Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció | E. Carrera/ J. Trillas | Alt empordà | Medi ambient | El Punt Avui\nEls alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció + Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció E-mail\nAlt empordà - 30 agost 2012 2.00 h\nEls alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció\nConsideren que si es van viure situacions de caos i descoordinació durant les primeres hores de l'incendi cal atribuir-ho a la magnitud d'aquells focs\nCoincideixen a dir que cal fer tasques i actuacions de prevenció\nEls alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció Els alcaldes admeten que tot està per fer en prevenció E-mail\nE. Carrera/ J. Trillas - Alt empordà\nEls alcaldes de l'Alt Empordà que van viure en primera línia l'incendi del juliol no fan escarafalls dels moments de descoordinació que recull l'informe dels Bombers i que es van produir aquells dies, perquè ho relacionen amb l'excepcionalitat de la situació. Sí que admeten, però, que queda feina per fer en la prevenció. “Potser a l'inici del foc, el diumenge, i uns moments el dilluns, vam pensar què està passant, i potser no estem prou coordinats. Però en general no em puc queixar gaire i crec que va anar prou bé“, diu l'alcalde de Cantallops, Joan Sabartés. En aquest municipi han fet una crida de voluntaris per col·laborar amb l'ADF i fer pedagogia de cara a la població.\nA Vilanant, l'alcaldessa, Anna Palet, explica que els professionals van ser desbordats, “com tots”, el diumenge, per la magnitud del foc. “Pel que fa la prevenció, la gent se n'oblida. Des de l'ajuntament ho tenim bastant clar i les ADF ho tenen claríssim”, diu Palet. Alfons Quera, alcalde d'Agullana, insisteix també en la prevenció i reclama que des del Parlament s'impulsi una llei que obligui els propietaris a netejar les parcel·les en zones urbanes i masos. “Els alcaldes estem desemparats sobre aquest punt”, diu Quera. Des de Figueres, l'alcalde, Santi Vila, qualifica la gestió dels Bombers d'exemplar. “Des del primer moment, els Bombers em van informar i vaig saber en tot moment què havia de fer com a alcalde. Jo estava al centre de comandament i en cap moment van faltar efectius”, assegura Vila, que també coincideix a dir que cal un esforç en la prevenció: “Els focs s'apaguen a l'hivern, amb la gestió forestal i preparant la població. Si no ho fem és per falta de recursos”, diu l'alcalde Figueres. A Biure, l'alcalde, Albert Camps, creu que no es pot parlar de caos davant la Creu, però sí que cal actuar amb contundència en tot allò que faci referència a la prevenció i a tenir els terrenys nets. En el mateix sentit, Eduard Payrà, alcalde de Darnius, diu que ha començat a actuar i que ja està elaborant un pla de protecció contra els focs.\nEl foc es va agafar sense saber què fer i per això fem un pla de prevenció contra els focs\nalcalde de darnius\nCal una llei per obligar a netejar els masos i les parcel·les, els alcaldes estem desemparats\nHi va haver moments amb sensació de descoordinació per la situació excepcional\nalcalde de cantallops\nL'actuació i la gestió dels bombers va ser exemplar. Cal més prevenció, no ho fem per falta de recursos\nConceptes diferents d'ADF\nNo totes les Agrupacions de Defensa Forestal tenen la mateixa concepció de la seva funció: l'ADF de les Salines no forma part de l'Associació d'ADF de l'Alt Empordà, que reagrupa deu ADF locals. “Nosaltres no vam voler adherir-noshi perquè no és la nostra manera d'entendre el voluntariat”, diu Josep Rigau, president de l'ADF de les Salines, que actua als municipis d'Agullana, Darnius, Maçanet de Cabrenys, Biure i la Vajol. Rigau es mostra crític amb l'associació d'ADF de l'Alt Empordà: “En temps de vaques grasses es van crear estructures sobredimensionades, amb cotxes que valen milions i que serveixen dos mesos a l'estiu. Són estructures que dupliquen els forestals i els bombers i que s'inventen feines. Nosaltres no som professionals de les subvencions; som voluntaris i no cobrem ni pel gasoil. Si hi ha diners o se'n recullen, molt bé, i si no, com que som voluntaris no ens queixarem, perquè ningú ens obliga a ser allà. És un escàndol que hi hagi gent en nòmina en una ADF. Els voluntaris no són això”, diu Rigau referint-se a les dificultats financeres que denunciava dissabte passat en aquest mateix diari Josep Maria Cervera, president de l'ADF de l'Alt Empordà. Rigau també diu que no es pot criticar l'absència de voluntaris per anar a desbrossar, perquè, segons ell, “els boscos són privats, i això ho han de fer els propietaris”.\nSis pàgines amb forta autocrítica\nL'informe elaborat pel Grup de Reforç d'Actuacions Forestals (GRAF) dels Bombers de la Generalitat que ha destapat deficiències en l'extinció del gran foc del juliol ha estat penjat pels mateixos bombers al web oficial de la Generalitat. Es tracta de sis fulls que detallen des d'un punt de vista molt tècnic el procés que es va dur a terme per apagar les flames. Tot i constatar que les dimensions del foc van crear un “escenari de gran emergència” i que la velocitat de propagació va ser en alguns moments “una carrera explosiva de fins a 7,7 quilòmetres per hora”, s'apunta que la gran diversitat de mitjans va complicar encara més la coordinació de la feina. Sobre el terreny hi havia ADF, enginyers assessors, bombers catalans, francesos i andorrans, militars espanyols, personal de protecció civil, mossos i policies locals, al marge dels nombrosos voluntaris. En l'apartat d'“aspectes a destacar” se subratlla que “els navegadors urbans no són una eina prou fiable en aquest entorn” i que “fóra bo integrar eines amb cartografia pròpiament forestal”. També s'indica que algunes unitats van quedar “ancorades en un sol lloc tot i haver acabat la tasca encomanada” i que hi va haver “retard en l'arribada de personal per fer el relleu”.\nEl Punt Avui. Girona 30-08-2012, Pàgina 2


"Valorant la situació, després de les notícies que hem rebut els darrers dies, si no canvien molt les coses, el 31 de maig farem el darrer concert i el Sunset deixarà de ser el què heu conegut des del 2001. Moltes gràcies als qui heu estat sempre al nostre costat!» això és el que escrivien a Facebook, fa uns dies, els propietaris del Sunset, el mític club de jazz del Barri Vell de Girona.\nQuina situació? El Sunset demana més suport econòmic, logístic i normatiu a l'Ajuntament de Girona. Tot i que el local rep, per part del consistori, un ajut de 12.000 euros anuals -que no rep cap altre bar-, volen que es tingui en compte la seva excepcionalitat cultural: és l'únic club de jazz de la ciutat. Potser per això, fa poc el músic Luis González va presentar al registre municipal una "petició formal de suport econòmic i institucional de l’Ajuntament de Girona al Sunset Jazz Club".\nTot i que hi ha altres bars que, de tant en tant, ofereixen algun concert, la realitat és que l'oferta musical gironina ja és prou escassa per a quedar-se sense el Sunset. L'únic club que totalment aliè a les modes musicals, continua programant grans estrelles del jazz. Nacionals i internacionals. I que, per cert, ha aconseguit esdevenir un dels més actius del circuit jazzístic de Catalunya.\nEl Sunset, però, és molt més. El Sunset és història viva de Girona. Passat i present de molts de nosaltres. És el bar de les primeres copes, de petons a la llum de les espelmes. D'abraçades i retrobaments a ritme de jazz. De converses fins a altes hores de la matinada. Dels que tenim trenta, quaranta, cinquanta anys. És el bar on vas quan no saps on anar. Girona no es pot permetre viure sense el Sunset.


L'Ajuntament de Manacor té 30 milions d'euros bloquejats al banc\nMÉS-Esquerra Manacor garantirà un municipi net "pitjant" l'empresa responsable: Durem un control exhaustiu de la concessionària de neteja\n"Els que han governat els darrers 20 anys no han fet res per revertir aquesta situació" ha lamentat Llodrà en un vídeo difós a les xarxes. No pareix que això hagi de canviar si segueixen al poder.\nAGENCIA MANACORNOTICIAS 12/05/2019 - 01:22:00\nÉs per aquest bloqueig que s'han donar a concessió a empreses privades serveis bàsics com la neteja. Pagam 2 milions d'euros a l'any però el municipi està brut.\nMÉS-Esquerra Manacor garantirà un municipi net "pitjant" l'empresa responsable. Durem un control exhaustiu de la concessionària de neteja. L'Ajuntament de Manacor té 30 milions d'euros bloquejats al banc que no podem gastar com voldríem sinócom marca Madrid.\nAixò per mor de l'anomenada Llei Montoro, impulsada pel PP i auspiciada pel PSOE. És per aquest bloqueig que s'han donar a concessió a empreses privades serveis bàsics com la neteja. Pagam 2 milions d'euros a l'any però el municipi està brut.\nQuan governem farem un control de les concessions i farem complir els contractes. Perquè ens mereixem un muncipi net i que les empreses donin el servei pel qual pagam.\nSebastià Llodrà, regidor i membre de la candidatura, ha explicat que "és evident que hi ha una relació entre la brutor i la manca de civisme però, si un paper és al mateix lloc durant una setmana, hi ha un clar incompliment del contracte" per part de l'empresa de neteja. El regidor denuncia que en altres concessions com les de les platges o l'enllumenat "passa exactament el mateix".\n"Els que han governat els darrers 20 anys no han fet res per revertir aquesta situació" ha lamentat Llodrà en un vídeo difós a les xarxes. No pareix que això hagi de canviar si segueixen al poder. Quan governem farem un control de les concessions i farem complir els contractes. Perquè ens mereixem un muncipi net i que les empreses donin el servei pel qual pagam.


Llibres i alguna cosa més... Libros y algo más...: El tesoro\nQuadern de mots 1 de setembre de 2012, a les 20:58\nL’altre dia, no sé en quin blog llegia, de passada, una ressenya de “El camino” i feia la mateixa reflexió que tu. Llibres que es llegeixen a l’escola o al institut i que en el seu dia no s’entenen gaire o no agraden massa i ara, passat el temps els hi pots treure el suc. Em vaig apuntar “La hoja roja” per rellegir. Aquest el vaig llegir però no el tinc, recordo la magnífica portada d’un paquet de paper de fumar, evidentment de color vermell.\nAra ja se què és un palimpsesto :-)\nBotika 2 de setembre de 2012, a les 17:35\nRespecte al tema de les lectures escolars crec que més o menys tots pensem igual, hi ha tants llibres bons que d'adolescents no sabem valorar i quan som grans agraïm tenir-los a casa...\n"La hoja roja" és interessant, no el vaig trobar tant bo com "El camino" però és una bona lectura, espero que t'agradi.


Gent Normal: EL RETORN DE L'ALEGRIA\nEL RETORN DE L'ALEGRIA\nTambor Guitarra y Voz\nDiscogràfica: Discos Walden, Ayo Silver y Cofradía de la Pirueta\nDes de fa un temps, Germán Carrascosa recorre pel país deixant aquí i allà rastres del seu geni en forma de concerts demencials, sigui tocant el clarinet amb Kana Kapila, com recuperant els Bananas, acompanyant Sonny Smith en la seva gira hispànica, amagant-se segons experts ocultistes sota la capa de fantasma de Chícolo K.O. o, fins i tot, fent de guitarrista de l’inenarrable Roger Pélaez. Ara, després d’haver editat alguns EP i splits, publica Tambor, guitarra y voz, el seu primer llarga durada (tot i que de llarg, poc) amb l’Alegría del Barrio, la fluctuant banda que darrerament l’acompanya i que integren, en la gravació, Jordi González, Olatz Azcona, Dalmau Boada i Jordi Irizar.\nCom que es veu que és molt important fer sempre relacions amb altres grups, començarem dient que ens fa gràcia pensar que aquest disc es pot agermanar amb el dels Hermanos Cubero, perquè en ell també conflueixen el gust per una tradició musical americana determinada i l’amor per una concepció viva i fervent de la música popular. El primer aspecte el percebem sobretot en l’omnipresent so de la guitarra, que beu dels estils de country blues que tenen en el fingerpicking un denominador comú: el Germán és, ja s’ha dit molt, un guitarrista bastant excepcional en l’àmbit de la música de casa nostra, que sap fer coses com aquesta.\nAfortunadament, però, nerviós i inquiet, és incapaç d’embadalir-se amb el seu talent i mai s’acosta, ni per una dècima de segon, a l’onanisme típic de tants bons músics. El riff, un cop fet, ja està fet, i per això ell i la banda ho trenquen tot quan va massa bé, no deixen que cap cançó (excepte la darrera) ultrapassi gaire els dos minuts i permeten que en totes hi hagi petits desastres. Tot plegat fa que no hi hagi descans i fins i tot que, en ocasions, el conjunt soni francament dissonant, salvatge, ofensiu, com una dresina avançant per les vies del far west. Impossible adormir-se escoltant-lo.\nEn la forma com les cançons es desinflen sense voler o es desboquen de cop en esgarips i bogeria hi percebem el segon aspecte, o sigui, la visió de la música com un joc popular de cap lloc en concret (els gentilicis al costat de la paraula popular els va posar algú al segle XIX amb objectius claríssims i, alhora, molt foscos). Sens dubte, la colla de músics amb qui s’ha trobat Germán entenen el seu concepte a la perfecció i s’hi presten. Tots junts, sense pensar-hi gaire, sembla que voldrien retornar a una música lliure, assilvestrada, potser gairebé inconcebible des de l’existència de gravacions. I ens convencen, si més no, d’estar a punt d’aconseguir-ho.\nDesprés, hi ha les sensacionals lletres, arrelades també en la rauxa que hauria de tenir el folk. Molts ens preguntem per què sovint no ens reconeixem a nosaltres mateixos, però pocs hauríem encarat el tema com ho fa el Germán amb "Un cabrón vestido igual que yo" (perquè, va d’això, no, la cançó?). A "Yo ya paso", fa sang rient-se del propi fracàs, de la idea de l’èxit i dels gustos del públic, i en menys estona de la que tardem a adonar-nos que ha començat, ja s’ha acabat. A "Ven a nuestro hogar", es lamenta que algun dia marxéssim del lloc on pertanyem i deixéssim de ser lliures. Imaginem que sabem a què es refereix, però potser ens equivoquem. Hi ha nostàlgia evocadora a "El viejo teatro", despreocupació "canallesca" a "Vías del tren", aires de bullanga a "Suéltame los perros" o anarquia embogida, sense filtre, a "¿Dónde està?" i a "Elegía a un par de zapatos".\nEl conjunt és brevíssim, només supera el quart d’hora perquè "Soy barro" s’arrossega pels altaveus durant sis minuts, insinuant una possibilitat d’experimentació sonora feta per músics brillants, distrets, amateurs i apassionats (Maher Shalal Hash Baz desfilen entre les tramoies?). Amb aquesta declaració, es tanca un disc peculiar, esgarriat i desmanegat, que no vol resoldre res, sinó només tirar pedres contra els seriosos, malgrat que moltes acabin a la pròpia teulada (però, i la gràcia que fa, això?). L’han fet, amb desdeny i amor a parts iguals, gent absolutament aliena al que se suposa que s’hauria de fer. Calen músics excepcionals i aquest és el disc que han fet uns quants d’ells.\nAquest dissabte 29 de març a les 20.00 h, Germán y la Alegría del Barrio presentaran el disc a la botiga Chandal (Valldonzella, 29, Barcelona). Més info aquí.\nEtiquetes: Ayo Silver y Cofradía de la Pirueta, discos, Discos Walden, German Carrascosa, German Carrascosa y la Alegría del Barrio, la ressenya, Pol Serrahima, Tambor Guitarra y Voz


Fitxa de l'immoble Casa Historiador cardus a Finques Llena: venda i lloguer d'immobles a Terrassa\nCasa Historiador cardus\nCasa amb 2 pisos independents, ideal per a dues families. Cadascun amb 3 habitacions y un bany. Cuina independent de 7.5m2, Galeria de 4.5m2, menjador de 20m2 cadascun. Disposa de garatge de 70m2, terrassa de 40m2, també pati i cobert de 20m2\nSituat a una molt bona zona del barri de Sant Pere nord.\nConstrucció del 1962. Orientat sud-nord.


El sector nupcial català respira gràcies al primer esdeveniment virtual El sector nupcial català respira gràcies al primer esdeveniment virtual – El Món\nEl sector nupcial català respira gràcies al primer esdeveniment virtual\nRedacció 15/09/2020 9:17 am\nEl sector nupcial és un dels més afectats per culpa de la crisi del coronavirus. Són moltes les parelles de nuvis que van veure’s obligades a posposar la boda durant el confinament i, encara més, aquelles que han preferit esperar per tal de poder reunir tantes persones com havien previst sense risc de contagi. En aquest context, amb centenars d’esdeveniments per a noces cancel·lats i ajornats, ha nascut una iniciativa que té com a objectiu rellançar el sector nupcial català amb el primer esdeveniment virtual per a noces.\nParlem del ‘Your wedding dream‘, una manera d’organitzar la cerimònia de manera segura i adaptada a la nova normalitat. Cent parelles de nuvis participaran en un esdeveniment privat en el qual trobaran en un mateix espai a 50 empreses del sector nupcial català. La primera trobada tindrà lloc el pròxim 25 d’octubre en el Gran Hotel Don Jaime, a Castelldefels. A més a més, proposen tres dates posteriors a Tarragona, Osona i Lleida.\nEls nuvis participaran de forma totalment gratuïta i comptaran amb l’assessorament d’un wedding planner que el presentarà el projecte i els gestionarà entrevistes personalitzades de mitja hora amb els propietaris de les empreses. Parts dels beneficis que es recaptin aniran destinats a costejar les noces d’uns nuvis que, per circumstàncies econòmiques, hagin hagut d’ajornar el seu enllaç.\nConscients de les necessitats del moment, els organitzadors garanteixen que les parelles que participin en l’esdeveniment podran complir tots els protocols de seguretat.


EL GREUGE CONSTANT - ALBERT CORTES MONSERRAT\nEL GREUGE CONSTANT\nQuan una part d’un territori te que demanar ajut extern, per controlar precisament que el seu suposat territori compleixi els deures amb aquesta part, es que alguna cosa falla. El tema del Corredor Mediterrani es flagrant, i es veu clarament i senzillament que l’Estat mai mourà un dit, per donar suport al desenvolupament de Catalunya, que teòricament també seria el seu, vers al contrari, tots els pals a les rodes per intentar que no puguem sortir del pou, a pesar del perjudici que els suposa aquesta operació surrealista.\nHoms critica les diferencies entre la inversió pel corredor mediterrani, i el de l’AVE de Galícia. El corredor portarà uns grans beneficis al territori català, a l’Estat espanyol i també a Europa, i revisades les inversions ens trobem amb 11 milions per 2 mil a l’AVE que va a Galícia amb un rendiment nul. Deixant clar les prioritats de Madrid, i seguint el fil de les infraestructures sense solta ni volta que hem anat descobrint els últims anys, aeroports fantasmes, trens d’alta velocitat sense cap estudi previ, autovies desertes, i una llarga llista que impedeix precisament que el vertaderament necessari no es contempli. La veritat es que no volen crear riquesa a Catalunya, cosa que assumeixen que els perjudica. De fet el govern català ha demanat a la Comissió europea que supervisi el projecte, i la implicació espanyola. Apart de l’espoli, veiem que l’any passat tant sols un 35,5% del total es va acabar executant, i contrasta clarament amb el 120% d’Aragó o el 111% de Madrid.\nRealment quan s’arriba en aquests límits, no puc entendre que algú no es plantegi que hi fem aquí encara, es un greuge constant, i una demostració dia rere dia de que impediran qualsevol projecte que permeti el desenvolupament català, penso amb aquells que encara volen ser independents per federar-se amb aquesta gent, es un masoquisme que nomes es pot entendre a base d’interessos personals molt poderosos. La crisi ha fet que totes aquestes atrocitats sortissin a la llum, però lluny de rectificar, segueixen exactament igual amb un AVE a Galícia sense cap sentit, i menys com a prioritat, quan una font de riquesa que qualsevol territori anhelaria esta aturada, i amb propostes insultants com el corredor central foradant els Pirineus, ja negat econòmicament per Europa, però amb la insistència espanyola de fons. Catalunya no pot esperar més. La presa de pel de les inversions queda reflectida amb el comparatiu que he mostrat abans, i que mostra unes diferencies tant abismals que son una total presa de pel, i un insult al territori i la població en general. Es la típica jugada espanyola de no complir amb les lleis quan es tracta de Catalunya, i exigir-les quan van en contra precisament del territori català, de fet en molts aspectes estem tractats com un estat aliè al territori espanyol, però no ho acabem d’aprofitar, per fer-ho realitat del tot.. Apart dels Abertis o Caixa de torn, que son una mena de tap a la vàlvula de sortida catalana, res ens impedeix donar un pas endavant, i demanar al nostre Parlament que deixi de fer de gestoria de Madrid a Catalunya, i es comporti com un hereu digne del Parlament democràtic més antic d’Europa.\nEn definitiva, aquest espoli cal sumar-lo al dels impostos, i veiem clarament el drama que tenim, i que nomes te una solució factible, i una gent per defensar-lo que som nosaltres, ja toca ser responsable.\n7 de juny de 2012 a les 4:05 pm\nperquè els castellans voldrien reforçar l’enemic? Catalunya sempre ha estat l’objectiu a batre, l’odiosa comparació… El corredor mediterrani seria l’eix definitiu de vertebració dels Països Catalans, ho veus? Catalunya no té necessitat d’Espanya per viure, i si l’obren la porta al País Valencià per connectar amb nosaltres i amb Europa? necessitaria per a res Espanya? Pensa-hi en les implicacions d’això que et dic… i podràs entendre el perquè dels pressupostos espanyols.


Armena Penthouse Tersefanou Xipre - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTersephanou, Tersefanou, Tersefanou, Xipre, 7562 - Veure al mapa\nMés informació sobre Armena Penthouse\nAl visitar Tersefanou, vosté es sentirà com a casa a Armena Penthouse, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Tersefanou. L'hotel ofereix transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, ventilador per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Tersefanou, el Armena Penthouse és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


L'espai polivalent més emblemàtic de Tarragona\n+34 608 458 982 +34 605 66 77 55 info@tarracoarena.com tarracoarena.com\n+34 605 66 77 55\nL’espai per a esdeveniments corporatius més innovador del Mediterrani\nUna gran reforma va permetre un major i més ampli ús del mateix. La Tarraco Arena va conservar el seu exterior convertint l’interior en un modern equipament cobert per una cúpula retràctil de 40 metres de diàmetre amb un efecte espectacular.\nA l’espai central disposen de 55 metres de diàmetre per a realitzar tot tipus d’esdeveniment i així donar cabuda a un gran nombre d’assistents. L’aforament total és de 10.800 persones.\nL’equipament tecnològic permet tot tipus d’esdeveniments i oci amb una gran diversitat de formats: sopars de gala, fires comercials, concerts, espectacles musicals, dansa, teatre, esports, desfilades de moda, jornades, promocions i actes populars de Tarragona, destacant el Concurs de Castells, així com tot tipus d’actes empresarials i institucionals.\nLa imponent zona central, la seva gran capacitat, la seva acústica i el seu equipament converteixen la Tarraco Arena en un espai ideal per realitzar a la ciutat de Tarragona grans esdeveniments nacionals i internacionals com la presentació del SEAT TARRACO.\nAlçada màxima 32 m\nDiàmetre exterior 94 m\nDiàmetre sorra 55 m\nDiàmetre cúpula retràctil 40 m\nSuperfície pista central 2.376 m2\nSuperfície 2a galeria 1.800 m2\nSeients fixes 4.974\nAforament màxim 10.800 persones\nSortides d’emergència 31 portes amb seguretat\nMegafonia 13.500 w\nEnllumenat interior 250 Kw\nClimatització 1000 Kw\nWC 10 blocs\nAccés de tràilers i vehicles de gran envergadura a la part central\nPunts de Rigging\nPatis per a backstage\nC/ de Mallorca, 18 - 43001 Tarragona


Educació en perill – Espai de Jaume. El món educatiu.\nEducació en perill\nMONTSE HOMS – Gurb\nQue vivim en un país corrupte i amb formes de corrupció cada vegada més sofisticades ja fa temps que és ben evident. Si algú no se n´ha adonat deu ser perquè no ho vol veure, o no s´ho vol creure. Els que treballem a l´ensenyament ho podem percebre des de fa molts anys. Si a Catalunya l´educació i la lectura no funcionen no és perquè els docents no facin bé la seva feina, sinó perquè hi ha moltíssimes escoles amb pocs recursos i males condicions. Quan hi havia riquesa mai no era el moment, i ara que hi ha crisi el moment ja ha passat.\nSort n´hi ha que els mestres ja s´han acostumat al mai i, abnegadament, compleixen la seva tasca perquè el més important per a ells són els infants i les famílies; uns infants als quals espera un futur incert i unes famílies a les quals donen la culpa de tot. Però malgrat aquesta humana i humil preocupació, els mestres no arriben a tot arreu. No m´agrada ni vull pensar que als governants no els interessa formar persones competents en aquestes necessitats a les quals tenen dret.


February 2006 >>\nParlem una mica de la nostra llengua\nPor minimarc - February 27th, 2006, 19:48, Categoría: General\nEl català es parla en un territori de 68.730 km2 repartit entre quatre estats europeus (Espanya, França, Andorra i Itàlia), en el qual viuen més d'11 milions de persones. La pregunta és inevitable: quantes d'aquestes persones entenen el català? O, per ser més exactes, quantes d'aquestes persones el parlen?\nLa situació del català no és homogènia al llarg del seu àmbit lingüístic. En un extrem tenim Catalunya, Andorra i la Franja de Ponent (un territori aragonès que fa frontera amb Catalunya), i en l'altre, la ciutat de l'Alguer (a l'illa de Sardenya) i l'anomenada Catalunya Nord (al departament francès dels Pirineus Orientals). A Catalunya i a la Franja de Ponent gairebé tothom entén el català, i la proporció dels qui el parlen supera el 75%. A l'Alguer i a la Catalunya Nord, en canvi, només entén el català la meitat de la gent, i menys de la meitat el parla. En una posició intermèdia es troben els altres dos territoris on es parla català: les Illes Balears i la Comunitat Valenciana. En total, dels 11 milions de persones que viuen en l'àmbit lingüístic podem afirmar que parlen català més de 7 milions de persones, i que gairebé 10 milions l'entenen.\nMenys a la Franja de Ponent, a la Catalunya Nord i a l'Alguer, el català és una llengua oficial en tot el seu àmbit lingüístic, i és present en algun grau en tots els àmbits de la societat. El català, per exemple, s'ensenya a totes les escoles, i molts nens, sobretot a Catalunya, reben gairebé tot l'ensenyament en aquesta llengua. El català també és present a les universitats.\nL'experiència diu que una persona que sàpiga castellà triga menys de quinze dies a estar en condicions d'entendre algú que parla en català. I per poc que s'hi posi, en molt poques setmanes ja sabrà parlar-lo, i gairebé sense adonar-se'n haurà augmentat el seu capital cultural.\nDe fet, tothom està en contacte amb el català en la seva vida quotidiana. A Catalunya, el català és present en quatre documents que periòdicament arriben a la majoria de cases: la factura de la llum, la factura del telèfon, la factura de l'aigua i la factura del gas. En molts casos, cal afegir-hi el full de la nòmina, que sovint és causa de més alegries que les factures... És cert que la difusió del català encara troba resistències en alguns àmbits (com els jutjats, o la policia), però de mica en mica les resistències es van vencent. No falta gaire temps perquè el català sigui una llengua igual de "normal" que altres llengües europees demogràficament comparables com el danès, el finès, el grec o el suec.


Es dona a conèixer amb Una vella, coneguda olor, (1964) obra que havia obtingut el premi Josep M. de Sagarra el 1963, i el 1970 publica conjuntament Fantasia per a un auxiliar administratiu i Cançons perdudes. El seu teatre realista continua amb Berenàveu a les fosques (1972) i Quan la ràdio parlava de Franco (1979) i amb Revolta de bruixes (1977) agafa un to simbòlic. A La desaparició de Wendy, el món de la infantesa i el de la postguerra prenen una dimensió mítica. Ha conreat també el teatre infantil Supertot (1975), Helena a l’illa del baró Zodíac (1975) o El somni de Bagdad (1977), entre d’altres.\nEl 1989 estrena Ai, carai! al Teatre Lliure, i Desig, el 1991, al Centre Dramàtic de la Generalitat. Continua amb obres com E.R., estrenada al Teatre Lliure (1994) i duta al cinema per Ventura Pons (Actrius, 1996); Olors, dirigida per Mario Gas (TNC, 2000); Això, a un fill, no se li fa (Teatreneu, 2002); L’habitació del nen (Teatre Lliure, 2003); Salamandra (TNC, 2005); Dones que ballen (2010) i Com dir-ho? (2013), entre d’altres. A més, és guionista dels primers serials produïts per Televisió de Catalunya (Poble Nou, 1993-94; Rosa, 1995-96; Nissaga de Poder, 1996-98; Laberint d’ombres, 1998-00; Nissaga, l’herència, 1999; El cor de la ciutat, 2000-2009 i Ventdelplà, 2005-2010).\nLa seva trajectòria ha estat reconeguda amb nombrosos premis, entre els quals el Premio Nacional de Teatro (1995), la Creu de Sant Jordi (1997), el Premi de la Institució de les Lletres Catalanes de guions audiovisuals (1998), el Premi Max d’Honor (2010), el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes (2013) i la Medalla d’Honor de la SGAE (2015).\nA la Sala Beckett, d’aquest autor s’hi han pogut veure A la fageda (1990), El gos del tinent (1999), Soterrani (2008) i La desaparició de la Wendy (2016).


Tot el que es pot conèixer sobre herbes remeieres, aquest diumenge al Remeiart | RTVVilafranca\nAl programa de la Fira hi figuren també més de 30 activitats per fer durant tot el dia amb rutes guiades de descoberta de flora, tallers de cuina natural amb plantes silvestres, tallers de cosmètica o xerrades de tot tipus relacionades amb les herbes.\nTambé destacar que el Remeiart, com cada any, compta amb una àmplia oferta dedicada a la canalla amb un espai de 800 metres quadrats amb jocs sobre natura i herbes i una variada oferta d’activitats de tallers infantils durant tota la jornada.\nAmb motiu de la celebració del Remeiart, l’accés al Castell de Penyafort s’haurà de fer a peu, però s’habilitarà un trenet gratuït per transportar els visitants cap al Castell amb sortida des de davant de l’aparcament de la fàbrica d’Ondunova, situada al peu del Castell.\nEnguany també s’habilitarà un autocar que sortirà de la plaça de l’església dels Monjos i anirà fins al peu del castell durant tota la jornada. El Bus tindrà parades a l’eix cívic, per recollir la gent que vingui amb tren de rodalies i al carrer de la Via Augusta de la Ràpita.\nEl programa amb totes les activitats del Remeiart es pot consultar al web www.remeiart.com\nRemeiart, Santa Margarida i els Monjos


Browse: Home » ‘AMBITION2039’: EL NOSTRE CAMÍ CAP A LA MOBILITAT SOSTENIBLE\nDurant els propers 20 anys, Mercedes-Benz Cars té com a objectiu tenir una nova gamma de turismes amb empremta neutral d’emissions de carboni, així com disposar de vehicles híbrids endollables o completament elèctrics que suposin més del 50% de les vendes de Mercedes-Benz Cars a 2030. “Ambition2039” com a fita concret d’una estratègia corporativa holística i sostenible de Mercedes-Benz Cars.\nDaimler AG està impulsant la transformació cap a la mobilitat lliure d’emissions. La sostenibilitat és un dels elements clau de l’estratègia corporativa de Daimler i, al mateix temps, un punt de referència per a l’èxit corporatiu. El futur president del Consell d’Administració de Daimler AG, Ona Källenius, va presentar els objectius per a la divisió d’automòbils sota el lema “Ambition2039”. A continuació, el resum del discurs de Ona Källenius.\n“Primer, Moure el Món” – aquest és el nostre propòsit en Mercedes-Benz Cars. Aquest és el significat més profund del nostre treball, el que ens empeny endavant, el nostre “perquè”. “Primer, moure el món” és part de l’ADN de la nostra companyia i una pedra angular de la nova estratègia empresarial sostenible en què estem treballant actualment. Tot i que aquesta estratègia té diverses dimensions, un dels problemes clau és com gestionem la nostra petjada de CO2. En Mercedes-Benz ens esforcem per aconseguir el millor i els nostres clients esperen que els brindem una mobilitat sostenible i fascinant. Per tant, una de les preguntes clau que estem abordant és la següent: Què estem fent per assegurar-nos que els nostres clients puguin canviar a una mobilitat sense emissions de carboni en el futur? La resposta és “Ambition2039”.\nTenim com a objectiu disposar, en 20 anys, d’una nova gamma de turismes neutral en emissions de carboni\nSiguem clars en el que això significa per a nosaltres: una transformació fonamental de la nostra empresa en menys de tres cicles de producte. No és molt de temps, si considerem que els combustibles fòssils han dominat el nostre negoci des de la invenció de l’automòbil per Carl Benz i Gottlieb Daimler fa uns 130 anys. El nostre camí cap a la mobilitat sostenible és la innovació, en un enfocament holístic al llarg de tota la cadena de valor.\nVolem oferir als nostres clients una experiència de conducció amb emissions neutrals de carboni\nAvui, a Oslo, en les proves de conducció per a la premsa del nostre Mercedes-Benz EQC (consum d’energia elèctrica combinada: 20,8-19,7 kWh / 100 km; emissions de CO2 combinades: 0 g / km *), presentem el primer de tota una generació de models elèctrics de Mercedes. Per 2030, el nostre objectiu és que els models elèctrics representin més de la meitat de les vendes dels nostres automòbils, incloent vehicles completament elèctrics i híbrids endollables. Alhora, volem reduir significativament les emissions de CO2 per vehicle. El nostre equip de R + D està treballant juntament amb socis consolidats ystartups per igual per augmentar el rendiment dels vehicles elèctrics i reduir els costos. La nostra estratègia també inclou el desenvolupament continu dels nostres serveis de mobilitat, per difondre l’ús de models elèctrics. A més dels turismes, també estem electrificant les nostres furgonetes, camions i autobusos. I el desenvolupament modular permet la ràpida transferència de tecnologia entre les nostres divisions. El nostre enfocament actual és la mobilitat amb bateria elèctrica. Però també hi espai i necessitat de seguir treballant en altres solucions, per exemple, la cèl·lula de combustible. El nostre GLC F-CELL (consum combinat d’hidrogen: 0,34 kg / 100 km, emissions combinades de CO₂: 0 g / km, consum combinat d’energia: 13,7 kWh / 100 km **) és un prova d’això. A dia d’avui ningú sap amb certesa quina combinació de sistema de propulsió complirà millor amb les necessitats dels nostres clients d’aquí a 20 anys. Per això encoratgem a les administracions a aplanar el camí per a la neutralitat tecnològica: fixem l’objectiu, però no els mitjans per aconseguir-ho.\nEns esforcem per una mobilitat neutra en emissions de carboni\nLa nostra Fàbrica 56 és el prototip: utilitza energies renovables i serà neutral en emissions de CO2 des dels seus inicis. A continuació, totes les nostres plantes europees seguiran el mateix camí abans de 2022. La nostra nova planta de producció a Jawor, Polònia, mostra com la sostenibilitat i l’eficiència dels costos van de la mà: l’energia eòlica no només fa que la producció sigui més ecològica, sinó també més econòmica. L’electricitat de fonts renovables també serà utilitzada per a la producció del EQC a la nostra planta de Bremen i la nostra producció de bateries en Kamenz, Sajonia. Una visió holística sobre retallar les emissions de carboni també inclou el reciclatge de matèries primeres. Els vehicles Mercedes tenen un potencial de reciclatge del 85 per cent. D’aquesta manera estem canviant d’una cadena de valor a un cicle de valor.\n← ELS NOUS BMW X5 M50I I BMW X7 M50I\nSEAT ES SUMA A SÓNAR + D PER IMPULSAR LA INNOVACIÓ I LA CREATIVITAT →


L’escola abans d’octubre de 2002\nFins a l’octubre de 2002 l’escola estava formada per un únic edifici inaugurat el 8 d’abril de l’any 1984.\nEls primers anys hi havia un nombre inferior a 20 alumnes amb dues mestres fixes, una d’Educació Infantil i una de Primària. Es distribuïen els alumnes segons el seu nombre, per exemple una tutoria de P-3, P-4, P-5, 1r i 2n i una altra de 3r, 4t, 5è i 6è. A tall anecdòtic es pot citar un curs que no hi havia cap alumne de 2n, però va arribar-ne un a mig curs i es va haver de decidir a quina tutoria enviar-lo.\nA partir del curs 2000-2001 la plantilla es va ampliar a 3 mestres i es van poder fer tres tutories: Petits, Mitjans i Grans repartits els cursos segons el seu nombre. Aquesta terminologia es va fer servir durant força temps.\nLa classe dels Petits i dels Mitjans eren a les dues aules grans i el grup dels Grans es trobava a l’aula a la qual els pares de l’AMPA havien col·locat parquet l’estiu de l’any 2001.\nEl pati era petit i es trobava situat a un nivell més alt que l’escola. La tanca estava coberta amb una immensa parra que ens regalava els seus fruits cada setembre (i es repartien entre totes les famílies). Al peu de la parra hi havia un petit hort.\nL’escola curs 2002-2003\nAquest curs la plantilla es va ampliar de 4 a 5 mestres fixos/es. L’augment de matrícula a Educació Infantil va motivar que el Departament concedís dues places de mestres per a P-3, P-4 i P-5.\nEl maig de 2002 van començar les obres de construcció del nou edifici i es van acabar el novembre del mateix any. Amb la construcció del nou mòdul l’escola va perdre una mica de pati, però a canvi es va poder obtenir un petit edifici d’uns 80 metres quadrats en el qual poder encabir permanentment el menjador amb els estris i aparells d’ús habitual (rentaplats, nevera, microones…).\nTambé s’hi va poder traslladar l’aula dels Grans (4t-5è-6è), guanyant un espai més ampli i ben il·luminat.\nEl trasllat es va realitzar el novembre del 2002. L’anterior aula dels grans es va habilitar la resta del curs com a aula de psicomotricitat i magatzem.\nA l’edifici central seguien havent-hi dues tutories, la d’Educació Infantil i la de 1r-2n-3r. L’aula d’ordinadors va començar a créixer pel que fa al nombre de màquines si bé encara tenia les rajoles amb solcs i un banc de maons, fets que dificultaven la seva disposició.\nAquest curs es va poder obrir la biblioteca de l’escola al poble en horari de tarda els dimarts, dimecres i dijous gràcies a la col·laboració de tres mares de l’escola.\nL’escola cursos 2003-2004 i 2004-2005\nA mitjans del curs 03-04 es preveia que l’escola faria un salt endavant pel que fa al nombre d’alumnes matriculats. Per això es va negociar amb el Departament d’Educació poder donar resposta a la nova realitat.\nL’escola tornava a créixer ampliant el pati i instal·lant-hi un mòdul prefabricat. El nou edifici tot i la seva provisionalitat, satisfeia àmpliament les necessitats dels cursos d’Educació Infantil: una aula per alumnes i una altra per a psicomotricitat i usos diversos, lavabos adaptats als petits i un petit despatx que es va aprofitar com a magatzem. Les altes temperatures a les que s’arribava en el seu interior va fer plantejar a l’AMPA la necessitat de comprar-hi uns petits aparells d’aire condicionat.\nLa primavera de 2004 l’Ajuntament va iniciar la construcció de la llar d’infants “Les Orenetes”, que volia recollir les necessitats de moltes famílies del poble. Va poder obrir les portes l’1 de setembre de 2004.\nEl curs 04-05 es va tornar a ampliar la plantilla de mestres amb el nomenament d’un mestre més de Primària. Això va permetre establir tres tutories de Primària, una de Cicle Inicial, una de Cicle Mitjà i una de Cicle Superior, amb el qual l’escola esdevinia cíclica de debà. A l’edifici central l’aula gran de baix es va poder habilitar com a biblioteca permanentment, com a aula d’Audiovisuals i per a poder realitzar les assemblees.\nA l’octubre de 2004 el Departament d’Educació va instal·lar el cablejat informàtic de tot l’edifici central i la instal·lació de dues antenes inalàmbriques que cobreixen l’aula de Cicle Superior i les d’Educació Infantil, gràcies a les gestions fetes el curs anterior. També se’ns va dotar d’un projector multimèdia que va ser instal·lat a la biblioteca. A finals del curs 04-05 una sèrie de problemes en la línia ADSL van forçar al Departament a dotar-nos del servei d’internet via satèl·lit, visible en la gran antena muntada a la cantonada de l’edifici central.\nL’escola curs 2005-2006\nEl curs va començar amb un fet anunciat fa uns mesos: el Departament d’educació havia dissolt l’Agrupació Rural Maresme-Vallès i s’havien eliminat les places de mestres itinerants. Després de negociar fermament amb el Departament es van aconseguir una mestra d’Anglès a jornada completa i dues persones a mitja jornada per Educació Física i Música.\nUn dels fets més novedosos va ser la concessió per part del Departament d’un Programa d’Innovació Educativa en Educació Ambiental, concretat a la nostra escola en el projecte de l’Hort. A més de la dotació econòmica prevista es va poder aconseguir una partida econòmica especial que cobria en la seva majoria la compra d’una caseta de fusta on poder desar el material de l’hort i d’Educació Física.\n7è llibre de contes de l'escola\n8è llibre de contes de l'escola\n9è llibre de contes de l'escola


Volem un país així ? La República\n¿Volem viure en un Estat que té un ministre d'exteriors que volia confiscar paperetes i urnes el 9N i ho tornaria a fer? I que diu que segrestarien durant 24 […]\nDaniel Ruiz-Trillo 25/05/2017\n¿Volem viure en un Estat que té un ministre d'exteriors que volia confiscar paperetes i urnes el 9N i ho tornaria a fer? I que diu que segrestarien durant 24 hores els Mossos? ¿Volem viure en un país de pandereta, del segle XIX, que no aprova el Corredor Mediterrani i sí, en canvi, l'Operació Catalunya?\n¿Volem viure en un país que judicialitza la polílica i politiza la justícia? ¿Volem viure en l'Estat que multa ANC, Òmnium, consellers, president i presidenta, que inhabilita càrrecs públics i que utilitza la Fiscalia només per a ús partidista? Volem un país que “se cepilla” el Estatuto i “se carga” el sistema sanitario catalán? Volem el país que mata toros i que prohibeix titelles? ¿Volem un país que permet que Mortadelo i Filemón (alias Fernández Díaz & Co) conspirin amb diners públics i no dimiteixi ningú i que no permet que es xiuli en un estadi?\n¿Volem viure en el país de Rato, Bárcenas, Fórmula 1, Palma Arena, Rita, Gurtel, Fabra i mil casos més? ¿Volem viure en el país que arxiva el cas del Metro de València i que paral·litza el Prat? Volem viure en el país de la Renfe? ¿Volem viure en un país que deroga el Decret pel Multilingüisme? ¿Volem el país del Madrid de Florentino i Ronaldo i les seves estafes fiscals i arbitrals?


Riberaonline: Esquerra Republicana demana la compareixença del ministre Nadal per l'informe del MIT sobre el Castor\nEsquerra Republicana demana la compareixença del ministre Nadal per l'informe del MIT sobre el Castor\nEsquerra Republicana demana la compareixença urgent al Senat del ministre d'Energia, Turisme i Agenda Digital, Álvaro Nadal, després de conèixer l'informe de l'Institut Tecnològic de Massachusetts (MIT) sobre el magatzem de gas Castor.\nL'informe conclou, segons ha explicat el ministre, que la injecció de gas va ser la que va produir 'amb tota probabilitat' els terratrèmols que es van registrar entre els anys 2012 i 2013 a les Terres de l'Ebre i al Baix Maestrat. Nadal ha informat que ara per ara el magatzem de gas continuarà en estat d'hibernació, però ha admès que s'haurà de desmantellar quan sigui 'segur'.\nPer tot plegat, des del grup parlamentari d'Esquerra Republicana a la cambra alta, el senador Miquel Aubà demana la compareixença del ministre en seu parlamentària. A més, el republicà insisteix que el desmantellament del Castor ha de ser 'immediat', tot garantint que 'els costos no recaiguin en els consumidors'.\n'Deixin de marejar la perdiu; cal un calendari d'actuació per posar fi a aquest invent nefast tant des del punt de vista mediambiental com econòmic, sobretot per a les butxaques dels consumidors que pagaran durant 30 anys la indemnització de 1.350 milions a Florentino Pérez', ha reblat el senador.\nUna indemnització que, segons càlculs de l'Organització de Consumidors i Usuaris (OCU), suposarà un cost total per als consumidors de 4.731 milions d'euros, si es tenen en compte els interessos durant aquests 30 anys. Una xifra que podria augmentar considerablement si hi afegim els costos del seu manteniment actual en estat d'hibernació, uns 17 milions d'euros anuals, i del seu futur desmantellament. Per aquest motiu, Aubà considera 'imprescindible' que el ministre informi sobre les actuacions que el Ministeri pensa realitzar a la plataforma Castor.\nL'alcalde d'Alcanar, i president de la Federació de l'Ebre d'Esquerra, Alfons Montserrat, ha manifestat que 'no volem més dilacions per part del govern espanyol, exigim el desmantellament immediat amb les màximes garanties i transparència'. Montserrat ha afegit que 'seguim demanant que s'investiguin i assumeixen les responsabilitats polítiques i tècniques del nyap del Castor, i que es rescabali a l'administració pública els 1.350 milions que es van pagar d'indemnització'. Per l'alcalde d'Alcanar 'seria una ironia que els mateixos que es van beneficiar amb la construcció del Castor ara també siguin els beneficiats amb el seu desmantellament'.


Actualització Registre de CEE al nou RD 390/2021: Reformes i Ampliacions\nDimarts, 21 Desembre 2021 21:00\nEl Registre dels Certificats d'Eficiència Energètica d'Edificis de la Comunitat Valenciana s'ha actualitzat per a incloure les noves exigències derivades del Reial decret 390/2021 d'1 de juny. Entre altres, s'ha inclòs el registre de CEE de projecte i d'edifici acabat per a les obres de reforma i ampliació contemplades en l'article 3.1 d) del Reial decret 390/2021.\nIVACE ha actualitzat recentment els manuals d'ajuda de registre de certificats d'eficiència energètica de nova construcció i existents i s'ha creat un especifique per a reformes i ampliacions, amb l'objectiu de facilitar les tasques de registre en el portal web.\nAquesta versió dels manuals, actualitza l'anterior, de setembre 2020, i inclou descripció de totes les noves funcionalitats i millores que s'han realitzat en el portal web de registre des d'aqueixa data. La versió v2 dels Manuals inclueix, a més, actualització de la taxa de registre, atenent a allò contemplat en l'article 55 de la Llei 8/2021, de 30 de desembre, de Pressupostos de la Generalitat per a l'exercici 2022 .\nPoden accedir a ells a través dels següents enllaços:\nManual Registre Nova Construcció\nManual Registre Existents\nManual Registre Reformes i ampliacions\nNota legal - Contacta - Accessibilitat


2010 juny • Duran i Lleida Blog\n1n453 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nFinalment, després de quatre anys pràcticament, el Tribunal Constitucional s’ha pronunciat sobre l’Estatut. Ho va fer ahir, dilluns, donant a conèixer la seva decisió, tot i que ara encara no es coneix el contingut total de la sentència i, per tant, els seus fonaments jurídics.\nAfortunadament, vaig suspendre el meu viatge a Guatemala. Si no ho [...]\n4n174 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\n2n330 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\n2n492 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nFa molts anys que no podia celebrar la revetlla de Sant Joan, i avui si Déu vol, d’aquí unes hores, ho faré amb la meva esposa i els meus amics. Demà es festa, i divendres em permetreu que faci pont, perquè diumenge he d’anar a Madrid a un ple extraordinari de les víctimes del terrorisme [...]\n2n022 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nAhir al vespre vaig participar conjuntament amb Pilar Rahola a la presentació del llibre que ha escrit amb el títol de ‘La màscara del rei Artur’ sobre el nostre candidat a la presidència de la Generalitat, Artur Mas. Vaig fer-ho per dues raons: primera, per la mateixa Pilar Rahola. Amb ella hi he tingut moltes [...]\n2n730 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nUna amiga m’ha fet avinent l’existència d’aquests vídeos que la Generalitat utilitza per educar sexualment la nostra joventut. A mi, personalment, em semblen inacceptables. Els penjo perquè tingueu l’oportunitat d’opinar i no cal dir perquè pugueu discrepar de la meva valoració, compartir-la, matitzar-la o afegir-hi nous elements.\nCategories: NotesTags: debat, educació, Generalitat, joventut, opinió, sexualitat, valors\n1n779 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\n27n651 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nLa Generalitat i l’homosexualitat\nAquesta setmana he llegit dues notícies que feien referència a la Generalitat i a l’homosexualitat. La primera deia que el departament de Salut investigarà psiquiatres que “curen” l’homosexualitat. La segona, que la Generalitat prepara una norma única a Europa sobre drets de les persones lesbianes, gais, bisexuals i transexuals per l’eradicació de l’homofòbia, la lesbofòbia [...]\nCategories: NotesTags: ajuda, assistència mèdica, assistència psiquiàtrica, avortament, delictes, Departament de Salut, família, fills, gènere, Generalitat, heterosexualitat, homosexualitat, ideologia, llibertat, mitjans de comunicació, radicalisme, sexualitat\n1n438 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nAquest matí, a la sessió de control al Congrés, he preguntat al president del govern què pensava fer per incrementar els ingressos de l’Estat. Fins ara només es parla de retallades. I amb les retallades, a part d’afectar determinats col·lectius sensibles, l’únic que fem es contraure les possibilitats de creixement. Retallant només la despesa no [...]\nCategories: NotesTags: apujar impostos, atur, competència deslleial, Congrés, creixement, dèficit públic, despesa, economia, economia submergida, empreses, Europa, falta administrativa, govern de l'Estat, impost de societats, impostos especials, ingressos, IRPF, IVA, obligacions fiscals, OCDE, president del govern, retallades, treball, treballadors, tributs, UE, Zapatero\n1n015 visites comptabilitzades des de novembre de 2009 jun\nCuba i l’Església catòlica\nAquesta setmana s’ha sabut que els vint-i-set ministres d’Exteriors de la Unió Europea no adoptaran una revisió de la política comuna envers Cuba acordada l’any 1996. La presidència espanyola volia modificar aquesta posició i no se n’ha sortit. Tot i això, públicament ho ha explicat com un èxit per haver aconseguit que s’ajorni la decisió [...]\nCategories: NotesTags: acolliment, cardenal Jaime Ortega, compromís, Cuba, dòlar, diplomàcia, diplomàcia espanyola, diplomàcia vaticana, empresaris, Esglèsia, Espanya, govern de l'Estat, Guillermo Fariñas, Moratinos, presos cubans, presos polítics, Raúl Castro, UE


desembre | 2011 | Aracne fila i fila\nMites i metamorfosis\nSetmana de la ciència, una setmana que està situada entre el 16 de novembre i el 21 d’aquests mateix més. Un període de cinc dies en els qual tots els cursos han de fer una sèrie de treballs relacionats amb ciència sigui la matèria que sigui, aquests treballs un cop acabats són exposats per tal que els altres alumnes del centre els puguin veure.\nEn aquest cas llatí; en aquesta assignatura es tractava de fer una exposició en la qual apareguin diferents animals vinculats a la mitologia llatina, és a dir, les diferents metamorfosis conegudes.\nHi ha molts casos de metamorfosis i bastant coneguts, però no tots són des d’una perspectiva científica com la que ens explica l’enllaç anterior. Per exemple, Licàon és un home que rep la visita d’un hoste misteriós que després es presenta com el déu dels déus. Licàon, que no s’ho creu, per demostrar que és mentida, el vol assassinar mentres dorm i així deixar clar que és un simple mortal. Abans, però, li dóna a menjar carn humana com a part del seu malèvol pla. El déu se n’assabenta i furiós destrossa la casa sobre l’amo i després el converteix en llop. Un llop que manté encara després de la mutació, la mateixa ferocitat representada a la cara i quasi el mateix aspecte en la pell que el personatge de Licàon.\nCom aquests i molts altres casos, les metamorfosis llatines són exposades en les parets del centre Ies Isaac Albéniz de Badalona.\nEls videojocs i la seva inspiració clàssica\nLa saga IMPERIVM si voleu estratègia militar i urbanisme:\n–IMPERIVM I (Les guerres de les Gàl·lies).\n–IMPERIVM II (La conquesta d’Hispània)\n–IMPERIVM III (Les grans batalles de Roma)\n–IMPERIVM CIVITAS (Format per tres entregues).\nLa saga IMPERIVM es basa en jocs d’estratègia enfocats en l’època romana, des de l’origen d’aquesta civilització fins a la decadència i la destrucció.Aquests jocs són molts estratègics i s’ha de pensar molt.\nEn canvi, IMPERIVM CIVITAS tracta de la supervivència en una ciutat romana i es veu molt bé com era aquesta civilització. Ens ensenyen a crear: escoles, cases, fòrums o cuines, etc..\nUn altre joc és Age of Mythology, més pel vessant dels déus grecs.\nÉs un videojoc d’estratègia de la saga d’Age of Empires però on apareixen elements de la mitologia grega, germànica i egípcia. El jugador ha d’avançar d’edat, derrotar els enemics. Té unitats per aconseguir recursos (vilatans), unitats per lluitar i les unitats mítiques, més poderoses que la resta i que depenen del déu que s’hagi invocat en cada edat. Aquestes unitats estan basades en personatges mitològics cèlebres com l’esfinx, l’ hidra o el centaure, entre altres. El déu invocat també permet llençar poders o màgies especials. El joc va vendre més d’un milió de còpies.\nEncara en jocs en clau grega, tenim God of War.\nKratos neix a Esparta, una província grega caracteritzada per ser bressol dels millors guerrers de l’Imperi. Des de molt petit denota gran força, resistència i tenacitat, a diferència del seu germà menor, el qual és rebutjat pels militars i manat a l’exili. Kratos és reclutat i separat de la seva mare i germà, el qual, mentre Kratos és introduït en l’art de la guerra, mor, descendeix al regne d’Hades i es converteix en una espècie de dimoni del com no se sap fins a la data. En les múltiples entregues, aquest personatge lluita contra Ares i en derrotar-lo, ell es converteix en el nou déu de la guerra, per això es diu així el joc.\nAquest joc ha estat àmpliament premiat i ha tingut al mercat una gran rebuda. Per això, s’ha convertit en una saga. Els seus títols són:\n–God of War: Fantasma d’Esparta.\n–God of War: II.\n–God of War: Candenes de l’Olimp.\n–God of War III.\nAquí us deixo un altre enllaç.\nAquests són alguns que nosaltres coneixem, però de ben segur que n’hi ha molts més d’estratègia militar com Rome Total War, Praetorians o d’estratègia econòmica i urbanisme com Caesar o d’estratègia militar, urbanisme i mitologia com Grepolis. Què en sabeu d’aquests? En coneixeu algun altre?\nThis entry was posted in General, Grec 1r, Llatí 1r and tagged Age of Mithology, Imperium, Referents clàssics, Videojocs on 27 desembre 2011 by zapico.ivan1220.\nPer Nadal, receptes romanes!\nAquest Nadal he fet un menú amb receptes romanes per llepar-se’n els dits!\nN.B.: Per veure’n l’elaboració, cal clicar damunt de la fotografia que il·lustra cada recepta.\nDes del menú inicial, clicant damunt la icona de color blau de l’esquerra també s’hi pot anar i després s’hi torna, clicant damunt la icona de color lila de la part inferior dreta.\nSi voleu fer altres receptes romanes, les trobareu al receptari que fem amb Col·lex. Si feu fotografies o vídeo, o trobeu pàgines de receptes romanes interessants, podrem entre tots millorar o ampliar el nostre receptari aràcnid. Ara ja en tenim quaranta-sis!\nNo us perdeu la pàgina recomanada en la icona inicial!\nBONI DIES FESTI! Prosit!\nCecilia Bizzotto Echerri\nLlatí de 4t Opt.1\nThis entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Llatí 1r, Llatí 2n and tagged Celebracions, Cuina on 26 desembre 2011 by bizzotto.cecilia1020.\nGira’t, què és allò que cau blanc?\nÉs lava d’un volcà de Creta?\nNo, és neu, és Nadal.\nEls déus et conviden a la seva festa.\nPer un dia, Ares pararà les guerres.\nPosidó calmarà els mars,\nZeus evitarà les esgarrifoses tempestes,\nPersèfone amb sa mare torna.\nEl Nadal és aquí.\nQuins regals tindran els déus i les deesses?\nHefest un martell, per a armes construir;\nper a Hera, mil i una diademes.\nNo faltarà beguda ni menjar!\nDemèter ha tingut bones collites\ni Dionís del vi s’encarrega,\nens deixarà tastar les seves pomes, Afrodita?\nNo tenim ni tambors ni panderetes,\nperò Apol·lo tocarà la lira, el déu de les fletxes.\nNo tenim ni turrons ni neules,\ntenim nèctar, vés amb compte no et quedis sense!\nNo tenim ni cérvols ni trineus,\nperò tenim a Hermes amb el seu caduceu,\nell ben amunt pot volar,\nsi mires al cel no et costarà de trobar.\nEl petit Eros tremola, a què té por?\nHades ve acompanyat del gos Cèrber.\nAfrodita li diu amb dolçor,\nque a cap criatura ha de témer.\nHèstia els espera a la llar,\nles Muses enllesteixen els preparatius;\nAtena els passatemps ha de pensar,\nés clar, ella és la més sàvia.\nÀrtemis ha caçat un be,\nper cuinar-lo, Hèstia encén la flama.\nZeus és a la porta, per rebre uns convidats més:\nJàson i Medea, Teseu i Ariadna.\nHèracles, Bel·lerofontes i Odisseu,\nÈdip, Aquil·les i Perseu.\nMireu, cauen flocs de neu.\nÉs hora que les festes celebreu,\nque rieu amb alegria i joia,\namb cor, ànima i glòria.\nEls déus i deesses i herois grecs us desitgen,\nThis entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Grec 1r, Grec 2n and tagged Celebracions, Mitologia, Poesia, Referents clàssics on 20 desembre 2011 by Laia Muñoz Osorio.\nEl cap de setmana passat, vaig veure per un canal de la televisió l’anunci de la nova PlayStationVita. Aquesta nova consola amb aquesta paraula vita, d’origen llatí i que siginifica vida, és un nom molt apropiat ja que els seus dissenyadors creuen que aquest nou sistema d’entreteniment portàtil d’última generació, serà com una combinació revolucionària de jocs ficticis i connexions socials en un context real. L’objectiu d’aquesta és transformar tots els aspectes de la vida quotidiana en una experiència d’entreteniment. Us deixo aquí un video:\nIns. Anton Busquets i Punset de Sant Hilari Sacalm\nThis entry was posted in Cultura Clàssica 3r, General, Llatí 1r, Llatí 4t and tagged Llatí, Publicitat, Referents clàssics on 20 desembre 2011 by laiaparareda.\nCiència MMXI: Les Pièrides i la garsa\nImatge de la garsa extreta de: boiadeportpelegri.blogspot.com\nLa garsa és un ocell d’uns 46 cm de llarg, de plomatge blanc i negre, amb una llarga cua. Les plomes de les ales i de la cua agafen tonalitats blavoses i verdoses metal·litzades.\nEl seu bec és fosc de la mateixa manera en què les seves potes també ho són. Viu en zones cultivades, als boscos i també en parcs i jardins de les ciutats. Emet un cant “xac-xac-xac” que s’explicaria amb la costum xerraire de les Pièrides que seguidament explicaré.\nLes Pièrides eren nou germanes filles del ric Píeros de Pel·la i d’Evipe de Peònia. Com que eren destres en el cant, van reptar nou muses que, si perdien els cedirien la font d’Hipocrene i la d’Aganipe però si les muses guanyaven, les nou germanes els haurien de cedir els camps d’Emàtia fins al nevat país de Peònia.\nEl repte de les Pièrides -Giovanni Battista di Jacopo (1495-1540). Musée du Louvre.\nLes muses van acceptar el repte i, davant de les nimfes que van fer d’àrbitres, van dur a terme la contesa. Les nimfes van dictaminar que les guanyadores de la contesa havien sigut les muses de l’Helicó. Fruit del fracàs, les nou germanes van començar a injuriar les muses i com a càstig Cal·líope, la més gran de les muses, va transformar les Pièrides en una nova raça d’ocell destinada a poblar els boscos i a grallar per sempre: la garsa.\nEl pintor Giovanni Battista (Florència, 1495 – Fontainebleau, 1540) va representar en una de les seves pintures una de les escenes d’aquest mite. Era anomenat “El Roig Florentí” (Rosso Fiorentino) i va ser un pintor italià del Renaixement membre de l’Escola de Fontainebleau. És un dels primers i més destacats exponents toscans del manierisme pictòric.\nEl mite clàssic és un mode de pensament que dóna resposta a tot allò que la humanitat sempre ha intentat saber: què sóm, d’on venim, per què existim, etc. Per tant, el mite de les Pièrides intenta explicar l’origen de la garsa però, què tenen en comú? Bé, en primer lloc, les nou germanes van fer la contesa al bosc i les garses viuen als boscos. El fet que les Pièrides siguin destres en el cant i a més, xerrin més del que els convé, explica que la garsa emeti constantment un cant.\nLa informació d’aquest article l’he extret del llibre anomenat “Narracions de mites clàssics” que és una adaptació de les Metamorfosis d’Ovidi. A més, he utilitzat aquest web per extreure la informació de la garsa.\nThis entry was posted in General, Llatí 1r and tagged Ciències, Mitologia, Ovidi on 20 desembre 2011 by pallach.carla.


Correpassadissos | JOGUIBA\nCorrepassadissos Infantil Paw Patrol\nTricicle Pukylino Vermell\nSupermoto 2en1 Infantil\nMotocicleta Fusta Scooter Vespa Vermella\nCorrepassadissos Quad Vermell amb Pal\nCorrepassadissos Infantil Tractor Claas Xerion\nCotxe Correpassadissos MetÃ l.lic Retro Gris\nÉs molt emocionant ser testimonis dels primers passos del nadó. Per davant encara queda molt camí perquè guanyi la suficient estabilitat com per poder caminar de manera autònoma, però la veritat és que és un dels moments que els pares esperen amb més expectació. A partir d'aquí comença un procés en el qual el petit poc a poc anirà dominant la tècnica. Quan menys ho esperis estarà corrent per qualsevol racó de la casa! Llavors, és una bona ocasió per comprar-li un correpassadissos perquè exerciti les cames i l'esquena. Es convertirà en la seva joguina favorita! Només has de consultar el nostre catàleg i fer una ullada a la nostra selecció de correpassadissos. A Joguiba trobaràs el més adequat per al petit.\nQuè tindran els correpassadissos que entusiasmen a tots els nens i nenes? Es tracta de joguines amb diverses rodes, en funció del model i disseny, concebuts per estimular al petit a caminar. Estan indicats per als nens que ja han après a caminar i, per tant, aquestes joguines ajuden a perfeccionar aquesta habilitat acabada d'adquirir.\nEstan disponibles en una infinitat de models, tots ells de colors molt vistosos per cridar l'atenció del nen. A més, compten amb una nansa perquè el petit es subjecti i camini mentre es recolza en ella. En funció de la marca i el disseny, poden tenir forma de cotxe, de moto, camió, etc. De vegades, els petits usuaris podran seure al correpassadissos i manejar el volant com si fos un conductor experimentat. En altres models, anirà de peu empenyent aquesta joguina amb rodes. Sigui el cas que sigui, aquests articles no compten amb pedals, el que significa que serà el nen qui ha de desplaçar-se mitjançant l'impuls dels seus propis peus. De seguida es convertirà en un corredor de fons!\nEls correpassadissos són joguines que tornen bojos els nens. Són l'avantsala dels tricicles i bicicletes, de manera que els farà sentir-se més grans. El principal avantatge d'aquestes joguines és que contribueixen a enfortir les seves cames i, per tant, afavoreixen el seu desenvolupament psicomotor.\nJa que la seva utilització requereix que el petit doni suport totalment les plantes dels peus a terra, de manera que guanyarà en estabilitat i coordinació.\nA més, els correpassadissos permeten als nens familiaritzar-se i descobrir l'entorn que els envolta. Els ajuden a perfeccionar la seva manera de caminar i, gràcies a que disposen d'un suport, evitaran les ensopegades habituals.\nCom solen tenir forma de vehicles, el petit se sentirà com els seus pares, la qual cosa potenciarà la seva independència. Quant se sent al correpassadissos, descobrirà que movent les seves cames, aquest començarà a desplaçar-se, guanyant en autonomia.\nFinalment, aquest tipus de joguines reforça la zona lumbar i corregeix la postura, alhora que suposa per al petit una diversió absoluta.\nÉs complicat predir quan un nen donarà els seus primers passos, però normalment ho fa al voltant del seu primer anyet. Per això, els correpassadissos són convenients aproximadament a partir dels 10-12 mesos, quan el petit ja ha començat a caminar. En qualsevol cas, és imprescindible assegurar-se que aquest article és apte per a l'edat i alçada del nen.\nUn altre detall a considerar és que gaudeixi de gran estabilitat, ja que no cal oblidar que té una funció de suport per al nen. En la mateixa línia, cal que el correpassadissos sigui resistent davant els impactes normals que pugui patir.\nPel que fa a dissenys, a Joguiba disposem d'una àmplia selecció, de manera que no tindràs problema a trobar el més adequat. Tria entre una moto, un cotxe de policia, un camió de bombers o un bonic poni. Triïs el que triïs el petit estarà encantat de muntar en ell!\nEncara que només treballem amb les marques més prestigioses del sector i els nostres productes ofereixen les màximes garanties, recorda que el petit ha de fer-lo servir únicament sota la supervisió d'un adult.\nSi t'has decidit per adquirir una d'aquestes joguines, tens l'opció de comprar un correpassadissos online. Es tracta d'una fórmula sobre tot recomanable per a aquelles persones que amb prou feines tenen temps de desplaçar-se fins a un establiment físic. A Joguiba pots realitzar la teva comanda a la nostra botiga online de manera totalment segura i ràpida. El millor és que pots fer-ho en qualsevol moment del dia i tindràs la garantia de rebre la teva joguina entre 24 i 48 hores com a màxim a casa.\nFins i tot, si estàs pensant en fer un regal, pots demanar-nos que t'ho emboliquem. Accedeix a la nostra botiga online i consulta el nostre catàleg per descobrir tots els models de correpassadissos. Tenim el que estàs buscant, fes la teva comanda avui mateix!


La inauguració de la fira anirà a càrrec de l’exconseller de Cultura Lluís Puig, mentre que l’escriptora Irene Solà, que és autora de l’obra ‘Canto jo i la muntanya balla’ -una de les novel·les de ficció en català més venudes en el darrer any-, serà “l’homileta” laica 2020. Per la seva part, la teòloga Margarita Bofarull, religiosa de la Societat del Sagrat Cor, llicenciada en medicina i cirurgia per la Universitat de Barcelona i llicenciada en teologia per la Facultat de Teologia de Catalunya, llegirà l’homilia religiosa. Un dels actes centrals del certamen serà el lliurament dels premis literaris Homilies d’Organyà, als quals han concorregut 277 originals repartits entre els sis guardons, la xifra de participació més alta assolida fins ara. A més, una trentena d’autors presentaran a la fira les seves darreres novetats.\nEntre ells, Pep Coll i Vicenç Llorca, amb els llibres ‘L’any que va caure la roca’ i ‘La frase immutable’, respectivament. Altres escriptors que hi intervindran seran Joan Obiols, Marcel Fité, Manel Figuera, Marta Grau, Manel Gibert, Roser Guix, Jordi Cardona, Ester Farran, Cristina Canut i Miracle Farreny.La literatura també hi serà present a l’esdeveniment, a través de l’espectacle ‘Terra Escrita’ que oferirà el Club de Lectura d’Organyà. També es podrà veure la proposta poètica ‘A boca de fosc’, basada en l’obra de Marta R. Gustem i interpretada per la mateixa autora, acompanyada per Susana Papazachariou i Aleix Armengol. La música li posaran La Sonsoni en l’obertura de la fira, i Noè i Marc Rivas en el concert de cloenda.La Fira del Llibre del Pirineu és organitzada per l’Ajuntament d’Organyà i el Consell Comarcal de l’Alt Urgell i compta amb el suport i la col·laboració de diverses institucions i entitats.


Història, Geografia, Ciències Socials - PRESENTACIÓ\nHistòria, Geografia, Ciències Socials\nEls recursos d'ESO, d'Història Contemporània, Geografia d'Espanya etc. s'han traslladat als blogs que s'indiquen en la pàgina d'inici. També podeu continuar accedint als recursos des de la pàgina d'inici i amb el menú d'esta web.\nDisculpeu les molesties i espere que vos siguen útils.\nWeb amb Recursos per a Història, Geografia i Ciències Socials en general.\nBenvinguts a la pàgina d' Empar Gallego, professora d' Història i Geografia\nen Educació Secundària i Batxillerat\nal centre Florida Secundària en Catarroja (València)\nLa finalitat d' aquesta web és educativa,\nal servei d' alumnes i ensenyants i a tots aquells interessats.\nUtilitza materials d' elaboració pròpia i recursos d'altres webs, tot citant les fonts quan es coneix la seua procedència. Expresse el meu agraïment a tots aquells que comparteixen el seu treball amb la comunitat educativa.\nTrobaràs els recursos navegant pels menús i en la pàgina d'inici.\nAquesta web creada al maig de 2009 naix de la necessitat d'organitzar els recursos propis i d'Internet utilitzats des de que les NTIC entraren a les aules. Les pàgines webs i els blogs ofereixen una planificació flexible i una continua adaptació dels materials i a les noves formes d'ensenyament-aprenentatge.\n(PD. Fins l'any 2012 l'he utilitzat a les classes. Per diferents motius, he traslladat els recursos als blogs que trobareu a la pàgina d'inici. Espere que vos continuen éssent útils. Gràcies per les vostres visites)\nIacaré, nom d' origen indígena, al bell mig de l' Amazonia,\nbosc primigeni en perill.\nEl nom d' aquesta web vol recordar la necessitat de la seua salvaguarda.\nLa deforestació de l'Amazonia\nENLLAÇATS EN LA XARXA\nAlgunes imatges, textos i recursos provenen de pàgines d' Internet. En aquelles fonts en les que no consta la seua procedència és per desconeixement. Amb aquest escrit sol.licite l' autorització per a ser utilitzades amb fins educatius; si algún propietari o propietària no desitja que siguen publicades, pregue m' ho comunique i les retiraré. La imatge de fons " Tribus Urbanas" està a HumanismoyComectividad; la imatge de la capsalera forma part del mural http://bigbraindiscovery.com/GoodvsEvilPainting.html. Expresse el meu agraïment especialment a Francisco Ayén per la seua atenció i paciència i per haver-me ajudat a dissenyar la web per guanyar en claredat i espai.\nEl material propi d'Empar Gallego en http://iacare.es.tl/\nCreative Commons-No Comercial-CompartirIgual 3.0\nPots copiar, distribuir, comunicar i modificar\nallò que consideres convenient amb fins educatius.\nS'agraeix citar la font\nAntic Règim. La Il.lustració\nRevolució Russa. Formació de la URSS\nCrisi democràcies i Totalitarismes\nGEOGRAFIA d' ESPANYA\nL'espai rural. Sector primari\nEstructura població. Piràmides\nMapes+linies de temps\nActivitats d'Història Contemporània\nExerc. de Geografia d'Espanya\nExamens PAU de Gª d'Espanya\nTreballs amb les TIC\nProjectes i treballs d'Història\nProjectes i treballs de Geografia d'ESO\nProjectes i treballs Socials 2ESO


Les noves normes seran aplicables a partir de gener de 2015 a tota la xarxa ferroviària europea. Així, més ciutadans amb discapacitat i mobilitat reduïda podran agafar el tren en millors condicions.\nLa Comissió adoptarà al mateix temps un conjunt complet de STI revisades. Aquestes noves normes simplificaran els requisits tècnics del ferrocarril i els estendran a tot el sistema ferroviari de la UE. Això tindrà altres avantatges, com ara facilitar la circulació de trens per tota la UE i simplificar la legislació per a la indústria i l'administració.\nLes especificacions tècniques d’interoperabilitat (TSI) s’adopten d’acord amb les normes d’interoperabilitat (Directiva 2008/57 / CE) i defineixen les normes tècniques i operatives que s’han de complir per garantir que els trens puguin circular per tot Europa sense problemes tècnics i compleixen els requisits essencials (seguretat, fiabilitat i disponibilitat, salut, protecció del medi ambient, compatibilitat tècnica i accessibilitat).\nLes ETI cobreixen tots els aspectes dels sistemes ferroviaris, com ara infraestructures, energia, material mòbil, operacions de trànsit i aplicacions telemàtiques per a viatgers i serveis de mercaderies. Aquestes millores en l’accessibilitat també s’adiuen amb els objectius del Reglament (CE) 1371/2007 sobre drets i obligacions dels viatgers ferroviaris i, en particular, les seves disposicions sobre els drets d’accés i assistència de les persones amb discapacitat i les persones amb mobilitat reduïda quan viatgen en ferrocarril. .\nWeb de la Direcció General de Mobilitat i Transports\nTemes relacionats:drets i obligacions dels viatgers ferroviarisEspecificacions tècniques per a la interoperabilitataplicacions telemàtiquesaplicacions telemàtiques per a passatgersSTI


Hospitals en Ludzas rajons - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Letònia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Letònia › Hospitals en ludzas rajons\nHospitals en ludzas rajons Letònia\nAquí trobareu tots els Hospitals en Ludzas rajons perquè pugueu contactar o presentar-vos i rebre l'atenció mèdica que necessiteu. Aquest directori conté tots els hospitals Letònia. La salut és una de les coses més importants de la vida i si necessitem consultar alguna cosa amb un metge, millor fer-ho tan aviat com sigui possible.\nAmb quina freqüència molts dels 34113 habitants de Ludzas rajons no necessitaven atenció mèdica urgent, ja sigui per la urgència de la mateixa malaltia, a causa de l'ansietat que causa un dubte sobre el seu estat de salut i que podria trobar un telèfon D'un dels Hospitals en Ludzas rajons que funciona bé ... Aquí trobareu tots els telèfons d'atenció a pacients de tots els hospitals d'aquesta àrea geogràfica.\nHospitals en Ludzas rajons per categoria\nHospitals públics a Ludzas rajons (Letònia). Introduïu i trobeu el que necessiteu trobar. Dins de l'enllaç de cada hospital, veureu tota la informació de contacte, com ara el correu electrònic, el telèfon i l'adreça ubicats en un mapa. També veureu comentaris d'altres usuaris sobre cada centre\nUn bon hospital, que sobresurt en oferir sempre la millor atenció al pacient, guanya la seva confiança, la de la seva família, els coneguts i, a poc a poc, el seu prestigi davant els ciutadans. Si necessiteu trobar hospitals privats fiables Ludzas rajons (Letònia), cerqueu-los aquí\nHospitals en Ludzas rajons per ciutat important\nQuan hi ha un problema de salut per fer front a això depèn de l'atenció hospitalària, el millor que pots fer és comprovar bé on estàs Ludza, Letònia l'hospital al qual has d'anar. Aquí a Hospitalsworldguide trobareu la ubicació exacta de cadascun d'aquests centres, de manera que no podeu arribar-hi sense perdre's en el camí.\nLa població de Kārsava, Letònia sempre ha confiat en una atenció mèdica de qualitat dels hospitals dels voltants. Si necessiteu consultar la informació de contacte i la ubicació geogràfica d'un d'aquests hospitals, ens complau dir-vos que a Hospitalsworldguide trobareu tot el que necessiteu saber.\nLa salut no és només l'absència de malaltia, sinó també un estat de benestar físic, psicològic i social. Un concepte molt ampli és la veritat, però la veritat és que si en algun d'aquests camps ens trobem malament, és hora de buscar l'especialista adequat. Aquí trobareu tots els hospitals a Zilupe, a Letònia, per contactar amb el vostre especialista.\nHospitals en Ludzas rajons per província\nLlistat de hospitals pròxims a Ludzas rajons\nBernu Kliniska Universitates Slimnica University Children's Hospital- (Situat a 228.14 km)\nHospital Rigas nº 1 Rigas 1 Slimnica- (Situat a 226.61 km)\nEgv Clinic- (Situat a 226.90 km)\nRigas Austrumu Kliniskas Universitates- (Situat a 219.74 km)\nPaul Stradins Clinical Hospital- (Situat a 229.42 km)\nVia Una Poliklinika- (Situat a 228.19 km)\nRiga Maternity Hospital- (Situat a 226.28 km)\nDiplomatic Service Medical Centre- (Situat a 226.87 km)\nHospital Rigas nº 2 Rigas 2 Slimnica- (Situat a 227.75 km)\nAva Clinic Scandinavia- (Situat a 228.00 km)


Publicado por noebal on 31 de diciembre de 2008\nEl darrer cap de setmana hi va haver un fort temporal de llevant a la nostra costa. Des de casa es podia veure l'escuma blanca que deixaven les onades a la platja (i estem força lluny!!). Els desperfectes han estat molt importants: per no varia el passeig torna a estar destruit, la platja desapareix però el més sorprenent és que la força del mar (que gairebé saltava per damunt del mur de contenció del port) es va endur tres vaixells, i un d'ells va quedar així a la platja del meu poble.\nA veure a qui se li acudeix una idea brillant per arreglar tot això, perque darrerament no guanyem per netejar passeig, parquing subterrani i reconstruir el passeig i la platja. :(\nConcurs de quilts\nPublicado por noebal on 13 de noviembre de 2008\nLa Dana ens ofereix un fantàstic premi en el seu blog. Si el voleu visitar és aquest Els quilts que ha fet són preciosos i espero de tot cor que la sort m'acompanyi!!\nVacances a Suïssa\nPublicado por noebal on 16 de septiembre de 2008\nGrans records de les vacances!!\nPublicado por noebal on 9 de mayo de 2008\nAvui el meu reietó bonic fa dos anys!!!! M'ha passat el temps tan ràpid... I ara el miro i cada dia m'enamoro una mica més d'ell. M'agrada el seu somriure amb aquelles dentetes trapelles, com li brillen els ulls quan sap que està fent una malifeta... M'agrada quan em fa mixi-mixi (carícies de gat a la galta) amb suavitat, quan para la cara i es deixa fer petons per tot arreu, quan es mira els peus i diu que busca puces, quan em fa petons a la ferida de l'operació perque sap que em fa mal... Són tantes coses boniques!\nI tot i que ara estic una mica baixa de moral, sé que tot seria pitjor si no el tingués a ell a la meva vida. I avui me'n adono que és el millor que hem fet a la vida.\nMoltes felicitats videta!!!\nPublicado por noebal on 7 de febrero de 2008\nAquí he trobat una pàgina que et permet fer un mapa amb els països als que has viatjat. Sembla que hauria d'ampliar les meves fronteres i sortir del continent europeu. De moment les properes vacances potser anem a Suïssa...\nAvui el meu reietó bonic fa dos anys!!!! M'ha pass...


La partida del dissabte: L'autoexigència de Puchol II - PilotaViu\nDilluns, 2.7.2018 11:15h\nPuchol II va protagonitzar junt amb Guillermo i Miguelín a la ferida, la victòria a Pelayo\nCarlos G, Guillermo, La partida del dissabte, Nacho, Pablo, Pelayo, Puchol II\nPartida si més no singular la que es va disputar dissabte passat al trinquet de Pelayo: Puchol II i Guillermo, amb Miguelín en la ferida, s'imposaren pel marcador ajustat de 60-50 al trio de Pablo de Sella, Natxo de Beniparrell i Carlos del Genovés. Tornava el de Vinalesa al trinquet del carrer Pelai després de moltes setmanes sense anunciar-se i ho va fer acompanyat de Guillermo, mitger d'una pegada esfereïdora però encara un esglaó per davall de l'escalafó professional, la qual cosa obligava Puchol II a un nou repte d'autoexigència esportiva, a una nova lluita contra les seues possibilitats. De les prestacions que pogués donar Guillermo en una confrontació de màxima responsabilitat i el grau d'autoexigència que s'imposaria Puchol per reeixir victoriós depenia bona part d'aquesta singularitat que presentava la partida sabatina. L'una cosa com l'altra acabà resolent-se de manera positiva en tots dos protagonistes per a disgust de la càtedra, que no pararen d'inundar de paper blau la calorosa vesprada de juny.\nLa partida va començar ensopida, avorridota, de quinzes curts i poc vistosos que no enganxaven el públic, més preocupat a alleugerir la calor. Pelayo, en tocar Sant Joan, es converteix en un alcavor que tenalla l'esforç físic dels jugadors i per això, la parella, que tenia molt a perdre en una partida de llarg recorregut, isqué més concentrada, atenta als detalls, sobretot Puchol, que volia resoldre els quinzes per la via ràpida i evitar una partida d'anada i tornada. Amb 30-20 semblava que ho aconseguia fins que el trio va desentumir-se de la calorada. Pablo de Sella, que va traure la part tota la vesprada, començà a alçar tot el que li arribava d'una manera eficaç i consolidada per fer una remuntada parcial de 30-35, tot i la partida discreta que estaven fent Natxo i Carlos fins eixe moment. El de la Marina Baixa està passant un moment dolç de joc i ho demostra en cada partida.\nAmb aquest marcador semblava que la parella se'n venia avall. Res més lluny. Puchol animava tothora Guillermo, assenyalant-li el seu lloc al trinquet, i el del Puig assumia per moments responsabilitats que de vegades tenien èxit i d'altres no. La seua pilotada esbojarrada, incontrolable, fa molt de mal quan va per damunt corda. Ben assessorat per Puchol, trobava el quinze sobretot des del rest, la qual cosa impulsava la parella altra vegada fins al 50-40. Fou aleshores que arribaren els jocs més emocionants, intensos i aplaudits de la partida.\nPuchol, que fins eixe moment temperava els esforços, en part per la calor, en part per por a una partida llarga, hagué d'afinar totes les seues facultats per guanyar una partida que el trio es negava a perdre. Tant Natxo com Carlos, seduïts per la insistència de Pablo, entraven en la partida per obligar en tots els aspectes Puchol II, que no estava disposat a llançar a perdre hora i mitja de treball continu. L'autoexigència física, la fe en la victòria, la seua qualitat en els quinzes decisius, el domini de tots els registres, el portaren al 55-50 per assolir una victòria molt treballada des del dau, amb tres pilotades molt assenyalades, resum de la gran partida que va signar una volta més el de Vinalesa. En acabar, la foto va ser compartida amb Guillermo, que havia passat amb nota la seua presentació a Pelayo.\n1235 lectures Cap comentari Envia


Salvador Puig Antich - Saül Gordillo www.saul.cat\nTorno del cinema de veure Salvador, la pel·lícula sobre Salvador Puig Antich, jove anarquista membre del MIL que va ser executat a garrot vil el 2 de març de 1974 pel règim franquista [consulteu la viquipèdia]. Dirigida per Manuel Huerga [web, bloc i contrabloc] i produïda per Jaume Roures, propietari de Mediapro, la pel·lícula es basa en el llibre Compte enrere. La història de Salvador Puig Antich del periodista Francesc Escribano, actualment director de TV3. He sortit del cinema impactat per una història que no m’era pas desconeguda, i satisfet del resultat a la gran pantalla. M’ha semblat una bona pel·lícula, en un context històric i polític molt oportú.\nA banda de les crítiques cinematogràfiques, la pel·lícula ha estat condemnada per antics militants anarquistes. De fet, existeix el web Paremos la película Salvador. A Indymedia Barcelona denuncien la “manipulació” històrica, així com al web de Salvador Puig i Antich, on penja un manifest contra la pel·lícula.\nEl periodista de Nació Digital Miquel Macià ha lliurat a la xarxa el relat La segona mort de Salvador Puig Antich [descarregable gratuïtament en pdf, 32 pàgines]. Aquest ja és el segon relat de Macià. El primer va ser Amb armes automàtiques [també descarregable gratuïtament en pdf, 22 pàgines].\nAlguns blocaires que escriuen sobre el film són els militants republicans Joan Safont [Salvador]; Moisès Rial [Salvador Puig Antich, la pel·lícula de la polèmica.]; i Lluís Soler [Salvador Puig Antich.]; el militant ecosocialista Antoni Garcia [La pel·lícula Salvador.]; l’eurodiputat de CiU Ignasi Guardans [Salvador.]; i els periodistes Jordi Salvat [Salvador. Aneu-la a veure.] i Xavier Borràs [La segona mort (i escaig) de Salvador Puig Antich.]\nRecupero el reportatge de VilawebTV Manuel Huerga porta Puig Antich a la gran pantalla [a sota del Youtube]. I la crítica d’Imma Merino a El Punt: Atracaments i llàgrimes. També recomano el bloc de Salvador Montalt Club 7 Cinema.\nActualitzo amb l’anotació del president del Parlament de Catalunya, Ernest Benach, Salvador.\n[Els que heu vist la pel·lícula, comenteu-la aquí.]\n18 de setembre de 2006 a les 8:19 am\nQui ho sap que haguès passat si no l’haguessin mort?\nAvui en Salvador Puig Antic potser continuaria essent un anarquista "enragé" i trobaria nefasta aquesta pelicula… però el més probable és que fos regidor o parlamentari del PSC, ERC o fins i tot el PP i es mirés la vella militància amb sornegueria com ho fan tants catalans.\n18 de setembre de 2006 a les 9:32 am\nHe llegit que la versió original es barreja català i castella. És la que fan a tots els cinemes? Hi ha versió només en català? O bé hi ha una versió que és tota en castellà? Em podeu comentar el tema? No vull ficar-me al cinema i que passi com molts amics a l’hora de veure "Terra i Llibertat" de Ken Loach, que per no veure la versió original amb subtítols es perdien una pel·lícula amb molta presència del català.\n18 de setembre de 2006 a les 9:33 am\nJo crec que és una pel.lícula molt ben feta i amb molta càrrega emotiva. Sembla, però, que alguns detalls no s’ajusten a la realitat i això no ha agradat a aquells que segueixen més de prop la biografia i les idees de Puig Antich. Però en general insisteixo que és un film excel.lent i que permetrà a les noves generacions conèixer uns fets que començaven a oblidar-se.\n18 de setembre de 2006 a les 10:04 am\nHe vist la pel.lícula. Vaig sortir del cine triste i rabiosa. Per tant em va arribar emotivament. I cinematogràficament està molt bé, però no deixa de ser una pel.lícula sobre un corredor de la mort. Molt bén feta, molt emotiva. Però només sobre una experiència personal, no de país. Podria passar a Hungria o als mateixos EEUU. Certament és un clam contra l’abús d’autoritat, i contra la injusticia, però com resulta que és un fet històric del nostre país, fa una mica de mal que plani per sobre de la pel.lícula un cert to d’abstracció. Cert que han passat molts anys, però voleu dir (veieu darreres imatges) que està més relacionada l’execució de Puig Antich, amb la violència global (atemptats d’al quaeda,guantánamo…) que amb el refús del muntatge de Lorca a Madrid, o l’odi que atia la Cope?. La Mercedes Sampietro deia que volia participar en la pel.lícula perquè és una pel.lícula important. Aquesta és la contradicció. El propi productor en parla com d’una pel.lícula amb càrrega política…I es una molt bona película, però no és una película que pretengui fer una catàrsi política. Si ni s’insinua la violència en els interrogatoris a les comisaries…\n18 de setembre de 2006 a les 10:10 am\nÉs possible que en determinats aspectes tot el que es narra en el film no s’ajusti a la realitat del fets; crec que en tota narració històrica sempre hi falten detalls que no es poden arribar a plasmar del tot o bé, el narrador accentúa els aspectes que li interessen per tal d’ajustar el resultat a alló que preten remarcar. Dit això, penso que la pel.licula és bona; impactant; impressionant, sobre tot en els darrers minuts de projecció, excel.lentment acompanyats per la banda sonora.\nD’altra banda crec que dóna una molt bona idea de la llarga nit d’on venim i que per això seria de visió obligada als instituts i universitats, on hi ha molta gent jove que no es pot fer una idea de la repressió que vam viure en aquest país.\nantonigarcia ha dit:\n18 de setembre de 2006 a les 10:28 am\n18 de setembre de 2006 a les 10:32 am\n18 de setembre de 2006 a les 11:06 am\nDesprés de veure al pel·lícula ens varen aparèixer un munt de dubte i interrogants, sobre la conveniència o no d’haver aprofundit més en matèria ideològica o si d’altra banda això hauria servit per espantar al públic en general. El cert és que la sala de cinema de Sabadell era plena a vessar i es podien sentir les sanglotades d’homes i dones que al final de al pel·lícula estaven plenes de ràbia que també de tristesa.\nSota el meu criteri el més perillós es que encara avui judicis com el d’en Puig Antich o el mateix president Companys no han estat revocats per la Justícia "democràtica" espanyola i fins que aquest fet no es produeixi la dictadura, espanyola, segueix vigent.\nCal fer justícia i Zapatero i el seu govern han de posar-hi remei, demà serà massa tard. Si el govern espanyol no condemna amb més contundència el franquisme, sinó repara publica i jurídicament tots els crims que el franquisme va cometre, la ferida seguirà oberta i el revisionisme que estem veient en els darrers temps prendrà més sentit que mai, essent aquells que havent guanyat la guerra espanyola, i després de la dictadura, han mantingut els seus privilegis sense passar comptes amb la justícia, els qui de nou es creuran amb la obligació divina de salvar la nació espanyola (sic) de les malvades conspiracions roges i separatistes.\nPer mi el film posa en entredit les bondats de la tan lloada, transició espanyola, una transició que perdona als culpables i ignora a les víctimes, una transició que no condemna ni els assassinats del franquisme, ni l’intent de genocidi cultural contra el poble, la llengua i la cultura catalanes.\nEl Principat va ser un dels territoris que més durament va patir la repressió, fins i tot amb l’assassinat únic a tot Europa, d’un president de govern elegit democràticament; encara avui cap govern espanyol, sigui del color que sigui, ni la casa reial n’ha demanat públicament disculpes; saben que, avui per avui, el poble assisteix immòbil, impassible i plàcidament adormit a aquest greuge històric, però si aquesta disculpa no es produeix aviat, ho tornarem a pagar tots plegats molt car, massa car, de nou.\nJordi Lon ha dit:\n18 de setembre de 2006 a les 11:33 am\nTot i que, a grans trets, ja coneixia els\nfets, veure’ls representats (i magníficament interpretats) a la pantalla em van\nfer viure’ls com si passessin en aquell moment al meu voltant. Només això ja és\nun èxit per a qualsevol producció cinematogràfica. La manera en què són\nexplicats, la tensió en què et fa viure la pel·lícula, el punt just entre la\ncontextualització històrica i la narració argumental (sense ser ni un\ndocumental ni una novel·la d’acció) fan la resta.\nPoques vegades, com aquest dissabte, he estat\nen un cinema amb un silenci tan intens al pati de butaques, on la gent es va\nesperar asseguda fins l’última nota de la banda sonora (de Lluís Llach) per\ndeixar anar la respiració continguda i fer cap al carrer amb el cap cot i un nus\na la gola. No, no exagero.\nVull deixar a banda el debat que s’ha obert\nsobre si la cinta reflecteix amb exactitud la complexitat del personatge i les\nseves motivacions ideològiques. De ben segur que no, i així ho afirmen els que\nvan ser companys de lluita llibertària de Puig Antich. És molt possible,\ngairebé inevitable, que el guió hagi ensucrat l’home i alguns dels fets per\nfer-los exportables a la gran pantalla.\nPer això em quedo amb les paraules de Francesc\nEscribano, autor del llibre Compte enrere,\nque ha inspirat la película: "Salvador\nPuig Antich, que ho va perdre tot enfrontant-se al règim\nfranquista, tenia poques coses en comú amb la majoria de l’oposició\nantifranquista. Era anticapitalista i antisistema, va prendre l’opció de vida\nmés radical però no volia ser ni un heroi, ni un màrtir, ni un símbol. Per\ntant, si fos viu no li agradarien la majoria de coses que s’han dit o s’han\nescrit sobre el seu cas. Tampoc li agradaria ni el meu llibre ni la pel·lícula.\nPerò en Salvador no és viu, i recordar la seva història no és\nun deute que tenim amb ell, sinó que el tenim amb nosaltres mateixos i amb els\nnostres fills. Recordar és la millor manera de dir mai més."\ndefinitiva: una pel·lícula d’allò més recomanable. Com algú ha dit, és\nimportant que la gent sàpiga que el franquisme va ser alguna cosa més que el\nsis-cents, la guitarra, els vestits de flors i l’estètica nostàlgica i\nensucrada de Cuéntame.\nRepublicana ha dit:\n18 de setembre de 2006 a les 1:31 pm\nM’agrada que s’haja estrenat una pel·lícula que tracta d’un tema tabú per a determinats sectors. Ja és hora que se sàpiga la veritat i es faça justícia. Enhorabona per la producció. És una pena que Franco haja assassinat milers de persones cultes i decents, i ara estem aguantant al potxolo, la nietíssima i tota la divina descendència (que deixa molt que desitjar) i a sobre els hajam d’aguantar per nassos.\nFranco matava persones i animals ha dit:\n18 de setembre de 2006 a les 1:33 pm\nL’Espanya profunda a la Catalunya ocupada recolça i defensa la continuitat de la fiesta nazional. PP, PSC, Ciudadanos de Cataluña entre altres. DIUMENGE 24 SETEMBRE A LES 16.00 H, plaça La Monumental Barcelona, MANI ANTITAURINA, mani contra la tortura animal i la parafernàlia feixista de señoritos andalussos i folclòriques franquistes.\n18 de setembre de 2006 a les 4:06 pm\nHe afegit, comentari al bloc . Mercès per l´enllaç, Saül.\n18 de setembre de 2006 a les 5:02 pm\nVaig tenir la sort d’anar a l’estrena de la pel·lícula, curiosament a Ullà un poble del Baix Empordà. Hi anava absolutament predisposat a rejovenir la meva sang vermella. Però he de reconèixer (tristament) que el film m’ha decebut:\nHe trobat a faltar el context. Si algú de menys de 25 anys (o un francès posem pel cas) veu la pel·lícula, es pensarà que la història d’un delinqüent comú que va ser assassinat. On és el franquisme?. On és Franco?.\nPornogràfic. Jo crec que insinuar sempre és més colpidor que ensenyar. Els 20 darrers minuts són un exercici de vulgar exhibicionisme de l’horror, sense cap concesió. Són llàgrimes fàcils. (i confesso que vaig plorar molt). L’escena de la germana petita paral·lela a l’execució és de jutjat de guàrdia i alguns personatges, pures caricatures.\nL’estructura narrativa és molt fluixa. No em va agradar l’opció del narrador en primera persona (com s’explica després de mort?) i tampoc l’opció de la narració fidel, sense entrar en el fons de les històries (polítiques, personals, amoroses…). No és un documental.\nEn resum. Vaig entrar amb la meva samarreta del Che i molta emoció. I vaig sortir decebut per l’artifici. Això sí. Leonor Waitling continua essent la meva musa.\n18 de setembre de 2006 a les 10:46 pm\nLa pel·lícula m’ha agradat molt. Si la narració dels fets és fidel o no, no sé què dir. Tan que es parla del català, afegir que, amb actors castellanoparlants, s’ha aconseguit una certa artificialitat, un català poc sentit, un català montillès.\n19 de setembre de 2006 a les 9:24 am\nNi herois ni mites\nen contra d’estructures\nContra ideologies, cercant respostes\nen contra de les organitzacions\nque encasellaven la pròpia llibertat\nSense refugi ni aixopluc,\nsols, nosaltres sols contra l’establert\nradicals i lliures, rebels\nsense estendards, ni banderes\nsense estels ni símbols\nInspirats per la lluita dels no alineats,\ncercant la pròpia identitat\nen temps de grisor i interdiccions\nbeatnicks, freack brothers,\nfins on el món ens portés\nqui érem qui som?\nqui érem, qui som?\nérem més de mil\n19 de setembre de 2006 a les 6:06 pm\n21 de setembre de 2006 a les 8:45 pm\nFrancament, Raül, em sorprèn aquesta teva actitud en algú de la teva capacitat crítica. T’has mirat les raons per les quals hom impulsa el boicot? Per a jutjar la credibilitat del film, només cal observar qui hi ha darrere: l’entramat psoista, amb un Manuel Huerga que dirigeix la TVPSOE granbarcelonina imposant el que hi imposa (mentre va fent el bloc _en español, por supuesto!_) i l’ex-comunista esdevingut gran empresari Jaume Roures, que fa diners tot impedint la transmissió futbolística en català a les Illes. La funció del film consisteix a interceptar la clarificació històrica per tal d’imposar una lectura –oficialista– dels fets en clau trivialment humanitarista i, sobretot, descarregada de connotacions revolucionàries. En el fons, el pobre xicot només lluitava per les urnes zapaterils. Que serà la imatge que quedarà per a les masses.