Nova oferta formativa per a adults per al primer trimestre del 2010 - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nL’Ajuntament ja té a punt la nova oferta formativa per a persones adultes per als mesos de gener a març del 2010. Tota l’oferta es recull en una nova guia municipal que es podrà trobar, a partir de la setmana del 21 de desembre, als diferents equipaments municipals i als forns. La Guia d’oferta formativa per a persones adultes també es podrà consultar a la pàgina web de l’Ajuntament (www.masquefa.cat).\nAmb la programació de cursos per a persones adultes l’Ajuntament vol ajudar els masquefins i masquefines a millorar les seves capacitats i aptituds laborals per trobar feina o millorar el seu lloc de treball.\nAmb aquest objectiu l’oferta formativa per al primer trimestre de l’any 2010 manté cursos que ja han tingut una molt bona acceptació, com ara els de formació en llengües i en Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC), entre altres.\nA més, incorpora nous cursos en àmbits com ara els coneixements de base i els accessos al sistema educatiu, les llengües, les TIC, l’expressió artística, els esports i, especialment, la formació per a l’ocupació. En aquest sentit destaca un nou curs de conductor/a de carretons elevadors, una formació que permet ser més competitiu professionalment en l’àmbit logístic, sector on cada vegada es demana més aquest títol.\nTambé pel que fa a la formació ocupacional aquest primer trimestre del 2010 es tornaran a organitzar els cursos de monitors/es en el lleure infantil i juvenil (amb titulació homologada per la Generalitat de Catalunya), els cursos de manipulació d’aliments i els de formació en prevenció de riscos laborals.\nD’altra banda us recordem que l’Ajuntament disposa d’un servei d’assessorament formatiu. Cal demanar hora concertada al telèfon 93 772 78 28.\nCategoria: TICPer Ajuntament de Masquefa 15/12/2009\nAnteriorPrevious post:Música contra la SIDASegüentNext post:La Generalitat adjudica la construcció del nou SES per 5.200.000 euros


El Pot Petit actuarà el 2 de setembre a Tortosa, en benefici del Banc dels Aliments – Marfanta\nEl Club Futsal Tortosa i l’Ajuntament de Tortosa han donat a conèixer un dels concerts que tindrà lloc les properes Festes de la Cinta a Tortosa. Es tracta del grup musical Pot Petit, que el dia 2 de setembre a les 19 hores oferirà un concert al velòdrom municipal de Tortosa, en benefici del Banc dels Aliments. “Tots els anys col·laborem en alguna entitat social del nostre territori, i enguany aquesta serà la tercera col·laboració amb el Banc dels Aliments”, ha destacat Joan Accensi, membre de la junta del Club Futsal Tortosa. Les entrades per al concert de Pot Petit es poden adquirir a BigMat Mayor i a Comunikart, a Tortosa, entre d’altres.\nEste dilluns s’ha entregat el primer lot d’aliments recaptats, un total de 750 quilos recollits durant la venda de les entrades, i és que aquelles persones que fan una aportació de menjar de primera necessitat tenen un descompte del 30% en el preu de l’entrada anticipada. Des del Banc dels Aliments s’han mostrat molt agraïts amb la col·laboració del club Futsal Tortosa. Òscar Ologaray, portaveu del Banc dels Aliments, ha remarcat que des de l’entitat es treballem per conscienciar els més petits. “Duem a terme una tasca pedagògica que els fa créixer en els valors de la solidaritat”, ha afegit Ologaray.\nSota l’eslògan ‘La fam no fa vacances’ el Banc dels Aliments ha intensificat la seua acció per tal de poder arribar, a través de les entitats socials, a totes les famílies en situació de vulnerabilitat al territori. Per la seua part, el regidor de Festes de Tortosa, Domingo Tomàs, ha apuntat que aquest concert dóna una idea de com seran les Festes de la Cinta 2021, activitats amb aforament limitat i concerts on s’haurà de fer una reserva prèvia. Tomàs ha destacat que “aquest concert complementarà l’aposta musical que hi haurà a les Festes de la Cinta, amb activitats i concerts per a totes les edats”.\nTags: Baix EbreBanc dels AlimentsCinta 2021Club Futsal TortosaCulturaEl Pot PetitJoan AccensiMúsicaÒscar OlogaraySocietatTortosa\nDeltebre implanta targetes moneder amb la seua moneda pròpia, l’EuroDelta


Resultats de la cerca frase exacta: 724\nfuncional Aliment que conté o s'hi ha afegit un ingredient natural que li confereix propietats preventives de certs trastorns de l'organisme. aliment plàstic Aliment proteic que serveix per a formar o renovar els teixits. aliment protector Aliment que aporta vitamines i minerals. Allò que hom [...]\nbeguda. En quím., substància orgànica caracteritzada per la presència del grup funcional hidroxil enllaçat directament a un àtom de carboni que no sigui aromàtic. Alcohol amílic. alcohol absolut Etanol pur, sense gens d'aigua. alcohol amílic Alcohol isòmer de fórmula C5H11OH, com ara el 3-metil-1 [...]\n196. gramàtic gramàtica\nl'estructuralisme. gramàtica funcional Funcionalisme 3 . gramàtica generativa Generativisme . gramàtica oracional Gramàtica que té com a unitat d'anàlisi l'oració. gramàtica textual Gramàtica que descriu els fenòmens lingüístics que ultrapassen el marc de l'oració. Conjunt de normes relatives a [...]\nindividus una personalitat hematològica determinada. grup funcional En quím., agrupament atòmic que es troba en tota una sèrie de compostos diferents als quals confereix unes propietats químiques definides. El grup funcional –OH és propi dels alcohols. grup prostètic Porció de la molècula d'una [...]\n198. mot 1\nUnitat significativa que consta d'un o més morfemes, caracteritzada per una certa autonomia funcional dintre d'una oració o un sintagma. Mot gramatical, mot gràfic. Mots variables, invariables. Emprar el mot propi, el mot just. Li va escriure quatre mots. mot accessori Unitat [...]\nelectronegatiu de la mateixa molècula o d'una altra. En inform., unitat funcional que permet la interconnexió entre dues xarxes, generalment d'àrea local, amb arquitectura i protocols anàlegs. pont aeri Línia aèria, generalment entre dues grans ciutats, amb un trànsit gairebé ininterromput. Lloc des [...]\namb finalitats orientadores amb vista al diagnòstic. Descomposició d'un element lingüístic, com ara una oració en sintagmes i en mots, un mot en morfemes o en trets semàntics, etc. Anàlisi sintàctica. Anàlisi estructural, distribucional, transformacional, nocional. anàlisi funcional Anàlisi [...]\nPàgines 20 / 73


Relat "TERÀPIA DE TAVERNA"\nInici > detall del relat: TERÀPIA DE TAVERNA\nDurant la resta de l’any no tenia costum d’anar a aquella taverna. De tant en tant a fer-hi un cafè i poca cosa més. Però des de finals de primavera, quan ja es comencen a enfilar les temperatures, i sobretot a l’estiu, hi solia anar cada dia a mitja tarda a prendre’m una canya de cervesa ben freda, acompanyada d’una tapa de patates braves, excel•lents, o una de truita de gorgonzola. De vegades escollia una escalivada amb rul•lo de formatge de cabra o unes croquetes de pollastre amb ceba, segons em venia de gust. La varietat i la qualitat de tapes casolanes superava amb escreix qualsevol altre establiment similar.\nNo era una taverna en el sentit clàssic, més aviat podria dir-se que era una cafeteria amb reminiscències de taverna. Hi regnava l’esperit de la taverna i s’hi respirava un aire dens, de sensacions ancestrals, que feien d’aquell local un espai d’ambient acollidor. La bona i ben escollida música de fons que sonava, permetia portar una conversa, sense haver de forçar ni la veu ni l’oïda.\nAquella tarda de finals de maig era especialment calorosa i tenia la gola resseca. Em decidí d’anar-hi. Només entrar i donar una ullada, no vaig veure cap dels coneguts habituals amb qui fer petar la xerrada. M’assegué en una de les cadires altes que hi havia lliure a la barra i vaig demanar una canya gran i, com que estava desganat, només una tapa d’olives arbequines ben adobades.\nMentrestant bevia i anava picant, sense pressa, sentia les converses dels qui eren a la meva vora en aquella barra. Un senyor d’aparença respectable, correctament vestit i sense indicis apreciables d’etilisme, però xerraire de mena, li estava explicant la seva vida a la noia que tenia cura de servir els clients. La noia no se’n podia escapolir perquè estava fregant vasos i l’aigüera era al davant mateix d’aquell home. Feia com si se l’escoltés, però la seva cara reflectia que el seu pensament era en un altre lloc. De tant en tant responia amb algun monosíl·lab a les preguntes que l’home li feia per requerir la seva atenció. Però poca cosa més.\nL’individu li comentava el pla de les vacances que tenia previstes de fer amb la seva dona i les seves filles, però elles, pel que deia, no hi estaven d’acord. S’havien discutit, però ell estava decidit a anar-hi, encara que fos sol. De fet ho preferiria, segons va reconèixer. En aquest punt va quedar penjat el tema i, sense parar, va passar a un de ben diferent. Ara comentava que al seu jardí hi tenia un racó amb herbes aromàtiques i que hi volia plantar gessamí o englantina (ell en deia “jazmín”) però que no en trobava enlloc. Li preguntà a la noia què és el que ella faria, però ella va desentendre-se’n. No va respondre i l’home ja es disposava a encetar un nou monòleg envers un altre tema, quan jo vaig optar per acabar-me les darreres olives que quedaven al platet i enllestir, d’un sol glop, la cervesa que ara ja no tenia la fredor inicial.\nAl sortir al carrer un suau oreig apaivagava una mica la calor d’aquella tarda i mentre caminava lentament pensava en les sofertes persones que hi han darrera les barres de molts bars i cafeteries que, com aquella noia, suporten estoicament tota mena d’històries personals de clients que l’alcohol fa xerrar més del compte. També, massa sovint, si són noies, han de sentir moltes impertinències i un reguitzell de velades propostes lascives dels clients, com si el fet de prendre una consumició els donés cap dret a fer-ho.\nVaig pensar en la necessitat de l’ésser humà de poder esplaiar-se explicant els seus problemes, els seus dubtes i les seves misèries. Uns compten amb els amics, altres amb els psicòlegs o psiquiatres i alguns, més religiosos, tenen el seu director espiritual de capçalera. També n’hi ha que aprofiten els serveis que ofereixen les treballadores sexuals, professionals o intruses jovenetes amateurs, per monologar sobre la seva vida. N’hi ha molts, però, que prefereixen, potser inconscientment, esplaiar-se parlant amb algú que no fa recriminacions, que no jutja, que no pregunta, que mai demana explicacions ni davant la qual no s’ha de justificar. Només escolta o potser només ho sembla. Però n’hi ha prou.\nAquesta teràpia, la de taverna o la de qualsevol barra de bar o cafeteria, és una teràpia efectiva que permet desfogar-se a l’usuari, sense compromisos ni lligams, ni obligacions, ni retrets. Un servei extra gratuït que no és gens valorat pels que se’n beneficien d’aquesta teràpia de taverna. Colla de desagraïts!


Una reforma laboral que encareix l’acomiadament\n- 18/06/2010 - 8:46 h\nDeixeu-me dir d’entrada que jo mai no he votat a en Zapatero.\nL’Estat en què ens ha tocat viure és, segons l’article I de la Constitució que tant defensen per la Meseta, un Estat social i democràtic de Dret. A continuació ens diu aquest mateix article allò de que la sobirania nacional resideix al poble.\nEl partit que va guanyar les darreres eleccions es diu «Socialista» i «Obrero». Es va presentar a les eleccions amb un programa polític i amb una ideologia coherent amb la seva denominació. Per tant, al formar Govern, representa que hauria d’actuar d’acord amb el manament que, mitjançant les urnes, li han atorgat els ciutadans. Aquestes són les regles del joc. Tot això sembla molt obvi, però, desgraciadament, veiem que la realitat va per un altre lloc.\nLa reforma laboral ara aprovada la haguessin fet seva amb alegria els liberalistes del segle XIX. Aquest reforma representa la normalització de la precarietat laboral i la rendició de l’Estat social. Però, ¿com hem arribat fins aquí?\nEls motius de l’endeutament de l’Estat tenen el seu origen en la crisi del sector financer. La qüestió és que, amb l’endeutament, l’Estat ha hagut d’emetre Deute Públic que han comprat els particulars. Aquestes mans privades són, fonamentalment, bancs alemanys. Per tant, cada vegada que la senyora Merkel (o qui sigui) fa un comentari posant en dubte la solvència de l’economia espanyola, el tipus d’interès que ha de pagar el Tresor espanyol pel seu deute augmenta, fent guanyar diners a cabassos als inversors estrangers (bancs alemanys).\nComprovem llavors que el president del govern espanyol no actua d’acord amb el compromís amb el que els ciutadans li van atorgar el poder, sinó d’acord amb els dictats d’uns estrangers als que anomenen «mercats financers». Per art de màgia aquests «mercats financers» es situen per sobre de la sobirania popular i se’ls invoca com l’oracle del segle XXI. Així, el govern «socialista» i «obrero» ha començat a actuar sota el dictat d’aquesta mà invisible i ha donat recursos financers per a reformar el sector financer, ha reduït el sou als treballadors públics, ha retallat la llei de dependència, ha pujat l’IVA, ha congelat les pensions, ha aprovat aquesta reforma laboral i ha amenaçat amb una reforma del sistema de pensions. Veurem com acabem amb el copagament sanitari i la pujada de l’edat de jubilació.\nSi la retallada de sous del treballadors públics ha estat una violació dels principis laborals més bàsics, aquesta reforma laboral significa una estèril regressió dels drets de les persones, és especial, del dret al treball.\nSi fins ara es preveia una indemnització per acomiadament de fins a 45 dies per anys treballat (i que a la pràctica no s’assolia mai), amb la reforma, els costos patronals passaran a ser de 12 dies. La resta, fins als 20 dies en que queda la indemnització, la pagarem entre tots mitjançant el Fogasa. Un gran negoci per a la patronal! És lògic que no arribessin a cap acord amb els sindicats sabent la reforma que ara ha aprovat el govern «socialista» i «obrero».\nEl més trist de tot és que aquesta reforma no inclou cap element que pugui contribuir a la creació d’ocupació. S’ha enfocat la reforma per a facilitar l’acomiadament i s’ha apostat per un model econòmic que competeixi en costos salarials baixos.\nEs passa, a la pràctica, a una indemnització de 20 dies, dels quals 8 seran a càrrec del Fogasa.\nS’ha laminat la negociació col·lectiva al traslladar a l’àmbit de l’empresa la negociació de l’horari o de la flexibilització salarial. A partir d’ara viurem els xantatges de les empreses: o flexibilitzen o acomiadem, cosa que amb un conveni col·lectiu no es podia produir.\nS’han donat carta de naturalesa a la precarietat laboral dels joves.\nS’ha privatitzat la intermediació laboral. Es reforcen les ETT’s fins el punt que tindran potestat per a retirar la prestació d’ocupació d’una persona. Se’ls hi permet que actuïn en el sector de la construcció o en l’Administració Pública on, fins ara, no podien actuar. No es garantirà el principi de «igual feina, igual sou».\nS’han oblidat de la formació, com a mecanisme per a facilitar l’adaptació de la mà d’obra als nous requeriments.\nEn definitiva, a partir d’ara es precaritzarà encara més la feina i serà molt més econòmic acomiadar treballadors per a l’empresari, però ens sortirà molt més car a tota la resta de contribuents al haver de finançar el Fogasa.\nS’ha deixat passar l’oportunitat de buscar la conciliació de la vida laboral i personal, de contribuir a la transformació del model productiu, de fomentar un sector econòmic capaç de crear ocupació, no s’aposta per una política d’infraestructures o energètica orientades al canvi de model econòmic, no s’aborda una reforma fiscal, ni de millora del sistema educatiu enllaçat amb el mercat laboral.\nAquest govern ha llençat per la tassa del vàter de la Moncloa els principis pels quals els van votar els ciutadans, i ha posat tot el país en mans dels inversors estrangers. Per coherència i per dignitat, el senyor Zapatero hauria de dimitir i convocar eleccions.


Vida dins del ventre. • Galería de Recuerdos\nVida dins del ventre.\nAvui en el blog de GdR volem mostrar que és el que sent el teu bebè dins de la panxa els 9 mesos que es troba aquí. Aquesta vida que creix en el teu interior també pot percebre, sentir i escoltar infinitat de coses i són les que volem nomenar a continuació.\nProp de les 22 setmanes de gestació el bebè obre els seus ulls i és llavors que, depenent de la quantitat de llum que hi hagi en el lloc en el qual tu et trobis, percebrà més claredat o foscor. Per exemple, en el cas de tombar-te al sol, el teu bebè sentiria una caloreta interior al costat d’una resplendor de llum.\nAixò és un misteri, però els especialistes (basant-se en el coneixement que tot el que a tu t’afecta també li influeix a ell) creuen que si tu estàs cansada el teu bebè també ho estigui.\nDe totes maneres els bebès dormen gairebé tot el temps fins als 7 mesos de gestació, moment en el qual el patró del somni canvia a manera de preparació per a la fase posterior al naixement.\nQuan té una mica més de 4 mesos de gestació, un bebè pot percebre el tacte i respon a l’estimulació que produeix el mateix. No obstant això, la sensació no és molt directa ja que la membrana de l’úter es torna molt gruixuda i al costat del líquid amniòtic protegeixen al bebè de possibles cops.\nEl bebè no sent la mateixa sensació, això és clar, però així com pot sentir si tu estàs extasiada, angoixada o feliç, també rep part d’aquesta emoció que et produeix l’orgasme.\nEn el cinquè mes d’embaràs, un bebè pot sentir els sons provinents de l’exterior però també d’aquells que tenen lloc a l’interior de la panxa com per exemple, el procés de digestió, el fluir de la sang i el bategar del cor.\nÉs per aquest motiu que moltes mamàs escolten música durant l’embaràs i després, una vegada nascut el bebè repeteixen la mateixa música amb l’objectiu que aquest la reconegui i en sentir-la es tranquil·litzi.\nL’alimentació que portis en l’embaràs influirà després en les preferències que el teu bebè tingui pel que fa als aliments.


Denuncien un sacerdot a Salamanca per presumptes abusos sexuals a menors - Empordà\nDenuncien un sacerdot a Salamanca per presumptes abusos sexuals a menors\nEl presumpte culpable ja havia estat expulsat de l'arxidiòcesi de Miami per un cas d'abusos\nEFE 10.11.2018 | 06:30\nUn sacerdot expulsat de l'Arxidiòcesi de Miami (EUA) va abusar presumptament de menors a la província de Salamanca entre els anys 1981 i 2004, sense que el Bisbat atengués l'avís llançat des dels Estats Units.\nDe moment, el Bisbat de Salamanca ha declinat fer declaracions sobre aquest assumpte. Segons informa aquest divendres el diari El País, tres víctimes del sacerdot han denunciat haver patit abusos sexuals quan eren menors.\nEl diari assegura que el Bisbat de Salamanca va ignorar un avís de l'Arxidiòcesi de Miami -que va expulsar aquest sacerdot el 1981 després d'un cas d'abusos-, i a més el va mantenir de 1981 a 2004 a parròquies rurals de Salamanca.\nEl 2011, el Bisbat de Salamanca va defensar a aquest sacerdot després de conèixer-se les denúncies contra ell a Miami.\nAquest seria el segon cas que esquitxa el Bisbat de Salamanca després que també El País publiqués que l'actual prelat, Carlos López, va voler comprar el silenci d'una altra víctima d'abusos sexuals per part d'un sacerdot salmantí, aspecte que la diòcesi va negar posteriorment.


La CUP: final de curs - poblelliure.cat\nBy Marc Sallas on 15 juny, 2016 in Opinió\nArriba el final de curs i toca repassar què s’ha fet durant aquests darrers nou mesos. Després d’un primer trimestre aprovat in extremis, arribem al juny amb un suspens evident. No tant per la qüestió pressupostària, que és important però no cabdal, sinó perquè no s’ha complert el gran objectiu del curs: avançar cap a la independència mentre ampliem la majoria social. Sembla evident que no s’ha fet ni l’una cosa ni l’altra, sinó tot al contrari. De motius, n’hi ha molts, i arribem a final de curs en condicions pitjors que al setembre.\nD’una banda, trobem una majoria independentista al parlament esberlada i desorientada, pendent d’una qüestió de (des)confiança. D’una altra banda, aquest curs també ha servit per a veure créixer, sobre el terreny adobat per la desorientació, la nova tercera via de la nova política. La nova política a Catalunya que proposa el vell full de ruta de Duran i Lleida i de Pujol, d’Iceta i de l’autonomisme en general: guanyem-nos els favors i les carícies de l’estat perquè així hi estarem més còmodes. Nova política patriòtica (espanyola). L’error de l’immobilisme independentista és especialment greu perquè durant tot aquest curs hem tingut un estat en funcions, fort com sempre, però abocat a una batalla política espectacular. Lluny d’aprofitar la batalla interna de l’enemic, els hem regalat temps i tranquil·litat, cosa que aprofundeix l’error.\nHom és lliure d’atribuir tots els mals a la CUP, l’organització més petita de l’independentisme i amb una posició aritmèticament estratègica, però carregar tots els neulers a la CUP podria fer perdre una mica la perspectiva general. Aquest error, a parer meu, respon al fet de centrar-ho tot en un únic front: el parlamentari-institucional. És evident que aquest espai, la Ciutadella i els partits, té una posició importantíssima en aquest procés. Però no podem oblidar qui ha convertit el parlament en independentista: la forta mobilització popular. Aquest és el front més important, aquest és el front que donarà les garanties i les condicions perquè els setanta-dos homes i dones que tenim a la Ciutadella no es despistin ni es desviïn. D’això se’n parla molt poc, potser perquè sempre serà més fàcil de centrar-ho tot en un pressupost i uns partits, tots, que no han fet la seva feina. Cal, doncs, aixecar la mirada i observar la partida globalment: els partits són peça important, però no ho són tot i en moments com l’actual, amb un curs polític nefast per a les aspiracions de ruptura amb l’estat, cal persistir més en aquesta mobilització que ara ens manca més que mai.\nPel que fa a la CUP, sembla evident que alguna cosa no ha fet bé. Si el primer trimestre del curs 2015-2016 ja va escalfar el nucli arribant a una solució estrambòtica in extremis, el debat pressupostari ha acabat de posar sobre de la taula un problema que fa temps que arrosseguem i que no hem sabut resoldre. Miraré d’explicar-lo de la manera més freda possible i amb l’afany de contribuir a un debat que necessita una resposta. La CUP sempre ha tingut dificultats a l’hora d’entendre què va començar a passar en aquest país el 2006 (per posar una data simbòlica, la de l’estatut retallat). Aleshores poca gent podia preveure que les coses avançaven cap a la substitució d’una majoria històrica autonomista en favor d’una majoria que ja donava l’estat de les autonomies per amortitzat i enterrat. A nosaltres, hereus dels qui ja havien impugnat el pacte constitucional del 78 i la refundació de l’Espanya franquista, també ens costava d’entendre què passava. Fa deu anys no estàvem preparats per a la majoria independentista que s’anava gestant en aquell moment i que arriba al clímax el 27-S passat. La PDD ja ens va crear uns quants problemes i vam driblar com vam poder les seves dues grans mobilitzacions i línies reivindicatives: la del dret de decidir d’una part dels Països Catalans i la denúncia del dèficit colonial d’infrastructures. Després de la PDD, trobem les consultes independentistes que signifiquen un pas més (segurament un dels més importants) del sacseig polític que ha viscut aquest tros de país durant aquest cicle d’acumulació de forces independentistes. Allò, en conjunt, també ens va costar d’entendre i de situar en la nostra estratègia de desplegament d’una unitat popular que anava creixent a ritme lent però sense pausa. Del 2009 al 2011 es fan les famoses 555 consultes populars i, més important encara, es genera un pòsit d’autoorganització popular que permet de continuar acumulant forces independentistes i començar a marcar el debat públic a Catalunya. Més enllà d’algunes implicacions destacables de la CUP i de la paradoxa de ser cofundadors d’aquest moviment nascut a Arenys de Munt, a la CUP li torna a costar de comprendre què significava tot allò que passava davant els nostres morros (estalviarem al públic lector algunes anècdotes d’aquell 13 de setembre de 2009 a la riera d’Arenys).\nContinuem i passem pantalla: tocava anar consolidant tots els avenços fets durant aquells cinc primers anys i es posa la primera pedra d’allò que després seria l’ANC: la Conferència per l’Estat propi del 2011. Allò marca l’inici del procés públic de creació de l’ANC, que s’allargarà fins a l’abril del 2012, i que és el tret de sortida de les Marxes per la Independència durant tot aquell estiu. 400 marxes en pobles, ciutats i comarques són la prèvia de la primera gran manifestació explícitament independentista i que, ara sí, esbotza la conjuntura autonomista i fa que es convoquin eleccions. Recordem que aquell estiu encara es demanava allò del pacte fiscal, amb el suport de la transversalitat trilateral de CiU, ERC i ICV. Aquella demanda frustrada marca un punt d’inflexió i l’independentisme entra amb força a la Ciutadella: ERC i CUP sumen 24 diputats i una majoria del parlament reclama el referèndum acordat amb l’estat, que també fracassarà i ens portarà al 9-N unilateral en forma de procés participatiu.\nMentrestant, la CUP mirava de gestionar les seves contradiccions entre les moquetes del parlament i una creixent força al territori que irromp amb força a les municipals de 2015. Però la gran incògnita persistia: tot això que passa és de debò? És una entabanada convergent amanida per les famoses ‘tietes’? És pujolisme versió 2.0? Moltes preguntes que, a cada pas que calia fer, anaven repetint-se. A cada pas, els mateixos vectors del debat, de vegades públics i de vegades en privat, que es resumeix en dues maneres d’entendre el procés: o l’enganyifa de CDC o l’oportunitat d’un poble que s’ha mobilitzat i ha pres consciència. Entenem que tot aquest moviment ens permet, malgrat totes les contradiccions, avançar cap a la independència o que el moviment és alguna cosa epidèrmica i que no hi ha condicions per a avançar cap a la ruptura amb l’estat?\nEn el fons, el debat és aquest. Dimecres passat Puigdemont, emprenyat, ens va donar l’oportunitat de clarificar-nos i de ser sincers amb el nostre poble. Totes dues posicions són ben legítimes i totes dues tenen conseqüències. Ara, allargar el ‘putaramonetisme’, el ‘sí però no’, no té sentit. O juguem fort a favor d’aquesta via, la via d’un procés unilateral cap a la independència amb tots els riscos, o no hi juguem fort, també amb tots els riscos. Per a aquells que legítimament no veuen condicions per a avançar cap a la ruptura amb l’estat, amb qualsevol pretext n’hi haurà prou per a aixecar infinitat de suspicàcies envers les intencions de Junts pel Sí. Però uns altres defensem que, objectivament, el procés ha afeblit la dreta catalana i s’ha obtingut una correlació de forces millor en l’eix esquerra-dreta, a la vegada que s’aconseguia, per primera vegada a la història, una majoria parlamentaria independentista; els qui creiem això encararem els debats i les controvèrsies amb els altres independentistes de manera constructiva i mirant d’eixamplar aquest independentisme que, entre tots, hem construït. Òbviament, el virus de l’autonomisme no és pas mort del tot i cal restar amatents a tots aquells que se n’han encomanat. Però, fins que no ens aclarim, qualsevol pressupost, qualsevol contenidor cremat, qualsevol cop de porra o qualsevol fet del dia a dia continuarà posant en alerta nacional tant la unitat d’acció com el programa a desplegar.\nTenim temps i –penso– tenim les ganes i l’oportunitat d’esmenar un curs nefast i que ha regalat grans somriures als qui defensen la unitat d’Espanya i la seva monarquia. Tenim temps, doncs, de convertir aquests somriures mofetes en mirades de preocupació cap al ‘Noreste peninsular’, sempre que no ens arronsem davant el poder coercitiu de l’estat ni tinguem por de la nostra estètica ni de les contradiccions pròpies.\nTags: CUP Unitat popular\nWritten by Marc Sallas


Serveis - ARISTOS Innovation Consulting - Horizon 2020\nEls nostres serveis en detall\nA ARISTOS som experts en programes europeus de R+D, especialment el programa HORIZON 2020.\nNomés treballem en programes europeus (ni regionals ni nacionals) i només en ajuts a fons perdut (no en forma de préstec).\nOferim 5 tipus de serveis per a Horizon 2020:\nTu innoves i Aristos t'ajuda a orientar la teva proposta\nTot i que siguin fonamentats en idees innovadores i de gran impacte, no tots els projectes encaixen a cada topic. Nosaltres dirigim la teva proposta cap a l’instrument més adequat. …………….\nEns encarreguem de tot el procés de preparació i lliurament de la proposta de projecte. Som especialistes en H2020 i Eurostars.\nEl nostre client és en tot moment el líder del projecte\nEt donem suport en la preparació i presentació de la teva proposta: selecció de la convocatòria més adequada, disseny general del projecte, recerca de socis, redacció, presentació i negociació del Grant Agreement.\nVas presentar el teu projecte i no ha estat finançat? T'ajudem a millorar la teva proposta per incrementar les teves possibilitats.\nTorna a intentar-ho amb el nostre ajut!\nGràcies a la nostra gran experiència en redacció i presentació de projectes europeus podem ajudar-te a presentar una proposta millorada per optimitzar al màxim les teves possibilitats de resultar financiat.\nT'ajudem oferint-te un servei integral perquè tu puguis dedicar-te només als aspectes més tècnics del projecte\nPreocupa't només de la teva contribució d'expert\nT’ajudem a cada pas: identificació de la idea, formació del consorci, preparació i presentació de la proposta, assistència a la preparació del Grant Agreement i gestió del projecte.\nOferim cursos oberts, formació in-house per a grups petits i coaching avançat destinat a la preparació i la gestió de projectes europeus. Perquè n’obtinguis un coneixement complert. …..\nPer què ARISTOS?\nTenim un alt rati d’aprovació en els programes europeus de R+D+i\nSom especialistes en projectes europeus, per això no acostumem a treballar amb programes nacionals ni regionals\nNomés treballem en programes europeus d’ajuts a fons perdut, mai en préstecs\nAcceptem poques propostes a l’any per a poder dedicar a cada una més temps i recursos sènior\nTenim contactes d’alt nivell a la Comissió Europea i amb participants en projectes de tota Europa\nBusquem el benefici mutu, ajudem a les empreses a obtenir l’ajut que necessiten per a arribar als seus objectius i compartim els riscos amb elles.


Tensió al pati del darrere | ADELA GENÍS | Internacional | La República\nTensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere + Tensió al pati del darrere E-mail\nTensió al pati del darrere\nEls conflictes a l’espai postsoviètic tenallen el futur dels països que van néixer de la desintegració de l’URSS. L’ombra russa és allargada\nSoldats ucraïnesos a la ciutat de Mariúpol EFE.\nMapa de les zones de conflicte a la ex URSS.\nUnes joves, durant els dies de protesta a Bielorússia TATYANA ZENKOVICH.\nUn home en una casa a Baharli, a l’Azerbaidjan LUSI SARGSYAN.\nProtestes al Kirguizistan IGOR KOVALENKO.\nUnes dones armènies, passant entre la runa, a Stepanakert PABLO GONZÁLEZ.\nEl president rus, Vladimir Putin amb el seu homòleg bielorús, Aleksandr Lukaixenko el passat mes de febrer a Sotxi, Rússia ALEXEI DRUZHININ.\nUns homes protesten a Erevan, capital d’Armènia, contra la guerra a l’Alt Karabakh LUSI SARGSYAN.\nTensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere Tensió al pati del darrere E-mail\nLukaixenko ha portat el país a una situació d’aïllament, i ara depèn de Putin\nLa nova presidenta demana la retirada dels soldats russos de Transnístria\nEl mes d’agost es compliran trenta anys de l’inici de la desintegració de la Unió Soviètica. Un dels països més poderosos del món s’esllanguia en l’ocàs de la guerra freda i enmig d’un col·lapse econòmic. Aquell agost del 1991, milions de persones a tot el planeta veien com s’esfondrava el paradigma del sistema comunista. El gegant queia i desenes de repúbliques es començaven a independitzar l’una darrere l’altra. Trenta anys després, però, es demostra que l’ombra soviètica és allargada i que els conflictes que tenallen aquests països tenen a veure amb el seu passat i amb les relacions actuals amb Moscou.\nUcraïna, un país amb més de 44 milions d’habitants, amb diversos recursos energètics (té unes importants reserves de gas) està en guerra amb Rússia des de l’any 2014. El país va passar de l’Euromaidan a la guerra del Donbass en un tancar i obrir d’ulls. L’Euromaidan és el nom amb què es coneix el moviment de les protestes en contra del president prorus Víktor Ianukòvitx l’any 2012. Una part de la població obria els ulls cap a Europa, però la petjada russa a Ucraïna és latent. Les zones de Donetsk i Lugansk (el Donbass) són eminentment prorusses. De fet, es calcula que el 97% de la població fa servir l’idioma rus de manera habitual. Des de fa set anys, aquest conflicte, oblidat fins ara per la comunitat internacional, ha provocat la mort de 13.000 persones. Se suposava que l’arribada del nou president ucraïnès, Volodímir Zelenski, actor i guionista nouvingut a la política, serviria per tancar aquest episodi tan dolorós, però el nou mandatari s’ha erigit ara en estendard per recuperar la península de Crimea –un dels fets més destacats de la guerra entre Rússia i Ucraïna– i que va suposar l’annexió d’aquest territori per part de Moscou en un referèndum organitzat per les autoritats de Crimea i que no ha estat reconegut per la comunitat internacional.\nEn resposta a les recents amenaces i maniobres militars de Moscou, Zelenski ha incrementat els seus esforços per pressionar per ser membre de l’OTAN i ha descartat qualsevol retorn de les negociacions a Minsk, a Bielorússia. De fet, el president ucraïnès no accepta ara que les converses es desenvolupin en un territori que torna a ser de l’òrbita russa.\nDes de l’estiu passat, les protestes a Bielorússia s’han anat multiplicant. Els resultats de les eleccions celebrades el 9 d’agost van revelar que el president del país, Aleksandr Lukaixenko, s’havia tornat a imposar per més dels 80% dels sufragis. El president bielorús fa vint-i-sis anys que ocupa el càrrec, des que aquesta antiga república exsoviètica es va independitzar de l’URSS. Ha estat acusat al llarg dels anys d’encapçalar un govern autocràtic, en què l’oposició ha estat reprimida, segons informes anuals d’organismes de drets humans. De fet, se’l considera l’últim dictador d’Europa.\nLa nit després de les eleccions, els violents enfrontaments van provocar 3.000 detencions a Minsk i en altres ciutats. La policia va disparar gasos lacrimògens, bales de goma i granades paralitzants per dispersar la multitud. Fins abans que esclatés la revolta contra Lukaixenko, les relacions entre Moscou i Minsk eren molt tenses. Putin i el seu homòleg bielorús van mantenir una reunió el febrer de l’any passat per intentar resoldre qüestions com el trànsit de gas i el preu del petroli. La brutal repressió de Lukaixenko, amb els líders opositors a la presó, l’han posat al centre de la crítiques d’occident.\nLa situació d’aïllament a què ha portat al seu país l’ha llançat als braços de Putin, de qui ara depèn políticament i econòmicament, i sobretot dels crèdits necessaris per intentar millorar la situació de la població i calmar així el descontentament generalitzat.\nDe fet, fa només uns dies, representants del dos governs es van reunir per reiniciar el projecte de creació de l’estat rus i bileorús, una mena d’aliança que a la pràctica suposaria el retorn de l’exrepública soviètica a les mans de Moscou.\nLa guerra de l’Alt Karabakh va esclatar el setembre de l’any passat. A la pràctica, el conflicte es va allargar durant sis setmanes i ha suposat l’expulsió de la població d’origen armeni que hi vivia fins aleshores. Aquest enclavament muntanyós se’l disputen des de fa dècades Armènia i l’Azerbaidjan; aquest territori, històricament armeni, va ser annexionat a l’Azerbaidjan durant la revolució bolxevic.\nD’aquesta manera es creava una regió autònoma dins de l’Azerbaidjan. Amb l’esfondrament de l’URSS, la població d’aquesta regió, de majoria armènia, va voler trencar amb l’Azerbaidjan. La proclamació d’una república independent (l’Alt Karabakh) per part de les autoritats locals un any abans va acabar d’empitjorar la situació. La lluita es va allargar durant dos anys, va provocar la mort de 30.000 persones, va suposar la derrota dels azerbaidjanesos i l’expulsió de la població àzeri. Cap país, ni tan sols la mateixa Armènia, ha reconegut mai la República de Karabakh, tot i que, a la pràctica, aquesta zona funcionava com un satèl·lit de Yerevan. Ara les tornes han canviat.\nL’Azerbaidjan disposa d’un exèrcit amb molts més recursos, i és que aquesta república exsoviètica disposa de grans reserves de petroli. En el conflicte més recent ha quedat demostrat. A més, al darrere hi ha l’interès de dues potències regionals per tenir influència en aquesta zona.\nPrimerament, Rússia. Armènia i l’Azerbaidjan són dos països que li són molt propers, i el Kremlin el que ha demanat en tot moment és “moderació”. Si bé és cert que Moscou i Yerevan han compartit aliances, Rússia tampoc vol donar l’esquena a l’Azerbaidjan, que clarament té al darrere un aliat potent com Turquia. Ankara ja es va posicionar com a fidel aliat de Bakú. Des de fa temps, els uneixen lligams religiosos, ja que la població azerbaidjanesa és majoritàriament musulmana, mentre que els armenis professen la fe cristiana.\nArmènia i Turquia són enemics històrics sobretot a causa del genocidi de l’aleshores imperi otomà contra la població armènia perpetrat el 1915.\nEl cas de Transnístria\nÉs un conflicte de l’era postsoviètica i segurament un dels més oblidats. Aquesta zona de Moldàvia, a la riba del riu Dnièster, va proclamar la seva independència l’any 1990. És un territori prorus que viu dins d’un país que beu de la influència romanesa. Amb la proclamació d’independència van demanar suport a Moscou, que hi manté, des de llavors, més d’un miler de soldats. La regió de Transnístria viu a la pràctica subvencionada per Rússia, que paga pensionistes i funcionaris i li subministra gas. L’any 2006, el 97% dels seus 530.000 habitants es van pronunciar en un referèndum a favor de la independència i de la integració a Rússia. Un cas molt similar al de Crimea.\nAra, però, bufen vents de canvi a Moldàvia. A la presidència hi ha Maia Sandu, una europeista convençuda, que una de les primeres peticions que ha fet ha estat demanar a Rússia que retiri el contingent de soldats de Transnístria.\nProtestes al Kirguizistan\nEl Kirguizistan, l’antiga república soviètica limítrofa amb la Xina, ha experimentat greus protestes per un frau electoral en les eleccions del mes d’octubre passat. Aquest país muntanyós, que limita amb la Xina i Rússia, s’ha arribat a definir com un dels més democràtics de l’era postsoviètica. Des de la seva independència, la base de la política exterior del Kirguizistan ha estat l’equidistància. Amb Rússia al nord i la Xina a l’est, el país necessita el suport de les dues potències. En aquests darrers anys, la Xina hi ha anat guanyant protagonisme, sobretot per la gran quantitat d’inversions que fa en aquest estat de l’Àsia Central. Tot i les incursions de països com la Xina i Turquia, l’ombra de l’era soviètica, trenta anys després, es demostra que continua sent molt allargada.\nBIELORÚSSIA President: Aleksandr Lukaixenko Inici del conflicte: agost del 2020 Conseqüències: les protestes dels opositors van començar per un suposat frau electoral del mandatari.\nUCRAÏNA President: Volodímir Zelenski Capital: Minsk Inici del conflicte: 2014 Conseqüències: la guerra entre Rússia i Ucraïna ha suposat la mort d’unes 13.000 persones. Els combats es concentren a la zona del Donbass, a l’est del país.\nEL KIRGUIZISTAN President: Sadyr Japarov Capital: Bishkek Inici del conflicte: octubre del 2020 Conseqüències: el Kirguizistan, l’antiga república soviètica limítrofa amb la Xina, també ha experimentat protestes per frau electoral.\nL’AZERBADJAN President: Ilham Aliyev Capital: Bakú Inici del conflicte: setembre del 2020 Conseqüències: la guerra entre Armènia i l’Azerbaidjan per l’enclavament de l’l’Alt Karabakh ha suposat una victòria transcendental per a Bakú.\nARMÈNIA Primer ministre: Nikol Pashinyan Capital: Yerevan Inici del conflicte: setembre del 2020 Conseqüències: el primer ministre armeni, Nikol Pashinyan, presentava la dimissió fa tan sols uns dies. La derrota contra l’Azerbaidjan han provocat importants protestes.\nMOLDÀVIA Presidenta: Maia Sandu Capital: Chisinau Inici del conflicte: 1992 Conseqüències: la desintegració de l’URSS va fer aflorar la independència de Moldàvia. En aquella regió, però, es va proclamar la independència de la República de Transnístria, un territori on encara hi ha l’exèrcit rus.\nLa República 01-05-2021, Pàgina 24


L'Agència de Residus de Catalunya vol que la taxa d'escombraries s'apliqui en funció dels residus que es generen - Olot TelevisióOlot Televisió\nRedacció - Girona - Publicada a les 13:25h\nL’Agència de Residus de Catalunya assegura que cal un canvi de model en la recollida de residus i anima als ajuntaments que apliquin una taxa d’escombraries en funció de la brossa que genera cada família. Vilablareix és el municipi de comarques gironines que més separa els residus amb un 79% de recollida selectiva.\nGirona no recicla prou. La taxa actual de la demarcació de Girona es situa al 30%, lluny de l’objectiu de la Unió Europea que fixa com a mínim un 50% per al 2020. Des de l’Agència de Residus de Catalunya asseguren que s’han estancat en l’augment de recollida selectiva i per això plantegen un canvi de model que passaria per pagar pels residus que es generen.\nAvui en dia tan sols hi ha tres municipis a Catalunya que apliquin aquest model que són Miravet, Rasquera i Argentona. En aquesta línia, des de l’Agència asseguren que ja existeixen els instruments necessaris per saber qui tira què als contenidors. Per comarques, el Gironès és la comarca que més recicla i dintre d’aquesta Vilablareix és el municipi amb una taxa més alta de separació de residus amb un 79%.


Ajuda-Recomanacions de cures\nRecomanacions de cures\nPerfums, espelmes i cosmètica\nA la nostra web, a l’opció de MATERIALS I CURES de cada article i a les etiquetes de les nostres peces, podeu trobar informació per a una cura òptima de les peces.\nAquí tens alguns consells addicionals segons el material fet servir:\nCotóLes peces fetes amb aquesta fibra, a causa de la seva higroscopicitat i morfologia, proporcionen un confort natural i un tacte agradable, fent-ho apropiat per a peces en contacte directe amb la pell. Es pot rentar amb els procediments convencionals, sempre que la tintura i l’acabat ho admetin d’acord amb els símbols i les indicacions que apareixen a l’etiqueta.\nTencelÉs una fibra artificial d’origen cel·lulòsic. Ofereix una combinació excepcional: suau, fort, fresc, absorbent i que genera poc aborrallonament. No s’arruga fàcilment ni s’encongeix, i es pot planxar sense problemes.\nLlanaCom a fibra natural que és, té un alt grau d’absorció d’humitat, que la fa flexible, i un gran poder aïllant i de protecció contra el fred. Les peces confeccionades amb llana no s’arruguen fàcilment, tenen un tacte suau, calent i són adequades per a peces d’hivern i tardor. Si desenvolupa aborrallonament, les boletes es poden desprendre amb facilitat. Cal tenir en compte que s’encongeixen per enfeltrament i que s’han de rentar a mà, a baixes temperatures o en sec, seguint sempre les instruccions de rentat de l’etiqueta.\nPolièsterEs tracta d’una fibra sintètica molt resistent i versàtil, amb baixa absorció d’humitat i que pot acumular electricitat estàtica. De fàcil cura, no s’encongeix quan es renta, no s’arruga i s’eixuga ràpidament, però pot arribar a desenvolupar aborrallonament. Si això passa, es podrà eliminar tallant les fibres.\nLliAquesta fibra natural ofereix una còmoda sensació de frescor, és resistent, poc elàstica i molt absorbent, i per això és comú veure’l a les nostres peces d’estiu. Normalment, recomanem rentar-lo a mà perquè té una forta tendència a l’encongiment i a les arrugues.\nSedaFibra natural amb un tacte i brillantor molt característics. Bona absorció d’humitat. En rentar-la no admet temperatures altes ni centrifugat, per la qual cosa no és aconsellable l’ús d’assecadora. Normalment, recomanem rentar-la en sec i, per planxar-la, posar sempre una tela per sobre.\nAnoracs de plomes i caçadores embuatadesTant les peces de plomes naturals com les de fibres sintètiques es poden rentar a màquina. Recomanem donar la volta a la peça i tancar cremalleres i vetes adherents. És molt important l’eixugada per evitar que les plomes s’espesseixin. Es pot fer servir assecadora.\nPell i antSi la neteja és superficial, recomanem utilitzar un drap humit. Si cal fer una neteja profunda, recomanem que la faci un especialista en aquests materials.\nEvitar destenyimentsA causa dels processos de tintura aplicats, algunes de les nostres peces poden tendir a destenyir més que d’altres. Per posar-te en preavís, acompanyarem aquestes peces amb unes etiquetes informatives de WARNING.\nPeces amb detalls decoratiusEt recomanem treure els detalls desmuntables de la peça abans de rentar-la, sempre que sigui possible.\nCalçat i bossesCom a consells bàsics per al bon manteniment del calçat i les bosses, et recomanem guardar-los sempre nets en un espai airejat i, si és possible, amb algun element que els ajudi a conservar la forma. Si l’article és de pell, no el submergeixis en aigua per rentar-lo, i si té taques difícils, consulteu a un especialista.\nTambé hem desenvolupat una guia amb recomanacions de cura per ajudar-te a allargar la vida de les teves peces i reduir l’impacte mediambiental en els processos de cura. Podeu obtenir més informació aquí.


You are here: Home / Copolis / Taller de Treballs Metodològics: Feminist Methodology\nEl Grup Copolis està organitzant la 10a edició del Seminari Taller de Treballs Metodològics (TTM) amb el suport de l’Institut Interuniversitari d’Estudis de Dones i Gènere (iiEDG). El TTM constitueix un programa de mentoria-tutoria per a la formació d’investigadors/es sobre continguts metodològics en ciències socials i per a la generació d’un espai de reflexió grupal orientat a desenvolupar metodologies d’innovació docent i de continguts metodològics en ciències socials. En aquesta desena edició (2013-2014), el títol del seminari és “Feminist Methodology: Reflexivity and Voice” i estarà a càrrec de la Professora Rosanna Hertz, procedent del Departments of Sociology and Women’s and Gender Studies del Wellesley College (USA). El seminari va iniciar el passat dia 25 de setembre amb la seva etapa a distància, consistent en l’anàlisi de material bibliogràfic sobre la matèria i en la formulació de qüestions per al debat per part de les persones convidades. La sessió presencial serà el proper dia 24 d’octubre a la seu del iiEDG. El seminari és tancat i està dirigit als membres de Copolis i a persones convidades .\nFiled Under: Copolis, Destacats, Esdeveniments, LATC Metodologies Investigació Social i Innovació Docent, Seminari Taller de Treballs Metodològics, UTEP Catalunya Tagged With: Metodologia Feminista, Rosanna Hertz, TTM


Què significa finançament de reversió de dèbit?\nLes reversions de dèbit i les retrocessions són un mal de cap constant per a les petites empreses. Els consumidors poden invertir una compra de targeta de dèbite per diversos motius sempre que el seu banc accepti la reversió. El finançament de reversió de dèbit es refereix a tenir els fons disponibles per cobrir transaccions de dèbit invertides, incloses les comissions administratives que el processador de pagaments cobri les transaccions revertides. Si la vostra empresa té massa reversions de dèbit, és possible que tingueu conseqüències pel processador de pagaments.\nQuè és la reversió de la targeta de xec?\nLa reversió de la targeta de control es produeix quan un client es posa en contacte amb l'emissor de la targeta i sol·licita un reembossament. Per exemple, si el vostre client va fer una compra amb una targeta de dèbit BBT, pot contactar amb BBT per obtenir un reembossament si no va rebre un servei satisfactori quan es va posar en contacte amb la vostra empresa. Això vol dir que veureu una devolució de càrrec BBT entre les vostres transaccions, juntament amb les comissions addicionals que cobri el processador de pagaments per reversions.\nEls consumidors tenen dret a sol·licitar retrocessions mitjançant la Llei de transferència electrònica de fons. Algunes sol·licituds d’inversió de dèbit del consumidor són legítimes. Per exemple, és possible que se'ls hagi cobrat més d'una vegada per una única transacció o que no reconeguin els càrrecs i considerin que la transacció és fraudulenta. Normalment, l'emissor de la targeta investigarà la sol·licitud de reversió i, si sembla legítima, l'emissor invertirà la transacció.\nMalauradament, alguns consumidors cometen fraus amistosos, que són quan reben els productes o serveis esperats, però es posen en contacte amb l'emissor de la targeta i sol·liciten una reversió de totes maneres. Aquest tipus de frau és difícil de combatre, però és possible que pugueu presentar un cas si teniu bons registres de clients.\nLes conseqüències de les retrocessions\nLa conseqüència més evident d’una reversió de dèbit o retrocés és la pèrdua de la venda. Perdeu els ingressos que creieu que teniu entre mans. També perdreu les comissions que vau pagar per processar la transacció. El processador de la vostra targeta també us pot penalitzar per la retrocessió.\nA més de la pèrdua d’ingressos i taxes, també heu perdut l’inventari si veneu un producte o temps si proporcioneu un servei. Les retrocessions també poden perjudicar la reputació de la vostra empresa. Si teniu massa retrocessions, és possible que les vostres xarxes de pagament comencin a supervisar més de prop les vostres transaccions. Si el vostre percentatge de retrocessió es manté elevat, és possible que el vostre compte de comerciant es tanqui completament. Hauríeu d’obrir un compte de comerciant nou i només podreu optar a un compte de comerciant d’alt risc, que té comissions més altes.\nManeres de reduir les reversions de dèbit\nAlgunes reversions de dèbit són inevitables, però hi ha mesures que podeu prendre per reduir les reversions de dèbit. La principal manera de reduir les reversions de dèbit és proporcionar un nivell extraordinari de servei al client. Si els vostres clients reben un servei excel·lent, és més probable que es posin en contacte amb vosaltres en lloc de l’emissor de la targeta si alguna cosa no funciona. Si hi ha un problema amb el producte o servei d'un client, sigueu proactiu en discutir la situació amb el vostre client.\nMantenir registres bons i ben organitzats també pot ajudar a reduir les retrocessions. Els clients solen fer desenes de transaccions cada dia, de manera que poden oblidar-se que han fet una compra i creuen que la transacció és fraudulenta. Si podeu proporcionar una prova ràpida de la compra, podeu resoldre la situació sense cap devolució. A més, tingueu en compte com es mostra el vostre nom als registres de transaccions. Si la transacció apareix amb un nom diferent del que espera el client, pot pensar que la transacció és fraudulenta i pot sol·licitar una devolució.\nMoltes empreses també consideren que tenir una política de devolució liberal ajuda a reduir els retrocessos. Pot semblar contraintuitiu, però si els clients saben que poden retornar articles sense problemes, és més probable que us acostin primer amb qualsevol problema.


Cafè de Mar obre sol·licituds per allotjar nous projectes d’economia social al Viver d’empreses - Ajuntament de Mataró\nHi ha quatre espais disponibles per acollir durant un període de lloguer màxim de 3 anys iniciativ...\nCafè de Mar ha obert el període de recollida de sol·licituds de projectes d’economia i innovació social que vulguin instal·lar-se en un dels quatre espais disponibles al Viver d’empreses d’economia i innovació social.\nEl Viver és una iniciativa de la Fundació Unió de Cooperadors de Mataró que es va posar en marxa el 2016 i es defineix com un espai dedicat a donar servei i acollida a aquelles iniciatives empresarials de base col·laborativa: cooperatives, societats laborals, associacions i fundacions.\nActualment hi ha disponibles quatre dels sis despatxos del Viver. La seva finalitat és oferir un espai que ajudi a iniciatives empresarials de caire social a consolidar-se a través de dos eixos d’actuació:\n-oferir un espai físic on poder treballar: despatxos amb connexió a internet; possibilitat de suport en l’adquisició de mobiliari; disposar d’espais polivalents de trobada; servei de domiciliació fiscal i possibilitat d’acollir-se a serveis de dinamització.\n-oferir un acompanyament en el procés de creixement i consolidació del projecte: serveis empresarials (informació, assessorament i consultoria empresarial) i visualització (publicitat a través de la pàgina web i altres mitjans de comunicació que utilitzi la Fundació Unió de Cooperadors).\nA l’hora de valorar els projectes que s’hi vulguin allotjar, es valorarà que les iniciatives es trobin en procés d’acompanyament a la creació i/o consolidació del projecte empresarial per part del servei d’assessorament del Cafè de Mar o del TecnoCampus; que estiguin iniciant un procés de transformació cap a una empresa de caire social; que desenvolupin projectes amb una vessant innovadora socioeconòmica que incorpori criteris socials, ambientals i/o de bon govern; i que siguin projectes que tinguin la voluntat de treballar de forma col·laborativa.


Els Premis Literaris Ciutat de Benicarló amplien el seu ventall amb el turisme cultural - Premis Literaris Ciutat de Benicarló\nII Premi de llibre Gastronòmic\nII Premi de Narrativa Memorialística\nII Premi de Divulgació Científica\nGuanyadors dels Premis 2017\nL’Ajuntament de Benicarló ha publicat les bases de la segona edició dels Premis Literaris Ciutat de Benicarló, en les modalitats d’àlbum infantil il·lustrat, divulgació científica, narrativa memorialística i llibre gastronòmic. Després de l’èxit de la primera edició, l’esdeveniment literari busca consolidar-se com a potencial econòmic, cultural i turístic de la ciutat.\nEls Premis Literaris Ciutat de Benicarló tornen amb força, amb algunes novetats respecte de l’anterior edició i amb l’objectiu de situar la ciutat com a capital i referent creatiu del territori.\nEls Premis presenten quatre modalitats: àlbum infantil il·lustrat, divulgació científica, narrativa memorialística i llibre gastronòmic, i busquen una projecció nacional i internacional. Paral·lelament a aquestes aspiracions globals, enfonsen també la seu arrel en la promoció del teixit econòmic de la ciutat i del territori, perquè Benicarló siga una ciutat excel·lent a tots els nivells, també en els terrenys de la cultura.\nL’èxit de la primera edició dels Premis Literaris Ciutat de Benicarló, que s’ha vist confirmada per l’excel·lent recorregut en els circuits literaris de les obres premiades, ha animat l’Ajuntament a equiparar totes les modalitats amb la mateixa dotació econòmica, que serà de 5.000 euros. A més, s’han refet les bases del premi del llibre gastronòmic, al qual se suma l’epígraf “Carxofa de Benicarló”, i centra la seua temàtica en la cuina del territori.\nEl regidor de Cultura, Josep Barberà, ha explicat que aquest canvi “ubica la temàtica del premi en el nostre espai gastronòmic, que comptarà amb una nova ferramenta promocional”. Barberà ha anunciat també que l’edició de 2017 “portarà canvis que integraran els premis en l’estratègia de promoció del turisme cultural a Benicarló”. El regidor s’ha sumat a l’agraïment que ja va fer l’alcaldessa a les empreses i institucions que patrocinen els Premis: IFF, Ashland Chemical, Caixa Benicarló i diputació de Castelló.\nEl director de publicacions d’Onada Edicions, Miquel Àngel Pradilla, encarregat de la difusió, disseny i distribució de les obres premiades, ha subratllat que “la voluntat de projecció d’un poble ha de passar per la qualitat dels seus productes, i per això aquests premis han nascut amb vocació d’excel·lència”. Pradilla ha dit també que “relacionar el nom de Benicarló amb temàtiques culturals d’alt nivell literari provocarà un retorn econòmic a mig termini que beneficiarà tots els sectors”.\najuntament article Azaña Fira del Llibre de València Fátima Fernández Josep Barberà José Santesmases Juan Hernaz Juanjo Roda jurat levante lliurament premis Lluís Homar Martí Domínguez premis Premis Culturals premis literaris premsa premsa valenciana Setmana Premis Culturals valència Xaro Miralles


Hi ha alternativa davant l'augment del consum de drogues?\n-\tPer: Mateo González\n28/06/2018 - 175 Visites\nEls qui es dediquen a la rehabilitació de toxicòmans coneixen la profunda realitat d'una addició que, lluny de tenir la presència social que va tenir en els 80 o als 90, continua sent una constant. Més enllà del sobtat interès suscitat per recuperar de l'oblit històries com la de 'Narcos' o 'Fariña', els baròmetres del ram no deixen d'insistir en la presència d'estupefaents a la Unió Europea.\nAquestes dades confirmen la presència comptant del cànnabis com una cosa més que un divertiment juvenil i el retorn, més vigorós que mai, de la cocaïna. Les dades de diferents informes publicats en aquest 2018 dóna fe d'aquest repunt, després de petits pics de descens en 2006 o 2011 (Informe de l'Observatori Europeu de les Drogues i les Toxicomanies). Per a aquest informe, els consumidors espanyols habituals comprèn una franja que va des dels 15 als 64 anys, també de les més àmplies d'Europa.\nAlhora, la policia vigila contra un possible retorn -com si d'un cíclic etern retorn es tractés de l'heroïna a alguns barris principals de Barcelona o Madrid. Fa pocs mesos, en un reportatge del diari 'El País' les autoritats policials assenyalaven que "si tenim en compte que Espanya és un país de destí i que les confiscacions dels últims anys són cada vegada més grans, la conclusió no pot ser altra: el consum està augmentat ". "El nou consumidor és una persona de més edat, amb treball i que fins a cert punt sap el que està prenent", assenyalava en el mateix article un comandament policial de Bilbao.\nPel que fa a la tornada amb força de la cocaïna, els experts apunten a l'augment de la població a Amèrica Llatina. Dades d'aquest mateix mes, assenyalen que Espanya és el quart país de la Unió amb major consum de cocaïna (3%), superada només per Regne Unit (amb una prevalença del 4%), Dinamarca (3,9%) i Holanda ( 3,7%). Aterrant, Barcelona destaca entre les ciutats amb més presència de la cocaïna, segons estudi sobre residus de drogues a les aigües residuals municipals, en què també van participar Castelló, Santiago i València.\nMentre hi ha qui sembla tenir la recepta per acabar amb aquesta xacra. Fa uns mesos, la periodista Emma Young va publicar a la revista anglesa 'Mosaic Science' un extens reportatge del que es van fer ressò molts mitjans de tot el món en el qual s'afirmava que "Islàndia sap com acabar amb les drogues entre adolescents, però el resta del món no escolta ".\nEn ell s'exposa un programa educatiu que ha fet que s'enfonsin les xifres de tabaquisme i consum de drogues i begudes alcohòliques entre els joves islandesos -que fa 20 anys eren els més bevedors d'Europa-. Els divendres a la tarda, els consums en els parcs han donat lloc a una infinitat de propostes esportives o artístiques. Milers de propostes per reduir l'estrès que, indirectament, redueixen la necessitat de consumir altres substàncies.\nLa clau està en oferir alternatives. Per això, el 1992, amb implicació d'universitats i docents sorgir el "Projecte Autodescobriment", que buscava oferir als adolescents "maneres naturals d'embriagar-se" alternatives als estupefaents i al delicte. Així, la "química cerebral" es va començar a estimular a través de la música, la dansa, el 'hip hop', l'art o la defensa personal a través de les arts marcials.\nEnquestes contínues, inventiva política, esforç dels terapeutes han propiciat una inversió pública important i fins i tot un nou marc legislatiu que alguns països envegen mentre en altres desperta certa mofa -diu un dels ideòlegs que "Suècia es riu i ho anomena el 'toc de queda 'infantil "-.\n20 anys després, però, "es van reforçar els vincles entre els pares i els centres d'ensenyament mitjançant organitzacions de mares i pares que s'havien de crear per llei en tots els centres juntament amb consells escolars amb representació dels pares. Es va instar a aquests últims a assistir a les xerrades sobre la importància de passar molt temps amb els seus fills en lloc de dedicar-los 'temps de qualitat' esporàdicament ", descriuen els experts.\nSi bé sembla que això d'escarmentar a través d'allò que han viscut els altres no s'estila, Projecte Home o altres programes posats en marxa per diferents institucions eclesials com els Germans de Sant Joan de Déu podrien oferir-nos moltes raons vitals del nociu de les drogues.\nAl web de Projecte Home de Madrid hi trobem 3 testimonis diferents de 3 perfils de persones totalment diferents que un dia van trucar a les portes d'aquesta institució i que han finalitzat el tractament amb èxit.\nA. RB és una advocada de 48 anys. El seu fill passà d'uns innocents porros a una espiral de "fracàs escolar, bronques a casa, les coses anaven cada vegada pitjor". "Creus que coneixes al teu fill, però no el coneixes. Et veus perduda, enmig d'un malson. Desconeixes tot el que està passant, estàs simplement horroritzada. El tema et supera ", relata. Fins que van anar a Projecte Home. "El primer pas costa molt. Però aquí no et jutgen, t'ensenyen, t'ajuden. A molta gent li costa venir, però és un problema de desconeixement. Si Projecte Home Madrid no existís, no sabem què hauríem fet amb el nostre fill. Ningú més fa una feina com la que fan ells. L'important és que funciona ".\nM. L. C. és una estudiant de 22 anys. "Volia divertir-me al màxim i pensava que res dolent podia passar-me. Estava en una festa amb els meus col·legues i em van convidar a una ratlleta ", recorda. "Al principi la coca era una part més per divertir-nos. Però després va passar a ser l'única per a divertir-nos. Aquí van començar els 4 anys que va durar la meva adicció. Comences a mentir, a robar diners per comprar mig gram més, a passar dels estudis "i tota una espiral d'autodestrucció. "Encara sort que un dia em vaig adonar que estava malalta. Amb l'ajuda dels meus pares i de la gent de Projecte Home Madrid em vaig anar desenganxant. Em va costar molt. Allà em van ensenyar que es pot escapar d'aquesta merda, van ajudar als meus pares, els van explicar què podien fer. És lent, costa molt, però al final, hi ha sortida ".\nA. M. C. té 32 anys i és Dissenyador Gràfic. Del tabac i l'alcohol, a l'institut va passar a la cocaïna. "Llavors va ser quan la meva vida es va desbocar totalment. Els caps de setmana eren salvatges. Bevia, fumava i esnifava tot el que podia, com més, millor. Vaig perdre el control, però vaig trigar a adonar-me'n. Al final la meva família em va convèncer per portar-me a un centre de rehabilitació on vaig estar només 6 mesos. En aquest temps vaig recaure diverses vegades. Vaig sortir del centre però vaig seguir consumint cocaïna i alcohol ". En la recerca de sortida van arribar a Projecte Home.\n"Vam arribar una mica escèptics. Allà vaig començar un tractament per a persones que, com jo, consumeixen cocaïna combinant-la amb altres drogues. No puc dir que recuperar-me hagi estat un camí de roses. També vaig tenir recaigudes ", diu sense amagar-ho. "Al final, amb la seva ajuda i la de la meva família, que ha fet tota la teràpia amb mi, he aconseguit deixar la droga a un costat i refer la meva vida. El meu missatge d'esperança a tota la gent amb problemes de drogues, és que amb l'ajuda adequada, es pot sortir ".\nSemblen bones raons per replantejar-nos el lleure que construïm com a societat.\nArticle publicat al Bloc “Me lo pregunto” de Vida Nueva


Motivació per aprendre, clau per mestres i famílies – Edubaròmetre\nSegons els resultats de l’edubaròmetre, quan interroguem famílies i docents sobre què necessitaran els joves perquè els vagi bé a la vida, hi trobem una resposta compartida: la motivació per aprendre.\nSota diferents denominacions (“aprendre a aprendre”, “aprenentatge autodirigit”, “iniciativa personal”, etc.), les normatives educatives i l’opinió pública coincideixen en la necessitat d’un aprenentatge al llarg de la vida que ha de ser, en gran mesura, responsabilitat de cadascú.\nQue l’aprenentatge al llarg de la vida és una competència imprescindible sembla, doncs, un tema socialment compartit. Ara bé, no tenim tan clar com la desenvolupem, ni qui és el responsable de garantir aquesta competència.\nLa motivació per aprendre no és una capacitat que es té de forma natural com alguns, càndida o interessadament, sostenen. La motivació no és única, ni universal, és el fruit d’una articulació complexa dels desitjos, les necessitats i les capacitats de cada persona. I l’acció educativa i l’entorn personal i social dels aprenents hi tenen un paper rellevant. La motivació intrínseca no es troba socialment distribuïda amb equitat…\nLa motivació per aprendre va molt més enllà de sentir curiositat o de fer preguntes, es relaciona amb l’esforç sostingut i amb l’aprenentatge amb sentit. Es vincula a les expectatives personals i al capital cultural i social de cadascú. Si volem que tothom tingui motivació per aprendre al llarg de la vida, no ho podem considerar un prerequisit, sinó que hem d’assumir que és el resultat d’un esforç pedagògic col·lectiu.\nPer tant, cal destinar recursos i iniciatives a mobilitzar el desig d’aprendre. Cal convertir les necessitats latents en interessos explícits i oferir estímuls que promoguin aquesta capacitat en tots els infants i joves. Això ens obliga, a docents, família i societat, a crear condicions per “fer emergir el desig d’aprendre”, en paraules del pedagog francès Philippe Meirieu.\nProfessor d'educació secundària expert en aprenentatge i en transformació educativa.


És Barcelona progressista? « ø!\nset.27 by conjuntbuit\nThis entry was posted in politica, reflexions and tagged Barcelona, ciutat, civisme, critica, politica.\n← Dades Personals\nLa societat de l’apatia parla →\n7 comments on “És Barcelona progressista?”\n27 Setembre, 2010 a les 13:24\nNo, jo no crec que Barcelona sigui gaire progressista, més aviat em sembla una ciutat que viu amb una esquizofrènia impostant.\nUn dia vol agradar a tots els visitants i l’altre els odia profundament, de vegades és una ciutat acomplexada i de vegades es creu la millor del món. No en tinc cap mena de dubte, Barcelona i els barcelonins pateixen esquizofrènia crònica.\n27 Setembre, 2010 a les 16:35\nDoncs jo crec que sí és progressista!!! Heu estat mai a una ciutat on la prostitució sigui públic i oberta perquè la pugui veure tot el barri?? Heu pogut comprar droga a un xaval de 12 anys pel carrer a qualsevol altra plaça del món?? Que potser està prohibit vendre qualsevol tipus d’objecte (des de CDs pirates fins a una mena de papallones de llum que l’únic que fan és empipar les personas a qui els cau al cap)?? Això de “A BCN tot hi cap, però no tot s’hi val” és un invent dels ultradretans per fer-nos sentir en una ciutat conservadora. No us deixeu enganyar!!!\n28 Setembre, 2010 a les 18:23\nBarcelona ha demostrat sobradament que és progressista al llarg de la seva història:\n-La Setmana Tràgica\n-La vaga de la Canadenca\n-Es on es va fundar CNT, el POUM i el PSUC\n-L’únic lloc de tot Espanya on no va guanyar mai un partit anti-republicà les eleccions durant al II República i que va resistir fins quasi al final a la Guerra Civil. De fet, durant el Bienni Negre Barcelona era considerada l’Oasi Republicà.\n-Es on va tenir lloc els Fets de Maig entre les dues faccions de l’esquerra i on Stalin va intal·lar les txeques.\n– Franco sabia perfectament que Barcelona era l’enemic roig i va posar als Governadors Civils més violents a la província de Barna.\n– A les primeres eleccions legislatives de l’actual democràcia el comunisme i el socialisme van obtenir els millors resultats de tota Espanya i, des d’aleshores, l’esquerra sempre obté els seus millors resultats aquí.\n-L’alcaldia de Barcelona mai ha estat ocupada democràticament per la dreta des de les eleccions del 13 d’Abril de 1931.\n-CIU sap que Barcelona es d’esquerres i per això es nega a modificar la llei electoral que dona més diputats a totes les altres provincies, amb menys vots. Sense aquesta llei Pujol hauria perdut les eleccions de 1999 i, de fet, no hauria pogut ser president el 1982 ja que PSC i PSUC haurien donat la majoria a Reventós.\n– Es on es varen celebrar les manifestacions més massives contra la Guerra d’Irak de tot Europa i, de fet, Georges Bush va dir que Barcelona no podia condicionar la política de Washington\n-Es la provincia on s’han celebrat major nombre de matrimonis homosexuals, en relació a la seva població total.7\n28 Setembre, 2010 a les 18:26\nAps! I el General Espartero va dir que Barcelona s’havia de bombardejar cada 50 anys!\nJo crec que aquesta frase resumeix perfectament l’esperit de la ciutat, no?\n29 Setembre, 2010 a les 10:03\nArqueoleg el teu argument és purament històric i sols fa que remarcar el fet que en el passat Barcelona era una cosa i ara esta canviant. Subscric el comentari del Miki, els barcelonins pateixen esquizofrènia aguda i el teu argument sobre el passat de Barcelona ho demostra… tenim un passat que ens fa pensar que som progressistes, però alhora hi ha situacions que ens porta cap a discursos conservadors.\nCritic de cine: una cosa son els politics i una altra cosa els ciutadans? Si, aquesta és la democràcia que tenim, però els discursos racistes als bars disten bastan d’una imatge progressista, no creus? Ho es que els habitants dels barris més poblats no són de barcelona? Passegat per nou barris o via julia i escolta la veu del carrer, no és precisament tolerant.\nI si fins ara PSC ha governat barcelona era pels vots de la immigracio dels anys 60, no per la gent de gràcia, sants o sant gervasi.\nUn últim apunt, es pot ser republicà i de dretes. Per molt republicana que sigui barcelona, hi ha molt burgés amb interessos econòmics llunyans als ideals d’esquerres.\n30 Setembre, 2010 a les 19:36\n“el teu argument és purament històric”\n1.- Que esperaves d’un historiador? Arguments basats en la química molecular?\n2.- Per un especialista en Paleolític el segle XIX va ser fa mitja hora!\n3 Octubre, 2010 a les 19:14\nQuè bo el comentari del general Espartero (i no perquè estigui d’acord clar).\nJo també crec que Barcelona és progressita i plural,\nperò si que és veritat que hi ha dos punts que revoquen aquesta opinió:\n– a vegades es dóna massa importància als diners, és a dir, benvinguts turistes, benvinguts immigrants d’europa amb diners (que es diuen estrangers perquè immigrants te connotacions negatives)… Treballo a la Ciutadella i mai no havia imaginat que hi havia tantes famílies mixtes o etsrangeres a barna, evidentment, amb fills, diners i que ni els importa aprendre el castellà (evidentment el català és l’idioma dels indigenes d’aquí i encara tenen menys ganes d’aprendre’l).\n– i l’altre punt és que l’alcalde Hereu ha fet bastant de mal a la “Barcelona prograssista” amb el seu ventall de normes pel civisme que són una autèntica màscara per fer una ciutat millor quan en realitat la major part de les multes són posades a ciutadans barcelonins i quan hi ha merder de veritat aquestes normes semblen no existir.\nPerquè evidentment les pixades pudoroses al carrer molesten bastant, i no només als burgesos… o a tu no et molesten? I molesten molt més encara si són de turistes que al seu país van a dormir a les sis de la tarda i són la cosa més civilitzada del món, així que en aquest sentit el lema NO TOT S’HI VAL no està tan mal buscat


About: Leon Russell\nLeon Russell (Lawton, Oklahoma, Estats Units, 2 d'abril 1942), de nom real Claude Russell Bridges, és un cantant, cantautor, compositor, pianista i guitarrista estatunidenc. Al llarg de la seva carrera artística ha treballat al costat d'artistes com Jerry Lee Lewis, Phil Spector i els Rolling Stones. La seva carrera en solitari abasta els gèneres rock, blues i gospel.\nLeon Russell (Lawton, Oklahoma, Estats Units, 2 d'abril 1942), de nom real Claude Russell Bridges, és un cantant, cantautor, compositor, pianista i guitarrista estatunidenc. Al llarg de la seva carrera artística ha treballat al costat d'artistes com Jerry Lee Lewis, Phil Spector i els Rolling Stones. La seva carrera en solitari abasta els gèneres rock, blues i gospel. Russell va començar la seva carrera artística als 14 anys quan va pujar a l'escenari al costat de Ronnie Hawkins i Jerry Lee Lewis a Tulsa, Oklahoma. Dos anys més tard va estudiar guitarra a Los Angeles de la mà de James Burton i va tocar, entre d’altres, amb en Glen Campbell. Com a membre del grup d'estudi de Phil Spector va jugar un paper important en molts èxits dels anys 1960, entre ells Byrds, Gary Lewis & the Playboys o Herb Alpert. El 1967 va crear el seu propi estudi on produiria el seu primer àlbum com a solista:Look Inside the Asylum Choir. Va compondre per Joe Cocker l'èxit Delta Lady (1969) i va organitzar la seva gira musical Mad Dogs & Englishman. Poc després es va publicar el seu segon àlbum en solitari,Leon Russell, amb l'èxit A Song for You, que va ser versionat, entre d'altres, per Ray Charles, Simply Red i Michael Bublé (al costat de Chris Botti). El 1971 va participar en el concert organitzat per George Harrison anomenat The Concert for Bangladesh. Prèviament havia fet gravacions al costat de B. B. King, Eric Clapton i Bob Dylan. El seu àlbum en solitari, Carny, va aconseguir el segon lloc en les llistes nord-americanes. El 1975 es va casar amb Mary McCreary, que havia participat en el grup de cant "Little Sister" en Sly & the Family Stone. Junts van treballar en diversos àlbums. Igualment, des de 1979 Russell va treballar en diversos projectes al costat de Willie Nelson. El novembre de 2009 Russell va compondre, al costat d’Elton John i Bernie Taupin, cançons per a l'àlbum "The Union", que van publicar John i Russel el 22 d'octubre de 2010 i va aconseguir el tercer lloc en les llistes nord-americanes d'àlbums. (ca)\nLeon Russell (Lawton, Oklahoma, Estats Units, 2 d'abril 1942), de nom real Claude Russell Bridges, és un cantant, cantautor, compositor, pianista i guitarrista estatunidenc. Al llarg de la seva carrera artística ha treballat al costat d'artistes com Jerry Lee Lewis, Phil Spector i els Rolling Stones. La seva carrera en solitari abasta els gèneres rock, blues i gospel. (ca)\nLeon Russell (ca)


"En una societat plena de colons, racisme i classisme és on té lloc la novel·la Casino de Santa Isabel"\nGuinea Equatorial va ser notícia recentment arran d'un partit que la selecció espanyola de futbol va disputar a Malabo, la capital d'aquest petit país africà, que també era coneguda com a Santa Isabel. Un estat que a la seva història recent té, com molts altres territoris, un passat i present ple de saqueig de recursos naturals, dictadura, repressió i, evidentment, passat colonial. Aquesta antiga colònia espanyola no és excepcional en aquest aspecte. L'actual president (dictador seria més just) de Guinea Equatorial, Teodoro Obiang, va ascendir al poder l'any 1979 després de jutjar i afusellar el seu oncle, el també dictador Francisco Macías.\nEn una societat plena de colons, racisme i classisme és on té lloc la novel·la Casino de Santa Isabel. La seva autora, Gemma Freixas (Barcelona, 1962), és la guanyadora del premi Roc Boronat 2013, que edita Proa. L'avi de Freixas, nascut a Catalunya, es va traslladar l'any 1930 a Guinea, on va tindre-hi una filla, que al seu torn va anar-se'n a Barcelona l'any 1958. Allà la família regentava el Casino de Santa Isabel, que dóna nom i material de primera mà per aquesta novel·la.\nAmb aquesta obra, el lector s'aproparà al classisme i racisme, que l'antiga colònia espanyola tenia ben arrelada al seu si. De fet, algunes de les situacions que la lectora o lector hi trobarà tenen un conflicte racial inherent, i la mort d'un espanyol l'endemà de la independència d'aquest territori porten de bracet diverses especulacions, pors i silencis.\nPotser, tot això, ens hauria de fer pensar en el neocolonialisme i el llegat gens democràtic que els espanyols, i d'altres poders occidentals, han deixat a l'Àfrica. Tot ben trist i, d'altra banda, ben oblidat. Si no fos pel petroli que hi ha…


Pels camins del matxos - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesEsportsPels camins del matxos\nPels camins del matxos\nLa cursa pels camins dels Matxos tornarà aquest any amb energies renovades. Després de cancel·lar l’edició del 2020 a causa de la pandèmia, el proper cap de setmana els més de mil corredors i corredores que s’hi han inscrit tornaran a omplir la vall del ges i el seu entorn per gaudir d’una de les curses més importants de la comarca. Aquest any, els Matxos es concentraran en un cap de setmana, amb el tastet dissabte i les curses llargues diumenge.\nL’organització ha fet tota la previsió per fer d’aquesta cursa un esdeveniment segur. Tots els voluntaris, els traginers, ajudaran als participants a mantenir tots els protocols contra la covid-19.\nLa cursa començarà al Camp del Montserratí, molt a prop de la sortida tradicional, que era a la plaça de la sardana. S’ha fet així per evitar aglomeracions i colls d’ampolla. L’acció començarà dissabte a les nou del matí, i es reprendrà diumenge a les sis de la matinada.\nEN IMATGES – 4a Fira del disc\nFira del disc, tot i la pluja\nVa de flors (Programa 73) 19-10-2021\nEl Termòmetre 19-10-2021\nEl Temps – 19 d’octubre 2021\nTargeta Taronja 18-10-2021, amb Enric Roca\n40 anys d’ACM\nDerrota del Girbau Vic TT


En el marc de la commemoració de l'Onze de Setembre, Diada Nacional de Catalunya, la Fundació Cipriano García - CCOO de Catalunya ha organitzat la 8a Jornada del Seminari Salvador Seguí : "Autogovern i drets socials. Balanç i futur de l'Estatut".\nAmb la taula rodona on van participar Josep Lluís Claries (CiU), Miquel Iceta (PSC-CPC), Anna Simó (ERC) i Dolors Camats (ICV-EUiA) vàrem recollir els posicionaments de les diferents forces polítiques catalanes i les perspectives de futur que cadscuna planteja sobre l'autogovern i els drets socials de Catalunya.\nFinalment, Joan Carles Gallego, secretari general de CCOO de Catalunya va concloure l'acte amb la crida a la mobilització per la defensa dels drets socials i laborals i per la recuperaració de la integritat de l'estatut.\nL'acte s'ha celebrat el dia 10 de setembre de 2010 a les 11 h a la sala d'actes de CCOO de Catalunya: Via Laietana, 16 de Barcelona.\n-la invitació a l'acte\n-el vídeo de la 8a Jornada del Seminari Salvador Seguí


Alp acull la primera edició de la Cerdanya Cycle Tour — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Alp acull la primera edició de la Cerdanya Cycle Tour\nAlp acull la primera edició de la Cerdanya Cycle Tour\nLa nova marxa cicloturista neix amb prop de 500 inscrits i dos recorreguts, de 200 i 128 quilòmetres. La prova dóna la volta a la vall tot passant per Bellver, Martinet, Lles, Puigcerdà, Llívia, Font-romeu, els Angles, Montlluís i Sallagosa\nAlp viurà aquest cap de setmana l'estrena d'una nova cursa cicloturista: la Cerdanya Cycle Tour, una prova internacional que es caracteritza per donar la volta a tota la vall de la Cerdanya i al Capcir. La sortida serà a les 8 del matí, davant del Palau de Congressos i Esports, i els ciclistes arribaran al llarg del dia.\nLa Cerdanya Cycle Tour neix amb dos recorreguts: l'Endurance, de 200km i amb 4.000 metres de desnivell, i l'Sport, de 128km, en tots dos casos amb sortida i arribada a Alp (1.100 metres). La marxa llarga, diumenge, comença baixant fins a Bellver i Martinet, des d'on els ciclistes pugen fins a Lles de Cerdanya (1.477) per baixar des d'allà cap a Prullans i iniciar una ascensió constant fins a Font-romeu i el coll de la Llosa (1.886), tot passant per Puigcerdà, Llívia i Èguet. Des del coll de la Creu, a Montlluís, els participants faran la volta al Capcir per arribar als Angles, el punt més septentrional de la ruta, i des d'allà baixaran per Bolquera, Eina i Sallagosa per passar novament per Llívia i Puigcerdà. Abans de la meta, encara hauran de superar la collada de Toses (1.800m) i les estacions de La Molina i Masella, des d'on arribaran novament a Alp.\nPel que fa a la prova Sport, dissabte, se segueix un recorregut molt semblant a la cursa llarga, però sense passar pel Capcir ni per la collada de Toses, cosa que dóna una distància total de 128km. Des de Font-romeu, els inscrits ja baixaran cap a Montlluís i Sallagosa, i en arribar a Queixans aniran directament a la meta d'Alp.\nPer aquesta primera edició s'ha dissenyat un mallot commemoratiu, que els ciclistes poden adquirir de manera opcional. La nova prova parteix amb el suport de diversos patrocinadors, entre els quals l'Ajuntament d'Alp i el Patronat de Turisme Costa Brava-Pirineu de Girona, juntament amb marques vinculades al ciclisme i l'esport.


La iMAGInada 2019 oferirà espais d'art a la ciutat de Tarragona. Font: Albert Rué\nConcert en directe durant la desena edició. Font: Albert Rué\nLa festa popular celebrarà l’onzena edició del 8 al 12 d’agost i fa una crida de voluntariat per a totes aquelles persones que vulguin col·laborar de manera directa.\nLa iMAGInada 2019 ha presentat la novetat principal per a la seva onzena edició: un entramat d’artistes pels carrers de Tarragona que ompliran de color diferents punts de la ciutat. L’Art Corners, nom amb el qual han batejat aquest espai, estarà format per muralistes, grafiters i il·lustradors de les comarques tarragonines que faran diferents intervencions artístiques al carrer. En aquest sentit, les seves propostes d’Street Art (art de carrer), seran un dels principals reclams de la festa popular.\nCom cada any, l’agost serà el mes que acollirà la festa. Durant 5 dies, del 8 al 12 d’agost, el Camp de Mart s’omplirà d’actes diversos per a tots els públics, des de xerrades o tallers participatius, fins a espectacles, concerts o zones gastronòmiques. Una de les propostes estrelles serà el mercat d’artesania i art, espai que ja ha obert les inscripcions per aquelles entitats i projectes que vulguin obrir els seus aparadors. L’objectiu del mercat iMAGInARTE és reunir artistes i professionals de l’artesania en un mateix espai.\nDe la mateixa manera, ja estan obertes les inscripcions per a la Fira d’Entitats, un espai dedicat a totes les associacions, col·lectius, entitats i cooperatives amb ganes de donar a conèixer els seus projectes. Tota la informació per realitzar les inscripcions, tant a la fira com al mercat d’art, es pot trobar en el web de la iMAGInada.\nEl 16 de juliol es van obrir les inscripcions per a totes aquelles persones que vulguin col·laborar de manera directa en l'organització de l'esdeveniment, tant en la part logística com en la part de suport i administració. També s'han obert les inscripcions per fer voluntariat específic al Punt Lila i Multicolor.\narts escèniques i audiovisuals, festivals, cultura popular i tradicional, tarragonès, infància i joventut i família, La imaginada


Mn. Alexandre Codinach: Bon dia amb el Papa Francesc i Santoral d'avui divendres 8 de setembre de 2017\nBon dia amb el Papa Francesc i Santoral d'avui divendres 8 de setembre de 2017\n☀BON DIA amb el Papa FRANCESC i Santoral d’avui divendres 8 de setembre de 2017 – Dia Internacional de l’Alfabetització☀\n«Vostès, els joves, tenen una sensibilitat especial per reconèixer el sofriment d'altres; curiós, vostès s'adonen de seguida, els voluntariats del món sencer es nodreixen de milers de vostès que són capaços de resignar temps propis, comoditats, projectes centrats en vosaltres mateixos, per deixar-se commoure per les necessitats dels més fràgils i dedicar-se a ells.\nTambé la vostra joventut els fa capaços d'alguna cosa molt difícil en la vida: perdonar. Perdonar els que ens han ferit; és notable veure com no es deixen enredar per històries velles, com miren amb estranyesa quan els adults repetim esdeveniments de divisió simplement per estar nosaltres lligats a rancors.\nJoves, somiïn, moguin, arrisquin, mirin la vida amb un somriure nou, vagin endavant, no tinguin por».\n(del discurs d’ahir del Papa Francesc als joves reunits a la plaça Bolivar de Bogotà).\n-El Naixement de la Verge Maria, festa de la tradició oriental (s. V) i de nombroses advocacions: Núria, Meritxell, Àfrica, la Caridad del Cobre, la Cisa, Covadonga, Gràcia, Guadalupe, el Mont, Queralt, el Tura, la Victòria...(marededéus trobades) i d’altres.\nPublicat per Mn. Alexandre Codinach a 16:26


Endesa a Sant Josep de sa Talaia:telèfon i contacte\nEndesa en Sant Josep de sa Talaia: punt de servei\nTelèfon de Endesa a Sant Josep de sa Talaia\nPunt de servei Endesa a Sant Josep de sa Talaia\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a Sant Josep de sa Talaia\nEndesa a Sant Josep de sa Talaia\nAqui esbrinaràs tota la informació que necessites percebre de Endesa a Sant Josep de sa Talaia. Tot Talayero que tingui dubtes amb el seu subministrament de llum podrá trobar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa s'encarrega de distribuir la llum a gran part dels ciutadàns de Islas Baleares. Per això, compta amb gran percentatge recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent de les gestions que el Talayero vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa a prop de Sant Josep de sa Talaia. Així mateix, sempre pot trucar amb antelació als telèfons que aperèixen posteriorment:\nTelèfons de Endesa a Sant Josep de sa Talaia\nEndesa ofereix una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser atès immediatament. Els punts de servei de Endesa que un Talayero té mes properes es mostran a continuacio:\nDirecció C\_ Valencia 4 C\_ d Aragó 81\nCP 07820 07800\nMunicipi Sant Antoni De Portmany Eivissa\nDirecció C\_ Aragón 81 C\_ C\_ Marià Llobet Román 5 Local 3\nMunicipi Eivissa Ibiza\nDirecció C\_ Marià Llobet Román 5 Local 3 C\_ Teniente Coronel Costa Ribas 10\nMunicipi Eivissa Santa Eularia Des Riu\nDirecció Carretera De La Mola KM 34 Carretera Metge D Gaspar Pujol 38\nCP 07860 07150\nMunicipi Formentera Andratx\nSant Josep de sa Talaia es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Islas Baleares que compta amb un total de 678149 punts de sumbministrament amb un consum anual de 3078350165 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de Sant Josep de sa Talaia. Per això, si el ciutadà Talayero vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a Sant Josep de sa Talaia\nAdreça C\_ Valencia 4 C\_ d Aragó 81\nAdreça C\_ Aragón 81 C\_ C\_ Marià Llobet Román 5 Local 3\nAdreça C\_ Marià Llobet Román 5 Local 3 C\_ Teniente Coronel Costa Ribas 10\nAdreça Carretera De La Mola KM 34 Carretera Metge D Gaspar Pujol 38


Les postres de coco de Naturgreen és un producte de cultiu ecològic, envasat en format de natilles, de textura cremosa alhora que suau i un sabor dolç i exòtic per l’essència del coco. Al ser un producte cent per cent vegetal està desproveït de lactosa, per la qual cosa és un aliment de rebosteria sa alhora que deliciós per assaborir en qualsevol àpat del dia. Naturgreen és una empresa que fabrica productes ecològics amb la intenció de generar una alimentació saludable i sostenible, que vetlla per la cura de les persones i la conservació del medi ambient.\nConté aigua, coco 15% ( coco 99%, espessidor: goma guar) sucre de canya, midó de blat de moro, inulina (fibra alimentària d’atzavara), maltodextrina de blat de moro, xarop d’arròs, midó de tapioca, oli de coco verge 1,4%, espessidor: goma de llavors de garrofer, aroma natural de coco, aroma natural de coco vainilla. Sense gluten, lactosa, ou ni proteïna làctia. Agricultura 100% ecològica. 2 unitats per 125 grams.


Adreces i telèfons. Cooperació catalana\nSeu de l'ACCD\nAdreça: Via Laietana, 14 4a planta, 08003 Barcelona. Mapa de situació\nTelèfon centraleta: 93 554 54 00\nFax: 93 554 78 05\nContacte en línia: Bústia de contacte\nSi voleu exercir els drets d'accés, rectificació, cancel·lació o oposició (drets ARCO) amb relació a les vostres dades de caràcter personal tractades per l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament, en els termes i les condicions previstes en el títol III de la LOPD, us podeu adreçar a: accd@gencat.cat. Per adreçar-vos a l'ACCD ho podeu fer a través del correu: cooperacio@gencat.cat.\nTelèfon: (212) 662010750\nRepresentant: Habiba El Mouali Benomar\nCorreu electrònic: habiba.elmouali@gencat.cat\nPodeu consultar l'adreça i telèfon de les oficines de registre pròpies i les concertades de la Generalitat de Catalunya en aquest enllaç.\nPel que fa al registre de Via Laietana 14, trobareu tota la informació en aquest enllaç.


Bases del Concurs-Exposició de Cartells "XIX Premi Internacional de Dibuix Joan Miró", Premi Joan Prats, que convoca la Fundació Joan Miró amb la col·laboració d'ADGFAD i de l'Escola EINA - Arxiu Històric d'EINA\nC04 - Relacions exteriors\nDivisióC04.02 - Premis i concursos\nSèrieC04.02.S01 - Expedients de participació a premis i concursos\nU. doc. compostaID2347 - Concurs de cartells del Premi Internacional de Dibuix Joan Miró\nU. doc. simpleID1509 - Bases del Concurs-Exposició de Cartells "XIX Premi Internacional de Dibuix Joan Miró", Premi Joan Prats, que convoca la Fundació Joan Miró amb la col·laboració d'ADGFAD i de l'Escola EINA\nU. doc. simpleID1515 - Bases del Concurs-Exposició de Cartells "XX Premi Internacional de Dibuix Joan Miró", Premi Joan Prats, que convoca la Fundació Joan Miró amb la col·laboració d'ADGFAD i de l'Escola EINA\nU. doc. simple ID1509 - Bases del Concurs-Exposició de Cartells "XIX Premi Internacional de Dibuix Joan Miró", Premi Joan Prats, que convoca la Fundació Joan Miró amb la col·laboració d'ADGFAD i de l'Escola EINA


Kurt von Schleicher - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n7 abril 1882\n30 juny 1934 (52 anys)\nParkfriedhof Lichterfelde (en) , Im Walde 81\n23è Canceller d'Alemanya\n14è de la República de Weimar (1919-1933)\n2 de desembre de 1932 – 28 de gener de 1933 predecessor = Franz von Papen\n1 de juny de 1932 – 28 de gener de 1933\n← Wilhelm Groener\nWerner von Blomberg →\n39è Ministre-President de Prússia\n3 de desembre de 1932 – 30 de gener de 1933\n← Franz von Papen\nArxiu Federal d'Alemanya, fons documental BArch, N 42\n3 desembre 1932 – 28 gener 1933\n← Franz von Papen – Adolf Hitler →\n← Franz von Papen – Franz von Papen →\n1r juny 1932 – 28 gener 1933\n← Wilhelm Grœner – Ferdinand von Bredow →\nKurt von Schleicher (?·pàg.) (*4 d'abril de 1882 Brandenburg - † 30 de juny de 1934) va ser un general alemany i l'últim Canceller d'Alemanya durant l'agitada època de la República de Weimar.\n2.1 Personatge influent\n2.2 Relació amb el nazisme\n3 Gabinet de Schleicher\nD'origen prussià, Schleicher tenia una manera autoritària de veure l'ordre, la disciplina i la decadència de l'època de Weimar. Creia que l'exèrcit tenia la funció social d'unificar els diversos elements de la societat. Per contra, en política econòmica, el general va ser relativament moderat. Tenim un exemple en la seva oposició a polítiques d'ajuda, com les destinades als seus companys junkers (nobles terratinents) de l'Elba Oriental, les anomenades Ajudes de l'Est (Osthilfe) per a les finques en fallida.\nDesprés de la Primera Guerra Mundial, Schleicher va ascendir fermament en el Reichswehr (el nom de l'Exèrcit alemany en aquella època), sent l'enllaç principal entre aquest i els oficials del govern civil. Normalment preferia actuar a l'ombra, planejant històries en periòdics amics i usant xarxes informals d'informadors, per a descobrir el que estaven planificant altres departaments del govern. D'aquesta forma va encapçalar el Ministeramt (Oficina d'Assumptes Polítics).\nSchleicher, mantenint-se en un estratègic segon pla, es va convertir en una gran figura dintre del gabinet presidencial del govern de Heinrich Brüning, entre 1930 i 1932, servint com ajudant de general Wilhelm Groener, Ministre de Defensa. Amb el temps, Schleicher va acabar mantenint una estreta relació amb el President de la República Paul von Hindenburg, entrant en conflicte amb Brüning i Groener. Eren conegudes les seves intrigues, que foren en gran part les responsables de la caiguda d'aquest govern al maig de 1932. Schleicher es va convertir en Ministre de Defensa sota el nou canceller Franz von Papen a qui va suggerir per a aquest càrrec, creient que seguiria les pautes que ell li marqués. No era tan conservador com von Papen, no obstant això, com es va evidenciar en un discurs radiofònic de 1932 en el qual va anunciar la seva clara oposició a una dictadura militar i a un Govern titella, mogut per la força militar. Finalment, Papin i Schleicher van entrar en conflicte, i quan, després de les eleccions de novembre de 1932, el govern no va poder mantenir una majoria operativa, Papen fou obligat a dimitir i Schleicher el va succeir com Canceller d'Alemanya.\nVon Schleicher esperava arribar a la majoria en el Reichstag (parlament alemany) formant el Querfront (front creuat), amb el qual unificaria els interessos d'alemanys descontents, al voltant d'un règim no parlamentari però participatiu. D'aquesta manera va aconseguir als sindicats socialdemòcrates, cristians i a l'ala més pròxima a l'esquerra del NSDAP (Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys), encapçalat en aquests moments per Gregor Strasser. No obstant això, Strasser ja estava perdent la lluita interna de poder, amb Hitler.\nRelació amb el nazisme[modifica]\nMentrestant, el desbancat Papen ara tenia el favor del president Hindenburg, perquè aquest últim estava començant a recelar de Schleicher, entre altres motius per la seva bona voluntat per a treballar amb el SPD (Partit Socialdemòcrata d'Alemanya) al que l'ancià President havia menyspreat. Papen va empènyer al President per a nomenar Canceller a Hitler, en coalició amb els nacionalistes del DNVP (Partit Nacional del Poble Alemany) qui juntament amb Papen, creien que podrien moderar els excessos nazis. A esquena de Schleicher, Papen va celebrar una reunió amb Hitler i Hindenburg (del DNVP), qui havien rebutjat la sol·licitud de poders d'emergència per part de Schleicher, així com la dissolució del Reichstag.\nVon Papen va usar el seu vincle personal amb l'ancià president Hindenburg, persuadint-lo perquè, finalment el 30 de gener de 1933 acabés destituint Schleicher i nomenant Hitler com a Canceller. Von Hindenburg sempre s'havia mostrat en contra de donar el càrrec a Hitler, fins i tot ho havia fet de forma pública (arribà a afirmar que no el nomenaria ni per a ministre sense cartera perquè no serviria). Ell desitjava que fos Papen qui el recuperés, però la insistència de l'últim a cedir-lo a Hitler, el consell de Oskar Hindenburg (fill del president) i rumors d'un possible cop d'estat, van fer que Hindenburg acabés nomenant finalment Adolf Hitler per al càrrec de Canceller.\nSchleicher i la seva dona Elisabeth van ser assassinats durant la Nit dels Ganivets Llargs: el 30 de juny de 1934, juntament amb altres suposats enemics del naixent règim nacionalsocialista. La seva fillastra de setze anys va ser qui va trobar els seus cadàvers.\nGabinet de Schleicher[modifica]\n(Desembre de 1932 - Gener de 1933)\nKurt von Schleicher - Canceller\nKonstantin Freiherr von Neurath - Ministre d'Afers Exteriors\nFranz Bracht - Ministre d'Interior\nLutz Schwerin von Krosigk - Ministre de Finances\nFriedrich Syrup - Ministre de Treball\nFranz Gürtner (DNVP) - Ministre de Justícia\nPaul Freiherr Eltz von Rübenach - Ministre de Correos i Ministre de Transport\nMagnus Freiherr von Braun (DNVP) - Ministre d'Agricultura\nGünther Gereke – Reichskomissar de Treball\nJohannes Popitz - Ministre sense cartera\n1932 - 1933 Succeït per:\nFranz von Papen Ministre-President de Prússia\nWilhelm Groener Ministre de Defensa\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Kurt von Schleicher\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kurt_von_Schleicher&oldid=29939672»