, i finalment 2km de pujada diuen...i una merda!!! Una pujada matxacona, amb algun tram tècnic, i altre cop pujada amb pedres semi impossible! Alla ja m'havien passat un parell, però tot i així, amb les cames mortes, les lumbars destrossades i amb ganes de finalitzar, vaig aconseguir arribar, amb 2h i 3 minuts, en posició 22 o 23...tant li fa, estic molt content pel resultat i pel traçat que ens han ofert aquesta gent tant trempada de Santa Coloma! Felicitats!\nTambé vull felicitar a l'Albert, per portar l'equip al podi!! aupa alberto!!\nD'altre bande, m'agradaria comentar, que en el mountain bike no tot son cames, hi ha tècnica, i com diu en Ricard, cullons...tot s'ha de practicar, i d'altres coses se n'hi ha de posar...per tant menys bici de carretera Cuma, i més corriolets, que si et soritssin bé no et rallaries tant!!\nEn fi, no m'agradaria que s'ofengues ningu tampoc, que anem a les marxes a disfrutar i passar-ho be!!\nPublicat per Logo a 23:37 29 comentaris:\nPublicat per Logo a 17:37 10 comentaris:\nQue tal cracks!!!! En reunió de pedals de nit... i mirant el calendari de curses s'ha decidit el seguent:\n24-25 Juliol Crono escalada Puig d'Afrou (organitzada per nosaltres mateixos)\n8 Agost 3 Marxa Btt de les 7 ermites de Bescano\nEls mesos de Juliol i d'Agost son complicats perque la gent esta de vacances i aquestes coses. El mes de Juliol gairebe no hi ha curses, per això hem triat organitzar-ne una nosaltres mateixos, i a l'agost, aquesta de Bescano ja l'hem fet algun cop....\nBe, com que encara hi ha temps podeu opinar si voleu fer alguna variació, sinó en principi les puntuables seran aquestes....\nApa ja direu el que... Recordeu, aquesta setmana fontcuberta, i la setmana que ve Sta Coloma.\nPublicat per Logo a 23:26 7 comentaris:\nMolta participació per part de l'equip, i moltes ganes de fer-ho bé podrien ser les característiques més significatives de la marxa "no competitiva" d'ahir.\nJo venia molt motivat psicològicament, una mica perdut, perquè em va costar una bona estona arribar, però amb moltes energies!\nLa cosa va començar bé, amb escalfament, la xerradeta...i comença la cursa!\nEn Cuma comença a tirar, i els altres seguim poca poc des del darrera, a l'aguait, alguns més que d'altres, eh Albert...pobre...un dia d'Esquirol i l'altre de "niñera", jajaja. A la primera corba passat el primer puig, perdo l'ampolla, això implica baixar, córrer a recollir-la i tornar-hi, adelantant altre cop els del darrera, i en Cuma...merda, què cabró, el perdré!\nComença a baixar per els primers corriols, una mica incòmode, el sillín està baix…quan pugui el pujo…adelanto molta gent, les cames em fan mal…i en Cuma, si que tira el perro!! Paro, pujo el sillín i som-hi. Pujades, baixades (poques), alguna bassa suficientment gran com per deixar-me ple de fang i aigua, i finalment, després de saltar-me 2 girs, per culpa de les marques de guix de merda (no s’entenien massa si s’anava encegat com jo), li veig el maillot…uuffff!!\nA partir d’aquell moment, km 13 aproximadament, el vaig seguint, a 200m de distancia, esperant el moment de poder apratar, però no era fàcil, el tiu m’ensumava, i com es nota que té unes potes enormes…al km 19 vam conversar una mica, i el vaig continuar seguint, fins que una bassa i una petita relliscada li van fer la guitza, i com bon company que soc, li vaig dir si estaba bé, mentre apretava de valent els pedals per aconseguir beneficiar-me de la situació! A partir d’aquell punt, vaig treure el millor de dins, i sort que la bici anava bé, estrany últimament, perquè em vaig poder distanciar una mica, anant a 25-26km/h els últims 5km. Finalment vaig veure la meta, i vaig respirar tranquil!! Em vaig sorprendre del registre, gairebé 28km en 1:23:00h!!! I poca gent a meta, el pobre Albert carregant la bici, després d’haver anat a passejar amb la mainada, i tot seguit en Cuma, que el cabró venia a 30-35km/h intentant atrapar-me!!\nEn Ricard, per sorpresa de tots, inclòs ell, va fer un papelón, i va acabar 3r, i en Joan, l’Enric i en Joan Nadal, que pobre va haver de parar a recollir un bolet de 500€ extraviat, van aparèixer darrera seu al cap d’una estona!!\nLa nota negativa, el pobre Pep, que va patir una pujada de tensió, i va ser traslladat amb ambulància. Espero que estigui millor, i es recuperi aviat. Des d’aquí li donem ànims i forces!!!\nBé, un mati de bici i conversa, gairebé el mateix temps d’una cosa que de l’altre, i amb ganes de la pròxima cursa a Fontcoberta, on esperem que superin en índex IBP de 38AC…!!!\nPublicat per Logo a 20:23 21 comentaris:\nMireu que he trobat remenant per internet!!!!!!!\nQuina vergonya!!!!, competir amb els colors d'un altre equip....\nNo se que diren els teus companys d'equip Albert.....\nPublicat per Logo a 16:14 3 comentaris:\nQue tal mainada!! Be, despres de remenar i remenar hem trobat alguna marxa popular a la qual poder anar-hi, la veritat es que no hi ha gaire varietat aquest mes, però les dues la veritat es que prometen!!!\nAquestes son les dues proves puntuables:\n5ena Marxa Fontcuberta: 13 Juny 2010\n(alguns ja la varem fer l'any passat.. molt guapa i molt ben organitzada)\n1era Marxa BTT Els Pirates d'en Roca : 20 Juny 2010\nA Santa Coloma de Farners, es la primera edició però aquest club fa molts anys que organitza events ciclistes.....\nApa gent a entrenar!!!!\nRecordeu que el 30 de Maig tenim prova puntuable a VILOBÍ!!!!!!!\nPublicat per Logo a 22:12 12 comentaris:\nLa cursa va començar amb un gran embús on els que estàvem últims del "peloton" varem acabar mes retressats encara, a partir d'aquí el traçat era de corriols plens de fang. Es va fer molt dura i a més l'unic abituallament era en el km 22 !! El traçat era divertit i estava molt ben marcat.\nEl millor va ser a l'arribada amb la butifarra i la cervesa, i l'espatlla que em va tocar està molt bona, jajaja.\nPublicat per Logo a 17:43 20 comentaris:\nPublicat per Logo a 21:47 7 comentaris:\nPublicat per Logo a 10:31 15 comentaris:


Ajuntament d'Alella - Canvis a la senyalització viària per afavorir la pacificació del trànsit\nPublicat el 8 de setembre de 202108.09.2021\nCanvis a la senyalització viària per afavorir la pacificació del trànsit\nL'Ajuntament ha realitzat aquest estiu diferents actuacions de canvis a la senyalització viària i a la via pública amb l'objectiu d'afavorir la seguretat, reduir la velocitat i millorar la circulació.\nEn aquest àmbit destaquen les intervencions que ja s'estan realitzant des de fa anys per tal de fer el camí cap a l'escola més segur per als infants, les famílies i tota la comunitat educativa. Dins de les actuacions compreses en el camí escolar de La Serreta, aquest estiu s'han habilitat quatre places d'aturada ràpida per deixar la canalla de forma àgil. Senyalitzades com zones de “Petó i adéu”, aquests senyals tenen per objectiu afavorir la rotació i millorar la circulació viària a la zona.\nEn paral·lel s'han dut a terme altres intervencions viàries pensades per reduir la velocitat i millorar la seguretat dels vianants en el trajecte a l'escola, com ara la instal·lació de bandes reductores, el canvi de senyalització o l'estretament de calçades, amb una inversió de més de 8.800 euros.\nAdaptació a la nova normativa viària\nD'altra banda s'han pintat 35 senyals de 30km/h al municipi i s'han canviat 7 pals de senyals verticals, per adaptar-les a la nova normativa viària en vigor des del passat mes de maig. Les velocitats màximes permeses són de 20km/h quan es tracta de vies\nd'una plataforma única de calçada i vorera; en vies amb voreres d'un únic carril per sentit de circulació el límit passa a ser de 30 km/h i les vies de dos o més carrils per sentit la velocitat es manté a 50 km/h. El principal objectiu d'aquesta mesura és la reducció de la\nsinistralitat viària, especialment en els col·lectius vulnerables (vianants, motocicletes, bicicletes…).\nA més d'aquesta actualització, també s'han ampliant les zones de càrrega i descàrrega del Torrent Vallbona, s'han instal·lat pilones en el carrer de Santa Eulàlia i altres actuacions al carrer Vinya del Rei, Sant Josep de Calassanç, Antoni Borrell i avinguda Badalona.\nL'import de tots aquest paquet de millores per a la mobilitat supera els 31.500 euros.