Agost | 2016 | Lo Finestró\nPosted on 30 Agost, 2016 by graciaz\nLa festa de Sant Agustí que es celebra a la localitat franjolina d’Aguaviva –els de la vila l’anomenen Aiguaiva– el 28 d’agost, destaca amb llum pròpia dins de l’estiu aragonès pel seu intens colorit, fruit de l’entusiasme i unió del poble.\nGrans catifes realitzades amb serradures tintades són desplegades pels seus veïns al llarg dels seus carrers formant dibuixos amb un tema de base, enguany era l’aigua. No és gens d’estrany atesa l’amenaça de la construcció d’una presa que pesa sobre el riu de la vila, el Bergantes. “El Bergantes no es toca” llueixen pancartes per balcons i carrers. Tornem a les catifes: molt de temps abans es dissenyen els dibuixos que han de formar les catifes, i la nit d’avanç i el mateix dia 28, a trencar l’alba, el poble gairebé sencer es bolca als carrers marcant els espais i després manipulant amb mota cura les serradures i la fina escaiola, i resseguint els dissenys. El magnífic resultat el podeu veure a les fotografies. Pràcticament al migdia han d’estar acabades, i només dues hores després amb el pas de la processó del Sant, s’esborraran per sempre. La fusió de les serradures d’un any és la llavor del següent.\nAl meu entendre les garlandes i paperets de festa penjants a la plaça i entre els balcons desmereixien el bonic terra encatifant\nFiled under: Articles La Franja, Viatges |\t3 Comments »\nPosted on 19 Agost, 2016 by graciaz\n(Article de Lluís Rajadel publicat al diari La Comarca d’Alcanyís)\nLa darrera polèmica anticatalanista alimentada pel PAR, que és incansable en estos menesters, arribe a un punt absolutament delirant. Resulte que la Diputació Provincial de Lleida ha patrocinat i distribuït, de bades, pels instituts i escoles de la Franja catalanoparlant d’Aragó l’Agenda de la Terra, una publicació on figuren les festes pròpies dels Països Catalans -que no s’assusto ningú, no és un terme carregat de pancatalanisme agressiu, només vol dir tots els territoris de parla catalana- a més de moltes altres informacions interessants i d’innegable valor pedagògic per a l’alumnat. Entre els pecats més grossos de “agenda pancatalanista”, com l’han batejat els mitjans de comunicació aragonesos, figura el de fer referència “l’àrea idiomàtica catalana”. No haurie d’escandalitzar a ningú està expressió referida a la Franja, perquè es sabut -per a tots els que volen saber- que a la Franja es parle català i, per tant, forme part de “l’àrea idiomàtica catalana”. A l’Aragó central i occidental es parle castellà, o siga que forma part de l’àrea idiomàtica castellana, i ningú s’emprenya. I un altre pecat, i este molt gros segons denuncia el PAR, és que la polèmica agenda reivindica “la normalització del català”. A on anirem a parar! Convertir el català en una llengua amb tots els drets en peu d’igualtat amb el castellà en lloc de tenir-la arraconada i sota la bota del castellà!\nPer cert, els promotors de la creuada antiagenda se’n guarden bé de dir que entre els promotors també n’hi ha entitats aragoneses, com el Casal Jaume I de Fraga o l’Associació Clarió de pares d’alumnes. Però no son de fiar perquè no passen la prova de puresa de sang que demane l’aragonessisme baturro, pilarista i, és clar, castellanoparlant.\nI, per arrodonir la jugada, arribe el Govern d’Aragó, i li done la raó als paranoics anticatalanistes i ordena que no es distribuisque l’agenda. Depriment.\nNota a l’article de Lluís Rajadell\nEn tan poques paraules no es poden dir tantes coses i tan bé com escriu Lluís Rajadell en el seu article.\nAra bé, amb la prohibició de la distribució de l’agenda en qüestió no es posa fi a la polèmica, altrament dit, al problema. Abans de la prohibició ja s’havien distribuït moltes agendes directament o mitjançant les AMPES i associacions. Això vol dir que una quantitat desconeguda d’agendes arribaran a les mans dels pares i mares, mares o pares, o ambdós o ambdues o com en vulgueu dir, i dels xiques i xiquetes, xiquetes i xiques –prou! – de la Franja, que és el més greu. No en tota la terra, però sí en part de les terres de la Franja s’hi ha ensementat, o es pot ensementar, amb aquestes agendes, la llavor del mal: el pancatalanisme, més directament encara, el catalanisme absorbent i destructor. És una llavor resistent que aguanta molt de temps sense germinar, però que el dia que ho fa, és amb molta força. Mireu l’exemple de la llengua. Quan s’imposa el català a l’escola no respecta ni tant sols els trets o les varietats dialectals del poble o de la comarca, català només n’hi ha un. Coneixeu estudis de varietats dialectals, de persones especialistes catalanòfones o estudioses del català sobre aquests temes? Sabeu d’alguna institució catalana que subvencioni treballs d’aquesta mena? Ni treballs curts, ni llargs, ni tesis doctorals, res de res. Cas contrari, plenes estan les llibreries i biblioteques d’estudis de tota mena sobre el castellà. Difícil seria trobar una petita vileta aragonesa i/o castellana que no tingués l’estudi del seu castellà dialectal. Amb això queda tot dit. Tot no, perquè si ens endinsem en els estudis universitaris, en quantes universitats catalanes trobaríem l’estudi del castellà o en castellà? I a l’inrevés?\nJo no quedo gens tranquil pel fet de què hi ha multitud d’agendes pecaminoses per les cases de la Franja, a l’abast de les criatures (aquí no val allò de la duplicitat genèrica). També en resten, d’agendes descontrolades, a les AMPES (o APMES) i a les associacions culturals franjolines. Tinc una idea, que os vull presentar, que resoldria totalment o en bona part el greu problema de les agendes invasores, tendencioses i pecaminoses, introduïdes des de Catalunya a la Franja. La presentació d’aquesta idea va més de cara a les diferents autoritats, es clar. Per començar s’hauria de fer una crida, ban o edicte, ras i curt: “De orden de –l’autoritat que correspongui–, se hace saber que los poseedores de unas llamadas agendas escolares ilegales, escritas en catalán deberán depositarlas en –el lloc que convingui– en el plazo más breve posible. Todo el peso de la ley recaerá en aquellos que no lo hagan”\nNo hi ha cap mena de dubte que les agendes s’haurien de destruir. Aprofitant la tradició d’alguns llocs de fer fogueres la vespra del Pilar, i en el moment que les flames fossin més altes, s’haurien de llançar a la foguera les malèfiques agendes. El foc purificador obraria el seu efecte màgic.\nI per arrodonir l’acte un “buen jotero”, acompanyat d’una nombrosa rondalla, podria cantar:\nSi la Verge del Pilar\nmai va voler ser francesa,\nper què ha de ser catalana?\nA la foguera l’agenda!\nMillor cantar-la en castellà, no fos que la Verge no l’entengués o no li sembles bé.\nSi la Virgen del Pilar\nnunca quiso ser francesa,\n¿por qué ha de ser catalana?\nA la hoguera las agendas!\nI com a colofó\n“Destruir, prohibir ciertas lecturas ha supuesto siempre prohibir, destruir ciertas libertades” (José Manuel Caballero Bonald) Foto del Blog Mangas Verdes)\nTrobada Cultural d’ASCUMA 2016 a Queretes\nPosted on 18 Agost, 2016 by graciaz\nCopenhaguen (4rt i últim lot de fotos i algunes curiositats)\nCuriositats de Dinamarca\nNacions Unides ha determinat que els danesos són el poble més feliç de la Terra. Jeffrey Sachs, de la Universitat de Columbia i un dels autors de l’informe, va assenyalar que la felicitat i el benestar haurien d’estar entre els objectius de tots els països.\nDinamarca és el gran consumidor de productes ecològics. Vida ecològica en entorns ecològics per a una ciutat sostenible.\nÉs el país amb més bicicletes per nombre d’habitants del món, després d’Holanda. A Copenhaguen hi ha 50.000 bicicletes més que habitants. Hi ha vies especials per gairebé tots els carrers.\nAls supermercats només es poden comprar begudes alcohòliques de baixa graduació com el vi i la cervesa. Tots els licors en venen en una mena de botigues sense publicitat i aparadors tancats. Tot i això la venda és completament lliure.\nA les cases no hi ha persianes i molt poques cortines a les finestres, ni reixes.\nEl disseny modern forma part de la vida quotidiana i la identitat nacional dels danesos. Molts productes danesos s’han convertit en arquetips o icones del disseny del segle XX.\nA Dinamarca, el consum de cànnabis no es considera delicte, i no està regulat per la llei. No obstant això, la possessió de drogues si és delicte, i pot castigar-se amb un màxim de dos anys de presó. Des de 2004, la legislació estableix que les persones trobades en possessió d’una “quantitat limitada” d’una droga rebran un advertiment. No obstant això, si els delictes es repeteixen, fins i tot quan impliquen quantitats menors, poden resultar en que es presentin càrrecs. A la Ciutat Lliure de Christiania n’hi ha unes paradetes de venda lliure de cànnabis. No es poden fotografiar i els venedors porten mitja cara tapada.\nMarques i empreses daneses importants: LEGO (qui no la coneix?), SAS (línies aèries), Tuborg i Carlsberg (cervesa), Leo Farma (farmàcia), Stelton (eines cuina), Fritz Hansen (diseny), Bang and Olufsen (electronica), Danish Crown (alimentació)… .\nFiled under: Altres, Viatges |\tLeave a comment »\nCopenhaguen (3er lot de fotos i alguns trets de l’economia de Dinamarca)\nPosted on 16 Agost, 2016 by graciaz\nSobre l’economia de Dinamarca\nDins l’economia de mercat de Dinamarca destaquen l’alta tecnologia de la seva agricultura i la seva moderna indústria, especialment la indústria de fàrmacs, navegació marítima i energies renovables. És un país força dependent de les exportacions. Una altra característica de la seva economia és la distribució equitativa de la renda i les extenses mesures de benestar social. Un país de alts preus (25% d’IVA), però també amb sous elevats. El salari mínim està per sobre dels 2.000 euros. Exporta energia i aliments i manté un confortable superàvit en la seva balança comercial. Exporta també maquinària i instruments. Els danesos estan orgullosos per l’alt nivell de desenvolupament aconseguit en les seves polítiques de sanitat pública, que garanteixen a tots els danesos l’atenció sanitària, tot i que als últims anys el sistema ha començat a mostrar algun problema.\nLa suma de l’impost de la renda més les taxes municipals probablement sigui la més alta del món: fins els 5.600 €, 8 %; fins els 68.000 €, 40 %; fins els 136.000 €, 56 % i per sobre els 136.000 €, el 59 %. L’impost de les empreses està al voltant del 25 %. Gairebé un terç de la població treballa per a l’Estat –serveis i empreses públiques.\nLes pensions es financen mitjançant el recaptat en l’impost sobre la renda, tot i que la quantia d’aquesta pensió generalment és insuficient per poder viure i per això els treballadors estan subscrits a una pensió complementària, de contribució obligatòria, l’empresari paga un terç de la contribució, mentre que el treballador paga els altres dos terços.\nEn el transcurs del viatge d’anada i tornada a Copenhagen vaig aprofitar per llegir el llibre d’Elisenda Paluzié, PODEM! Les claus de la viabilitat econòmica de la Catalunya independent. Abans només l’havia fullejat. Cercant models econòmics per a una Catalunya independent, Paluzié es fixa en Dinamarca –no és mala elecció– i entre moltes altres coses escriu. “Per exemple, a Dinamarca, les empreses poden contractar i acomiadar treballadors sense limitació. En contrapartida, els acomiadats disposen d’una molt bona cobertura d’atur. Alhora, les polítiques de formació contínua són molt exigents i l’obligació de l’aturat d’estar a disposició del mercat de treball es compleix amb rigor. Les desigualtats salarials són molt baixes, com a conseqüència d’uns salaris mínims molt elevats, que acompanyats de polítiques sòlides de formació professional han fet que el nombre de treballadors no qualificats hagi disminuït”\nFiled under: Economia, Viatges |\tLeave a comment »\nCopenhaguen (2n lot de fotos i cinc cèntims sobre l’Esglèsia a Dinamarca)\nPosted on 15 Agost, 2016 by graciaz\nOrganització de l’Església del Poble Danès\nDinamarca és un estat nominalment confessional i la religió oficial és el cristianisme de tipus protestant-luterà. El monarca (actualment la reina Margarida II) és la màxima autoritat d’aquesta església. Encara així, una investigació del 2012, va esbrinar que a Dinamarca hi ha com a mínim un 43% d’ateus declarats. A l’Església del Poble Danès, hi ha dues branques principals: el Grundtvigianisme i la Missió Interna (Indre Mission), la primera de molt més gran pes. L’anomenada Missió Interna és un grup luterà danès, creat a finals del segle XIX, de caràcter ultraconservador. Són comunitats molt tancades (es desconeix amb exactitud la quantitat d’integrants en l’actualitat), les principals característiques són no beure alcohol (almenys no emborratxar-se), dejunar, seguir amb rectitud les normes de Luter i la Bíblia i per descomptat no casar-se amb algú que no sigui de la Missió. A la Missió Interna se la considera el fonamentalisme protestant i, encara que hagi perdut notablement el seu poder a Dinamarca al llarg dels anys, segueix tenint una enorme influència en la forma de concebre la religió en la societat danesa. L’organització de tota l’Església del Poble Danès es fa per diòcesi. A Dinamarca hi ha 12 diòcesis. Cada diòcesi engloba a un cert nombre de parròquies. Cada parròquia tria al seu pastor i sol comptar amb un representant dels partits més importants i influents de la zona (Venstre, el Partit Socialdemòcrata, el Partit Popular Danès o el Partit Popular Socialista solen ser els principals) i un representant de la Missió Interna). Cada diòcesi compta amb un bisbe que té un paper merament administratiu. Hi ha llibertat religiosa, però el registre de partides de naixement de cada nadó es guarda en la respectiva parròquia de l’Església del Poble Danès, sigui o no batejat en qualsevol fe.\nL’Església de Dinamarca en general és molt liberal i oberta. La tolerància i l’amor al proïsme són els valors principals claus. Amb els anys l’església s’ha anat desenvolupant per encaixar amb la realitat social i cultural. Es permet, per exemple, pastors dones, diguem-ne pastores, i malgrat algunes protestes, es permet també a les persones del mateix sexe casar-se formalment per aquesta Església. A l’Església de Dinamarca es pot parlar obertament sobre temes com el sexe que no és considerat un tabú. Amb relació a l’estil de vida que han de portar els membres, no hi ha doctrines rígides i l’Església no té una opinió oficial sobre temes com l’avortament, l’ús de preservatius, sexe prematrimonial, etc. Cada pastor té el seu estil i forma d’interpretar la Bíblia dins dels principis luterans i cada membre ha de portar la seva vida d’acord amb la seva fe personal tenent sempre en compte el context i la situació concreta que enfronta. (Viquipèdia i altres)\nUns dies a Copenhaguen (Dinamarca)\nPosted on 14 Agost, 2016 by graciaz\nCopenhaguen (København en danès) és la capital i la ciutat més gran de Dinamarca, uns 529.000 habitants. La població de tota la conurbació és d’1.181.000 habitants i de tota Dinamarca, d’uns cinc milions i mig, per tant és un país petit. El nom danès de la ciutat prové de la deformació de Købmandshavn, que significa “port dels mercaders”, fent referència a l’estratègica localització de la ciutat a l’entrada de la mar Bàltica, a l’illa de Sjælland. El nom català prové de l’alemany Kopenhagen. Copenhaguen és la seu del parlament, el Folketing i de la monarquia danesa.\nDinamarca (en danès: Danmark), oficialment el Regne de Dinamarca (en danès, Kongeriget Danmark) és un país escandinau de l’Europa septentrional localitzat a la península de Jutlàndia i que inclou els territoris autònoms de Grenlàndia i les Illes Faroe. És una monarquia constitucional amb un sistema parlamentari de govern. A més del govern federal hi ha governs locals en 98 municipis. És membre de la Unió Europea des de 1973, però no forma part de la zona del euro. La seva moneda és la corona danesa. Dinamarca té una economia capitalista de mercat amb un estat de benestar extens i ocupa, segons algunes publicacions, el nivell més elevat d’igualtat de la renda del món. Dinamarca és un país ric i modern, amb un dels estàndards de vida més elevats d’Europa. La llengua nacional, és el danès, però gairebé tothom sap anglès. Sembla que el 80% de la població de Dinamarca són membres de l’Església luterana, encara que només practiquen el oficis religiosos un 5 per cent\nDinamarca és un país car per als visitants, però els sous són força elevats. Per a no tenir sorpreses heu de comptar que menjar en un restaurant us costarà més del doble que a Barcelona. Copenhaguen és una ciutat segura, neta, molt neta, amb moltes, moltes bicicletes, gent molt independent i educada. Mal país per als fabricants de persianes i cortines, atès que cap casa en té. La meva experiència del mes d’agost és que pot ploure i sortir el sol unes quantes vegades en un quart d’hora. Si la visiteu, no oblideu pas roba d’abric i un impermeable.\nEn uns dies aniré penjant grups d’una quarantena de fotos per a no cansar-vos massa.\nPosted on 13 Agost, 2016 by graciaz\n(Publicat al Diario de Teruel el dissabte 13 d’agost del 2016)\nCom que són pocs els que d’una manera o una altra estudiem la literatura catalana de l‘Aragó passen les coses que passen. Per això gairebé no ens hem adonat que en la nòmina d’escriptors aragonesos en català hi falten tots els nostres reis del Casal d’Aragó. La GEA no els cita com a tals, ni figuren tampoc en altres panorames de la literatura catalana de l’Aragó. Només he sabut trobar un fragment de la Crònica del Cerimoniós a l’antologia d’autors aragonesos en català de La nostra llengua, la gramàtica catalana que el 1984 publicà la DGA a l’època Bada. I això que tots els nostre reis escriviren en català, i no pas poc: Jaume I i Pere IV hi redactaren les cròniques –avui en diríem memòries- del regnats respectius, que continuen essent de molt bona lectura; a Jaume I s’atribueix , a més, Lo llibre de saviesa. Joan I fundà els Jocs Florals i escriví moltes poesies, perdudes, sembla. I hi ha més reis i reines d’Aragó que escriuen en català: de gairebé tots ells tenim, si més no, abundosos carteigs i uns quants escrits miscel·lanis. No ens els hem d’imaginar redactant ells mateixos els textos –per a això tenien els escrivans- però sí intervenint-hi directament, i dictant-los en bona part. El Conqueridor no s’està a la Crònica de declarar-ne la pròpia autoria: G. de Puyo qui era amb Nos quan férem aquest llibre. Tots ells també tenen textos en les altres llengües oficials de la Corona: aragonès i llatí. Quan arriben els reis del Casal de Castella, els Trastàmares, l’aragonès desapareix substituït pel castellà. Es mantenen el llatí i el català, si bé aquest darrer, amb tendència a la baixa, i només a empentes i rodolons persistirà entre els Habsburgs. Els Borbons ja no hi escriuen res. Molts dels nostres compatriotes veuen amb mals ulls que els nostres reis haguessen escrit també en català: ja al segle XVI Bernardino Gómez Miedes, bisbe d’Albarrassí, baladrejava per això mateix contra en Jaume I, i no falten mestres que a l’hora actual presenten als alumnes el Conqueridor com un traïdor a l’Aragó.\nPosted on 7 Agost, 2016 by graciaz\nUna petita mostra de la capital de Dinamarca.\nAra surt el sol, ara plau, ara també.\nMatarranya Íntim tanca la seva 4a edició consolidant-se de debò\nPosted on 6 Agost, 2016 by graciaz\n“Matarranya Íntim tanca la seva 4a edició consolidant-se com a referent cultural i motor per a l’economia de la comarca.\nEl Festival Matarranya Íntim va concloure el passat diumenge la seva edició més musical amb un èxit rotund en totes les activitats. Fontdespatla va acollir una edició marcada per un índex d’ocupació proper al 98% i la satisfacció dels veïns, comerciants, l’administració, les companyies convidades i l’equip del festival.\nFontdespatla, 2 d’agost del 2016. La 4a edició del Festival Matarranya Íntim, organitzat per Francachela Teatre i la Comarca del Matarranya, va aconseguir congregar aquest cap de setmana passat al voltant de 1.400 espectadors. Una xifra que reflecteix la bona salut d’aquest festival que s’ha convertit en una cita estival ineludible a la Comarca per als veïns i sobretot, pels amants de les arts escèniques.\nDesprés d’un intens cap de setmana en què el teatre i les seves múltiples variants van aterrar a l’interior de les cases particulars i altres espais singulars de la petita localitat de Fontdespatla, el director del festival, Jacobo Roger, fa un balanç “molt positiu”: “Estem molt satisfets amb la programació traçada i la resposta del públic d’aquest any, un públic molt heterogeni en el qual hem vist a joves, gent gran, infants i famílies senceres que han volgut viure en primera persona aquesta experiència escènica”. Roger afegeix “La gent del poble ha quedat molt impressionada amb la quantitat de públic que va acudir al festival; no només pel nombre d’assistents sinó també per la varietat de la seva procedència: Barcelona, Saragossa, València, Pamplona, estudiants d’Holanda, Txecoslovàquia i altres països europeus i, per descomptat, veïns de les comarques properes i habitants dels altres disset municipis que conformen el Matarranya “.\nDurant el divendres 29, dissabte 30 i el diumenge 31, Fontdespatla es va transformar en un gran teatre íntim en el qual es van desenvolupar fins a 10 espectacles multidisciplinars de petit i mitjà format a través de més de 30 representacions amb un índex d’ocupació proper al 98 %\nL’equip del festival també ha remarcat l’empremta econòmica que deixa el Matarranya Íntim als bars, restaurants, hotels, botigues, cases rurals i altres comerços de cada municipi de la Comarca on aterra el festival. No només a la localitat on es celebra cada edició, sinó també a la resta de poblacions, ja que els espectadors i companyies que acudeixen cada any aprofiten l’ocasió per fer turisme per les poblacions veïnes. Alguns dels comerciants de la localitat han afirmat a l’equip que “ha estat sens dubte el cap de setmana que més feina hem tingut de tota la temporada; hem esgotat el gènere i hem hagut de doblar la plantilla per poder atendre tota la quantitat de gent que ha aterrat a Fontdessparla per gaudir del festival”.\nEl musical Concierto Sentido de Les Reinas Magas aconsegueix el premi del públic 2016.\nAquest any el festival va incorporar el Premi del Públic a les seves activitats; una iniciativa participativa, ja que va ser el propi públic el jurat de les peces, donant-li la possibilitat de votar per l’espectacle que més els ha commogut. La peça premiada va ser Concierto Sentido de Les Reinas Magas, una proposta musical d’una sensibilitat exquisida, creada sota la batuta de l’actriu i directora valenciana María José Peris i interpretada per 8 actrius-cantants, acompanyades d’un quartet d’arpa, acordió, guitarra i clarinet, que acaronaven elles mateixes, i que van delectar el públic amb la vibració de les seves veus i les seves abraçades.\nAquest premi consistia en un lot de productes d’alta qualitat creats a la comarca “Delícies del Matarranya”, cortesia de diversos patrocinadors del festival: Arcoiris, Mas de Catxol, Lagar D’Amprius, Productes de cosmètica natural Matarrania, Mineral Gràfics, Cerveses Ambar i Roquet de Monroyo.\nEl segon i tercer lloc van ser per als espectacles On està Mercè? de la companyia d’humor clown Bandada i Las madres presas, de Pilar Martínez, respectivament. Cal destacar l’alta participació del públic en aquesta iniciativa corroborant la importància d’involucrar els espectadors com la part més important i imprescindible del festival.\nL’Ajuntament de Fontdespatla ha manifestat estar més que satisfet amb els resultats d’aquesta experiència escènica, així com en el positiu impacte que aquest ha tingut en la seva localitat, en els seus negocis i en els seus habitants. Així, amb un balanç més que positiu, tanca la seva quarta edició el festival Matarranya Íntim, i comença a treballar en la de 2017, que aterrarà amb noves i suggeridores propostes el proper estiu a Queretes.\nMalgrat tot allò de positiu que s’ha exposat en aquesta nota de premsa (satisfacció dels comerciants, veïns, ajuntament, companyies …) i del bon rumb i la bona repercussió del festival, l’equip tanca aquesta edició posant l’accent en la precarietat econòmica del Matarranya Íntim i reclamant així una major ajuda institucional per a la viabilitat del mateix.\nPremsa Festival Matarranya Íntim\nEsther Melo 61559529\nAfegeixo jo a aquesta nota, emfatitzant l’últim paràgraf, que hauria de ser el govern aragonès el gran promotor econòmic del Festival Mataranya Íntim, possiblement el més singular i important, en el seu gènere, de totes les terres aragoneses. Aprofitant que la majoria de les companyies són valencianes, la presència del valencià o català hauria d’estar més present al festival, una molt bona ocasió per promocionar i protegir la llengua de la Franja.\nFiled under: Música, Teatre |\t1 Comment »


El Barcelona de futbol sala no jugarà la final de la Champions | betevé\nEls blaugrana han perdut per 2 a 5 amb el Kairat Almati\nRoger Matamoros Aparicio | divendres, 26 d'abril del 2019, a les 20.03\nEl Barcelona de futbol sala ha perdut amb el Kairat Almati per 2 a 5 en la semifinal de la Futsal Champions League. El partit ha estat igualat però els amfitrions, l’equip del Kazakhstan, ha trencat el joc a la segona part.\nIgualat el partit entre el Barcelona i el Kairat\nEl partit ha començat força igualat i cap dels dos equips no ha creat gaire perill. La millor ocasió del primer temps ha estat un doble xut de Boyis i Ezquerdinha que han impactat al pal. Per part del Kairat quan faltaven dos minuts per al descans John Lennon ha fet un xut potent que ha tret Juanjo a córner. Amb l’empat a zero s’ha arribat al descans.\nLa semifinal s’ha decidit a la segona part\nEl segon temps ha començat malament per als d’Andreu Plaza, ja que el Kairat ha fet el primer quan havia passat un minut i 20 segons. Tayebi ha superat Juanjo. El matx encara s’ha complicat més al minut 7, quan Taynan ha fet el segon. L’entrenador blaugrana ha tret porter jugador quan faltaven set minuts per acabar el partit. Joselito ha vist la segona groga quan quedaven quatre minuts i el Barça ha jugat dos minuts amb un jugador menys, temps que ha aprofitat el Kairat per enviar un rebot al pal. En una pèrdua de pilota John Lennon ha fet el tercer per al Kairat. Amb porter jugador Lozano ha fet el gol blaugrana. Els d’Andreu Plaza han estat molt a prop de fer el segon però el Kairat ha robat la pilota, Gomes dos Santos ha xutat i Dyego ha estat incapaç de controlar i la pilota ha acabat dins de la porteria. Tot seguit, Dyego ha fet el segon blaugrana. Quan quedaven 10 segons Douglas Junior ha fet el cinquè i definitiu gol de l’equip del Kazakhstan.\nEl Barça jugarà diumenge a les 13.30 h contra l’Inter el partit pel tercer i quart lloc.


Diodes: el commutador que mai no sabíeu\nSi busqueu els components discrets de la vostra armeria electrònica, és fàcil passar per alt l’humil díode. Al cap i a la fi, es pot perdonar la conclusió que la versió quotidiana d’aquest c…\nPer què van triomfar els germans Wright\nEls tipus de passos i passos errònics que van fer els germans Wright per desenvolupar el primer avió pràctic han de ser familiars per als pirates informàtics. Van començar amb un disseny senzill de l'estel i han afegit acuradament ...\nConducció BB-8: Més que una manera de moure aquest bot\nBB-8 és el nou estimat droid presentat a la pel·lícula del 2016 Star Wars: The Force Awakens, tot i que en el meu cas des del primer tràiler llançat el 2014 m’ha agradat per l’interessant enginy ...\nPorcs següents: Construir un sistema de seguiment de bestiar injectable\nSovint se’m demana que dissenyi sistemes de seguiment de clients i empleats. Hi ha moltes maneres de fer-ho i és una interessant intersecció d'enginyeria i ètica. La informació és raonable ...\nUn dia uns quants anys vaig dividir llenya, i vaig preparar la llenya de l’hivern següent a la meva planxa hidràulica. Normalment manejava fàcilment les freixes i les alzines, però tenia un pastís especialment granat ...\nPotència impulsada i les seves aplicacions\nL’energia impulsada és una tecnologia que consisteix a acumular energia durant un període de temps, després alliberar-la molt ràpidament. Com que el poder és igual a energia (o treball) dividit per temps, la idea és emetre ...\nGràfic de bobinatge de motor sense raspalls\ncom reinstal·lar el controlador de ps3 a PC\nbiografia de barbara mcclintock\nQui podria necessitar un FPGA amb cèl·lules lògiques de 9 M i transistors de 35 MB?\nEl comptador de vida dóna una mesura de vida real a la salut dels videojocs\nCreeu una càmera web amb infrarojos\nEvolucionant l'actuador lineal imprès en 3D\nDarrere de les escenes d’un espectacle professional de focs artificials\nAddició d'un co-processador per ajudar els jocs SNES amb alentiment


Ja estan en marxa les instal·lacions del nou Centre de Salut Mental de Santa Coloma de Gramenet - Notícies - Parc de Salut Mar\nJa estan en marxa les instal·lacions del nou Centre de Salut Mental de Santa Coloma de Gramenet\n11 de juliol de 2019 - Notes de Premsa\nEl CSMA Santa Coloma es trasllada a una nova ubicació, a la qual podrà oferir unes instal·lacions reformades, amb un confort i seguretat més grans per a professionals i pacients. Aquest centre de salut mental té una població activa de 2.500 pacients i 15.000 visites l'any. El trasllat ha estat possible gràcies a la col·laboració entre l'Institut de Neuropsiquiatria i Addiccions de l'Hospital del Mar, el CatSalut i l'ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. La consellera de Salut, Alba Vergés ha visitat aquest matí les noves instal·lacions.\nEls veïns de Santa Coloma de Gramenet disposen des del passat mes de juny d'un remodelat Centre de Salut Mental d'Adults Santa Coloma (CSMA) amb la posada en marxa de les noves instal·lacions adequades gràcies a l'acord entre el Parc de Salut Mar, el CatSalut i l'ajuntament de la localitat. La nova ubicació, situada al Carrer d'Irlanda, permet continuar oferint una atenció de proximitat als pacients però en un centre adaptat a les necessitats de la medicina actual.\n"Amb el nou CSMA, guanyem en estructura, en confort, en lluminositat i en seguretat. Fonamentalment, oferim una estructura adequada als temps actuals i a les necessitats dels pacients", explica el Dr. Luis Miguel Martín, director del Procés d'Atenció Comunitària i Programes Especials de l'Institut de Neuropsiquiatria i Addiccions de l'Hospital del Mar. El procés per ressituar el centre ha estat llarg, ja que es considerava que l'anterior ubicació no reunia els requisits necessaris per oferir una atenció adequada als pacients.\nA la visita d'avui, la consellera ha estat acompanyada, entre d'altres, de la gerent de l'Àmbit Metropolità Nord de la Regió Sanitària de Barcelona, la Dra. Anna Aran, de la gerent del Parc de Salut MAR (PSMAR), la Dra. Olga Pané, del director de l'INAD, el Dr. Víctor Pérez, i de regidors del consistori colomenc.\nLa titular de Salut ha recordat que l'àmbit de la salut mental és una dels prioritaris en la política del Departament, com ho demostra la creació del programa d'abordatge integral dels casos de salut mental d'elevada complexitat. Vergés ha posat en valor la tasca dels professionals d'aquest centre, que treballen de manera coordinada amb les àrees bàsiques de salut, amb l'Ajuntament i amb les associacions.\n"Fer xarxa i coordinar recursos assistencials com es fa aquí és indispensable per a fer un correcte acompanyament en la vida dels pacients, que no només els ha d'acompanyar el sistema, sinó la comunitat", ha dit Vergés. I és que l'horitzó del Departament de Salut és tractar a les persones en tot el seu conjunt, en el marc d'un model de salut comunitari, perquè "treballem per garantir una nova oportunitat de vida als pacients de salut mental", ha conclòs.\nMés de 15.000 visites l'any\nEl CSMA Santa Coloma segueix una població activa de 2.500 pacients i s'hi fan gairebé 15.000 visites l'any i un miler de primeres visites, així com 1.200 visites de grup (dades de l'any 2019). Les patologies més freqüents tractades són els trastorns mentals greus i patologies menys greus. Sobretot, trastorns psicòtics, trastorns afectius i trastorns d'ansietat. Els pacients són atesos per un equip multidisciplinari, format per psiquiatres, psicòlegs, infermeria, professionals del treball social i administratius.\nAquest equipament dona servei a Santa Coloma de Gramenet des dels anys 90. El Parc de Salut Mar en va assumir la gestió l'any 2010. La nova ubicació manté la superfície de l'anterior i hi treballen 15 professionals. Cobreix una població de 120.000 persones. La seva adequació ha tingut un pressupost de 400.000 €, que cobrirà el CatSalut.


SINCRO, OBTIM y MF21 - Terès&Antolín\nSINCRO, OBTIM y MF21\nSETNA NUTRICIÓ, forma part del grup multinacional Wisium-Neovia, especialitzada en la fabricació de nutrients per a animals. El seu punt fort és l’acompanyament integral en totes les fases de producció ramadera.\nL’objectiu d’aquest projecte era trobar una denominació escaient per al serveis que el grup SETNA NUTRICIÓ proporciona als seus clients.\nSINCRO: Sistema de Treball\nEl nom de marca va sorgir com l’acrònim de Servicio Integral de Nutrición i Calidad para un Rendimento Òptimo. En quant als colors utilitzats per a la imatge, utilitzem el blau corporatiu del Grup Setna. La marca està pensada per poder ser reproduïda sense cap problema en blanc i negre.\nOBTIM: Paquet de serveis de gestió i anàlisi\nEns centrem en trobar una denominació apropiada per a un paquet de serveis de gestió i anàlisi que el GRUP SETNA NUTRICIÓ proporciona als seus clients.\nEns vam adonar que la paraula òptim era clau a l’hora d’elaborar la proposta de marca. Ens quedem finalment amb OBTIM, integrant la paraula “obtenir ” a la marca i aconseguint una sonoritat molt semblant a OPTIM. En quant als colors, fem servir el taronja, ja usat en publicacions de Setna, i el negre, per poder combinar amb altres colors en les aplicacions per als sistemes i programes que componen OBTIM.\nMF21: Sistema de multiformulació i mòdul de gestió de compres\nBasats en tots els conceptes anteriors, vam crear el nom de marca i la imatge de MF21. Considerem que MF21 havia de tenir una imatge que transmetés tecnologia, laboratori, anàlisi. Els colors utilitzats van ser el blau, color corporatiu utilitzat en SETNA, així com també en el sistema de treball de SINCRO, i el taronja ja usat en pulicaciones de SETNA.


Bartomeu diu que no està prevista la tornada de Neymar i aparca el disseny de l'escut - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nBartomeu diu que no està prevista la tornada de Neymar i aparca el disseny de l'escut\nEl dirigent blaugrana ha revelat que el Barça "no té previsió" de fitxar ningú durant el pròxim mercat hivernal\nefe 22.10.2018 | 12:10\nBartomeu amb Mònica Terribas. CATRADIO\nBartomeu amb Mònica Terribas.\nEl president del Barcelona, Josep Maria Bartomeu, ha assegurat que no està previst el retorn de Neymar al club blaugrana, ha admès que el disseny del nou escut ha quedat aparcat "perquè no els agradava als socis", així com que Ernesto Valverde té contracte fins al juny del 2020 i el Barça està "molt content" amb ell.\nEn una entrevista a 'Catalunya Ràdio', Bartomeu ha dit que des del Barça estan "preocupats" per la lesió de Leo Messi, ja que és "el millor jugador del món i es perdrà partits importants", encara que per contra ha insistit en el fet que cada vegada que l'argentí s'ha lesionat "l'equip sempre ha tirat per endavant i s'ha fet més fort".\nA més el dirigent blaugrana ha revelat que el Barça "no té previsió" de fitxar ningú durant el pròxim mercat hivernal, amb l'excepció que els tècnics ho sol·licitessin. "Aquest any hem fet una plantilla més curta perquè hi ha jugadors al Barça B que poden ajudar el primer equip", ha argumentat.\nHaaland marca dos gols i avança el Dortmund (2-1).\nEl grup de 'hackers' OurMine boicoteja les xarxes socials del Barça i del C0I.\nBarça, el club de les turbulències.\nBusquen una dona de 76 anys desapareguda des de diumenge a Puigcerdà\nLes persones ateses pels serveis socials a Manresa superen la barrera de les 15.000\nJutgen un home enxampat amb droga a Manresa quan denunciava la pèrdua del passaport\nInvestiguen la dona de Josep Maria Mainat per intentar assassinar el seu marit\nManresa dedica 7.000 m2 de secà a una prova pilot per protegir fauna amenaçada\nMig segle fent pastissos a Manresa per endolcir tres generacions\nLes quarantenes en l´àmbit escolar passen a ser de 10 dies\nEl ple de Manresa condemna la inhabilitació del president Quim Torra\nEl Consell Comarcal del Bages estrena una web que recull l´oferta formativa del territori\nTroben dos cadàvers a la zona d´Aigüestortes on es busca una parella de joves\nSantpedor dona mascaretes reutilitzables per al camp de refugiats de Mória, a Grècia\nPeyu porta l´univers de Cervantes al Kursaal amb «El gallardo español»\nEls opositors de la incineradora denuncien que s´hi fan obres sense llicència\nIdentificat i investigat el policia de la puntada de peu voladora l´1-O a l´IES Pau Claris\nMor l´historiador i monjo de Montserrat Hilari Raguer


VII PREMIS AMC DE MUSEOLOGIA\nEls Premis AMC de Museologia 2018 mostren la riquesa d’experiències al voltant del patrimoni que es desenvolupen arreu de Catalunya\nEn aquesta VII Edició han estat 36 les candidatures presentades als Premis AMC de Museologia provinents de museus de disciplines i titularitats diverses d’arreu de Catalunya. L’Associació de Museòlegs de Catalunya, amb periodicitat biennal, atorga aquests premis en diferents modalitats.\nEnguany, en la modalitat A, d’Exposicions temporals, s’han presentat 15 candidatures; en la B, d’Experiències i activitats, 16 projectes; en la C, de Projectes de creació o reforma integral de museus i equipaments patrimonials, s’han presentat 5 equipaments.\nContinuant amb el sistema establert en la darrera edició del 2016, la concessió dels guardons s’ha efectuat a partir de la votació directa dels socis de l’entitat mitjançant una plataforma online en la pròpia web de l’Associació de Museòlegs de Catalunya.\nCal destacar la modalitat d’Experiències i Activitats com la més concorreguda en aquesta ocasió amb 16 participants, –en contraposició als 6 candidats de l’edició 2016-, on figuren projectes de tipologies diverses, virtuals, participatius, taules de treball o mappings, entre d’altres exemples. També és remarcable la varietat dels continguts abordats en les mostres temporals de l’apartat A, que van des de temes relacionats amb la moda, la memòria, les utopies o els autors literaris, fins a les avantguardes, passant per les ciències naturals.\nIgualment, és important posar de manifest l’ampli abast territorial d’aquestes produccions, de ciutats i localitats mitjanes i petites, de museus públics en el si de les xarxes temàtiques o territorials, de museus nacionals, i d’altres centres o empreses de titularitat privada, dispersos per tota la geografia catalana.\nEn la modalitat Experiències i activitats, els projectes que han optat al guardó són un reflex de la immersió imparable dels museus en el món de les noves tecnologies i de la seva fidelitat al servei als ciutadans, així com el trencament de les fronteres tradicionals, tant en les pròpies accions com en les comunicacions dels projectes. Hi trobem experiències i activitats que mostren la implicació en dinàmiques educatives, experiències artístiques desenvolupades en els centres, recuperació de la memòria col·lectiva, sortida dels museus als carrers... tot aprofitant la potencialitat de cada espai i cada col·lecció.\nEn la modalitat Creació o reforma integral de museus i equipaments patrimonials, hem comptat amb cinc projectes de característiques molt diferents. Des de la recuperació d’un espai mariner, al descobriment d’una vall de muntanya, passant per un alfolí o un pavelló d’antic hospital, tot en entorns i localitzacions completament llunyans que fan aflorar i interpreten un patrimoni de tipologies i naturaleses diferents, que, en conjunt, conformen un variat mosaic ple de matisos.\nEls guardonats en les diverses modalitats han estat els següents:\nModalitat A Exposicions temporals:\nIntimitats. La roba interior dels segles XIX al XXI. Produïda per l’Oficina de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona i el Museu de Badalona\nL'exposició tenia un abast ampli i universal: una reflexió sobre el cos com a instrument de projecció social i sobre la fina línia que, segons el moment i la personalitat de cadascú, marca on comença i on acaba la intimitat. L’exposició reunia roba interior des del segle XIX fins a l’actualitat, tot fent un viatge de 200 anys on l’estètica, els cànons de bellesa o els avenços tecnològics són tractats a partir de la roba íntima. La mostra i les seves activitats complementàries han permès aprofundir i reflexionar en història i dona, moralitat, economia, societat i estètica. Aquesta exposició articula tot un discurs en el que la roba interior que vesteixen les dones és l’excusa per reivindicar el seu paper en la història.\nModalitat B Experiències i activitats:\nMuseu Virtual de la Moda de Catalunya. Associació Walden Gestió del Patrimoni Històric i Cultural\nEl Museu Virtual de la Moda de Catalunya ha estat creat per donar accés universal i activar el patrimoni del vestit català. La plataforma online reuneix plenament documentades més de 600 peces de vestir històriques de 38 col·leccions públiques d'arreu del territori català, reconstruint així el relat de la història catalana del vestit des del segle XVII al segle XXI. L’accés a la plataforma és totalment obert i gratuït, garantint la memòria visual. Algunes de les peces, mai exposades, no estaven, fins ara, a l'abast del públic. Amb aquest acurat treball de recerca s’han recuperat el nom de marques, creadors i firmes de la història del vestit que havien estat oblidats. L'ICOM i diferents empreses del sector s'han posat en contacte amb els responsables atrets per la iniciativa. És, sens dubte, un projecte de país, que s’ha d’anar engrandint i tot creant una gran xarxa de col·leccions.\nModalitat C Creació o reforma integral d’equipaments museístics i patrimonials:\nRestauració i museïtzació de l'Alfolí de la Sal com a Museu de l'Escala. Ajuntament de l'Escala\nL'Alfolí de la Sal de l'Escala és un imponent edifici de tres plantes, situat prop de la platja de l'antic port. Va ser un dels quinze alfolins creats a Catalunya el 1716 per controlar la distribució de sal. Posteriorment va ser ocupat per indústries de salaó i seu d'associacions de pesca. Al segle XX l'edifici estava en perill de destrucció. Declarat BCIN per la Generalitat, l'any 2006 l'ajuntament el comprà per a destinar-lo a Museu de l'Escala. S’ha recuperat per a ús públic l'edifici més emblemàtic de la història de l'Escala, restaurat amb respecte per als elements arquitectònics sense alterar la seva essència. Ha esdevingut l'epicentre de tota l'activitat cultural del municipi revitalitzant la seva activitat socioeconòmica. En tractar-se d'un edifici singular vinculat a la tradició saladora de l'Escala i, essent junt amb l'Alfolí de Gerri de la Sal, els dos únics alfolins declarats BCIN, la restauració i museïtzació salven dos espais molt valuosos.\nA més, la Junta directiva de l’AMC ha reconegut les trajectòries professionals de Carme Rius Font i Pere Viladot Barba.\nLa Carme Rius Font va iniciar la seva trajectòria professional a la Diputació de Barcelona l’any 1976, quan va començar a treballar com auxiliar administrativa, tasques que després va passar a desenvolupar al servei de Cultura, fins el 1986.\nEntre 1987 i 1990, va ser conservadora dels museus de Sitges i de Vilanova (Cau Ferrat, Maricel, i Romàntic Casa Llopis a Sitges, i Can Papiol a Vilanova i la Geltrú), i del Museu Marítim de Barcelona.\nA partir de 1990, es va incorporar a la Secció Tècnica de Museus que, més tard, es convertiria en l’actual Oficina de Patrimoni Cultural. Primer com a tècnica i més tard com a assessora coordinadora dels programes de l’OPC, la Carme va assumir les tasques relacionades amb la gestió dels fons d’art de la Diputació, la coordinació d’exposicions temporals o fins i tot, la direcció de museus, com en el cas de l’esmentat Museu Romàntic Can Papiol de Vilanova i la Geltrú.\nA partir de 2006 va assumir les funcions de cap de la Secció Tècnica de Museus de la Diputació, coordinant els programes de Museus, Arxius i Estudis i projectes de la corporació, i a partir de 2008 va ocupar el càrrec de cap de l’Oficina de Patrimoni Cultural, fins el 2012. Després d’un breu període de treball al Servei de Patrimoni Arquitectònic de la Diputació, la Carme es va reincorporar a l’OPC on va treballar com a tècnica assessora fins el gener de 2018, quan es va jubilar.\nLa Junta directiva de l’AMC ha valorat la seva trajectòria de més de trenta anys com a tècnica de museus, desenvolupada tant en equipaments patrimonials com en els serveis centrals de l’Administració pública local, des d’on va posar tot el seu talent i la seva capacitat de treball al servei dels museus locals.\nEn Pere Viladot Barba es va llicenciar en ciències químiques per la Universitat de Barcelona. Entre 1979 i 1986 va exercir com a mestre i director a l’Escola Municipal Casas, i durant els deu anys següents va assumir diverses responsabilitats a l’IMEB (Institut Municipal d’Educació de Barcelona), entre les quals cal destacar la direcció del Servei de Documentació i Recursos Educatius.\nDesprés de cinc anys (1997-2002) exercint com a tècnic del secretariat de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores, en Pere s’incorporà a l’equip del Museu de Ciències Naturals de Barcelona, en 2002, on va ser cap del Departament d’educació i activitats fins el 2015, quan es va jubilar.\nD’aquesta darrera etapa al museu cal destacar el seu paper impulsor del programa d’activitats escolars i, de manera molt especial, de la creació i lideratge del model educatiu del Museu, fruit d’un treball d’equip amb la participació de tot els departaments del Museu i de sumar coneixements i expertesa d’institucions i professionals del món de l’ensenyament i dels museus.\nEl Pere va presentar a la Universitat de Barcelona la tesi doctoral “Motivacions, expectatives i objectius del professorat en les visites als museus de ciència” (2015). Una recerca important que aporta llum a la relació entre escola i museu.\nEls premis es van lliurar el passat divendres 15 de juny de 2018, a les 20 h, al Pati Verger del Museu Frederic Marès (plaça Sant Iu, 5, 08002 Barcelona), en un acte al qual van assistir una seixantena de persones, i que va comptar amb la presència de la senyora Maria Dolors Portús, Secretària General de Cultura de la Generalitat de Catalunya, qui va cloure l’acte.\nMés informació sobre els guanyadors dels VII Premis AMC de Museologia a l'enllaç.


L’Ajuntament signa un conveni amb una comunitat de propietaris per instal·lar ascensor\nEl conveni s'ha signat a l'Ajuntament de Vilafranca.\nL’alcalde de Vilafranca Marcel Esteve, acompanyat pel regidor d’Habitatge, Josep Colomé, ha signat el conveni amb el representant de la comunitat de propietaris per subvencionar part del cost de la instal·lació de l'ascensor a la finca.\nConcretament, la subvenció municipal és del 20% del pressupost de l'actuació. En aquesta ocasió, el nou ascensor que entrarà en funcionament en els propers dies s'ha instal.lat en l'edifici situat al carrer de Germanor núm. 13.\nLes subvencions municipals es concedeixen en tots els casos d'edificis plurifamiliars d'ús fonamentalment residencial, amb independència de la seva ubicació dins del municipi. L'import de la subvenció municipal és del 20% del pressupost de l'obra i és necessari haver sol·licitat, amb els requisits establerts, l'ajut de rehabilitació a la Direcció General d'Habitatge de la Generalitat de Catalunya i disposar de la llicència urbanística municipal d'obres.\nMés informació sobre el tràmit.


Gómez ha considerat evident la millora d'esta zona i ha remarcat que serà més palpable amb el soterrament de les vies, previst pel Govern d'Espanya\nHui han finalitzat els treballs d'ampliació de voreres i construcció d'un nou tram de carril bici enfront de l'estació Joaquín Sorolla, en el tram de la prolongació del carrer Bailèn amb el carrer Sant Vicent. Les obres que s'han desenvolupat i que formen part de les obres d'habilitació dels solars de la Fase 1A del Parc Central, han consistit en l'adaptació de voreres, zona d'aparcament, reubicat del mobiliari urbà i la incorporació d'un carril bici.\nLa vicealcaldessa i regidora de Desenvolupament i Renovació Urbana, Sandra Gómez ha visitat este matí la zona que comprén els solars de les parcel·les situades al carrer Bailèn enfront de l'estació, Maestro Dessaborida-Sant Vicent. Esta intervenció se suma a la que va finalitzar la setmana passada en l'Avinguda Perís i Valero-Juan Ramón Jiménez. En total, està previst que es construïsquen al voltant de 600 habitatges.\nAixí mateix, s'han plantat 30 arbres entre el carrer Bailèn i Maestro Dessaborida. Gómez ha precisat que els treballs han permés dotar a les parcel·les de les infraestructures i escomeses de sanejament, telefonia, electricitat, aigua, enllumenat, semaforitzación i reg.\n“Ha quedat una planta totalment renovada enfront de la qual es va habilitar per a albergar l'estació provisional, amb voreres estretes i a penes servicis”, ha explicat. Amb esta actuació “s'amplien les voreres i, per tant, la zona per als vianants, es millora la connexió amb l'EMT i s'habilita un nou carril bici que unix Bailèn amb Sant Vicent”.\nLa vicealcaldessa ha considerat “evident” el canvi que està experimentant esta zona de València i ha remarcat que serà “més palpable quan comencen les obres de soterrament de les vies que ja ha pressupostat el Govern d'Espanya”.\n“La inversió de 52,8 milions d'euros previstos pel Govern de Pedro Sánchez en els Pressupostos Generals de l'Estat per a iniciar les obres de soterrament fins al pont de Giorgeta seran decisius per a unir els barris del sud”, ha subratllat Gómez, qui ha posat en valor “el treball que està fent també la Generalitat de Ximo Puig per a reactivar un projecte imprescindible per a millorar la qualitat urbana de la ciutat”.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Ascot Entrada:\n97 ComentarisAscot Park Hotel...Habitacions per nit per només77 EUR Més zones a Invercargill\nMés de 1.175.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 31.000.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Ascot Restaurants i cafeteries\nAscot és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Invercargill. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Ascot ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Gaudeixi de les millors ofertes d'Agoda.com quan decideixi estar a Invercargill. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Ascot.\nHotels destacats a Ascot, Invercargill\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Invercargill, no busqui més enllà de Ascot Park...\nHotels a Ascot: Ascot Park Hotel\nLlocs d'interès a Ascot: Emberz Restaurant


Ferran Pizà en ‘Do major’ a sa Quartera d’Inca – Sa Plaça\nL’exposició proposa veure d’una altra manera el calçat, d’una forma plàstica amarada amb l’avanguarda artística.\nDos anys després que l’Àrea de Cultura d’Inca fes la convidada a l’artista pobler Ferran Pizà per fer una exposició al centre d’Art de sa Quartera, ara aquesta es materialitza. La pandèmia feu suspendre una exposició a punt d’inaugurar-se el 3 d’abril del 2020, i des d’aleshores ençà ha romàs en letargia a l’estudi de son Valentí a sa Pobla. Encara que, tot s’ha de dir, alguns dels quadres que es poden veure a Inca, van formar part de la mostra antològica de l’obra de Pizà que l’any passat va acollir el museu de can Planes.\nEncara que el títol de la mostra és ‘L’altra pell. L’ànima de les sabates’, Ferran Pizà presenta una col·lectiva de sèries on les primeres peces “eren més simples, mentre les darreres, a força de treball, imaginació i anant-hi jugant han estat més polides, fins arribar al Do Major”, conclou. Un joc que perpetura amb el llenguatge i el material que ha fet servir per fer l’obra que s’exposarà al centre d’Art sa Quartera d’Inca.\nEs tracta de veure d’una altra manera el calçat, d’una forma plàstica, amarada amb l’avanguarda i l’art abstracte espanyol dels anys 50; Millares,Tàpies, Guinovart o Luccio Fontana (destruir per crear), són alguns dels artistes en què s’ha inspirat Pizà per dur a terme la seva obra. D’ells s’ha servit igual que de la morfologia de les sabates i de les restes d’elements del calçat; des de les formes de fusta que li han proporcionat alguna fàbrica, a plantilles de cartró que gelosament guardava del seu padrí de fons, Sebastià Tugores Estelrich.\n“Aquest– explica l’artista- era sabater de professió i músic d’aficció. Fou director de la Banda de Música Municipal de sa Pobla i també a la Banda de la Creu Roja d’Inca”.\nEl cercle vital de Ferran Pizà es concebeix sempre al voltant de la casa familiar de Jaume Serra, amic de la família i on Pizà hi va passar moltes estones. L’esposa de Sebastià Tugores era germana de Jaume Serra. “Era un matrimoni que no tengué fills. Ell era molt al·loter i jo com a fillol vaig gaudir amb ells d’una molt agradable infantesa”, recorda. D’aquí que la mostra que es podrà veure a Inca fins el mes de juny, també sia un petit homenatge i recordança al seu padrí de fonts i un retorn a la infància, on ara juga a muntar quadres amb objectes rescatats del passat més dolç.\n“A les sales sempre m’agradava cercar-hi coses-hem de recordar-assenyala- que era la casa d’un home que havien afusellat!”- fent referència a Jaume Serra, assassinat el 37. Plaguetes, instruments, també partitures i plantilles de sabates, és el que Ferran Pizà va guardar i ara ha tret dels calaixos per fer una nova creació artística. “Destruir per crear, o reconstruir a partir de materials resctats de dins caixes”.\n‘L’Altra Pell’ pretén ser una mirada al món de la sabata des d’una visió artística; “He partit d’una partitura musical escrita damunt un tros de cartró que servia de plantilla per fer unes sabates, que emprava el meu padrí de fonts. Però, alhora, he emprat un corsé, llençols de bri, formes de sabates … per fer les composicions”\nLa mostra de Sa Quartera acollirà 20 peces que es poden veure des del 26 de març fins el mes de juny. Amb la particularitat, que l’exposició acollirà visites escolars on Ferran interactuarà amb els nins explicant l’obra amb el clar i sempre divertit mestratge de l’artista pobler, avesat a treballar amb els infants i joves, incitant-los a ser creatius i deixar anar la seva imaginació; jugar, crear, explorar per treure a la llum l’artista que cada un porta a dins.\n‘L’Altra pell’ enllaçarà amb la mostra Incart i, posteriorment, donarà pas a un altre pobler que també recalarà a Inca per primer cop. Serà Joan Llabrés amb una mostra fotogràfica a la sala d’exposicions del Claustre de Sant Domingo. Si fa dos anys les exposicions de Ferran Pizà i Joan Llabrés-artistes amics-havien d’anar a la par, ara les noves programacions han fet que una cedeixi el relleu a l’altra cap al mes de juny, amb un total de 30 fotografies artístiques que abarquen des de paisatges, bodegons, fotografies mogudes; “imatges que fugen”, o “antipostals”, com definí Joan Gelabert, l’obra artística de Joan Llabrés. Aquesta s’ha pogut veure en públic en tres exposicions anteriors i la propera serà una continuació de la que féu el 2017 amb motiu del 25è aniversari de la revista SA PLAÇA i dedicada a l’artista Tano Pomar.\nEn aquest article:Ferran Pizà, Inca, portada


La moratòria de pisos turístics al Barri Vell i el Mercadal de Girona no ha creat nous HUT a l'entorn - El Gerió Digital\nEl nombre d'habitatges d'ús turístic es manté estable rondant els 750\nDiumenge, 24 d'abril de 2022 09:15h\nLa moratòria de pisos turístics al Barri Vell i part del Mercadal de Girona no ha generat efecte rebot ni ha afegit pressió a zones limítrofes. D'ençà que l'Ajuntament va aprovar la suspensió, ara fa mig any, les llicències d'habitatges d'ús turístic (HUT) s'han mantingut invariables, rondant les 750.\nEl consistori segueix l'evolució setmana a setmana. El regidor d'Urbanisme, Lluís Martí, explica que treballen amb el Pla Especial que regularà els HUT a Girona amb el compromís que s'aprovi al novembre. Entre d'altres, es valora aplicar un topall de llicències que sigui el mateix per a tots els barris o bé diferenciar-los. En tot cas, Martí ja avança que al Barri Vell la idea és que els HUT "no superin en cap cas" el 17% dels habitatges.\nLa suspensió de llicències de pisos turístics se circumscriu al Barri Vell de Girona i a alguns carrers del Mercadal. A l'altra banda del riu, s'estén des de la plaça Independència fins a tocar de Pompeu Fabra (aquí, per exemple, afecta carrer Nou i Santa Clara). L'Ajuntament va aprovar-la a principis de novembre. D'entrada per a un any, però amb previsió d'allargar-la dotze mesos més si l'aprovació inicial del Pla Especial compleix terminis.\nJa aleshores, el consistori va dir que estaria amatent per veure si la moratòria provocava un efecte rebot a zones limítrofes. És a dir, que controlaria que no augmentessin les llicències d'HUT als barris i carrers que queden dins la primera corona a tocar de la zona on s'aplica la suspensió.\nDes de llavors, l'Ajuntament ha anat fent seguiment setmana a setmana. I ara, quan fa quasi sis mesos que la moratòria va entrar en vigor, les dades recullen que la situació s'ha mantingut invariable. "No hi ha hagut cap mena de pressió en aquests altres barris i, per sort, aquest fenomen no s'ha produït", explica el tinent d'alcaldia, Lluís Martí.\nAra mateix, a Girona hi ha 746 pisos turístics. Són una mica menys dels que hi havia donats d'alta en el moment que l'Ajuntament va aprovar la suspensió de llicències (757). Segons recull l'estadística, des de principis d'aquest 2022, la moratòria ha estabilitzat el nombre d'HUT al Barri Vell i també al Mercadal; un i altre barri en tenen, respectivament, 406 i 89.\nAquí s'ha de tenir en compte que el consistori va donar un mínim marge als promotors afectats que estiguessin rehabilitant blocs sencers per destinar-los a ús turístic. Quan es va aprovar la moratòria, tenien dos mesos per enllestir l'obra, obtenir la primera ocupació i presentar la sol·licitud per a la llicència d'HUT.\n"S'han fet les tramitacions que pertocaven, però no ens hem trobat amb cap cas rellevant de situacions delicades o que n'hagin sortit realment perjudicats", concreta el tinent d'alcaldia. De fet, durant aquest breu parèntesi, el Barri Vell va reduir HUT (passant de 413 a 406) i el Mercadal tan sols va sumar un pis turístic.\nPedret, Sant Daniel i Carme\nSi es passa la lupa pels barris limítrofs a les zones afectades per la moratòria, l'estadística de l'Ajuntament no mostra variacions. Des de mitjans novembre, a Carme-Vistalegre hi ha 49 HUT. I el mateix passa a Sant Daniel, en què durant tots aquests mesos el barri manté el mateix nombre de pisos turístics (en concret, tretze).\nEn el cas de Pedret, una altra de les zones que l'Ajuntament analitza, aquí la xifra de HUT no ha canviat des de finals del 2020. Durant aquest gairebé any i mig, s'ha mantingut invariable amb 21 pisos turístics.\nL'estadística de l'Ajuntament també permet veure que, després del Barri Vell, aquella zona de la ciutat que concentra més HUT és l'Eixample Nord (on hi ha 111 llicències). I com a dada curiosa, hi ha dos barris de Girona on actualment no hi ha cap pis turístic. Són Domeny i Sant Narcís.\nCap al Pla Especial\nEl tinent d'alcaldia d'Urbanisme explica que la situació actual, en què la moratòria no ha traslladat pressió als barris limítrofs, els dona "una tranquil·litat d'esperit important" per encarar el Pla Especial que ha de regular la implantació d'HUT a Girona. I referma, al mateix temps, la decisió d'aplicar la suspensió de llicències a l'àmbit del Barri Vell-Mercadal i no estendre-la arreu de la ciutat.\nPel que fa al Pla Especial, Lluís Martí explica que els serveis tècnics de l'Ajuntament estan "treballant a fons" amb l'esborrany del document. I que un cop s'enllesteixi, conjuntament amb la regidora d'Habitatge Annabel Moya, el faran arribar a l'Associació de Veïns del Barri Vell i a la Taula de l'Habitatge. Després de recollir-ne les aportacions, el document es portarà a junta de govern local per fer-ne l'aprovació inicial.\nL'objectiu de l'equip de govern és que el Pla Especial s'aprovi al novembre. Just abans que faci un any que hagi entrat en vigor la moratòria, perquè d'aquesta manera la suspensió de llicències d'HUT es prorrogarà automàticament dotze mesos més.\n"La data límit és al novembre, però el volem tenir molt abans per tenir marge de maniobra i poder introduir propostes de millora al text que es porti a aprovació inicial", concreta Martí. Entre d'altres, allò que s'està valorant és si aplicar un topall de llicències que sigui el mateix per a tots els barris o bé tractar-los de manera diferenciada (fixant percentatges màxims en funció de les seves realitats).\n"D'allò que es tracta, evidentment, no és impedir l'activitat perquè aquests allotjaments turístics són necessaris", diu Martí en referència als HUT. "Sinó que es porti a terme més en barris que fins ara no han tingut aquesta empenta i es congeli en aquells altres que ja tenen un nivell determinat d'aquest tipus d'allotjament", afegeix el tinent d'alcaldia d'Urbanisme.\nEn el cas del Barri Vell, els 406 pisos turístics representen el 17% dels habitatges que hi ha. Un percentatge que s'allunya, i molt, d'altres zones com Pedret (4,25%), el Mercadal (proper al 5%), el Carme (2,65%) o l'Eixample Nord (poc més de l'1%).\nLluís Martí ja avança, en tot cas, que pel que fa al Barri Vell, amb el Pla Especial "la idea és que en cap cas se superi aquest topall". I fins i tot, precisa, "abaixar en algun punt aquest percentatge".\nhabitatge dús turístic


Novetats « Telex: Telecomunicacions al servei de les empreses\nmai 16, 2017 // Novetats, Seguretat informàtica\nWannacry, o Wcry s’ha fet famós els darrers dies per haver atacat a milers d’empreses de més d’un centenar de països, i a grans empreses com Telefónica.\nQuè es Wannacry?\nEs un malware (una mena de virus) tipus Ransomware, que quan infecta un equip, segresta i encripta tots els fitxers, i després demana un rescat, un pagament online per obtenir la clau de desencriptació, i recuperar els fitxers.\nQuina es la novetat d’aquest atac?\nQue es un Ransomware evolucionat, que com un cuc, a més d’infestar l’equip per on ha entrat, es propaga a la resta d’equips de la xarxa.\nLa meva empresa o organització es objectiu d’aquests atacs?\nL’objectiu ideal dels delinqüents Ransomware son pimes amb capacitat per pagar el rescat, i sense un departament ni recursos de seguretat informàtica.\nCom sé que un equip està infectat?\nNo podràs accedir als fitxers de l’equips, que estaran encriptats (com si els haguessis encriptat en un zip), amb l’extensió .WCRY. A la pantalla apareixerà el missatge de l’autor del malware, amb l’avís de que els fitxers estan encriptats, i que tens x dies per fer un pagament amb bitcoins (moneda digital). El missatge et donarà tots els detalls i facilitats per fer el pagament.\nCom entra aquest malware a la meva xarxa?\nEls Ransomwares acostumen a entrar en un fitxer executable (.exe) comprimit amb zip, en un adjunt d’un fals correu electrònic d’un banc, empresa de transports, etc. També pot entrar clicant a un enllaç d’un correu o pàgina maliciosa.\nQuè he de fer si un equip està infectat?\nEl primer de tot es desconnectar la xarxa, per revisar quant equips estan infectats. A data d’avui encara no s’ha trobat la solució per desencriptar els fitxers. El que vol dir que hauràs de formatejar pcs i servidors per configurar-los de nou, i recuperar la informació de les còpies de backup. Telex, com la resta d’empreses de seguretat, et recomana que no paguis el rescat, pagar fa grans als malefactors. A més pagar no t’assegura que rebràs la clau de desencriptació (això es el que té de relacionar-se amb delinqüents).\nCom puc prevenir aquest malware? Què he de fer per que això no em passi a mi?\n– La primera mesura de prevenció es disposar de copies de backup de tots els fitxers que necessitis. Revisa el sistema de backup, i assegura’t que estàs desant regularment tots els fitxers que vols mantenir.\n– Recorda d’actualitzar el sistema operatiu, el java, i el navegador amb els darrers patch de seguretat. Per evitar aquest atac Microsoft ha alliberat el patch MS17-010 per a totes les versions de Windows.\n– Informa als usuaris de la xarxa que no han de caure en les trampes dels correus maliciosos. Han de desconfiar dels missatges amb avisos de pagaments, transports, certificats, lliuraments que ells no han demanat. Davant del dubte que cal comprovar l’adreça del remitent, i consultar al proveïdor i al departament d’IT de la veracitat del correu.\n– Has de disposar d’un sistema de seguretat total, com és Watchguard Total Security. De res serveixen els antivirus tradicionals per evitar els malwares avançats. Es necessària disposar d’eines de seguretat total que inclouen tallafocs perimetral, el detector de comportament i bloquejador APT, el servei de prevenció d’intrusions IPS, antispam, filtratge de continguts, antivirus perimetral amb anàlisi https, etc. El sistema ha de ser capaç d’analitzar i valorar tot el tràfic que corre per la xarxa per identificar les amenaces conegudes, i el malware desconegut per les seves accions, per confinar-lo i anul·lar-lo. Identificar el malware pel que és i pel què fa. Els clients Watchguard han estat aquest cop protegits. L’antivirus perimetral i el APT blocker han detectat i bloquejat l’amenaça.\nMés informació de l’atac i de les solucions de Watchguard https://youtu.be/-q5msulQDrg\nWannacry es un pas més en l’escalada dels malwares, que son cada cop més danyins, més sofisticats, i arriben a més dispositius. No tenim més remei que preparar-nos pel Wannacry, i pels malware que vindran.\nTelex t’ajudarem a analitzar el nivell de protecció de la teva xarxa, i et recomanarem quines son les mesures adequades per evitar ser víctima d’atacs informàtics com es el Wannacry.\njul 7, 2015 // Novetats\nEls sistemes de megafonia son un element necessari per la comunicació d’avisos d’alarma i evacuació per veu. El codi tècnic de l’edificació obliga a donar una alarma als ocupants de l’edifici, d’acord als requisits del pla d’emergència i evacuació. Qualsevol alarma d’incendis ha de ser, com a mínim, acústica, i entre aquestes preferiblement un sistema de megafonia, amb un missatge clar d’emergència i evacuació, un missatge inequívoc, que redueix el temps de reacció, i el temps de sortida.\nLa normativa exigeix la instal·lació de sistemes d’evacuació per veu en llocs com centres hospitalaris, edificis de pública concurrència amb més de 500 persones, i túnels. Un sistema d’evacuació per veu pot salvar les vides de molta gent.\nLa norma internacional IEC 60849 de 1998 regula com han de ser els sistemes des sonorització i difusió utilitzats per efectuar una mobilització ràpida i ordenada dels ocupants d’àrees interiors o exteriors en una situació d’emergència. La norma marca la necessitat de redundància en el sistema, de supervisió de les línies, de prioritat dels avisos d’emergència i evacuació davant altres usos com poden ser el fil musical o els avisos organitzatius. En un sistema d’evacuació per veu els missatges han de sortir sense requerir la presència d’un operador. Els missatges han de ser clars, curts, inequívocs, i preferiblement planejats amb anterioritat. El nivell sonor ha de ser suficient, 65dB a tota la zona, o 5dB per damunt el soroll ambiental, i sempre per sota dels 120dB. La qualitat del sistema ha d’oferir missatges comprensibles e intel·ligibles. El sistema ha de programar la repetició d’un missatge o la successió de diversos missatges fins al final del període d’emergència.\nLes normes EN54-16 i EN54-24 indiquen com han de ser els components del sistema de megafonia i els altaveus. El sistema ha de disposar d’un micròfon de missatges d’alarma, el circuits han de ser redundants, els cables s’han de canalitzar independentment d’altres cables per canalitzacions amb baix risc d’incendi, i els cables de connexió del sistema han de ser ignífugs.\nEls sistemes de megafonia i alarma per veu son la solució perfecta d’evacuació, missatges i música ambiental per a diverses aplicacions com escoles, hotels, centres comercials, industria, oficines, on la protecció de les persones és essencial.\nA telex dissenyem, instal·lem i mantenim sistemes de megafonia i evacuació per veu, d’acord als plans d’emergència i evacuació, i a la legislació i normativa vigent d’emergència i evacuació.\njun 19, 2015 // Manteniments, Novetats, telecomunicacions, Telecomunicacions Tarragona\nLes telecomunicacions entren a les empreses amb intenció de quedar-se i amb voluntat de ser una eina necessària, vertebral de l’activitat de l’empresa. Es freqüent que un sistema de telecomunicacions, i no importa massa de quina tecnologia (wifi, telefonia, vídeo conferència, un enllaç de radio, o una xarxa de fibra òptica) s’instal·lin en fase de proves, com una nova experiència, amb l’objectiu d’arribar a conèixer la seva utilitat, i en poques setmanes, o mesos, passi a ser quelcom necessari, i formi part de les infraestructures bàsiques de l’empresa, igual de necessàries com el subministrament d’electricitat, o l’aigua.\nI un cop instal·lat s’ha de contractar el servei de manteniment necessari, d’acord als requisits de continuïtat. Si el sistema es perifèric, com pot ser unes càmeres en la zona de producció instal·lades amb motius més aviat dissuasoris, amb la garantia del fabricant, i la garantia d’instal·lació és suficient. Però si el sistema està al cor de l’organització, com és el sistema de telefonia, un enllaç de fibra entre oficines i la planta de producció, o els switchos del cpd, la garantia no n’hi prou. La garantia del fabricant, al contrari que el manteniment, no ens assegura de disposar d’equips de substitució o peces de recanvi en un termini concret. La garantia de la instal·lació, al contrari que el manteniment, no compromet a l’empresa de serveis a disposar de recursos humans i tècnics per oferir un temps de resposta que l’avaria necessiti. Amb la garantia, i sense manteniment, posem la continuïtat del servei en mans de l’atzar, i la bona voluntat de les persones.\nTelex ofereix manteniment de sistemes de telecomunicacions, instal·lat o no per nosaltres, amb temps de resposta de quatre hores o menor, horari laboral o festiu, amb o sense reposició avançada d’equips, i opció de manteniment preventiu, i sempre amb l’objectiu final de maximitzar el temps de servei del sistema, evitant la possibilitat d’avaries, i reduint el temps d’aturada en cas d’interrupció. Els responsables de IT han de triar entre la tranquil·litat del manteniment, o la valentia de la garantia.\njun 4, 2015 // Novetats, telecomunicacions, Telecomunicacions Tarragona\nL’operador Jazztel està en procés de desplegament de la xarxa de distribució de fibra òptica a la ciutat de Tarragona. La fibra òptica es el medi ideal per fer arribar la banda ampla a les llars de Tarragona. Telex col·labora amb Jazztel en la instal·lació amb tasques com l’estesa de cable, muntatge de caixes a distribuïdors sota terra, o paret, grapat de cable a façana, fusions de la fibra Monomode, i proves reflectomètriques. Tots els treballs s’estan desenvolupant amb plena satisfacció de l’enginyeria de direcció d’obres i l’operadora.\nAquest projecte es un més que completa l’amplia experiència de telex en el món de les telecomunicacions.\nmai 20, 2014 // Novetats, telecomunicacions, Telecomunicacions Tarragona, Telefonia IP\nEls canvis econòmics i organitzatius actuals obliguen a un ús de les comunicacions més eficient i eficaç. Les empreses i organitzacions disposem de menys personal, més feina, i una exigència de major servei, de més disponibilitat. Es requereix un temps de resposta menor que permeti atrapar les oportunitats. La solució a aquesta paradoxa es la tecnologia. Un servei de comunicacions modern, intel·ligentment dissenyat, i correctament configurat permet millorar el servei al client.\nL’estudi de les necessitats del client ens servirà per dissenyar el servei d’atenció telefònic per que totes les trucades entrants siguin ateses, i arribin al seu destí en el menor temps possible. Un bon sistema de comunicacions millora la disponibilitat de l’empresa, i ofereix eines de gestió i control per conèixer i avaluar el tractament de les trucades entrants, mesurant el temps de resposta, les trucades no contestades, etc. L’objectiu es que el client que contacta amb nosaltres, es senti des del primer instant ben rebut, amb una locució de benvinguda professional i multi-idiomes, i confortable amb la imatge musical de l’empresa. Després, es guiat per un sistema intuïtiu, de fàcil ús, configurable i adaptable per horari i dia, fins contactar amb el seu destinatari, amb la màxima rapidesa i disponibilitat. El sistema busca el destinatari, a través de la xarxa, allà on sigui, el telèfon fix de la oficina, el mòbil, un telèfon desviat de la delegació, el telèfon de casa, etc, i li entrega la trucada. I si no es possible permet la gravació de missatges que ràpidament son enviats al destinatari. El sistema s’adapta a cada empresa, utilitzant la tecnologia disponible: números directes, operadora automàtica, comunicacions unificades, extensió mòbil, telefonia ip, etc.\nLa consultoria també aborda les trucades sortints. Una correcta gestió dels permisos de comunicacions de cada usuari, i un encaminament intel·ligent de les trucades, amb una adequada elecció de l’operador, abarateix el cost de comunicacions de les empreses i organitzacions.\nTelex us proposa una consultoria de comunicacions que analitza el sistema telefònic que el client disposa i proposa els canvis de configuració, canvis organitzatius, ampliacions del sistema o modificacions, per adaptar-se a aquests nous temps.


CaixaBank redueix l'ERO fins als 6.950 acomiadaments després de la seva primera vaga\nEls treballadors van tallar la Diagonal en la primera vaga de l'entitat en 120 anys (ACN / Albert Cadanet)\nL'entitat redueix en 655 els acomiadaments per la seva fusió amb Bankia i ara l'ERO afectaria 6.950 treballadors\n23/06/2021 - 09.35\nCaixaBank redueix a 6.950 el nombre d'acomiadats i millora les condicions per a les sortides el mateix dia que ha hagut d'afrontar la primera vaga de la seva història.\nMilers de treballadors van sortir al carrer aquest dimarts en diverses ciutats de l'estat per mostrar el rebuig a l'ERO que planteja la direcció de l'entitat, arran de la seva fusió amb Bankia.\nEn la negociació, CaixaBank ha rebaixat l'expedient en 450 persones que vol que marxin de l'entitat. Els sindicats han pressionat també per millorar les condicions i les indemnitzacions, i que totes les sortides siguin voluntàries.\nSegons la UGT, un 70% de les sucursals de l'entitat van tancar durant la vaga i l'activitat es va reduir un 90%. Una fita històrica segons Paco Orti, representant d'aquest sindicat:\n"Mobilitzar-nos és una fita històrica. És la primera vaga que es fa després de 120 anys d'història de CaixaBank i no ha estat motivada per altra cosa que un ERO salvatge."\nLa vaga general ha deixat un rastre d'oficines de CaixaBank tancades. També protestes al carrer, com la dels treballadors de les torres de CaixaBank, que van tallar la Diagonal de Barcelona.\nNegociacions obertes fins dimarts, 29 de juny\nLa protesta s'ha fet per pressionar la direcció en el període de negociacions sobre l'ERO, que s'acaba dimarts de la setmana que ve.\nEn aquest sentit, CaixaBank ha ofert salvar 205 llocs de treball més. En la negociació d'aquest dimarts, s'ha arribat als 655 llocs de treball salvats, és a dir 450 més dels proposats per l'entitat, a més de les 686 recol·locacions que ja estaven previstes.\nAra, el nombre d'afectats per l'ERO queda en 6.950, 1.300 menys dels 8.291 acomiadaments a tot l'estat proposats al principi.\nL'entitat també ha millorat les condicions de les compensacions per als treballadors de més de 52 anys que abandonin l'entitat. Els sindicats, però, consideren que la proposta continua "lluny de la voluntarietat".\nEl resultat de la negociació que té com a data límit el 29 de juny, dimarts que ve, de moment queda igual per als treballadors de menys de 52 anys.\nAquest grup percebria una indemnització de 35 dies per any treballat, amb un límit de 24 mensualitats. A més cobrarien una prima per antiguitat de 5.000 euros pels que portin més de 10 anys a l'empresa i 1.000 pels que en portin menys.\nPer als treballadors de 56 a 63 anys, CaixaBank proposa una compensació del 57% del salari actual fins als 63 anys. A més, segons es va acordar en aquesta última reunió, prodran triar entre l'opció de cobrar el 57% del salari fix i mantenir el 60% de les aportacions d'estalvi al pla de pensions, o bé cobrar el 57% del salari total i incloure-hi la part variable, però sense les aportacions d'estalvi al pla de pensions.\nEn qualsevol dels dos casos, el banc abonaria el conveni amb la Seguretat Social fins que l'empleat complís els 63 anys\nPer al col·lectiu d'entre 54 i 55 anys, cobrarien el 55% del salari fix fins a complir 61 o 62 anys i també podrien triar entre les opcions anteriors.\nFinalment, pels treballadors d'entre 52 i 53 anys, la indemnització continua sent un pagament únic, però aquest s'incrementa al 53% del salari fix multiplicat per sis.\nEls sindicats consideren encara que les noves condicions no conviden que les sortides siguin voluntàries.\nBanca Drets laborals Atur\n"Em van tirar per un barranc": atac homòfob durant el macrobotelló de la UAB


Impuls a la Lectura: MICRO OBERT A LES ESCOLES - SANT JORDI 2012\nMICRO OBERT A LES ESCOLES - SANT JORDI 2012\nEl matí de Sant Jordi la plaça de la Vila del Prat ha estat una festa de les escoles i la lectura així com un espai de convivència i participació.\nProp de 330 nenes i nens de cinc escoles de la ciutat ens han fet gaudir amb unes molt bones lectures i recitats de contes, poemes i narracions escrites per ells mateixos i per autors reconeguts.\nL’acte ha estat organitzat per les regidories d’Educació i Cultura amb la col•laboració del Centre de Normalització Lingüística i els membres de la Fàbrica de Contes.\nDesprés d’una breu presentació ha començat l’alumnat de 6è i 5è de l‘escola Sant Jaume amb un variat repertori de descripcions, contes i poemes.\nA continuació l’escola Joan Maragall representada per l’alumnat de 4t i 6è ha llegit poemes de Joan Maragall i també d'altres elaborats per ells mateixos sobre la ciutat.\nL’alumnat de 5è de l’escola La Seda ha presentat contes i poemes de creació pròpia i presentats als Jocs Florals del centre.\nEls més petits dels participants, 1r i 2n de l’escola Mare de Deu del Carme han llegit amb veu clara els seus poemes dels Jocs Florals així com de Lola Casas i Joan Amades.\nEls nois i noies de 6è de la mateixa escola ens han obsequiat amb la ballada de la sardana La Festa Major del Prat que han hagut de repetir davant les peticions i aplaudiments del públic. Aquesta ballada ha estat possible gràcies al taller organitzat al centre amb la col•laboració dels Amics de la Sardana.\nPublicat per Núria Sanahuja a 7:16\nEtiquetes de comentaris: Competència Lectora, Escola i entorn, gust per la lectura


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Més de 2.000 inscrits a les diverses proves de triatló que es disputaran a Banyoles els 22 i 23 de juliol\nDilluns, 26 Juny 2017 15:59\nMés de 2.000 inscrits a les diverses proves de triatló que es disputaran a Banyoles els 22 i 23 de juliol\nBanyoles tornarà a acollir, per setè any consecutiu, diverses proves de triatló, nacionals i internacionals, en un mateix cap de setmana. Serà els propers 22 i 23 de juliol, i de moment ja hi ha inscrits més de 2.000 triatletes.\nConcretament, el dissabte 22 de juliol es disputarà el Campionat d'Espanya de triatló sprint en les categories cadet, junior, grups d'edat i elit, i el Campionat de Catalunya de triatló aleví i infantil. Aquestes proves compten, de moment, amb 1.500 participants. El diumenge 23 de juliol es disputarà per segona vegada a Banyoles el Campionat europeu de triatló per clubs de relleus i, per primera vegada a Banyoles, el Campionat d'Espanya d'Aquatló en categories cadet, junior, grups d'edat, paratriatló i elit, amb 120 i 650 participants respectivament.\nSegons ha explicat el director tècnic de la Federació Espanyola de Triatló, Jorge García, entre les proves que es disputaran, la més destacada serà el Campionat d'Espanya, que aquest any torna a Banyoles però en distància sprint, és a dir, una volta de natació, tres voltes a l'estany en bicicleta, i dues voltes del recorregut a peu. Això, segons Garcia, augmenta l'espectacularitat de la prova.\nPrecisament, el director tècnic ha destacat l'alt nombre d'inscripcions a la categoria elit, amb uns 100 esportistes masculins en llista d'espera i, per primera vegada també hi ha llista d'espera en fèmines.\nPer a que les proves flueixin sense entrebancs es comptarà amb la col·laboració de és de 200 voluntaris. L'alcalde de Banyoles, Miquel Noguer, ha destacat que no només hi haurà 2.000 esportistes a Banyoles, durant aquest cap de setmana, sinó que la xifra es multiplicarà.\nAquest dilluns al matí, també han anunciat que la Federació de triatló ja està treballant amb l'Ajuntament de Banyoles per definir el calendari de proves de l'any vinent. De moment, han avançat que la capital del Pla de l'Estany serà, el mes de juliol de 2018, la seu del classificatori pels Jocs Olímpics de la Joventut que se celebraran a Buenos Aires.\nLlegir 489 vegades Darrera modificació el Dimarts, 04 Juliol 2017 19:03\nMés en aquesta categoria: « Guillem Rojas i Verònica Andrea Veni, guanyadors de la XIII Triatló Internacional B de Banyoles - Pla de l'Estany Bronze històric per al vuit amb timoner absolut femení del CN Banyoles al Campionat d'Espanya de Rem »


El projecte Life Methamorphosis permet obtenir combustible a partir de residus orgnics\nPublicat 26/11/2019 17:30CET\nEl projecte europeu Life Methamorphosis explora tecnologies que permeten recuperar els residus orgnics generats tant en entorns urbans com en rurals i convertir-los en un nou gas d'origen renovable, el biomet.\nÉs un tipus de gas natural renovable que es pot utilitzar com a combustible en vehicles o injectar-se a la xarxa de gas per ser utilitzat en qualsevol dels usos tradicionals de gas natural, ha informat aquest dimarts l'rea Metropolitana de Barcelona (AMB) en un comunicat.\nLa iniciativa, pionera a tot l'Estat i que el seu objectiu és la lluita contra el canvi climtic, permetria un important estalvi en emissions a l'atmosfera de 9.500 tones de CO2 cada any a causa del creixement de l'ús de biomet.\nEl biomet és neutral en emissions de dixid de carboni, i garanteix un nivell d'emissions contaminants inferior als combustibles convencionals; a més, la seva producció redueix la dependncia energtica exterior, perqu és una energia creada localment.\nAquesta tecnologia fa possible la circulació de vehicles amb un combustible molt més net que els hidrocarburs fssils, perqu cada vehicle alimentat amb biomet és neutral quant a les emissions de CO2 en tot el cicle d'obtenció i ús del combustible.


Bloc d'Antoni Espanya: de setembre 2006\nMala gestió del patrimoni municipal\nEn el darrer Ple celebrat el passat dilluns dia 25, s'aprovà la compra d'uns terrenys per 180.000 euros a la vora del riu per ubicar el nou Club de Rem d'Amposta. Arran d'aquesta operació, em veig en l'obligació de posar en evidència el greu error que va dur a terme l'equip de govern de CiU quan van decidir vendre el solar on s'ubiquen en l'actualitat els Bombers, terrenys llavors de propietat municipal.\nLa qüestió es remunta a un decret d'alcaldia de l'abril de 1999, arran del qual s'acordà la venda en pública subhasta perquè no està previst que els terrenys siguin necessaris a l'Ajuntament ni ara ni en un futur, donat que per la seva situació i característiques no està prevista la ubicació de cap tipus de servei o instal·lació municipal o de serveis a la comunitat, entre altres raons pel trasllat del gimnàs municipal i del parc de Bombers, detalla el decret.\nSi l'equip de govern no s'hagués venut aquest importantíssim patrimoni ara no caldria realitzar aquesta compra. Cal condemnar aquesta mala gestió de CiU, ja que els terrenys que estaven ubicats en una parcel·la estratègicament situada, eren ideals per situar un centre d'activitats fluvials, que es podria lligar amb la remodelació del club nàutic que ara es pretén fer i destinar-hi també un local a l'Associació de Veïns del barri de la Vila.\nFins i tot, hi havia la possibilitat de tancar un acord amb el promotor perquè l'Ajuntament es quedés amb la planta baixa i algun pis de la nova construcció, la qual cosa hagués permès evitar la pèrdua de patrimoni municipal.\nEls terrenys que es van vendre a un promotor de la ciutat ocupaven una superfície de 1.585 metres quadrats, estan classificats en el PLa General d'Ordenació Urbana com a sòl urbà i amb una alçada reguladora màxima de planta baixa+tres plantes+àtic.\nMalauradament també he de denunciar que la compra-venda dels terrenys dels Bombers, que no es va fer efectiva fins el passat mes de desembre del 2005, és a dir, quatre anys i mig més tard de la proposta d'acord, ha mantingut el preu dels 588.000 euros, mentre que la parcel·la es podria vendre ara per prop de cinc milions d'euros, una quantitat 10 vegades inferior als diners que ha ingressat l'Ajuntament d'Amposta.\nEscrit per Toni Espanya en data divendres, de setembre 29, 2006 0 comentaris\nEscrit per Toni Espanya en data dimarts, de setembre 19, 2006 1 comentaris\nEscrit per Toni Espanya en data dijous, de setembre 14, 2006 0 comentaris\nSetembre, com els d'abans\nM'imagino que l'excusa més emprada als blocs durant aquest mes de setembre, per no haver-lo actualitzat durant setmanes, són les vacances. M'apunto ...\nMentre escric, està caient un aiguat com feia mesos no veia - ni escoltava, ni olorava. És curiós com badem - com bado - davant els espectacles naturals. Em passaria la tarda mirant la pluja torrencial per la finestra. Però també el foc com crema o el vent com bufa o les ones com trenquen o les formigues com desfilen o qualsevol acció natural espontània.\nEm sedueix la natura, suposo que per això vaig estudiar Biologia, soc un xafarder del meu voltant, no ho puc evitar. M'imagino que inconscientment, pel mateix motiu també vaig entrar en política o més ben dit la política em va arrossegar cap ella. Hi ha coses que simplement no es poden evitar.\nM'agrada que plogue al setembre. L'aigua s'endu la xafogor que no et deixava conciliar el son, neteja l'aire les boires enlluernadores i el terra de la pols acumulada. Ens prepara pel recolliment casolà i professional i també pel personal.\nPot ser per això m'ha sortit aquest escrit tant diferent dels altres ...\nEscrit per Toni Espanya en data dimarts, de setembre 12, 2006 0 comentaris


Entrevista a la Marta Serra – Consell per la República Catalana ★ Delegació Catalunya Nord\nPresidenta del Casal de Perpinyà, professora de secundària.\nFred Moné : Com veus el Consell per la República?\nMarta Serra: La primera reflexió que volia fer, que és una evidència des de fa mesos, anys, és que hi ha hagut moltes transformacions i evolucions amb tot el procés de la independència. Amb aquesta transformació, amb els exilis, amb la presó d’una part dels líders hi ha també una adaptació amb les eines d’aquesta nova realitat i de quina manera s’havien d’adaptar a la nova situació.\nEl Consell per la República forma part d’aquestes noves eines, que correspon a l’exili, a la necessitat d’internacionalització, que també era un dels temes candents abans del referèndum.\nQuan parlava amb companys del sud i escoltàvem la ràdio francesa i vèiem dues realitats paral·leles, ells tenien molta il·lusió i nosaltres molta por. És una eina important però alhora, per tota la gent que ho seguim i per tota la gent que està al marge encara més, hi ha una confusió molt gran amb totes les eines, les sigles i els partits que s’han afegit al moment de les eleccions… estem en un moment de confusió total per què passarà amb la formació de Govern, la confusió és entre sigles, partits i lideratges, no hi ha un barret per cada persona. Pensi que és important definir la funció que han de tenir els líders en funció d’on es troben, és una situació inèdita per Catalunya però no ho és per altres nacions sense estat com els bascos per exemple. Quin paper ha de jugar algú que és a l’exili, o a la presó, o a peu de carrer? Les percepcions són molt diferents, i les noves eines també han de tenir en compte aquestes diferències.\nFM: la transversalitat és la caractarística que s’ha volgut mestra en la formació del CxR, per això existeix la Delegació a Catalunya Nord. Quin sentit pot tenir aquesta Delegació?\nMS: Tota la gent que ha treballat des de Catalunya Nord, sabem que tenim un paper molt particular. Formem part dels Països Catalans, tenim una identitat catalana molt clara i qui vol s’implica en aquest projecte d’independència, i alhora som fora de l’estat espanyol, això és una evidència i un element clau, que explica la tradició nordcatalana. Una altra cosa és reflexionar en com Catalunya Nord pren part en aquest procés i de quina manera ens impliquem com a nordcatalans tant individualment com col·lectivament. Per jo fem part d’un mateix país i penso que la gent que està al Consell per la República parteix també d’aquesta evidència. Alhora s’ha de trobar un equilibri amb una realitat del sud que no correspon a la nostra realitat quotidiana, i en això penso que totes les organitzacions que han nascut al voltant d’aquest procés s’han de fer la pregunta sobre:\nQuina és la meva funció? És una cosa només puntual per a resoldre certes problemàtiques del sud que tenen repercussió sobre la Catalunya Nord i això és una evidència… és que ens creem per activar alguna xarxa en algun moment precís per donar resposta a necessitats?\nCal pensar en clau local al mateix moment, és a dir que aquesta problemàtica de la confusió de sigles s’ha d’evitar i no és un problema del Consell per la República només o del procés d’independència o de la nostra relació amb el sud. Aquesta dificultat a Catalunya Nord de fer un treball de federació, de coordinació entre moltes entitats, i crec que no només és un problema « catalanista ». Éés aquesta poca autoestima que tenim sovint, i no només lingüística, penso en moltes entitats que han fet coses per la solidaritat amb « sense papers », o que s’estan activant pels estudiants en dificultat… es fan moltes coses però sempre pensem que no és res si ens comparem amb la resta fins i tot amb els moviments socials que són molt millors, i crec que no. Aquesta manca de consciència que es fan coses molt positives fa que hi hagi una manca de coordinació que és la base i que sigui útil per tothom, i això és un dels riscos amb el procés a Catalunya sud, i és que hi hagi moltes capelletes. És fàcil quan tot rutlla i anar tots a la una perquè hi ha el referèndum, i quan ens enduem la clatellada és més complicat, i és un dels riscos. D’acord com més eines millor, però pensem també en clau local nordcatalana, és a dir què pot aportar això, que no dic que no, al contrari. A Catalunya Nord no havia parlat mai amb tanta naturalitat del tema de la independència amb gent que no ho és, i no hauria estat possible si no hi hagués tot el procés del sud.\nFM: La gent té una mirada més solidària amb el que passa a l’altra banda?\nMS: Jo crec que realment el procés del sud ha estat molt engrescador, en el sentit que tots tenim més ganes de ser cua de lleó que cap de rata, tots preferim apuntar-nos a un cavall guanyador. Quan al sud se mobilitzen tant dóna moltes ganes, ho he parlat amb gent que no eren gens independentistes i diuen « és que he anat a Puigcerdà i hi havia una parada i gent que parlava que tot s’aturava… » la gent tenia ganes d’intercanviar i això és molt positiu, però crec que per entendre això s’ha d’analitzar perquè passa això a Catalunya sud. S’ha d’analitzar com tot l’entramat d’ateneus populars de tota una xarxa que hi ha al sud que són una herència que ve des de moviments llibertaris a èpoques prèvies a la dictadura franquista i de resistència a la dictadura franquista, com tot això han sigut granets de sorra que han permès que això vagi com vagi. Crec que ens engresquem amb el resultat final que ens motiva però hauríem d’analitzar una mica més, si volem el mateix, d’on ve tot això. Sé que és molt complicat perquè jo també a vegades dic « me’n vaig, baixo al sud i em puc moure en un entorn que veig com més idíl·lic amb moltes coses » tot i que quan baixi a Barcelona no veig una realitat lingüística gaire positiva, però sí que és més fàcil engrescar-se i això ha tingut de positiu per la motivació a Catalunya Nord.\nAl mateix temps, Catalunya Nord també ha demostrat que s’implica d’una manera que no té res a veure amb qualsevol altre territori, amb el tema del sud, ha visibilitzat que som catalans també.\nMS: Amb aquesta pregunta he pensat « mare meva », penso en els articles… com començo per no quedar malament amb res del que penso que és important? I pensant també en la reflexió que podem aportar els nordcatalans sobre aquesta idea que ser una república és una salvació. Moltes vegades les discussions amb gent del sud és « oh la república » i amb aquesta idealització de la república francesa. Quan vivia a Barcelona gent que em deia « bonjour, genial la Revolució francesa » i deies « uau » i pensant amb aquesta reflexió, que podem aportar els nordcatalans, he pensat en un llibre del Toni Rico, és un valencià, viu a Girona, és historiador i va fer un llibre que es diu « No tots els mals vénen d’Almansa » i en aquest llibre, pel qual vaig tenir el plaer de participar en la presentació fa uns anys, fa una reflexió del que ha de ser la nació útil. Pren l’exemple també de l’estat francès, i diu com fer perquè la gent adhereixi a un estat i perquè la gent hi troba sentit, i parla del concepte de nació útil, és a dir que tu pots adherir a una nació per romanticisme, per patriotisme, perquè et sents català, però crec que molt sovint el que s’ha construit a Catalunya sud, va més enllà d’això, i aquest terme de nació única pels Països Catalans. Toni Rico ho diu parlant dels Països Catalans, té sentit en aquest moment on hi ha moltes crisis obertes: sanitària, crisi ecològica, podem parlar de la crisi política si parlem del tema de la independència però també el tema de l’extrema dreta a Perpinyà, a nivell europeu, a nivell mundial, crisi econòmica…\nRealment quan hi ha totes aquestes crisis la nació té sentit si dóna respostes a aquestes crisi i per això la nació útil té sentit quan ofereix als seus ciutadans el que necessiten.\nPer mi són els serveis públics que és el que s’oblida molt avui en dia, l’educació, la sanitat, el dret a un habitatge digne, la lluita contra la pobresa… per mi no té sentit la paraula república si no va vestida de tots aquests àmbits. Per això no puc concentrar-me en un sol article de la constitució. Voldria demanar la nacionalitat, però no faria il·lusió demanar-la si aquesta nació no fos útil per la gent que hi viu i per tant assegurés un nivell de benestar mínim per la seva població.\nPer donar una perspectiva vaig tenir una expériencia en un viatge a Venezuela fa molt anys , una cosa que em va marcar molt: pels carrer venien llibrets on t’explicaven les lleis de pesca, és un exemple, i faig la reflexió que no les faran per nosaltres les lleis. La reflexió ha de ser “què volem per nosaltres?” i crec que la pregunta és molt bona, jo l’he esquivada una mica potser, crec que tothom pot aportar reflexions molt vàlides i que de la mateixa manera que són populistes aquestes repúbliques d’Amèrica Llatina , no entenem moltes vegades la manera com parlen, ens ofeguem en uns articles d’una contitució que són incomprensibles i no sé quins sentits tenen els articles de la contitució si no són compresibles per la gent que hi vivim. A vegades no cal omplir-se la boca de grans paraules per dir les coses com són simplement, i\nl’article potser tan senzill com: “Està prohibit expulsar algú de casa seva, punt. No hi ha cap raó vàlida, ni per no pagar el lloguer, ni… “\ni de vegades crec que nosaltres ciutadans de base hem de ser capaços de dir, d’expressar les lleis que regeixen el nostre quotidià. Això, no ho faran per nosaltres , hem de tenir el moment i l’ocasió de dir lo que volem com a constitució. És utòpic potser, però és el que pensi…