Notícies - L'11a Nit de l'Art aplega gent de dins i fora el municipi\nL'11a Nit de l'Art aplega gent de dins i fora el municipi\nel 21/mai/11 Núria Juanico Cultura PDF\nUna 11a Nit de l'Art amb forta afluència ha mostrat aquest dissabte tot el potencial artístic santcugatenc al públic local i de fora del municipi. Tot i la bona resposta dels assistents, però, alguns galeristes apunten a un canvi d'enfocament de la iniciativa i proposen limitar-ne la part lúdica a favor de la vessant més professional.\nEquipaments municipals i galeries han obert les seves portes aquest dissabte als santcugatencs per donar a conèixer les propostes que acull cada espai. L'11a Nit de l'Art ha combinat visites guiades, tertúlies amb artistes i música al carrer en una jornada plena de propostes que s'ha allargat des de les deu del matí fins ben entrada la matinada.\nEls propietaris de les galeries santcugatenques afirmen que la Nit de l'Art està consolidada a la ciutat.\nÉs una festa local molt consolidada. / Porta un ritme d'acceptació molt gran. / Hi ha gent de fora que ja la coneix.\nTot i això, alguns propietaris creuen que s'ha de replantejar la iniciativa i enfocar-la estrictament cap a les propostes artístiques professionals.\nCal fer plantejaments més seriosos. / No es poden barrejar aficionats i professionals.\nLa iniciativa d'enguany ha incorporat noves propostes, una de les quals, el Tiquet Art, ha convidat els participants a respondre un qüestionari amb preguntes sobre les exposicions de les galeries que els ha servit per entrar en el sorteig d'una obra de l'artista santcugatenc Paco Minuesa.\nAlguns dels assistents han expressat la seva opinió sobre la Nit de l'Art.\nCom a idea és molt bona. / És fantàstic. / Aquest any s'ha incorporat el qüestionari.\nD'altra banda, alguns comerços locals s'han unit a la proposta i han exposat als seus aparadors durant la setmana algunes obres artístiques que han cedit espais i entitats de la Nit de l'Art.\nLa Nit de l'Art ha atret una forta afluència de públic


Arrenca la Marató d’Estalvi Energètic a Barcelona - BCN-Notícies.cat\nDurant el mes de febrer, 47 edificis promouran bones pràctiques per reduir el consum d’energia. Enguany, l’Ajuntament es suma a la iniciativa amb la participació de 100 edificis municipals més.\nCoincidint amb què el mes de febrer és, estadísticament, el mes amb un consum energètic més elevat donat que sol ser un dels mesos més freds de l’any, arrenca a Barcelona la Marató d’Estalvi Energètic, una campanya de conscienciació, mobilització i foment de bones pràctiques en l’ús i el consum d’energia.\nEnguany 47 edificis i equipaments municipals dels deu districtes de Barcelona participaran a la Marató, com són les seus dels districtes, quatre gerències municipals (Ecologia Urbana i Recursos), centres cívics, equipaments esportius municipals, escoles i instituts. La proposta és reduir en aquests edificis municipals com a mínim un 10% els consums d’aigua, electricitat i gas.\nL’Ajuntament també hi participa\nPer primera vegada, l’Ajuntament de Barcelona també s’hi sumarà a la iniciativa, i impulsarà una reducció dels consums en 100 equipaments en el marc del Programa d’Estalvi i Millora Energètica als edificis municipals (PEMEEM).\nL’objectiu és que les persones que fan ús dels edificis i equipaments municipals (la ciutadania i els treballadors), siguin conscients de l’energia (per a la il·luminació, climatització i equips informàtics) i l’aigua que es consumeix. Parant atenció a com s’usa l’energia, amb poques accions quotidianes, es pot reduir molt el consum.


Esquerra celebra la desestimació del projecte dels dos macroparcs fotovoltaics entre Manlleu, Torelló i l’Esquirol - Catalunya Central\nEsquerra celebra la desestimació del projecte dels dos macroparcs fotovoltaics entre Manlleu, Torelló i l’Esquirol\nRegional Catalunya Central Dimarts, 19.1.2021 09:45h\nEls tres municipis, liderats per Esquerra, admeten que cal apostar per la transició energètica, però demanen fer-ho tenint en compte criteris paisatgístics i socials. Santpedor també s’oposa a un pla semblant.\nFinalment, el macroprojecte d’instal.lació de dos parcs fotovoltaics que havia d’ubicar-se entre Manlleu, Torelló i l’Esquirol no es durà a terme. Els tres ajuntaments, liderats per alcaldies d’Esquerra Republicana, s’havien posicionat en contra per considerar el projecte desproporcionat: hauria ocupat un espai tan gran com la zona urbana de Manlleu, a part de ser un model clarament especulatiu sense repercussió directe en el territori. Ara, la ponència d’energies renovables de la Generalitat ha emès finalment un informe desfavorable que recull algunes de les queixes dels ajuntaments afectats. D’aquesta manera, es considera que l’emplaçament no és viable i que l’impacte urbanístic i paisatgístic seria desmesurat.\nEl projecte pretenia instal·lar més de 220.000 panells fotovoltaics en un espai d’unes 432 hectàrees. La desproporcionalitat del projecte ha estat una de les raons que l’han fet caure. Les alcaldies de Manlleu, Torelló i l’Esquirol han celebrat la decisió. Des de l’inici, els tres municipis han presentat informes desfavorables a la instal·lació d’aquest parc, que finalment també s’han tingut en compte a l’hora de prendre la decisió final.\nEn canvi, el projecte de Folgueroles, que afectaria unes 45 hectàrees, de moment seguirà endavant amb els tràmits, malgrat que la decisió final encara no està presa. L’informe elaborat per Medi Ambient admet que, efectivament, el parc és viable, però en condiciona la instal·lació a una correcta implementació. Des de l’alcaldia, liderada per Esquerra, admeten que cal fer una transició cap a l’energia fotovoltaica, però demanen fer-ho bé, i treballen per poder controlar el projecte a través del POUM.\nDes dels Ajuntaments afectats i altres municipis veïns, s’està treballant conjuntament amb el Consell Comarcal d’Osona, també liderat per ERC, per definir un model que aposti clarament per les energies renovables, respectant els usos i el paisatge existents i buscant fórmules que permetin que les comunitats properes en surtin directament beneficiades.\nSantpedor, en contra d’un pla similar\nD’altra banda, Santpedor també s’ha mostrat contrariat pel projecte d’instal·lar un parc fotovoltaic de grans dimensions al municipi, en un espai d’unes 100 hectàrees. Si bé la mida és molt més petita que el d’Osona, el Ple del consistori, governat per Esquerra, ha presentat al·legacions al Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat. Al mes d’octubre passat ja va suspendre les llicències durant un any per poder estudiar amb més atenció el projecte i treballar en la modificació del pla d’ordenació urbanística municipal, ja que el pla afecta una zona d’ús habitual dels veïns i també de la pagesia de la zona.\nDes de l’ajuntament es remarca que el pla, de la manera com està projectat, té un important impacte ambiental, territorial, paisatgístic i agrari, motiu pel qual s’hi oposen. En canvi, entenen que cal apostar necessàriament per la transició energètica, i aposten per instal·lar plaques fotovoltaiques a les teulades i cobertes de les naus industrials dels diversos polígons industrials de la zona, fet que minimitzaria l’impacte paisatgístic del projecte inicial.\n: bages Energia fotovoltaica osona


Bibliopoètiques: La marieta\nllambreig de robí\nal mig d'un jardí.\nSis potes l'encasten,\nla joia brillant;\nvermella i llampant.\nDe tant que m'agrada\nla vull atrapar;\njugant me la poso\nPer sempre a tothora\na dins d'un flascó\nla voldria tancar.\nPerò ella, que és llesta,\nem fa pessigolles\ni, quan no m'ho espero,\narrenca a volar.\nPublicat per Teresa Grau Ros a 7:53\nEtiquetes de comentaris: actituds, admirar, agradar, animals, Bacardí i Mayor [Susana], Boldú i Mayor [Montserrat], Codina i Bacardí [Clara], herba, marietes, persones, poesia infantil, poesia per a xiquets, volar


Hosteria Toloriu 1848 (Singular's Hotels) Toloriu Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Toloriu.\nMajor, 8, Toloriu, Toloriu, Espanya, 25723 - Veure al mapa\n"L'entorn és preciós, l'hotel tranquil i acollidor. L'habitac..."\nMés informació sobre Hosteria Toloriu 1848 (Singular's Hotels)\nAquest hotel de disseny ofereix una vista meravellosa sobre la muntanya i una zona Wi-Fi gratuïta. Es troba a 20 km de la Seu d'Urgell, al Pirineu català. Les habitacions disposen de TV, calefacció i bany privat. L'Hosteria Toloriu 1848 és un edifici típic de muntanya que presenta bigues de fusta i una decoració elegant. La zona de saló és acollidora i té sostres de volta de pedra i una llar de foc. El bar restaurant serveix un esmorzar continental i cuina tradicional. La terrassa té vista sobre el jardí i la muntanya. L'Hosteria Toloriu està situat a Toloriu, als afores del parc natural del Cadí-Moixeró. L'estació d'esquí nòrdic d'Aransa és a 30 minuts amb cotxe i Andorra és a 30 km. Als voltants hi ha aparcament gratuït. La zona és ideal per fer senderisme, ciclisme de muntanya o muntar a cavall.\nAllotjaments a Toloriu


La Perla29 | Paisatge teatral\nTag Archives: La Perla29\nCaïm i Abel… i Set\nD’entrada, els espectacles de la perla 29 a la Biblioteca de Catalunya, et donen una certa seguretat, i per aquest motiu i sense saber-ne gaire, vàrem agafar entrades per divendres al vespre, per una producció que només tenia l’Oriol Broggi fent la presentació de l’espectacle al programa de mà. D’entrada, la situació escènica em va fer una mica de por, a mi m’agrada ser a prop i tenia fila 7 – problema de decidir a darrera hora – i per una vegada, la grada en general, quedava lluny de la part extrema de l’escenari, on al final d’unes rampes de fusta, una projecció amb el títol de l’obra, et dona la benvinguda.\nUn espectacle de tres hores d’entrada impressiona, si hi entres no hi ha problema però si no t’acaba d’atrapar pot provocar-te massa mirades al rellotge. Potser psicològicament t’afecta, estàs desitjant entrar, i jo personalment no ho vaig aconseguir del tot. Costa una mica trobar tot el que hi ha al darrere del text que barreja moments dramàtics amb comicitat important, fins i tot s’explica algun acudit. Hi ha monòlegs una mica llargs, algun que sembla fora de lloc i una escena repetida d’un vigilant apuntant un immigrant a una platja que em va cansar. L’espectacle té moments brillants, la festa d’aniversari, el karaoke de la segona part, algun dels monòlegs, i et va portant amunt i avall en el temps i en les localitzacions, un risc important, que l’autor – Marc Artigau – alhora director, mira de solucionar amb el suport indiscutible del repartiment, on hi destaquen, com ja és habitual en ells, el Marc Rodríguez i el Lluís Villanueva.\nLes projeccions a la paret final de l’escenari, aquest lloc que queda lluny de la grada, estan molt bé, i hi ha moments interpretatius bons, però el cocktail de broma – justificada pel sentit de l’humor del pare de família, amo d’un taller de cotxes i afeccionat al futbol, o al Barça – i drama, a mi no em fa gaire el pes, i l’ús i abús del tema culer, amb talls de ràdio del Puyal extasiant-se amb el gol del Koeman i amb aquella imatge mai vista del xut d’una falta que va fer història, em va arribar a cansar – els que em coneixen diran que és perquè quan m’agradava el futbol, jo era perico – i no em vaig creure aquella història del vídeo.\nNo vaig poder evitar pensar si un director que no fos el mateix autor, no hagués retallat l’obra. Crec sincerament que amb una durada menor, l’espectacle guanyaria força, doncs el tema és interessant, i els actors podrien fer-te mantenir la respiració en algun dels moments més dramàtics.\nAl teatre s’hi va a pensar, a treballar, a buscar segones lectures, i això cal fer-ho. És inevitable anar a fer un mos i una birra per acabar el vespre parlant de teatre i naturalment que ho vàrem fer. El problema va ser que al sortir ja era dissabte, i el metro “tornava” a fer vaga, i llavors ens va quedar la feina de saber què hi havia darrera d’aquesta protesta que ja cansa, però això ja no era teatre, i per això ningú aplaudia a l’andana.\nPosted by carleslucasgiralt a 18 Juny 2016 in 1. Crítiques\nEtiquetes: Biblioteca de Catalunya, La Perla29, Lluís Villanueva, Marc Artigau, Marc Rodriguez, Oriol Broggi\nCels, un espectacle total\nJa comença a ser un clàssic anar a veure les Perles d’en Broggi a la Biblioteca de Catalunya, on per cert han millorat les cadires amb uns coixins que són mitja vida. Possiblement molts de nosaltres no coneixíem Wajdi Movawad, fins que “Incendis” ens va revoltar les consciències, convertint-se en un dels fenòmens de la temporada 2012, més tard ja vam assistir a Litoral buscant una segona oportunitat de viure teatre en majúscules, a mi personalment no em va captivar però la inèrcia de l’autor canadenc d’origen Libanès, em va decidir a provar-ho un tercer cop. Cels es un espectacle en tota regla, barreja sentiments humans, una escenografia plena de pantalles de televisió on hi apareix un dels personatges del repartiment, fent alguna cosa més que una col·laboració, intriga, cor encongit, sorpresa…. en un marc incomparable com la nau de la Biblioteca on inicialment vaig patir pel so, però ràpidament l’orella queda acostumada i ja no et perds absolutament res.\nSi dic que les dues hores i quart em van passar sense adonar-me’n, crec que seria un bon titular d’aquesta nova entrega de la Perla 29. No hi ha ni un sol mot que sobri, ni un sol moviment, tot sembla calculat en un espai on cinc experts, o potser hauria de dir sis, miren d’evitar un atemptat a gran escala, organitzat per “gent molt jove”. Islamistes, anarquistes, terroristes en general? La tensió d’una feina que t’aparta de la família, per bé o per mal i els teus fantasmes personals en un espai massa petit de la terra que pretens salvar.\nL’escenografia, que inicialment sembla simple, agafa un protagonisme brutal, i no només per les aparicions de “Valery Masson” sinó per les imatges de càmera en directe que ens ofereixen els rostres dels protagonistes quan ens donen l’esquena en un afany d’amagar les cicatrius del patiment que els aclapara.\nImpressionant en Farelo en el paper d’una mena de programador informàtic que agafa un protagonisme potser anunciat a partir del moment de la seva entrada en escena. Villegas fa pujar les pulsacions del públic amb aquella veu que el caracteritza mentre que Màrcia Cisteró i Xavier Ricart tornen a demostrar com s’han de fer els personatges en una espectacle dels que podríem anomenar coral. En Xavier Boada obre l’espectacle amb solidesa tot i el refredat que duia – crec – el dia que jo vaig viure aquest espectacle. Es el cap del grup, el pont entre la seva realitat i l’agència externa que sempre existeix en aquests casos.\nLa forma de presentar el conflicte teatral és molt bona, s’aprofiten tots els recursos i això converteix Cels, en un espectacle imprescindible. No dubto que d’aquí poc temps, en faran la versió en cine, que no serà el mateix però el que s’explica a Cels, ho ha de viure molta gent, i si per això cal tirar del “càmera i acció” doncs endavant.\nGran text, gran director, gran treball actoral, escenografia encertada igual a espectacle total. No la deixeu escapar, no sempre es tornen a programar determinats espectacles.\nPosted by carleslucasgiralt a 10 Octubre 2014 in 1. Crítiques\nEtiquetes: Biblioteca de Catalunya, Cels, La Perla29, Magdi Movawad, Oriol Broggi


Amb vetusta gonella: Sagarra - La balada de Josefina\nSagarra - La balada de Josefina\nJosep M. de Sagarra (1894-1961)\nLa balada de Josefina\nMaquillatge que no perd,\ncarn sense ànima ni espina;\npalmeres, deliri verd\nque la mandra despentina.\nestam, cotó i mussolina;\ngrinyols, sospirs, mitges veus,\npolpa i nacre de petxina;\nfortuna que compta a ull,\npulmons sense gens d'orgull\ni, dret, en el batibull\nColònia, acrobàcia, set,\nestridències en sordina;\nocells de ronc i xisclet,\ndisfressats de purpurina.\nBorratxeres a tot gas,\nventres com sacs de farina;\nbadocs amb un pam de nas,\nvalents amb sang de gallina;\ncalor, misèria i excés\ni, com un record només\ndel que no és -però és-,\nGoletes, ocre i cafè\nen la blavor ultramarina;\nflors que cremen com un ble;\nmenta, conyac, mandarina\nen la seda del madràs,\ni el xal i la crinolina,\nque es decanten en un pas\nde troballa clandestina.\nI a l'hora de rom i mel,\nabraçades sense anhel;\ni, rígida, sota el cel,\nGuitarra, angúnia, suor,\ni aquell ase que camina,\ni els qui tornen del cotó\na cavall de la benzina,\nobrint la boca a tot drap\namb dentadura canina\ni anant seguint amb el cap\nels ais d'una mandolina...\nColònia, pena i atzar,\ni, sola, de cara al mar,\nDes les glòries, els oblits;\nde la historia, ni propina.\nDe Wagram i d'Austerlitz,\nMoscova o la Beresina,\naquí ni record ni fum!\nBanana, papaia, quina\ni mangos amb un perfum\nd'essència de trementina\nAquí el sospir apagat\nla matriu sense combat\ni el teu plor inutilitzat,\nadeu, ciutat de llustrina;\nadeu, genives d'esclau\ni nervis de gelatina.\nEncarat al soli teu,\non la palmera s'inclina,\nel diré, criolla, adeu;\nadeu, criolla divina,\ntan pàl·lida i espectral,\ntan rosa de sucre i sal,\ntan tristesa tropical,\n[‘Entre l’equador i els tròpics', 1938]\n«A la plaça de la Savanne, de Fort de France (Martinica), enmig de vuit enormes palmeres, hi ha un monument acadèmic i solemne, a la memòria de Josefina Tascher de la Pagérie, criolla de la Martinica, casada amb el comte de Beauharnais i, un cop vídua del guillotinat aristòcrata, casada de nou amb el general Bonaparte i, per fi, emperadriu dels francesos. Com el cos de Josefina fou repudiat i confinat a la Malmaison, per Napoleó I, el seu monument fou repudiat i confinat a la Martinica per Napoleó III.»\nAmb aquesta introducció explica Sagarra el seu poema, que sempre m’ha agradat per la musicalitat i la sinestèsia de colors, olors i sabors amb què descriu el paisatge de la Martinica.\nEn esclatar la Guerra Civil, el cònsol italià de Barcelona va ajudar a fugir una germana de Sagarra que era monja, superiora d’un col·legi al carrer de Casp. Sagarra havia publicat El Be Negre alguns poemes satírics contra la FAI, i va decidir marxar de Barcelona i traslladar-se al Port de la Selva, amb la seva parella, Mercè Devesa. El conseller de Cultura, Ventura Gassol, el va avisar que la seva vida corria perill i el va ajudar a travessar la frontera. A Marsella es va casar amb Mercè Devesa i van emprendre un llarg viatge de noces, entre 1936 i 1938, cap a Tahití i les illes de la Societat, als mars del Sud, i després a les Antilles, al Carib. D’aquell viatge va sortir el poemari Entre l’equador i els tròpics (1946) i el llibre de viatges La ruta blava (publicat en castellà el 1942 en una versió reduïda, El camino azul; i en català el 1964, ja mort el poeta, en la versió original sencera).\nEn aquest vídeo hi ha el concert sencer d’Ovidi Montllor interpretant poemes de Sagarra. El concert va tenir lloc al teatre Lliure de Barcelona el maig de 1994, pocs mesos abans de la mort del cantant. La balada és al minut 73’24’’.\nImatges: Sagarra jove.\nVital Dubray, estàtua de l’emperadriu Joséphine Beauharnais, marbre (1859) a Fort de France, Martinica, en una postal antiga. // Vista actual: l’estàtua va ser decapitada en un acte de vandalisme el 1991.\nFotografia i autògraf de Sagarra al llibre Entre l’equador i els tròpics (2ª. edició, Barcelona: Selecta 1947).\nMartí Llauradó, bust de Sagarra (2011) a l’Institut del Teatre de Barcelona.\nBibliografia: Antoni Maestre Brotons, “La visió de l’exòtic en La ruta blava” dins Actes del XII Col·loqui de Llengua i Literatura Catalanes, Universitat de París – La Sorbonne, 4-10 de setembre de 2002, vol. I. Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2003, pàg. 131 -147\nPublicat per KRT a 22:28\nHelena Bonals 16 de juny de 2017 a les 10:41\nNo sé pas com es pot traduir al castellà un poema com aquest!\nKRT 16 de juny de 2017 a les 19:57\nQualsevol poema, quan es tradueix, perd molt. No cal dir si, com aquest, té ritme i rima. El traductor té dos camins: a) traduir literalment el que diu, sense mètrica ni rimes, i queda com una prosa dividida en ratlles que eren versos; b) crear un poema nou en l'altra llengua, en què si vol mantenir una estructura mètrica es veu obligat a afegir o suprimir mots; i si a més vol conservar una certa rima, ha de trair molt l'original. Ho pots comprovar en les diferents traduccions de Shakespeare (algun cop he posat al blog un sonet comparant duiverses versions, i es veu bé això).\nPoesia clàssica (26)\nPoesia segle XX (338)\nArxiu del blog de març (24) d’abril (5) de maig (26) de juny (78) de juliol (56) d’agost (21) de setembre (16) d’octubre (13) de novembre (9) de desembre (15) de gener (9) de febrer (9) de març (9) d’abril (10) de maig (8) de juny (12) de juliol (10) d’agost (9) de setembre (5) d’octubre (4) de novembre (6) de desembre (9) de gener (5) de febrer (4) de març (7) d’abril (6) de maig (9) de juny (11) de juliol (10) d’agost (9) de setembre (9) d’octubre (10) de novembre (9) de desembre (11) de gener (10) de febrer (10) de març (9) d’abril (13) de maig (10) de juny (9) de juliol (9) d’agost (3) de setembre (11) d’octubre (9) de novembre (7) de desembre (6) de gener (6) de febrer (4) de març (5) d’abril (6) de maig (4) de juny (4) de juliol (4) d’agost (8) de setembre (4) d’octubre (4) de novembre (4) de desembre (7) de gener (5) de febrer (6) de març (5) d’abril (4) de maig (5) de juny (4) de juliol (4) d’agost (4) de setembre (3) d’octubre (5) de novembre (4) de desembre (4) de gener (4) de febrer (3) de març (4) d’abril (3) de maig (3) de juny (3) de juliol (3) d’agost (4) de setembre (3) d’octubre (6) de novembre (4) de desembre (3) de gener (6) de febrer (4) de març (2)


L'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha recuperat l'exlíder de Catalunya a comú, Xavier Domènech, com a assessor al consistori, després d'entrar a formar part de la junta de valoració que haurà de reconèixer a persones represaliades pel franquisme, una iniciativa acordada en l'últim Ple de l'Ajuntament.\nDomènech va abandonar els seus càrrecs polítics al setembre, tres mesos després d'haver estat elegit líder de Catalunya en Comú, a més de ser secretari general de Podem i president dels Comuns al Parlament de Catalunya.\nDomènech va liderar la candidatura de Podem a Barcelona en les eleccions generals i va convertir a la formació estada en la primera força política a Catalunya.\nEn incorporar-se a la junta de valoració de represaliats del franquisme, Domènech torna a l'Ajuntament, on el 2014 va ser nomenat comissionat de la memòria històrica.\nLa junta de valoració està formada per sis experts: dos psicòlegs clínics, dos historiadors i dos juristes. Té la responsabilitat d'avaluar qui van patir "violacions dels drets a la vida ia la integritat física, moral o sexual durant la seva lluita per la defensa i la recuperació de les llibertats democràtiques entre 1960 i 1978".\nAquest reconeixement no suposa cap compensació administrativa, però l'Ajuntament preveu que la resolució administrativa pot servir com a element probatori en un judici.\nPodem reestructura la seva cúpula directiva i busca arribar a altres municipis de Catalunya


Nits de Vivers tanca la primera edició amb 18.000 espectadors – Les Bandes de Música\nEl festival ha servit per completar la programació cultural de la ciutat i ha dinamitzat el sector de la música en directe.\nEl cicle d’actuacions musicals Nits de Vivers va tancar ahir diumenge 29 d’agost la seua primera edició. Ho va fer amb el concert de la banda de rock dur Barón Rojo, qui s’acomiadava del públic de la ciutat de València en el marc de la gira El último vuelo. Des del passat 29 de juliol, els Jardins de Reial han obert durant 20 nits per acollir una trentena d’artistes. D’aquesta manera, 18.000 persones, aproximadament, han gaudit d’una programació musical molt variada estilísticament.\nAixí, Nits de Vivers ha comptat amb un cartell de gèneres diversos per tal d’abastar el major número de públic possible. S’ha de destacar que l’escenari del festival ha acollit concerts de pop (Los Secretos, Jimena Amarillo, Gem), rock (Los de Marras, M-Clan, Iberia Sumergida, León Benavente), indie (Novedades Carminha, Shinova, Sidonie), reggae (Iseo & Dodosound), electrònica (Zahara), rap i música urbana (Prok, Nach, Hard GZ, Los Chikos del Maíz, Herba Negra, Morad) i cançó (Zenet). A més, el 2000 Fest va congregar vocalistes i discjòqueis per recordar els temps de les mítiques discoteques valencianes com Bananas, Puzzle, ACTV, Chocolate o The Face. D’altra banda, s’han de destacar els dos espectacles humorístics protagonitzats per Xavi Castillo, qui va representar la seua particular visió de La Bíblia, i David Guapo, qui va posar en escena el monòleg Que no nos frunjan la fiesta.\nUn projecte que ha completat l’oferta cultural de la ciutat i ha dinamitzat el sector\nEn conseqüència, les promotores encarregades de l’organització del festival consideren que s’ha assolit l’objectiu de completar l’oferta cultural del Cap i Casal durant el mes d’agost. Així mateix, Nits de Vivers ha servit per reactivar la indústria de la música en directe quan encara es viuen els efectes de la crisi de la Covid-19. Cal tenir en compte que més de 100 persones entre artistes, tècnics i personal contractat de diversos àmbits (comunicació, serveis, hostaleria, seguretat, etc.) han treballat en cadascuna de les jornades del cicle.\nA més, el festival ha col·laborat amb el projecte solidari Rebrot de l’associació Àmbit, entitat que centra els seus esforços en millorar les condicions de vida de persones recluses i exrecluses. En aquest cas, la iniciativa està dirigida a contribuir al desenvolupament de les capacitats d’aquest col·lectiu a través del treball en una explotació agrària social. Les persones interessades han pogut contribuir a la continuïtat d’aquest programa a través d’una donació directa de 2€ o durant el procés de compra de les localitats per als concerts.\nFinalment, és important ressaltar que Nits de Vivers està integrat en la marca Mediterranew Musix que promou Turisme Comunitat Valenciana. A més, ha comptat amb el patrocini de Vibra Mahou, la plataforma de música de Mahou Cinco Estrellas que s’ha sumat a la celebració amb l’objectiu de seguir apostant per crear noves experiències i generar trobades de qualitat a l’entorn de la música en directe.


Les provisions de Torra per a aquest agost\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha iniciat les seves vacances d'estiu i ha mostrat a Twitter quines són les seves provisions per superar aquest calorós mes d'agost. Concretament, ha ensenyat quines són les seves sis provisions.\nEfectivament, les provisions de Torra són els llibres que llegirà en aquestes setmanes que tindrà de vacances. Aquests llibres són Cançó de la Plana, de Kent Haruf, on s'explica la història d'una comunitat rural dels Estats Units que es debat entre els valors tradicionals i la modernitat.\nEstimat Amic, de Gaziel i Josep Pla, serà el tercer volum que llegirà Torra. Es tracta d'un recull de les cartes que es van enviar al llarg dels anys, i fins a la mort de Gaziel, els dos periodistes catalans.\nTorra també té pensat llegir Un estiu, un dietari d'estiu de Francesc Parcerisas on explica les seves reflexions durant els mesos estivals.\nLes Possessions, de Llucia Ramis, és el cinquè llibre que vol llegir Torra, que tracta del viatge de la narradora a Palma per posar fre a l’espiral conspiranoica del seu pare.\nPer últim, Torra també té pensat llegir La mà que prenia la meva, de Maggie O'Farrell, una novel·la on s'explica la història de dues dones connectades a través de l’art, l’amor, la traïció, els secrets, les mentides més íntimes i la maternitat.\nGovern Torra recomana “fer un Tortosa” a Casado Jordi Palmer


Creació de cantonades arrodonides\nQuan inseriu un rectangle o un quadre de llegenda mitjançant les funcions de dibuix i activeu la icona Punts a la barra d'eines Dibuix, es mostra un marc petit a la cantonada esquerra de l'objecte. El marc indica la quantitat d'arrodoniment de les cantonades. Quan es col·loca el marc a la cantonada superior esquerra, no s'aplica cap arrodoniment. Quan es col·loca el marc a l'ansa centrada a la part superior de l'objecte, s'arrodoneixen les cantonades tant com sigui possible. Podeu ajustar el grau d'arrodoniment si moveu el marc entre aquestes dues posicions.\nSi poseu el cursor al quadre, es converteix en una mà. Ara podeu arrossegar el quadre per canviar l'arrodoniment. Un esquema mostra una previsualització del resultat.\nTitle is: Creació de cantonades arrodonides


La UEFA anul·la "de moment" els procediments legals contra els 'clubs rebels' de la Superlliga\nEl màxim organisme continental de el futbol manté les accions davant els clubs que van dissenyar la Superlliga, encara que va anunciar que no seguirà "de moment" endavant amb els procediments i les sancions que pretenia aplicar contra aquests tres equips 'rebels'.\nLa Superlliga pot retardar-se a 2023 pel poder de Qatar\nVozpópuli assenyala que fonts pròximes a la Superlliga han explicat que malgrat que el PSG era un dels clubs fundadors d'aquesta nova competició, es van fer enrere perquè "les regles de control financer reals i serioses" d'aquestes no convencien els de Qatar i preferien seguir de la banda de la UEFA.\nSuïssa prohibeix la UEFA sancionar els equips de la Superlliga\nNi UEFA ni FIFA tenen la capacitat per castigar els clubs fundadors.\nTot indica que la Superlliga segueix en peu.\nLa UEFA ha confirmat avui que ja ha nomenat els inspectors que s'encarregaran d'investigar si el Reial Madrid, el FC Barcelona i la Juventus van cometre alguna infracció del "marc legal" de l'organisme amb l'anunci de la Superlliga i determinarà si han de ser sancionats .\nEl Barça ha emès un comunicat també en nom del Reial Madrid i la Juventus mostrant el seu malestar per les amenaces de la UEFA i explicant que estan disposats a debatre sobre la competició.\nSegons recull el nou reglament, proposat pel president i aprovat pel Consell, la participació en competicions organitzades per associacions privades no reconegudes per la FIFA, la UEFA i la FIGC implicarà "la pèrdua de l'afiliació"\nLa UEFA accedeix a negociar el repartiment financer de les competicions europees\nVariaria el percentatge d'ingressos que es queda la UEFA, el que es queden els clubs i també el format de la competició.\nFlorentino Pérez i Key Capital Partners -els assessors financers de Pérez-ja preveien que això podia passar, de manera que van impulsar l'elevada penalització per als que volguessin anar-se'n.\nAdéu a la Superlliga: l'Atlètic i els equips italians també abandonen\nL'Atlètic de Madrid va confirmar aquest dimecres que sortida formal de el projecte de la Superlliga de futbol, seguint el camí dels sis clubs anglesos, i al·ludint al fet que "ja no es donen les circumstàncies" que el van posar en marxa amb el seu vistiplau.


Fem una birra?!?!: de gener 2013\nFem una birra?!?!\nAquelles experiències absurdes que ens han passat a totes i que necessiten ser comentades i analitzades davant una birra ben fresca.\nAquells meravellosos anys (Part I): La infància.\nA mesura que passa el temps, els records es van tornant de color sèpia, com envellits,... i com que ara està tant de moda tot allò retro m’ha vingut al cap fer una petita compilació de les modes que en algun moment han format part de la nostra vida.\nRecordeu aquells pots cilíndrics de Dixan on els vostres pares us hi feien guardar totes les joguines? Els Lego’s, els Playmobil (que jo sempre he anomenat clicks)... La veritat és que no sé com no vam acabar tots intoxicats, posant-nos a la boca totes aquelles peces que havien estat en contacte amb les restes de pols blava de detergent. I què me’n dieu d’aquells altres cilindres, però de plàstic, on hi guardàveu els 20 duros per a comprar-vos un “Frigopié” quan la calor ja es feia insuportable a la vora del mar? Això sí, per fotre’ns el gelat de després de dinar, havíem d’esperar de totes totes aquelles eternes quatre hores a l’ombra sense banyar-nos per fer la digestió. Mare meva, amb quines ganes em capbussava quan a la fi passava el temps establert, normalment, pels nostres avis.\nA l'hivern ja era una altra cosa. Ens posaven els pantalons de pana, el material més resistent que existeix, que a sobre les nostres mares reforçaven amb genolleres, i la part de dalt d’un xandall vermell i apa, a enfilar-nos per tot arreu! Sort que creixem, si no, em veig encara amb els primers pantalons que vaig tenir d’aquella tela! Tot i així, s’ha de dir, que ja feien bé els nostres pares de vestir-nos d’aquella manera, ja que portant posats aquells patins metàl·lics amb rodes verdes i corretges vermelles, ben poc ens hagués durat la roba amb les hòsties que ens fotíem!\nUn cop ens vam fer més grans i vam començar EGB, les coses no van fer més que empitjorar... Cues al costat, malles de ciclista fluorescents, amb Smailies per tot arreu i aquelles hombreres!! OH MY GOD!! Horrorositat a tope! Quines pintes! A sobre, tot sempre combinat amb les Victòria, que jo trobava horroroses i ara són d’un trendy que t’hi cagues!!! Com que els rellotges Casio, que els trobava cutres a matar (a part de no anar gens bé per a aprendre les hores, com ens deien les mestres) i ara, si me’n descuido, en tinc una col·lecció sencera!\nI què me’n dieu de les colònies, eh? Que marxàvem amb una motxilla plena de roba etiquetada amb el nostre nom. Tot i així, jo no sé com m’ho muntava que sempre tornava amb menys coses de les que marxava, això sí, la motxilla no sé com s’ho feia per semblar més plena.\nBé, podria estar parlant dels meus (i segurament molts d’ells també vostres) records d’infància: la mano loca, el Blandi-Blue, els àlbums de Panini, la “burbujita” rosa per aprendre a nedar,... però no vull semblar una vella “xoxa”, que encara sóc jove, coi! Així que us deixo reflexionant mentre us mireu les canes i les arrugues al mirall i jo segueixo amb lo meu, és a dir, donant-me cops de cap contra la paret mentre ploro desconsoladament pensant en com pot ser que el temps passi tan ràpid.\nPublicat per TocadaDesBoll a 9:39 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nFacebook del Fem una birra?!?!\nLa gata maula (i II)\nRelat d'una nit d'estiu (II)\nRelat d'una nit d'estiu (i III)


CiU aposta per repartir les discoteques entre dues o tres zones de Sabadell - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nOci, Política, Sabadell\nEscrit per Aleix Pujadas el 30 abril 2016\nEl grup municipal de Convergència i Unió va demanar ahir en roda de premsa repensar el model d’oci nocturn de la ciutat de Sabadell. “No podem donar l’esquena a la realitat que són les discoteques”, defensa el regidor Toni Font.\nDijous el ple municipal va estar d’acord en obrir un debat sobre què ha de fer la ciutat amb el seu oci nocturn, ja que el proper 31 de maig caduquen les llicències dels locals de la Zona Hermètica i hauran de tancar. És per aquest motiu que tant C’s (més info: ‘C’s defensa la continuïtat de l’oci nocturn‘) com ara CiU demanen iniciar tant aviat com sigui possible un debat amb totes les forces polítiques per a repensar el model d’oci nocturn de la ciutat.\nCal parlar de l’oci nocturn d’una manera integral, què es pot fer i no allà a on hi viu la gent i sobretot a on ubiquem les grans discoteques, que ja hem vist a on ens porta el model actual. Aquestes macro-concentracions porten a molta gent, que alhora porta malestar, hem d’evitar repetir els errors”, assegura el regidor Toni Font.\nFont assegura que els joves sabadellencs no són diferents als de la resta de Catalunya, perquè tenen “els mateixos interessos, neguits i aficions” i per aquest motiu cal pensar en el seu oci, però també a on s’ubica per tal de trobar la manera “que no molesti a ningú però que tothom en pugui gaudir”.\nEls convergents creuen que la zona de Sant Pau de Riu-sec ha de tenir un paper important en aquesta redefinició de l’oci nocturn. Des de CiU asseguren que una de les opcions passa per la descentralització d’aquest tipus de locals, que podria aplicar-se distribuint-los en dos o tres espais de la ciutat o bé per la tipologia de cadascun. Tanmateix, la formació nacionalista creu que “s’ha acabat parlar del barri de Gràcia com el pati del darrere de les discoteques”, un barri del qual Toni Font destaca que té “un potencial de creixement immens” i per això també s’ha de pensar en el seu futur.\nAcord amb el govern per a rebaixar el preu de les sepultures\nAl ple de dijous CiU va presentar una moció que instava a l’ajuntament de Sabadell a rebaixar el preu de les sepultures del cementiri municipal. A aquesta moció s’hi va sumar el govern municipal, recollint novament el compromís adquirit fa una setmana amb la principal impulsora de la proposta, l’Associació Sabadell Memorial que reclama al consistori canviar el reglament del cementiri per tal que les concessions no s’hagin de fer per a 30 o 50 anys en el cas dels nínxols i les tombes respectivament i es pugui fer en un període més curt per tal de fer-ho més econòmic. (més info: ‘L’Ajuntament es compromet a revisar el reglament del cementiri davant les queixes pel seu alt cost’).\nFoto portada: Toni Font i Carles Rossinyol (CiU), ahir divendres en roda de premsa. Autor: Aleix Pujadas.


El Túria torna a córrer ple d'aigua a València gràcies a Fragments\nL'exposició El Riu Invisible és un homenatge a la vegetació, la fauna i les persones que habiten un riu que desapareix en arribar a la ciutat.\nLa mostra és el resultat de la primera beca de la Unió de Periodistes que aposta per reforçar el reporterisme gràfic per no perdre la memòria visual valenciana\nMajo Síscar - València\n01/03/2018 - 19:43h\nTres xiquets naden amb un flotador. Un altre els esguita maleïdament. Una parella s'endinsa en un matalasset inflable. Una senyora li fica al lloc el biquini a l'altra. Les canyes s'engronsen serenes, bressolades pel riu. Al fons, les Falç del Túria, imponents, arreceren els estiuejants.\nÉs un dia qualsevol d'estiu al Parc Natural del Túria, captat per la mirada fotogràfica de Francisco Llop i que ara es pot gaudir al Museu Valencià de la Il·lustració, el Muvim, al centre de la ciutat, en l'exposició El Riu Invisible.\nAmb una mostra de 28 fotografies Llop ens convida a recórrer la ribera del Túria a través d'escenes quotidianes que succeïxen a la vora del riu al seu pas per la comarca de l'Horta i que sorprenen la ciutat de València, acostumada a viure amb l'antic llit enjardinat i el cabal desviat pràcticament sec.\nLlop, veí de Paterna, va créixer pelant-se els genolls i anant en bicicleta pels canyissos, i des del 2013 va començar a endur-se la càmera en la bici. Només des de 2013 fins a enllestir el projecte, ha recorregut 5 mil kilòmetres amunt i avall del Parc Natural i el resultat és un cant fotogràfic al riu, a la vegetació, la fauna i les persones que l'habiten. Al llarg de la mostra el Túria se'ns apareix com una sargantana d'aigua que s'escapoleix abans d'arribar a la mar.\nÉs "un necessari homenatge al Túria, que encara que no se li veja segueix sent el nostre riu, i un delicat assaig sobre la nostra relació amb el paisatge i els espais de la memòria", ha ressaltat Rafael Company, Director del MuVIM.\n'El riu invisible' és el projecte guanyador de la primera Beca Fragments, atorgada a finals de 2016 per la Unió de Periodistes Valencians amb la col·laboració de la Diputació de València i el patrocini de DKV Seguros. Fragments vol dónar valor i dinamitzar el periodisme gràfic al País Valencià. El fotoperiodisme és un dels sectors més castigats per la crisi econòmica.\nUn estudi de la Unió va comptar els fotoperiodistes contractats en plantilla als mitjans valencians abans de la crisi i eren 60, ara són 15. La resta treballen com a col·laboradors en la més absoluta precarietat. Això no només impacta en la vida dels treballadors, també en el fons documental gràfic de la realitat valenciana. Per això, la presidenta de la Unió de Periodistes ha reforçat el compromís de Fragments en "ajudar a la construcció de la memòria visual valenciana". El director i comissari del Projecte Fragments, Pablo Brezo, també ha remarcat la importància de Fragments per a "recuperar l'assaig i els reportatges més enllà dels criteris comercials i editorials". De fet, el mateix Francisco Llop no pot viure de la fotografia i s'ha mostrat "molt agraït" amb la Unió perquè sense la dotació econòmica i la curadoria especialitzada de Brezo que finançava la beca, no hauria pogut professionalitzar el seu treball d'anys.\nLa mostra és l'inici del programa cultural Fragments, que també ha publicat un llibre resultant del projecte fotogràfic amb 48 instantànies i que oferirà tallers i altres activitats a la ciutadania i als professionals millorar la seua formació i comprensió de la comunicació visual que comptarà amb visitants destacats com els fotògrafs Rob Hornstra, Sonia Berger o Ruido Photo.


Tractaments corporals reductors a Girona | Consulta Dr. Bachs\nMastopèxia amb o sense pròtesi\nReconstrucció mamaria postmastectomia\nPlàstia de lòbul\nRADIESSE® – Efecte lifting sense cirurgia\nLÀSER ZERONA – Liposucció sense cirurgia\nTractaments corporals reductors i facials efecte lifting sense cirurgia\nby Dr. Bachs | Mai 31, 2019 | Medicina Estética, Medicina Estética\nRadiesse, tractament facial refermant efecte lifting sense cirurgia\nLàser Zerona, liposucció sense cirurgia\nEls tractaments corporals reductors i facials efecte lifting són altament efectius per a modelar el teu cos i el teu rostre sense necessitat de cirurgia.\nVols aconseguir un cos bonic i gaudir de l’arribada del bon temps? Pren nota dels tractaments corporals reductors més recomanats per a aquest estiu.\nRadiesse® és un farciment facial injectable compost d’hidroxiapatita càlcica que funciona de forma immediata, restaurant el volum facial i suavitzant els signes d’edat. S’empra de forma efectiva per a la reducció de les arrugues de la cara i la millora del contorn de la mandíbula.\nAmb Radiesse podràs aconseguir la correcció de zones concretes de la cara, o de tota la cara, amb un resultat durador.\nUna vegada injectat, l’efecte volum en les galtes és immediat. Una altra dels grans avantatges d’aquest producte és que el seu efecte contínua actuant durant un temps gràcies a l’estimulació de la pell que realitza perquè l’organisme produeixi el seu propi col·lagen natural.\nEl làser Zerona és un tractament mèdic estètic per a eliminar el greix del teu cos de forma no invasiva. Empra la tecnologia cold laser (làser fred) que no precisa cirurgia, anestèsia ni embenatges posteriors.\nGràcies al tractament no invasiu amb làser *Zerona, podràs remodelar la teva figura sense dolor, evitant cicatrius o hematomes. Redueix centímetres de cintura, malucs, cuixes i braços.\nEl tractament amb làser *Zerona es realitza en unes 12 sessions, en funció de la zona a tractar de cada pacient, i de dos a tres sessions per setmana amb una durada de 40 minuts per sessió. Cada sessió es realitza amb uns 20 minutos de front i uns 20 minutos d’esquena, col·locada en el llit sota l’aparell làser.\nUna vegada finalitzat el tractament, podràs fer vida amb total normalitat cuidant la teva alimentació i estil de vida.\nFoto de creada per jcomp – www.freepik.es\nCom reduir cicatrius de la pell amb cirurgia\nMesoteràpia facial amb àcid hialurònic i vitamines\nÀcid hialurònic per a millorar la flaccidesa facial lleugera\nRejoveneix la teva pell amb el lipofilling facial


Interrogatoris amb l’advocat de Rajoy present - Altaveu el diari digital d'Andorra\nInterrogatoris amb l’advocat de Rajoy present\nLa batlle instructora de la derivada andorrana de l’‘Operació Catalunya’ voldria prendre declaració als testimonis sol·licitats pels impulsors de l’acció judicial quan els querellats ja estiguin plenament integrats a la causa\n19/06/2022 (22:50 CET)\nA poc a poc i bona lletra. La batlle Stéphanie Garcia no és la primera instructora del cas de l’atac a la sobirania andorrana i les coaccions suposades contra dirigents de Banca Privada d’Andorra (BPA). Primer ho va ser Manuel Santolària. Quan la causa va canviar de jurisdicció, Garcia va iniciar una feina minuciosa que s’ha anat alimentant de documentació sorgida de les causes sobre la denominada ‘Operació Catalunya’ que han anat apareixent a Espanya i que evidencien certa connexió amb Andorra.\nLa instructora considera que ara és un bon moment per donar un impuls processal. Però, abans, vol que els querellats estiguin plenament integrats en el cas. Per això a mitjan maig va decidir passar a comunicar als implicats, als possibles promotors-autors dels delictes -coaccions, extorsions, amenaces, falsedat documental, intimidació a òrgans institucionals andorrans…- la querella formal i tot allò de què se’ls acusa.\nDes del dia que formalment se’ls notifiqui tota la documentació -pas que s’ha de fer des d’Espanya en compliment de la cooperació judicial que hi ha entre els dos estats i en virtut de la CRI dictada per la batlle- Mariano Rajoy, Jorge Fernández Díaz, Cristóbal Montoro, Franciisco Martínez, Ignacio Cosidó, Eugenio Pino i Bonifacio Díez tindran quinze dies per designar un advocat que pugui exercir al Principat. Passat el termini, se’ls en posarà un d’ofici a aquells que no hagin designat.\nL’IDHA va interessar al seu dia que s’interrogués Toni Martí, Jordi Cinca, Jordi Alcobé, Gilbert Saboya, Xavier Espot, Toni Riberaygua, Maria Cosán, Carles Fiñana i Carles Salvadó\nLa batlle instructora pretén que els querellats, donada la gravetat d’allò de què se’ls acusa, puguin estar representats en la presa de declaracions que es promogui. El primer instructor, Manuel Santolària, va escoltar com a testimoni estant empresonat el controvertit comissari jubilat José Manuel Villarejo. També com a testimoni va declarar l’ex-directora general de l’INAF Maria Cosan. I com a querellat l’únic que ha prestat declaració és el no menys controvertit Marcelino Martín Blas, l’home del Villamagna, el comissari que hauria acudit a l’hotel madrileny per tal de perfeccionar les amenaces als directius de BPA.\nEn principi, però, hi ha molts altres testimonis pendents de ser interrogats. De fet, la llista és notable des que l’Institut de Drets Humans (IDHA) i el col·lectiu de juristes catalans Drets va ampliar la querella inicialment interposada considerant que de les primeres declaracions efectuades s’entenia que tot plegat anava molt més enllà dels comandaments ‘de terreny’ de la ‘policia patriòtica’. D’aquí que la querella s’ampliés contra Rajoy, Fernández Díaz i companyia. De fet, va ser arran d’aquesta ampliació de querella que hi va haver el canvi d’instructor.\nEl primer batlle que investigava el cas va considerar que davant la rellevància que agafava la cosa i les connotacions internacionals de primer nivell que assolia, calia que la instrucció la dugués a terme una Batllia especialitzada. D’aquesta manera el cas va saltar a l’oficina judicial que dirigeix Stéphanie Garcia. Caldrà veure la batlle quins testimonis realment vol escoltar. L’IDHA va sol·licitar que s’interrogués l’ex-cap de Govern Toni Martí i els ex-ministres Jordi Cinca, Jordi Alcobé, Gilbert Saboya i Toni Riberaygua.\nA aquest darrer se’l cita, entre altres coses, pel fet d’haver participat a una reunió ‘secreta’ en un hotel de Soldeu en què també hi van participar, com a mínim, el ja esmentat Toni Martí i qui llavors era secretari d’Estat de Comerç espanyol Jaime García-Legaz. A la llista de testimonis sol·licitats també hi ha l’actual cap de Govern, Xavier Espot, en tan què titular d’Interior quan va esclatar el ‘cas BPA’. Se sol·licita, a més, que es torni a interrogar Maria Cosán i que s’escolti en seu judicial el cap de la UIFAnd, Carles Fiñana, i qui va ser un dels administradors de BPA designats per l’INAF, Carles Salvadó.\nEl treball de la batlle, aparentment, és de formigueta. I gens evident. Les pressions van i vénen i tornen a anar i tornen a venir.


20.- Invitació sincera a la primera R.E.C..- | "Les Persones Amb Talent cooperatiu som Més Fermes" (PATMF).\n← 19.- Silenci davant del dolor.-\n21.- Avui dia 21 és un dia molt important.- →\n20.- Invitació sincera a la primera R.E.C..-\nPer la present quedes convidat/ada a la primera R.E.C. (Representació Escènica Cooperant) de la ciutadania per la cooperació educativa.\nRecital Col.lectiu per la justícia i per la pau, on les persones són el més important\nDimecres dia 28 de novembre de 2012. A les sis de la tarda\nDarrera sessió de les VI jornades Cooperis.-\nInauguració de l’acte amb el Cant dels Ocells\nLa santa Espina de Marina Rossell\nTot seguit a la fi d’explicar en què consisteix la dinàmica 3B+ADN de la cooperació creativa amb una sèrie de curtes intervencions de persones del món de la cultura, de la ciència, de la seguretat, de la justícia i de la salut. Tot un manifest a favor de l’ensenyament i de l’educació.\nLa veritable llavor del nostre futur.\nIntervindran dins del Recital Col.lectiu entre altres persones:\nIniciarà les paraules d’ Antoni Coll, periodista, president de la Fundació Bonanit\nLa cooperació educativa és tan necessària per als nens i les nenes com una cadira per seure, i com ella té quatre potes: els pares i les mares (primers formadors), els amics i les amigues (influència fonamental), l’escola i l’institut (educació metòdica) i els mitjans de comunicació (l’ambient que respiren). Quan els quatre van d’acord, el nen i la nena reben el millor que li podem donar. Es necessari per a tots. Però si és tracta d’un nen o una nena amb problemes, és encara absolutament més indispensable.\nSeguiran les intervencions de:\nAndreu Faro, còmic dibuixant i professor\nJoan Pascual, director de teatre, actor i mestre\nMaria Mercè Rovira, actriu professional\nMaria Cinta Castelló, inventora i escriptora\nManel Gonzàlez Peris, metge, cap de la unitat de medicina de l’esport de la Xarxa Sanitària de Santa Tecla de Tarragona\nEduard Garcia director de ràdio sant Pere i sant Pau, emissora municipal.\nJordi Freixa Querol, president de l’Ateneu de Tarragona\nFrancisca Casado, metgessa\nMarisa Cerrillo, professional de la salut\nManolo Fuentes professor de la URV.\nAlgunes persones assistents han passat o han estat exalumnes i/o exprofessors del nostre institut.\nUna col·laboració especial al voltant dels fruits d’un procés cooperatiu dins de la nostra ciutat: Cooperis de Tarragona.\nA les set de la tarda, cloenda amb Imagine de John Lenon\nI finalment foto col.lectiva. “És hora dels adèus”\nCal que neixin flors en cada instant


Home2019 Costera Canal En Xarxa\nPosts in category: 2019 Costera Canal En Xarxa\nLes sessions han durat set jornades en les quals un elevat grup de persones en cerca d’ocupació han participat d’aquestes dinàmiques.\nSi bé la finalitat de tals actuacions ha sigut adquirir destreses enfocades a les tendències actuals del mercat laboral, l’àrea de l’emprenedoria també ha tingut cabuda.\nDurant els mesos de maig i juny el Pacte Territorial ha portat al municipi de Xàtiva els Coworking per l’ocupació, unes sessions enfocades a facilitar la inserció laboral de les persones participants.Durant aquestes jornades, s’ha comptat amb la presència de diferents representants de les entitats que conformen el Consell del Pacte, tals com Raúl Roselló, Secretari Intercomarcal la Ribera, la Safor, Vall d’Albaida, la Costera i Canal de Navarrés; Manuela Pascual , Secretaria General de CCOO Comarques Centrals, així com la presidenta de l’entitat Mª José Tortosa.Així mateix, durant la sessió d’ahir dijous, es va realitzar el taller d’emprenedoria que va comptar amb una desena de participants. Es tractava d’una jornada específica per a persones que tenen una idea de negoci, assessorant-los al voltant dels passos a seguir per a posar en marxa la seua activitat, així com els tràmits administratius que cal conéixer. La jornada es va centrar en l’ús d’eines per a l’anàlisi de models de negoci, tals com el “Business Model Canvas”.\nCal recordar que aquestes sessions continuen per la resta de les seus establides a l’inici del projecte. Serà dimarts que ve 18 quan s’inicien de nou en el municipi de Chella.\nPer a poder participar en aquests tallers, les persones interessades poden reservar plaça telefonant al 960.901.988 | 960.901.990 o enviant un correu electrònic a ocupacio@pactecosteracanal.com fins al dilluns 17 de juny.\nLa Mancomunitat la Costera-Canal ha publicat les llistes de les persones admeses i excloses en les borses de treball d’Agent d’Igualtat i personal tècnic en prospecció laboral.\nTota la informació en la web www.lacosteracanal.es\nLa presidenta del Pacte Territorial Costera-Canal, Mª José Tortosa, així com el vicealcalde de l’Alcúdia de Crespins, Roberto Granero, han volgut donar el seu suport als participants.\nEl Pacte Territorial la Costera-Canal continua amb els “Coworking per l’ocupació”, consistents en la realització de grups de treball amb persones que estan en cerca activa de treball.\nLa presidenta de l’entitat, junt amb vicealcalde de l’Alcúdia de Crespins, van presentar el dia d’ahir el primer torn del matí, ja que donat el gran nombre de persones interessades en participar, s’han confeccionat dos grups per a proporcionar un millor servei.\nAquestes accions, itinerants entre les seus establides, es basen en oferir un acompanyament al llarg de huit sessions, on el personal tècnic del Pacte tractarà aspectes com definir i analitzar els objectius laborals per tal de preparar-se a optar a un lloc de treball.\nTortosa apuntava al respecte que “entre les tasques fonamentals de la Mancomunitat està l’ocupació. Amb aquestes iniciatives es dóna l’oportunitat, als veïns i veïnes dels nostres pobles, a rebre assessorament i realitzar un trajecte correcte per tal de obtindre els objectius fixats”.\nL’espai de coworking La Colectiva així com l’Hotel La Rocha ja s’han sumat al projecte.\nLa informació sobre el programa està a la web www.pactecosteracanal.com/programamentor per a totes aquelles persones interessades.\nEl Pacte Territorial La Costera-Canal continua amb l’impuls del Programa Mentor ampliant la seua xarxa de contactes, tant d’empreses i mentor com de persones interessades en iniciar un pla empresarial.\nEl projecte, que es va iniciar al 2018, es basa en principis tals com la responsabilitat social corporativa i el compromís de les empreses amb el territori. L’objectiu final és oferir un assessorament a les noves persones emprenedores des de la experiència de entitats ja en funcionament.\nEn aquest punt, el Pacte Territorial, busca sumar noves empreses i professionals que ajuden a les noves iniciatives de negoci que ja s’estan interessant pel programa.\nFruit d’aquest treball, s’han sumat diverses empreses com l’espai de coworking La Colectiva, ubicat a Xàtiva, que contribueix a sumar professionals i empreses disposats a fer eixe asse\nssorament inicial a les persones emprenedores que ho sol·liciten.\nD’altra banda, a la comarca de la Canal de Navarrés, també s’ha afegit a aquesta assistència l’hotel de muntanya La Rocha, ubicat a Quesa. El gerent del projecte a estrenat el Programa Mentor amb un primer mentoring a una persona interessada en ficar en marxa una nova casa rural.\nLa presidenta del Pacte Territorial, María José Tortosa, ha animat a la ciutadania a “participar d’aquest projecte tant a persones que tinguen una idea de negoci, com aquelles que desitgen dur a terme el paper de mentor, atès que aquest tipus de cooperació és beneficiosa per a ambdues parts, alhora que es permet la transmissió de coneixement i la generació d’activitat al nostre territori.\nTermini de presentació de sol·licituds: del 9 al 24 d’abril, tots dos inclosos.\nS’adjunten les bases específiques reguladores del procés de selecció, així com l’anunci publicat al BOPV.\nAnunci publicació al BOPV


Per Clément Méric, assassinat pels nazis ahir a París |\nEnviat per: sodepau | 7 Juny, 2013\nPer Clément Méric, assassinat pels nazis ahir a París\nDeclaració d’Unitat Contra el Feixisme i el Racisme\nComencem amb les paraules del sindicat estudiantil on militava aquest noi de 19 anys:\n“Dimecres 5 de juny de 2013, sortint d’una botiga de roba prop de la gare Saint-Lazare, el nostre company Clément, sindicalista a Solidaires Etudiant-e-s i militant a Action Antifasciste Paris-Banlieue, va ser colpejat fins a la mort per membres de l’extrema dreta radical. La mort del nostre camarada s’inscriu en un context de creixement d’un moviment feixista violent a França i arreu d’Europa. En Clément és en estat de mort cerebral a causa de les ferides produïdes per l’atac, a l’Hospital de la Pitié-Salpêtrière.”\nDes d’Unitat Contra el Feixis me i el Racisme expressem el nostre condol per aquesta nova víctima de l’extrema dreta i enviem la nostra solidaritat a la seva família, amistats i company(e)s.\nL’atac es produeix després de setmanes de protestes contra el matrimoni gai, mobilitzacions homòfobes en les quals les organitzacions d’extrema dreta —incloent-hi el grup nazi Jeunesses nationalistes révolutionnaires (JNR), presumptes responsables de l’agressió— han participat de manera destacada i impune. L’atac a En Clément és el tràgic resultat de permetre que els feixistes es normalitzin.\nEl Front National de Marine Le Pen s’ha esforçat en desmarcar-se de l’assassinat però se sap que grupuscles nazis com JNR formen part de l’entorn de l’FN des del seu naixement i fins avui. Segons alguns informes, un dels agressors portava una samarreta de l’FN. El cos sense vida d’aquest jove és la terrible realitat que s’amaga darrere dels vestits i corbates dels polítics “identitaris”.\nEls informes de França indiquen que les autoritats entenen aquesta agressió com a un atac feixista i parlen de prendre mesures contra l’extrema dreta. Aquesta reacció, si es confirma, és molt millor que la que veiem massa sovint a l’Estat espanyol, on moltes vegades les agressions feixistes s’interpreten com a “baralles entre tribus urbanes”. La violència nazi s’ha d’anomenar i condemnar com a tal.\nEn aquest sentit, aprofitem per respondre als polítics que durant les últimes setmanes han titllat de “nazis” als i les activistes de moviments socials com la PAH. La irresponsabilitat de la seva banalització del nazisme i el feixisme queda al descobert avui, quan veiem la cara real de l’extrema dreta.\nJust ara fa 20 anys que va morir un altre jove antifeixista, Guillem Agulló, assassinat pels nazis. Enviem també la nostra solidaritat a la seva família, amistats i company(e)s. Però ja fa temps que són masses víctimes, massa dolor. Calen respostes.\nCom comenten Solidaires Etudiant-e-s aquest brutal atac forma part d’un problema més general, el creixement del feixisme arreu del continent. Fa falta una lluita forta i unitària contra l’amenaça feixista a França, a l’Estat espanyol i arreu d’Europa.\nFinalment, l’atac és un motiu més per enfortir la lluita a casa nostra. Convidem i cridem a les persones i entitats que encara no l’hagin fet a sumar-se a Unitat Contra el Feixisme i el Racisme. Feixisme mai més! No passaran!\n« 1a TROBADA DE CINECLUBS DE LA MEDITERRÀNIA\nEl règim algerià a prova dels Drets Humans – La il•lusió del canvi »


Autora: Annie Baker. Traducció: Cristina Genebat. Direcció: Juan Carlos Martel Bayod. Amb: Aina Clotet, Eduard Farelo, Jordi Martínez, Isabel Rocatti, Elena Tarrats.\nÉs tan difícil mostrar la intimitat, en escena. Arribar a saber qui són els personatges. Sobretot quan no hi ha èpica. I això tan complicat i encisador és el que aconsegueix Annie Baker a 'Joc de miralls', molt ben interpretada pel director Juan Carlos Martel Bayod. Una obra a trossos, sis setmanes d’un curs de teatre en un poble sense interès, on d’entrada ens costa saber què ens vol explicar l’autora, però de seguida quedem atrapats en les vides en trànsit de la Teresa (Aina Clotet), el Xus (Eduard Farelo), el Jaume (Jordi Martínez), la Marti (Isabel Rocatti) i la Laura (Elena Tarrats).\nBaker desconstrueix la trama i els personatges, la vida dels quals ens ofereix a través de microescenes. Poc a poc, anem sabent qui són, d’on vénen. S’ho expliquen entre ells i ens ho conten a nosaltres. I en sortir del teatre encara estarem una bona estona amb ganes de saber del cert més coses d’ells. Em quedo amb la progressió de Laura, la muntanya russa de Xus, els dubtes de Teresa, la decepció de Marti i la seguretat de Jaume. Una obra per a grans actors.


En les diferents pàgines del portal trobareu les nostres activitats, la informació sobre la masia i detalls sobre la filosofia de l'empresa.\nEl nou web, però, també és un eina de promoció del turisme responsable com a projecte de responsabilitat social. A Mas Llagostera som pagesos. La finca és fruit de la feina de moltes generacions de la mateixa família que, en un moment determinat, decideix fer una aposta pel turisme rural davant la crisi del sector de la pagesia. Però el projecte turístic no ha estat mai allunyat del sector primari. Tot el contrari. Per a la família Solé Bundó, la casa rural és una eina de promoció d'una determinada manera d'entendre la terra.\nCreiem en el pagès que viu de la terra i, per això, la mima, la respecta. I volem que els nostres clients també siguin els nostres amics. Que entenguin la importància de la figura del pagès i la necessària revalorització d'aquest sector. Per això, des del minut zero a Mas Llagostera es va fer una aposta decidida per les energies renovables. Les plaques solars, la biomassa i l'aigua de pluja són un dels pilars del projecte turístic. El sol, el bosc i l'aigua no són recursos inesgotables, són béns comuns que compartim amb aquells que ens envolten. Per això, fem pedagogia per promoure un bon ús.\nEsperem que des d'aquest nou portal de comunicació trobeu respostes a les vostres preguntes sobre la necessària acció individual i col·lectiva en l'entorn. El canvi climàtic ha entrat en una fase d'emergència i és necessària una resposta global i contundent. Tots i cada un de nosaltres, individualment, decidirem el futur del planeta. Creiem que les nostres decisions són fonamentals. I continuar caminant és l'única manera d'avançar. Ens acompanyes en aquest nou camí?


núm. 1 - gener 2007OpinióSocietat\nper Vicenç Fiol\t el gen. 14, 2007\nEl Forum Joan Alsina del bisbat de Girona ha fet públic aquest document amb el qual expressem quins són els nostres referents com a capellans\nLa gent, creients, agnòstics i ateus, malda per tenir una visió del món, de la vida i de la mort que sigui coherent, raonable i realista, i per expressar-la amb paraules entenedores i pertinents. Per això, sovint pregunta a l’Església qüestions que la neguitegen i li formula interrogants sobre temes que la desconcerten o l’escandalitzen.\nUNS REFERENTS LLUMINOSOS\nCapellans en el món d’avui\nEn el nostre temps, segurament més que en cap altre, la gent, creients, agnòstics i ateus, malda per tenir una visió del món, de la vida i de la mort que sigui coherent, raonable i realista i per expressar-la amb paraules entenedores i pertinents. Per això, sovint pregunta a l’Església qüestions que la neguitegen i li formula interrogants sobre temes que la desconcerten o escandalitzen.\nL’Església moltes vegades hi manté un diàleg de sords: no escolta ni s’esforça a entendre la pregunta, hi contesta amb tòpics buits de significat o repeteix mecànicament fórmules culturals anacròniques com si fossin veritats inamovibles, entestada a no reconèixer que han nascut i crescut en contextos culturals molt diversos i que cal alliberar-les d’aquesta escorça esclerotitzada i morta.\nLa qüestió que encarem és quins trets de la missió del capellà convindria remarcar avui, és a dir, les prioritats del nostre ministeri sacerdotal, que amb freqüència s’inclou en aquest diàleg de sords de què abans parlàvem. No pretenem pas dir l’última paraula ni la definitiva, està clar; però sí que volem manifestar amb la màxima honradesa el nostre compromís sincer, tot reclamant el dret i el deure de ser reconegut com a opció vàlida i justa de seguir Jesús de Natzaret.\nIniciem el debat amb una afirmació de Joan Pau II, sorprenentment poc coneguda i poc divulgada: “Davant els casos de necessitat, no hem de donar preferència als ornaments superflus dels temples ni als objectes preciosos del culte diví; al contrari, podria ser obligatori alienar aquests béns per donar pa, beguda, vestit i sostre a qui manquin” (Sollicitudo Rei Socialis 31 – 1987). Sembla que l’afirmació no ha pas tingut l’acollida entusiasta que d’altres han aconseguit amb molts menys mèrits i potser valdria la pena d’esbrinar-ne els motius.\nA nosaltres ens resulta interessant perquè ens permet de convertir l’anècdota en categoria i d’establir amb contundència, arran d’un exemple concret, un ordre de prioritats ben definit. El model de capellà a què voldríem assemblar-nos manté tres fidelitats, que aspiren a completar-se:\nlleialtat a un mateix, a la pròpia consciència.\nlleialtat a Jesús i a l’Església que va creixent de la seva llavor.\nlleialtat al poble, sobretot a la gent que les Benaurances defineixen com a pobres, que sofreixen i són humiliats.\nHem de reconèixer que sovint el discerniment entre opcions concretes, que atenyen la triple fidelitat, les percep en tensió i, fins i tot, com a contradictòries, ja que la història i l’organització del Regne ha quallat una església presonera de la llei i una tradició momificada.\nEn aquest debat, incòmode i estimulant, creiem que cal mantenir amb fermesa la primacia del manament cabdal: l’amor i el respecte a cada persona, a cada germà, a cada fill de Déu. La lleialtat al poble, al pobre i al marginat, ha de passar per sobre de qualsevol altra consideració.\nPer això, en cas de conflicte entre el servei als desvalguts i la submissió a l’autoritat establerta, si el conflicte no es pot resoldre mitjançant el diàleg respectuós, ens decantem, no pas sense dolor, a favor de la tercera fidelitat; preferim equivocar-nos amb els que no tenen veu ni força, que no pas encertar-la pels camins d’una obediència cega als qui exerceixen el poder.\nAquest capellà que la gent del Fòrum voldríem arribar a ser té, avui i aquí, entre altres, uns referents lluminosos en tres germans que ens han precedit: en Joan Alsina, en Joaquim Vallmajó i en Gumersind Vilagran. Ells s’han fet servidors heroics, acostant-se molt a l’exemple del Mestre. Nosaltres voldríem anar-nos acostant cada dia, malgrat els regatejos de la nostra mesquinesa, al seu generós testimoni, per poder estar, també, més a prop del Mestre.\nD’aquest testimoni agosarat i radical, en destaquem els trets que ressalten amb més claredat:\nEn Joan descobreix i opta per servir el poble en el treball civil. El seu apostolat sempre frega els marges, en tots dos sentits, i això el fa incòmode a dins i a fora de l’Església. Uns proven de forçar-lo a trencar la doble fidelitat al sacerdoci i al treball; els altres saben que és una presa fàcil perquè la incomprensió del Sanadrí l’ha deixat sol; ell es troba enmig (“carn trinxada” dirà en el testament) i es disposa a viure a fons la paràbola del gra de blat. Vol estar al costat dels que tenen la vida amenaçada pel tirà i córrer els mateixos riscos: “Yo sé que mis compañeros van a sufrir mucho y quiero ser solidario, estando junto a ellos. Son momentos cruciales en que uno debe ser consecuente con sus convicciones” (a Pablo Laurín; 19-setembre-1973). La solidaritat sense excuses és el camí per donar la vida; la perd per poder-la tenir en plenitud. El perdó atorgat cara a cara al botxí és l’epíleg de la seva generositat martirial i el gest de reconciliació més valuós per a la pau.\nEn Joaquim és un profeta en el sentit més genuí i autèntic de la seva missió i va córrer la sort dels profetes fins a l’últim alè. Tenim una imatge vivament gravada de les converses de l’estiu anterior a l’assassinat: amb quina lucidesa i convicció expressava la necessitat, les ganes i els riscos de tornar als camps de refugiats, els més pobres i trepitjats per tothom. “Els que hem comprès que ens hem casat amb un poble de pobres continuem amb ells. La meva seguretat és la seva seguretat i la seva seguretat és la meva seguretat. Lluitem junts contra la misèria. Us asseguro que trobar-se rodejat de mainada amb gana, malalts i gent pobra a pilons et fa perdre la por” (carta, 23-juny-1992). Va plantar cara als espoliadors d’un i altre bàndol i va denunciar sense embuts la complicitat silenciosa i la connivència d’una part de l’Església amb el genocidi indiscriminat. Feia nosa als que no volien testimonis incorruptibles de la seva ambició depredadora i van decidir de crucificar-lo.\nEn Gumersind és l’acolliment personificat. Tota la seva vida estava marcada per aquesta actitud radical, que el portà a esborrar qualsevol frontera de propietat personal (fins i tot dels mínims espais d’intimitat) i a convertir la pròpia casa en casa de tothom, on els que no tenien casa es consideraven de veritat en família. L’experiència d’aquest despreniment extrem li va costar molts disgustos i accions que nosaltres consideraríem robatoris i fins agressions físiques; cap d’aquests incidents va afeblir el seu compromís. El servei que oferia no era puntual ni només assistencial. Somniava i treballava per aconseguir una infraestructura eficaç de promoció, que assuavís les causes del desajustament i oferís les bases per a una estabilitat i autonomia personals. Una entrevista publicada a la Revista de Girona (gener-febrer 2003) acaba amb aquest breu panegíric: “Té 84 anys, però viu com pocs ben alerta a tots els batecs del nostre poble”


Estructura – ScoutsFEV – Federació d'Escoltisme Valencià\nDocumentació per a campaments\nLa FEV està composta per 3 associacions, una en cada diòcesis de la Comunitat Valenciana: Scouts de Castelló, Moviment Escolta de València i Scouts de Alicante. Cada associació està composta per diversos agrupaments escoltes repartits per tota la seua geografia, i duent a terme la labor educativa de l’escoltisme.\nPer a donar suport a aquests agrupaments, responent en la mesura del possible a les seues necessitats, i a més dur a terme projectes a nivell federatiu que responguen a les finalitats de l’escoltisme, amb ànim de millorar la societat en algun aspecte, estan els equips d’acció: Fe, Desenvolupament, Internacional, Medi ambient, Participació política, Salut, Integració social i promoció cultural.\nA més en la FEV existeixen 3 equips estructurals que reforcen tasques fonamentals per a dotar de major profunditat a l’escoltisme que es duu a terme en els agrupaments de la FEV: Escola Lluerna, Equip d’Animació pedagògica i Creequip.\nFinalment per a desenvolupar les labors de gestió i coordinació de la FEV i les seues associacions existeixen els equips directius que treballen en 4 àrees principals: administració, coordinació tècnica, comunicació i relacions institucionals.\nA més a més no estem a soles…\nA nivell nacional i internacional la FEV és membre del Movimiento Scout Católico, i com a tal està representada en la Federación de Escultismo a Espanya i en l’Organització Mundial del Moviment Escolta. Aquest fet ens dota d’un caire internacional i d’una rellevància i germanor universal, formant part d’un moviment organitzat i globalitzat que comparteix un ideal de vida, un mètode de treball i una missió: contribuir a la construcció d’un món millor.


El Cau contra els desnonaments\nEl Cau contra els desnonaments!!\nDes del 2010 hi ha hagut 80.000 desnonaments als Països Catalans, 230 -que sapiguem- a la nostra comarca. En el 80% dels casos hi ha menors vivint-hi. I,desgraciadament, ja són uns quants els casos de suïcidis que hi ha hagut a l'estat espanyol. I, més enllà de les xifres, hi ha el drama quotidià de milers de famílies que es pregunten què faran si un dia els fan fora de la seva llar.\nDavant d'aquesta dura realitat, al consell de caps de l'AEiG J.Caresmar i MA.Salvà es va debatre la necessitat de treballar i posicionar-nos davant dels desnonaments. Els escoltes sempre ens hem implicat i posicionat davant l'entorn que ens envolta. I aquest cop tampoc ens volíem quedar callats davant d'aquesta injustícia.\nÉs per això que aquesta setmana totes les persones que formem el Cau, des de les més petites a les més grans, ens hem interessat i acostat a aquest problema. I, a tall simbòlic, cadascuna ha dibuixat la seva casa en un paper i les hem penjat a diferents oficines bancàries d'Igualada. Amb aquest petit gest exigim la prohibició immediata de tots els desnonaments, ja que creiem que és absurd un sistema que prioritza els interessos dels bancs per sobre del dret a l'habitatge.


Nova jornada de vaga a TV3 i Catalunya Ràdio |\nNova jornada de vaga a TV3 i Catalunya Ràdio\nPublicat el 28 gener 2014 per joestimotv3\nAhir es va viure una nova jornada de vaga a TV3 i Catalunya Ràdio de 12 hores de durada per mostrar el desacord dels treballadors amb la nova proposta de retallades salarials per part de la direcció i en defensa del conveni col·lectiu que s’esgotarà aquest proper 31 de gener.\nDurant la jornada es va celebrar una assemblea a les instal·lacions de TVC a Sant Joan Despí a la qual també es van incorporar els companys de Catalunya Ràdio. I segons algunes fonts el seguiment de la vaga va ser massiu, ratllant el 95%.\nD’altra banda, es va convidar a participar-hi als treballadors de l’empresa adjudicatària Lavola, que gestiona la venda d’entrades i l’organització d’activitats de Cosmocaixa que estan en vaga indefinida. Tots ells podrien ser acomiadats en breu, després que s’hagi donat la concessió d’aquest servei a una nova empresa, Magma Serveis Culturals. Magma preveu prescindir d’aquests treballadors i contractar-ne d’altres per sous més misèrrims. Magma Serveis Culturals pertany als germans Duart, Artur i Albert, germans de l’actual president de la CCMA, Brauli Duart. La persona que està intentant executar les retallades salarials inassumibles a la CCMA.


CERVESA EN CATALÀ: Fitxes de tast - Moska de Girona- Negra\nFitxes de tast - Moska de Girona- Negra\nMalts Pale, Munic i Negre. Flocs d'avena.\nLlúpols: Centennial i Cascade.\nAltres: mel de romaní.\nFermentació: Alta. 4 dies a 21ºC\nMaduració: 3 setmanes a 18ºC.\nEmpresa: Birrart 2007 S.L.\nEn el post sobre la Rossa, trobareu més detalls sobre els que fan aquesta cervesa (quan ells em facin a ma l’esmentada informació!)\nEn destapar, directament al coll de l’ampolla, apareix primer el llúpol, bastant dominant, i després surten el caramel i el cafè.\nCom sempre amb aquest elaborador, generós cap d’escuma bastant persistent i dens, de color beix.\nCervesa molt negra, gairebé sense transparència. Tocs de roig.\nDomina el llúpol, plantes grasses, heura. Alguna cosa discreta lleugerament punyent com de grosella verda. El llúpol domina prou per amagar el perfil del malt. Buscant bé trobem el caramel del principi i alguna cosa de pa de mel. (Uns pans que es fan per Nadal de massa molt forta, foscos, amelats i caramelats).\nLa cervesa encara és molt fresca. Primer mel i caramel i després el cremat potser un pèl massa dominant: les olors amelades són més agradables. Un toquet de ferment fresc i al final quelcom de crosta de pa molt torrada. Com sempre amb les cerveses d’aquest color, l’aroma de cremat/torrat és bastant persistent i afegeix amargor seca a la del llúpol. Aquesta és prou discreta, sigui dit de pas. Bona sensació de cos, entre mitjà i notable. Acidesa imperceptible. Retorn amb alguna cosa de fruita roja.\nAmb menys quantitat de cervesa a la copa, color marró/roig (més roig que marró) brillant i transparent.\nPoma madura, ferment fresc (no formatge!), potser cirera, mel i caramel al final. Olor d’herba i ja no trobo la grosella verda.\nAmb la cervesa una mica més calenteta, notem un cos consistent identifiquem alguna cosa de fruita roja (cirera) darrere de les fortors de cremat/torrat. No hi ha astringència tot i que el cremat pica una mica. Altre cop, amargor de llúpol i de cremat persisteixen molt de temps i poden retornar amb alguna cosa de mel.\nHe de dir que m’encanta el color d’aquesta cervesa de robí fosc i quasi sagnant. L’escuma persisteix molt bé i fa “garlandes molt persistents” a les parets de la copa.\nCom que el segon tast ens ha donat coses bastant noves, procedim a un tercer tast per veure si el cru és més complex.\nTorna a venir la poma madura i el ferment fresc. Segueix dominant el llúpol amb un toc curiós de saponària. No sé si m’estic embalant, però noto alguna cosa llunyana de fusta. Si insisteixo trobo caramel amb una altra cosa que no he pogut identificar...\nEfervescència justa i correcta, lleugerament picant i fina. S’aprecia el caramel i la crosta de pa ben torrada així com també pa completament cremat. Fruita roja i quelcom de saponària altre cop. Cos notable però prou accessible, res de pastós. Potser pruna negra? (molt a la llarga, ja amb la cervesa calenta a la boca).\nUna cervesa bastant contundent amb un cos notablement desenvolupat però sense passar-se de feixuc. Amb un perfil de llúpol dominant tot i que les aromes cremades també lluiten per fer-se lloc. El productor no la classifica (Stout?, Porter?) i nosaltres tampoc ho farem però podem dir que es tracta d'un producte prou robust que casaria a la perfecció amb plats contundents com estofats de vedella, sopes espesses i postres poc dolces però fortes (xocolates negres amb alt percentatge de cacau). Quan pugui, provaré també alguna combinació amb bolets. Tinc previst fer un arròs de bolets i verdures brasejades i possiblement funcioni la combinació...\nEtiquetes de comentaris: Fitxes de tast, Girona, Moska., Negra, Tasting notes


Trobada Nacional deBastoners a Sant Cugat\nTrobada Nacional de Bastoners a Sant Cugat\nTrobada bastonera a Castelldefels. - Cedida\nLa cita té lloc aquest dissabte i hi participa el Ball de Bastons de Castellar del Vallès\nAquest dissabte, 10 de juny, a Sant Cugat es celebra la Trobada Nacional de Bastoners de Catalunya i els bastoners de Castellar del Vallès hi seran presents. En total, es preveu la presència d'entre 1.500 i 2.000 persones.\nL'entitat castellarenca serà representada per la colla de Grans i de Petits, juntament amb els músics i mestres. "Serem uns 35 balladors d'edats diverses, des de la més petita de 5 anys fins al més gran, de 61", apunta Antoni Castillo, president dels bastoners de Castellar.\nAquest 2017, la Trobada està organitzada per la Colla de bastoners de Sant Cugat del Vallès amb el suport de la Coordinadora a de Ball de Bastons de Catalunya.\nEnguany, s'arriba a la 42a edició; "la primera va tenir lloc l'any 1976 a Sant Bartomeu del Grau, amb la participació de 9 colles", diu Castillo. A Castellar, l'any 1979, es va organitzar la quarta Trobada Nacional, "un 6 de maig, amb la participació de 24 colles i quasi 900 bastoners i bastoneres", afegeix Castillo.\nLa selecció de la població de cada edició, inicialment, es feia després del sopar conjunt, en assemblea, "i sempre hi havia una colla que anunciava la intenció d'organitzar la de l'any següent". Des dels anys 90, l'anunci de la organització de la següent trobada es fa en les assembles de la Coordinadora.\nLes Trobades Nacionals tenen una organització força definida, similar en cadascuna d'elles: arribada de les colles cap a les 16 hores i, cap a les 17 h, inici de les cercaviles,. "I després de canviar-nos, fem un sopar conjunt de totes les colles participants i, a continuació, ball popular amb un grup musical", afegeix Castillo.\nAquest cop, hi participen entre 60 i 70 colles. "Si tenim en compte que a Catalunya som més d'un centenar encara hi ha marge per créixer". Venen d'arreu, distribuïdes en 7 territorials, fins i tot, del País Basc i País Valencià. "El Ball de Bastons és una dansa estesa arreu del món, però només al País Basc i a Catalunya tenim una organització en colles".


Allotjament Mixt | Universitat Internacional de Catalunya\nResidència d’alt nivell pensada com a espai d’alt rendiment i en la qual s’asseguren els mitjans perquè l’estudiant no només depengui de les hores de classe per a la formació acadèmica i personal, sinó perquè aquesta continuï al lloc de residència. Dirigida a estudiants estrangers i espanyols.\nUbicació: barri de Sarrià, zona alta de Barcelona.Disposa de tots els serveis i comoditats a l’abast, amb una gran varietat d’establiments i zones per als vianants agradables per passejar. A 25 minuts caminant del Campus Barcelona i a 15 minuts d’aquest en transport públic. A 50 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat.\nC/ dels Esports, 1-7 08017\nTel. 932 065 540\nResidència The Lofttown\nEls estudiants de UIC Barcelona tenen un descompte del 50% del import de la matrícula de la residència.\nEdifici de nova construcció amb 3.300 m2, d’alt nivell, dirigit tant a estrangers com espanyols. The Lofttown ofereix una proposta de valor afegit, cuidant extremadament tots els detalls, per aconseguir que els estudiants se sentin com a casa en tots els àmbits.\nUbicació: situada en un dels millors emplaçaments de Barcelona, al barri de Gràcia, a un minut caminant de dos dels carrers més importants i prestigiosos de Barcelona, el passeig de Gràcia i la Diagonal. A 30 minuts en transport públic del Campus Barcelona i a 40 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat.\nC/ de Sèneca, 24-26\nTel. 686 93 20 17\nResidència Universitària Campus La Salle (Grup Resa)\nOfereix les garanties i l’experiència del Grup Resa. El dia que arriba el nou resident un equip de residents voluntaris us mostra tot el que heu de conèixer de l’edifici i, juntament amb el personal de recepció, us ajudaran que us sentiu com a casa des del primer dia. S’ofereixen habitacions i estudis individuals i dobles completament moblats i equipats amb bany, cuina, climatització, Wi-Fi gratuït, gimnàs, etc.\nUbicació: dins del Campus de La Salle Universitat Ramon Llull, en una zona tranquil·la i de gran seguretat. En destaca la proximitat al Campus Barcelona (es troba a sis minuts caminant). A 50 minuts en transport públic del Campus de Sant Cugat.\nC/ de Sant Joan de la Salle, 42\nTel. 935 084 600\nResidència Universitària Barcelona Diagonal (Grup Resa)\nDesprés d’una remodelació completa, Barcelona Diagonal és un dels allotjaments per a estudiants més moderns i complets de la ciutat. Un espai per viure i estudiar al teu ritme amb múltiples serveis, com gimnàs o piscina.\nUbicació: situada al barri de Sarrià-Sant Gervasi i en plena avinguda Diagonal, al costat d’una de les zones universitàries de la ciutat. Ben comunicada amb la resta de la ciutat i envoltada de totes les comoditats i serveis. A 20 minuts caminant i en transport públic del Campus Barcelona i a 40 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat de la Universitat.\nC/ del Capità Arenas, 52-56\nContacte directe de la residència: 937 012 000\nResidència Roberto Nobili (Grup Resa)\nResidència a Sant Cugat del Vallès que ofereix estudis individuals, tots exteriors, equipats amb cuina i bany propi, climatització, Wi-Fi gratuït, etc. També disposa de les instal·lacions i els serveis més moderns.\nUbicació: la residència es troba al Campus d’ESADE, al costat del Parc Natural de Collserola. A 30 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat i a 55 minuts en transport públic del Campus Barcelona de la Universitat.\nTel. 935 543 015\nInstitució familiar dedicada a allotjar estudiants universitaris de nacionalitat espanyola i estrangera. Ofereix habitacions individuals o dobles àmplies, lluminoses i funcionals.\nUbicació: situada a la zona alta de Barcelona, al barri residencial de la Bonanova, al districte de Sarrià-Sant Gervasi. A prop de parcs i jardins, la localització és òptima tant per a l’estudi com per al lleure. A 15 minuts caminant i en transport públic del Campus Barcelona i a 50 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat de la Universitat.\nC/ de la Ciutat de Balaguer, 65\nTel. 934 173 194\nOfereix activitats culturals, religioses i esportives que afavoreixen un ambient acollidor, familiar i de convivència sana. Es busca la formació integral dels residents. Disposa d’unes bones instal·lacions i fins i tot d’accés gratuït a l’Esportiu Manyanet (piscina climatitzada, sauna, jacuzzi, dues pistes d’esquaix, tennis, futbol, bàsquet). Pàrquing.\nUbicació: situada al barri de les Corts de Barcelona, amb tot tipus de comoditats i serveis a l’abast. A tres minuts caminant de l’avinguda Diagonal i del centre comercial Illa Diagonal i a tan sols 20 minuts d’una de les principals estacions de tren de la ciutat: Sants Estació. A 30 minuts caminant i en transport públic del Campus Barcelona i a gairebé una hora en transport públic del Campus Sant Cugat de la Universitat.\nC/ d’Entença, 307-309\nTel. 933 631 290\nResidència de caràcter familiar, respectuós i d’estudi, amb servei personalitzat, que pretén oferir una convivència agradable als residents de diferents nacionalitats. Té 2.500 metres quadrats d’instal·lacions.\nUbicació: situada en una de les zones més cèntriques i del centre cultural de Barcelona, al costat de la rambla de Catalunya i el passeig de Gràcia. A prop de diferents transports públics amb una comunicació excel·lent. A 30 minuts en transport públic del Campus Barcelona i a 40 minuts del Campus Sant Cugat.\nC/ de Mallorca, 234\nTel. 931 000 240\nInstitució privada creada exclusivament per acollir joves estudiants amb instal·lacions reformades. Disposa de 2.400 m2, habitacions individuals i personalitzades, que permeten oferir una estada confortable, tranquil·la i de convivència fàcil. Ubicació: a tan sols cinc minuts caminant del Campus Barcelona de la Universitat i a 50 minuts en transport públic del Campus Sant Cugat.\nC/ de la Marquesa de Vilallonga, 19\nResidència d’estudiants Tres Torres\nLa Residència d’Estudiants Tres Torres ofereix un servei d’allotjament i serveis complementaris perquè l’estudiant només s’hagi de preocupar dels seus estudis. Ells hi posen tota la resta que farà la seva estància més agradable. En un ambient en què seràs tu mateix, amb el teu nom, estudis i aficions concretes i on les teves necessitats seran ateses personalment.\nIdioma: atenció i contacte en anglès, si es vol.\nUbicació: situada en el barri residencial de Sarrià, en la zona alta de Barcelona. A 15 minuts a peu del Campus Barcelona i, a 30 minuts del Campus Sant Cugat en transport públic.\nTel. 93 252 56 40\nResidència Unihabit Barcelona (Ciutat Vella)\nResidència d’estudiants ubicada en un edifici històric i rehabilitat de Ciutat Vella. Les habitacions ofereixen un espai multifuncional format per cuina freda, zona d’estudi i bany complet, amb calefacció i aire condicionat.\nUbicació: es troba en un barri actiu i cèntric que ofereix una amplia oferta cultura y d’oci. A 38 minuts del Campus Barcelona i, a 50 minuts del Campus Sant Cugat en transport públic.\nTel. 935 953 953\nResidència Unihabit Barcelona (Gràcia)\nHabitatges universitaris de lloguer situats al centre de la ciutat de Barcelona, al barri de Gràcia. Els allotjaments ofereixen un espai multifuncional format per cuina, sala d’estar, 2 dormitoris i bany complert, amb calefacció i aire condicionat.\nUbicació: es troba en el barri de Gràcia a 30 minuts del Campus Barcelona i, a 50 minuts del Campus Sant Cugat en transport públic\nCarrer de Sant Salvador, 76\nResidència Unihabit Sant Cugat del Vallès\nHabitatges universitaris de lloguer situats al campus UPC de Sant Cugat del Vallès. Els allotjaments ofereixen un espai multifuncional, format per cuina, sala d’estar, zona de descans, estudi i bany privat.\nUbicació: es troba Sant Cugat del Vallès, al costat de l’UPC. A 40 minuts del Campus Barcelona i , a 23 min del Campus Sant Cugat.\nCarrer de Pere Serra, 1\nResidència Universitària Hipatia (Grupo Resa)\nAllotjament situat al centre de Terrassa, amb la comoditat d’estar en una ciutat tranquil·la i a pocs quilòmetres de la meravellosa ciutat de Barcelona. La Residència Universitària Hipatia t’ofereix estudis i apartaments especialment dissenyats per fer que la teva estada sigui el més confortable possible.\nIdioma: atenció i contracte en anglès, si es desitja.\nUbicació: situada al centre de Terrassa, a 20 minuts del Campus Sant Cugat de la Universitat i a 50 minuts del Campus Barcelona\nContacte directe de la residència: 937 003 000\nResidencia Universitària Francesc Giralt i Serrà (Grupo Resa)\nAllotjament situat al centre de Terrassa, amb la comoditat d’estar en una ciutat tranquil·la i a pocs quilòmetres de la meravellosa ciutat de Barcelona. La residència està situada, a més a més, a només una passa del centre de la ciutat on podràs anar de compres, passejar, fer esport, etc.\nUbicació: al centre de Terrassa, a 25 minuts del Campus de Sant Cugat de la Universitat y a una hora del Campus de Barcelona\nContacte directe de la residència: 937 360 933


Aprox. 1,265,565 USD\nE&V ID W-02HNVJ\nSuperfície total 10.053,49 sqft\nSuperfície de la parcel·la 44.950,09 sqft\nSorprenent Masia de Pedra distribuïda en tres plantes, a la planta baixa trobarem un rebedor que dóna pas a dues sales d'estar una d'elles amb llar de foc, una cuina totalment equipada amb rebost i magatzem, un safareig i un lavabo.\nA la primera planta es situaran 6 dormitoris dels quals 4 són a Suite, a més d'un bany complet, disposa d'un traster i una àmplia terrassa amb vistes a jardí.\nLa distribució de la segona planta consta d'un ampli apartament amb sala d'estar, 2 dormitoris dobles i un bany complet.\nActualment la propietat està en ple funcionament com Turisme Rural.\nAquesta increïble Masia està situada al cor de l'Empordà molt a prop de el poble medieval de Besalú, tan sols a 10 minuts de l'estany de Banyoles i a 25 minuts de Figueres.


Com provar la brillantor de les pantalles LCD industrials - notícies del sector - Notícies - PANASYS\nEn la selecció de pantalles LCD industrials, sovint hem de parar atenció a diversos paràmetres, en què la brillantor de la pantalla és la que més preocupa de molts clients. En general, la brillantor de les pantalles LCD industrials oscil·la entre 250nits i més de 1000 nits, de manera que com s’ha de provar la brillantor de les pantalles LCD?\n1. Mètode de prova de maquinari. El colorímetre de luminància adopta el mètode de filtre tricromàtic, que pot mesurar la brillantor, la temperatura de color cielab, cieluv, diferència de color, etc., i es poden canviar els quatre angles de mesura. És adequat per a la mesura de poca lluminositat en el camp de poca lluminositat que requereix un angle de mesura petit (0,1 ° / 0,2 °). Si es realitza el mesurament de llarga distància, es pot utilitzar la línia d’ampliació per mesurar el motor principal i l’inductor per separat. El teclat addicional de l’instrument (opcional) es pot utilitzar per a diverses funcions, incloent el coeficient de color d’entrada i la desviació de la brillantor. A més, també es pot utilitzar en ordinador per a emmagatzematge, anàlisi i impressió de dades, i té un ampli ventall d'aplicacions en enginyeria d'il·luminació, cinema i televisió, arquitectura i altres camps.\n2. Mètode de les proves de programari. Monitors Matter Check Screen és un programari de prova de brillantor LCD professional, no només pot detectar pantalles LCD industrials, sinó també mostrar proves CRT (tub de rajos catòdics). Inclou molts articles de prova, que poden detectar el color de la pantalla LCD, temps de resposta, efecte de visualització de text, "punts dolents" i altres indicadors vitals.\nLa diferència entre 16,7 milions i 1,07 mil milions de colors


La mort del català: Reveixí\nTot i que no és l'accepció principal, recentment he descobert que un reveixí és un. Padrastre dels dits, porció de pell alçada prop d'una ungla. En castellà se'n diu padrastro, respingón. (del DCVB)\nDe fet, sempre he conegut aquest concepte amb la forma padrastre, però no fa gaire algú em va dir que "tenia un reveixí" i que m'apuntés aquesta paraula.\nReveixí, però, té altres sentits:\n- Floc de pèls que creixen en direcció contrària a la normal o a la dels altres.\n- Nuc brinós de la llenya.\n- Formiga vermellosa, molt petita, bellugadissa i que pica molt fort reblincant (ei, reblincar!) enlaire l'abdomen en forma de cor; sovint habiten dins l'escorça de les alzines sureres corcant-les amb nombroses galeries.\n- Porció d'un objecte alçada en direcció contrària a la normal.\n- Persona molt vivaç i sobretot molt irascible.\nEscrit per nur A les 12:28\nDe petita, quan els carrers eren de terra i havia acabat de ploure, la mainada jugàvem a fer botarades i les àvies ens esbardufaven: "Vailetes, no remeneu la terra amb les mans que us sortiran reveixins". I a fe que ens en sortien!\nAra, encara que no en tingui gaire sovint, continuo fent-la servir i no sabia que se'n digués d'altra manera.\nTambe es deia "tenir el nas reveixinat" quan la punta s'aixecava enlaire.\n7 de març de 2008, a les 6:52\nJo també l'he feta servir des de sempre. A Barcelona ciutat, però, no la faig servir perquè pressenteixo que poca gent m'entendria.\nMolt bon blog, tot i que el títol és força depriment! De totes maneres, estic segura que no ets tan pessimista com podria semblar al primer cop d'ull! Si ho fossis, ja no haguessis creat aquest blog!\n13 de març de 2008, a les 11:38\nxoia: doncs això del nas tampoc no ho havia sentit.\nla teresa: ara ja tens una barcelonina que t'entendria. I t'asseguro que si pogués li canviaria el nom al bloc, però l'administrador no em deixa :P\n15 de març de 2008, a les 5:52\nEm permeto la llibertat de proposar-vos noves paraules pel vostre blog (espero que no us faci res...).\nPensant en les mans (per això dels revaixí): sangtraït, mula, durícia\nPensant en els peus: renòs\nTotes són paraules que, molt emprades fa no gaire anys, comencen a caure en desús...\n18 de març de 2008, a les 11:36\nReprenc el fil de la Teresa amb les ferides i patacades i us proposo la bussoga/bossoga. A l'Empordà s'anomenava així el bony que et sortia al cap quan t'hi ventaves un cop, també dit nyànyaro/nyanyo. Ara la mainada no se'n deuen fer gaire sovint ...\n31 de març de 2008, a les 15:31\nestem en un curs d´informaticaifem practiques. Perdonen les molesties.\nqueda més fi si dius que tens un reveixí.\nEncara que faig pocs comentaris, et segueixo visitant sovint.\n27 d’agost de 2008, a les 3:24\nOdon ha dit...\nJo sempre l'he emprat en el sentit que li dóna el DCVB (pell aixecada a prop de l'ungla). Gr`cies al vostre blog ara també sé com s'escriu.\n3 de novembre de 2008, a les 9:57


Passeig del Peu de Montjuïc – Estratègia pel delta del Llobregat\nPasseig del Peu de Montjuïc\nDesembre de 2025 (1)\nLa construcció de la Ronda Litoral en els anys setanta i vuitanta i la transferència de tots els fluxos de mobilitat al viaducte elevat del Morrot va suposar la residualització i discontinuïtat del viari a cota de ciutat i la interrupció dels trajectes entre els barris de Port i el centre urbà en modes actius i en transport públic.\nPer tal de recuperar la connectivitat integral a través d’aquest corredor, es proposa la construcció d’un nou passeig del peu de Montjuïc que enllaci el passeig de Josep Carner amb el carrer Mare de Déu de Port, el passeig de la Zona Franca i el carrer A. Aquesta actuació ha de permetre:\n· Millorar la integració de la Marina del Prat Vermell i la Zona Franca a la ciutat.\n· Regenerar els espais naturals degradats del peu de mont.\n· Facilitar l’accés a peu a Montjuïc a través del Morrot, la qual cosa pot contribuir a vivificar aquesta façana de la muntanya.\nEl passeig es visualitza com un corredor urbà amb diferents usos de ciutat. Discorreria amb un traçat sensiblement paral·lel al viaducte actual per la banda mar i implicaria la desaparició de la terminal erroviària del Morrot i del ramal que la connecta amb l’estació de Can Tunis (per bé que mantenint la connexió entre Can Tunis i els molls Costa i Contradic) en la seva formalització definitiva.\nL’espai que quedi alliberat d’usos ferroviaris en la situació final pot esdevenir un nou àmbit amb usos compatibles amb l’activitat portuària que siguin d’interès comú per a la ciutat i el Port de Barcelona.\n(1) Termini per a la implantació definitiva del Passeig.