Una impugnació que val un imperi - Editorial - VilaWeb\nUna impugnació que val un imperi\nQue el govern espanyol es propose de portar la declaració de sobirania als tribunals és un senyal magnífic. Els lectors deuen recordar que quan es va fer la votació al parlament tant el president del govern espanyol com el ministre d'Afers Estrangers van reaccionar dient que tot plegat era ridícul i no servia de res. La rectificació, doncs, és molt significativa. Jo encara no veig clar si els diputats del nostre parlament han entès ben bé que aquella declaració va ser el primer gest efectiu de trencament amb l'estat i, per tant, el primer acte internacional de la nostra nació des de fa segles. Però l'estat espanyol sí que ho sap. I tant si ho sap.\nI per això reacciona. I reacciona pensant no pas en el Parlament de Catalunya, sinó en la comunitat internacional i en el conflicte internacional que la independència de Catalunya originarà. Portar la declaració als tribunals és molt polèmic des del punt de vista tècnic, jurídic. Difícil d'explicar i d'argumentar. Arriscat i tot. Si ho fan, si es fiquen en aquest embolic és perquè són conscients que això ja no és com les declaracions anteriors del parlament, una simple manifestació retòrica que es pot ignorar, sinó un projecte polític concret i real. Un projecte que té la base jurídica precisament en la declaració de sobirania. Així doncs, hem d'entendre aquest gest espanyol com un gest avançat que forma part de la baralla diplomàtica i jurídica que potser algun dia haurem d'entaular, irremeiablement, a l'Haia. Aquesta és la significació que té.\nÉs clar que el govern espanyol també hauria de saber que portar la declaració de sobirania als seus tribunals és una acció perfectament inútil. Cronològicament inútil. Ho és des del moment que el Parlament de Catalunya diu que no reconeix cap més legitimitat sinó la del poble català i, per tant, el trencament ja és un fet. Als efectes de la justícia internacional, efectivament, la declaració de sobirania marca un punt i a part, el punt de trencament. I si es pensen, tanmateix i encara, que l'artifici jurídic, el propi artifici jurídic, passa per damunt de tot i pot servir per a impedir la independència simplement s'equivoquen. Ep!, si més no tan greument com es van equivocar acollint la declaració de sobirania amb aquell menyspreu displicent que ara han hagut de rectificar.\nPD. Una prova lamentable de que el nostre parlament no sembla adonar-se'n del que ha votat és aquesta línia de defensa, segons la qual la declaració jurídica no té validesa jurídica. Potser és pitjor i tot: no es creuen el que van votar...\nLa impugnació espanyola de la declaració de sobirania assumeix que l'escenari de la confrontació final pot ser l'Haia i no Madrid. I això és un canvi enorme.


El 25è aniversari i el projecte TUTORESPORT.CAT - Tutoresport - UAB Barcelona\nEl 25è aniversari i el projecte TUTORESPORT.CAT\nDurant l'acte de Cloenda dels Campionats de Catalunya Universitaris, el vicerector de Relacions Institucionals i de Cultura de la UAB Sr Carlos Sánchez acompanyada de la rectora Sra Margarita Arboix , del rector de la UdG el Sr Joaquim Salvia i del Sr Antoni Reig, director del Consell Català de l'Esport, va fer l'oferiment de cedir el nom del programa TUTORESPORT ( que enguany celebrarà el seu 25è aniversari) a la resta d'Universitats i va proposar que el model del Tutoresport de la UAB esdevingui "el programa dels esportistes de totes les universitats" amb l'objectiu que "estudiar una carrera no sigui un problema per a persones que participen en competicions esportives".\nDes de la directiva de l'Esport Català Universitari (ECU), es va crear el Grup de Treball tècnic, coordinats per la UAB i la UB, engegant un procés de posada en comú dels programes respectius i la identificació dels punts en comú.\nAl desembre, es van presentar les directrius del plantejament del TUTORESPORT.CAT al Consell de l’Esport Universitari de Catalunya (CEUC) amb la presència dels vicerectors representants de les dotze Universitats i la seva posterior ratificació.\nProperament es durà a terme la presentació als vicerectorats per donar el vistiplau al procediment i poder-lo obrir a la participació d’altres agents (interns i externs).\nEs previst la creació de taules participatives pel darrer trimestre de l'any, amb la presència d’agents interns i externs en per donar a conèixer el projecte i fer-lo créixer qualitativa i quantitativament amb la seva col·laboració i/o implicació.\nUna vegada el programa incorpori les aportacions de les taules participatives es presentarà al Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) per la seva aprovació i publicació oficial.\nSi es segueix el calendari programat, la presentació publica del Programa amb totes les institucions i entitats implicades es prevista per principis de l'any 2022.


Coses que no hauríem d’haver perdut mai | Coses que no hauríem d’haver perdut mai – El Cancell 2.0\nribes.org > El Cancell 2.0 > editorial > Coses que no hauríem d’haver perdut mai\n28 Desembre 2012 editorial, General, opiniócoresponsabilitat, crisi, entitats, festes, folklore, micromecentatgeadmin 1.535\nLes tres colles de foc “adultes” s’han posat d’acord a impulsar una rifa que permeti sufragar les despeses del Correfoc. Quan en els anys 2006 i 2007 comentàvem des de El Cancell que la festa major suposava una despesa excessiva i immoral per a l’erari públic i que calia la coresponsabilització, també econòmica, dels que hi participaven, provocàvem la hilaritat col·lectiva. Els fets ens han donat la raó i avui dia o hi ha coresponsabilitat o s’acaba la festa.\nLa iniciativa és lloable i marca camí. Cal anar trenta anys enrere per trobar mostres de coresponsabilitat en qualsevol activitat cultural: organitzar un acte públic (una actuació musical, una obra de teatre, etc.) suposava sempre recaptar: en forma d’entrades, en forma de sorteig, en qualsevol altra forma. Les entitats i els col·lectius locals tenien un ric repertori de recursos recaptatoris per coresponsabilitzar les persones que participaven en les seves iniciatives.\nAmb l’orgasme col·lectiu del progrés i la prosperitat (un orgasme sospitosament perllongat en el temps), aquesta actitud recaptatòria va reduir-se notablement. Ridiculitzada com una nosa obscena o quasi delictiva, topava de ple amb el tarannà paternalista d’una administració que s’ensenyoria de tot per la via del finançament, desactivant el resorts bàsics de la independència de la societat civil. I el més greu: sovint eren els mateixos promotors de les activitats els que esperaven amorrar-se àvidament la mamella pública encara que això suposés tancar els ulls a la realitat de les coses. En aquell temps es feien sortejos, sí. De pisos.\nÉs l’hora de la veritat i tornem a les iniciatives humils però efectives. Això sí: amb dificultats afegides i havent de netejar l’estigma que suposa haver “de demanar” després de tants anys de xuclar.\nLes rifes, les tómboles, la venda de gadgets i noves tendències com el micromecenatge i d’altres que ni tan sols imaginem ens permetran mica en mica, redescobrir la força real (no pas inflada artificiosament) de la sòlida societat civil ribetana. Mestressa dels seus propis recursos, ben segur que no tornarà a ser mesella ni acomodatícia.\n← Rifen una panera per finançar el correfoc\tRius de gent al Pessebre Vivent →


Els alevins del CN Sabadell campions de Catalunya - Competicions Catalanes Menors - Federació Catalana de Voleibol\nL’últim cap de setmana de maig es va disputar a Andorra la Fase Final Aleví masculina amb la participació de 4 equips en busca del Campionat de Catalunya, així com la classificació pel Campionat d’Espanya de la categoria. L’aleví del Club Natació Sabadell es va proclamar campió per segon any consecutiu i viatjarà properament a Valladolid al campionat estatal.\nEl Club Natació Sabadell, el CV Andorra, el FC Barcelona i l’EIC Salou, van ser els quatre equips que van disputar la fase final al pavelló Lycée Compte de Foix d’Andorra la Vella. Els de Sabadell van superar a la semifinal als de Salou, en un ajustat partit que es va decidir al tie break. A l’altra semifinal, el FC Barcelona també superava als locals per 2-0 tot i l’ajustat al marcador.\nAixí, la gran final la disputaven FC Barcelona i CN Sabadell. Els de Sabadell només van necessitar dos sets per guanyar el Campionat de Catalunya i també l’accés al Campionat d’Espanya que es disputarà del 23 al 25 de juny a Valladolid. També tenen plaça al Campionat d’Espanya el FC Barcelona i el CV Salou, segons i tercers classificats de la Fase Final.


CLUB PILOTA DENIA: I COPA PROMESES\nI COPA PROMESES\nEl diumenge 23 de maig Dénia i Calp es van enfrontar en el trinquet El Rovellet en la partida d`escala i corda' dins de la I Copa Promeses-Diputació organitzada per l'empresa ValNet. Una partida que va finalitzar amb la victòria dels de Dénia per 60 a 35.\nLa partida posava en joc el lideratge de la Copa Promesos Diputació de València , deixant a Dénia com a clar favorit. L'equip de Dénia està format per Santi II, Nacho i Monrabal, mentres que els components de Calp són Primi, Tomàs II i Carlitos.\nSanti II, Nacho i Monrabal (Dénia) es van col·locar líders en solitari després de véncer a Primi, Tomas II i Carlitos (Calp) per 60-35. La partida va començar amb un clar domini de l'equip de Calp arribant a anotar 30-15, en eixe moment, el trio de Dénia va remuntar la partida 45-30 a favor seu, fins a fer-se amb la victòria.\nEl triomf de Santi II deixa a l'equip amb pràcticament la presència assegurada en les semifinals de la competició, ja que es planta amb 10 punts, una xifra ja inabastable per al que es troba quint classificat.\nEncara que van començar el campeonat amb una derrota molt renyida contra el Murla-Vall de Laguar el 30 d'abril (55-60), els de Dénia han sabut remuntar i el 7 de maig van véncer els representants de l'Ajuntament d'El Genovés per 60 a 40, el mateix resultat de la partida contra Sagunt el 10 de maig.\nDe la fase regular només sobreviuran els quatre primers, que s'enfrontaren per disputar la gran final els dies 9 i 12 de juny a Guadassuar i Pedreguer respectivament.\nLes semifinals es decidixen en partida única, de la mateixa manera que la gran final, prevista per al divendres 18 de juny a Bellreguard.\nLa vinent partida serà el 28 de maig a Llíria contra els jugadors del Ajuntament de Massamagrell Fageca, Colau II i Hèctor II.\nPublicado por CLUB PILOTA DENIA en 25.5.10


d’octubre 31, 2015\nSi hi ha alguna festa que sigui el punt de trobada entre diferents cultures i celebracions, és la vetlla d'avui.\nAgafem la festa cèltica de Samhain, el déu de la mort.\nAfegim la celebració romana de les Feralia, una altra festa en honor dels morts.\nPrenem la històrica decisió del Papa Bonifaci IV intentant cristianitzar la celebració posant la vigília de la festa de Tots Sants justament el mateix dia que es celebrava la festa conjunta de Samhain-Ferialia.\nBaregem bé am la festa dels difunts, al dia segünt (afegida al segle XI).\nPassem ho tot per un bany de cultura irlandesa.\nFornejem-lo amb la comercialització d'Estats Units.\nAmanim bé amb l'esperit de Hollywood...\nI ja podem servir un bon Halloween!!!\nPerò si deixem de protestar i mirem les coses amb ulls cristians, podem trobar que el Halloween planteja estupendes possibilitats d'educar els nens en la fe.\nEn primer lloc, durant la festa de Halloween la gent (cada vegada més) surt al carrer disfressada de "monstres". És una nit en què l'element sobrenatural es fa present per tot arreu i per tant és un bon moment per a poder parlar de la vida després de la mort. Malgrat que ens agradaria que totes les coses de la nostra vida fossin tecnològiques, científiques, segures, mesurades, certes i asèptiques, la realitat no és així.\nHem d'aprendre a conviure amb la certesa de la mort.\nI la mort fa por.\nTot Halloween ens descobreix com és l'imaginari pagà (no cristià) del més enllà:\nBruixes, dimonis, fantasmes, mutilats i vampirs... Éssers fantasmagórics amb que els humans hem representat la foscor.\nI el més enllà, sense esperança es tenebrós, terrorific.\nHalloween és un bon moment per pensar com seria la nostra idea de la mort, del dolor, de la pèrdua, si Déu no s'hagués fet un home i no haguès donat la seva vida per nosaltres.\nHalloween és un dia infernal, però és assumible si es posa al costat el dia de Tots sants.\nEls cristians celebrem la possibilitat d'evitar aquesta por, aquest buit, aquest horror, i caminar en la llum.\nEls cristians sabem que la victòria l'ha obtingut Crist i que aquesta victòria ens fa fills de la llum.\nLa nostra vida seria un Halloween perpetu, ple de gats negres i aranyes peludes, ple de monstres, si Crist no ens hagués salvat. Estaríem plens de por davant una visita al metge, o davant una notícia inesperada, o davant l'horitzó de la vellesa i de la tomba. Però no som fills de Halloween.\nSembla, doncs, que en ens és més profitós fer servir el Halloween per configurar una explicació sobre l'escatologia i les seves implicacions existencials que negar-lo i comdemnar-lo.\nNo vull dir que convé fomentar la festa de Halloween i molt menys que hem d' eliminar la vigília de la festa de Tots Sants.\nDic que la foscor resalta la Llum.\nDic que el combat contra Halloween des d'una postura de rebuig total, com un costum importada, americana, anticristiana o el que sigui, és insuficient.\nDic que Halloween és tan pagà com a cristià, i en el seu propi nom porta aquesta barreja. Dic que la seva celebració respon a una sèrie de preguntes, de pors que tots tenim.\nI dic que pot ser una molt bona ocasió per plantejar explícitament aquestes pors i tractar de respondre-les des de la fe.\nACTITUD POSITIVA CANVIANT EL PUNT DE VISTA PER ALS PARES TOTS SANTS TRADICIONS\nEtiquetes de comentaris: ACTITUD POSITIVA CANVIANT EL PUNT DE VISTA PER ALS PARES TOTS SANTS TRADICIONS


Asaja Lleida demana cessar el ministre Garzón per "l'atac erroni i injustificat" contra la producció i consum de carn - MésEconomia\nL'organització considera que les afirmacions del titular de Consum "creen alarmisme i desconfiança en els mercats"\nAlberto Garzón, ministre de consum\nAsaja Lleida, conjuntament amb les sectorials de vacum i porcí de l’organització, demanen “la dimissió o el cessament immediat” del ministre de Consum, Alberto Garzón, per unes afirmacions relacionades amb la producció i el consum de carn. En un vídeo que ha publicat a les xarxes socials, Garzón apel·la els ciutadans a canviar la dieta perquè “el consum excessiu de carn perjudica a la salut individual i a la del planeta”. El president d’Asaja Lleida, Pere Roqué, lamenta el que considera “un atac erroni i injustificat provinent d’una persona completament desinformada”. En aquest sentit, adverteix que les paraules de Garzón “fan molt mal venint d’un ministre” i que “només s’aconsegueix crear alarmisme i desconfiança en els mercats”.\nRoqué denuncia que “Garzón està fent un mal ús del seu càrrec públic” i considera que “aquesta sortida de to ha de tenir conseqüències”. En aquest sentit, demana que “el ministre s’informi i rectifiqui o bé que dimiteixi”. “I sinó, que sigui cessat”, afegeix.\nAsaja Lleida assenyala que “és radicalment fals que la ramaderia produeixi un 18% dels gasos d’efecte hivernacle del planeta tal com va publicar la FAO erròniament en un informe del 2006, desmentit per la mateixa FAO i el seu propi autor”. Per això, l’organització agrària considera “inadmissible” que el ministre citi aquest informe “com a argument per atacar la ramaderia malgrat haver quedat obsolet i demostrat que és totalment erroni”.\nAixí mateix, Roqué sosté tot el contrari i assegura que “l’agricultura i la ramaderia estan compromeses amb la conservació de l’entorn, prevenint la desertificació, millorant la qualitat de l’aigua, la biodiversitat i el paisatge i ajuden a prevenir incendis forestals i emissions associades”.\nAsaja recorda que les darreres dades del Ministeri per a la Transició Ecològica i el Repte Demogràfic indiquen que “les produccions ramaderes de carn representen únicament el 7% del total d’emissions de gasos efecte hivernacle d’Espanya”. En canvi, “el transport suposa el 27% d’aquestes emissions, seguit per la indústria (19,9%); la generació d’electricitat (17,8%); el consum de combustibles (8,5%), i els processos industrials i ús d’altres productes (8%)”, assenyala l’organització.\nFinalment, Pere Roqué assenyala que “un ministre de Consum s’ha de preocupar de prohibir l’entrada d’aliments de fora de la UE que no passen els mateixos estrictes controls de seguretat alimentària, sostenibilitat i seguretat laboral com fan els productes nacionals”. Aquesta situació, “està contribuint a arruïnar el sector carni que passa per hores baixes” per l’augment dels preus de matèries primeres o el descens de la demanda de porcí per part de la Xina, entre altres factors.


La participació com a eina educativa: el CRAE L’Espurna de la Fundació Resilis al Carnaval de Rubí! – El bloc de Plataforma Educativa\nLa participació com a eina educativa: el CRAE L’Espurna de la Fundació Resilis al Carnaval de Rubí!\nInfants del CRAE L'Espurna a la Rua de Carnaval de Rubí. Foto: Fundació Resilis\nEl passat dissabte 18 de febrer d’enguany els infants i joves del CRAE L’Espurna de la Fundació Resilis varen participar a la Rua de Carnaval de Rubí!\nLa participació dels infants i joves en l’entorn més immediat, en la quotidianitat del barri, la participació en la vida de la ciutat on es troben, la participació en els esdeveniments socials, culturals, esportius, de lleure, etc, afavoreixen el seu desenvolupament, doncs entren en contacte amb experiències i espais de relació molt diversos que els enriqueixen i els fan créixer.\nHo explica molt bé la Meritxell, directora del CRAE L’Espurna: “la participació dels infants ha estat present en tot el procés, des de proposar i escollir quina disfressa seria l’escollida (per votació) fins a formar part activa del procés de creació i d’elaboració fins a sortir a la rua de la ciutat.”\nLa participació dels infants a la Rua de Carnaval de Rubí és un petit exemple de com es treballa des del CRAE L’espurna la relació amb el seu entorn i com hi participen activament.\nLa vida d’un CRAE, de qualsevol altre centre educatiu, no es pot desgillar de la vida que hi ha i es desenvolupa al seu entorn; n’ha de participar, doncs el centre i, sobretot, les persones que hi treballen i hi viuen, també són part de la comunitat.\nTagged with carnaval, crae l'espurna, inclusió, infància, joves, participació, rubí.\nBy plataformaeducativa\t– 16 març 2012\n« Jornada de la #PINCAT “Identificant els temes claus per al Pacte per a la #Infància” La Comissió Ètica de Plataforma Educativa estrena bloc! »


New Village Lodge Cebu Filipines - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació amb ventilador per a 4 persones - Habitació\nSan Jose St. Poblacion, Oslob, Cebu, Filipines, 6025 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a New Village Lodge?\nHabitació amb ventilador per a 8 persones (Fan Room for 8)\nMés informació sobre New Village Lodge\nNew Village Lodge, ubicat a Oslob, Cebu, és una destinació popular per a viatgers. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 118.4 km, i normalment només es triga 133 minuts per arribar a l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Cebu. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'hotel compta amb 5 precioses habitacions, i totes inclouen tovalloles, mirall, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Cebu, faci de New Village Lodge la vostra llar.\nDistància des del centre de la ciutat: 118.4 km\nDurada del trajecte fins a l'aeroport (minuts): 133\nCost de l'esmorzar (a menys que estigui inclòs al preu de l'habitació): 110 Php\nComentaris d'Agoda (97)Comentaris de Booking.com (92)\nTots els tipus de viatgers (97)Parelles (39)Viatgers en solitari (15)Famílies amb infants petits (7)Famílies amb infants grans (4)Grups (32)\nHabitació amb ventilador per a 8 persones


La unió entre família i escola, clau per prevenir i detectar la v\nLa unió entre família i escola, clau per prevenir i detectar la violència de gènere en l'adolescència\nNoticies » Societat 20 de juny, 2021\nPrevenir i detectar la violència de gènere a l'adolescència és el motiu principal pel qual la simbiosi entre escoles i famílies és crucial a dia d'avui. Carmen Ruiz defensa que les causes de violència sexual s'han de treballar des de la base.\nLa pedagogia coeducativa és clau per prevenir la violència de gènere en joves. En l'actualitat, els més petits tenen la possibilitat d'accedir a portals d'internet on trobar exemples de violència sense cap control.\nExisteix una diferència molt gran entre el que ensenya la societat a les nenes i als nens. En el primer cas, es mostra la importància d'explotar el potencial sexual de cadascuna i en el segon, que és clau mostrar-se davant el món i aconseguir un reconeixement dels altres.\nEn tots dos casos, el que importa és la socialització i ser acceptats per un col·lectiu. Aquest és el problema bàsic de la societat, com explica Carmen Ruiz, tot i que defensa que no s'han de demonitzar les xarxes socials, sinó que s'ha de controlar l'ús que se'n fa i els valors de les persones que les utilitzen.\nJa sigui en la música, els instagramers o els youtubers, s'ha d'anar amb compte des de casa que no siguin una mala influència per als infants i tenir un esperit crític. El més important segons Ruiz és educar per a la vida sobre la base de l'empatia.


La població centenària a Catalunya, gairebé duplicada en una dècada - Diari de Terrassa\nLa població centenària a Catalunya, gairebé duplicada en una dècada\nRedacció 12.03.2020 | 04:00\nA Catalunya hi havia, a data d'1 de gener del 2018, un total 264 persones centenàries per cada milió d'habitants, segons l'Estimació de la població centenària de l'Institut d'Estadística de Catalunya (Idescat). El nombre de persones centenàries gairebé s'ha duplicat en els darrers 10 anys, ja que ha passat de 1.025 persones el 2008 a 1.995 persones el 2018; i en particular ho ha fet la població de 105 anys i més, que al 2008 eren 55 persones i al 2018 en són 120.\nLa xifra de 264 persones centenàries per cada milió d'habitants situa Catalunya com un dels territoris amb un índex més alt en comparació amb els països europeus i del món. El Japó és el país amb més persones centenàries per milió d'habitants (537), seguit dels Estats Units (287), França (285) i el Canadà (267). Al conjunt de la Unió Europea (UE-28) hi ha 212 persones centenàries per milió d'habitants.\nLa població centenària de Catalunya era de 1.995 persones a 1 de gener de 2018. Aquesta xifra representa un augment del 4,5 per cent respecte a un any enrere. En concret, hi havia 800 persones amb 100 anys, 500 persones amb 101 anys, 285 persones amb 102 anys, 180 persones amb 103 anys, 110 persones amb 104 anys i 120 persones amb 105 anys i més.\nLa població centenària està molt feminitzada. Les dones representen el 82,7 per cent de la població centenària, mentre que els homes són el 17,3 per cent. Hi ha 4,8 dones centenàries per cada home centenari. La distribució de la població centenària per sexe és molt estable en el temps. En els darrers 15 anys, el percentatge de dones dins de la població centenària es manté al voltant del 82 per cent.


Tinker cara de pallasso / pallasso: instruccions manuals amb idees i plantilla - Roba de nadó de ganxetLlegir Més\nPrincipal Roba de nadó de ganxetTinker cara de pallasso / pallasso: instruccions manuals amb idees i plantilla\nTinker cara de pallasso / pallasso: instruccions manuals amb idees i plantilla\nIdees i instruccions\nCanó de confeti amb cara de pallasso\nPallasso fet de paper\nPallasso de feltre per penjar\nPallasso com un gat saltant\nEl carnaval, el temps de la disfressa, el temps de la celebració i el temps dels pallassos, en aquesta guia artesanal, us mostrem quatre idees creatives per a rostres de pallasso elaborats per ells mateixos. Ja sigui com un gat de salt, canó de confeti o pallasso de feltre: hi ha moltes maneres de fer de pallasso. Mireu-ho i proveu-ho!\nGanivet / tallador artesanal\n2 € peça\nCopa de paper o copa de iogurt buida\nPaper artesà / cartró o llana gruixuda (millors restes de colors)\nCinta / Washi tape\nobligatoris Ulls de wiggle, tambor de feltre, bola de cotó\nLa forma més senzilla de fer una copa de paper monocroma del nostre canó de confeti de pallasso.\nEn cas contrari, primer s’ha de preparar la tassa. Per fer-ho, pinteu la tassa amb paper artesanal, paper d’embolcall, film adhesiu o pintura, d’un sol color per obtenir una superfície raonablement uniforme.\nCol·loca la peça de dos euros a la part inferior de la tassa i traça la vora.\nAquest forat s'ha de tallar acuradament.\nConsell: La manera més fàcil de tallar un forat és primer perforar un forat al centre amb un dels costats de les tisores o fer una petita creu al centre amb un ganivet. A partir d’aquí, el forat és més fàcil de tallar per dins cap a fora.\nTalleu un tros a la part superior del globus\nnus la boquilla inferior\nposeu el globus damunt de la copa per sota\nEnganxeu el globus a la tassa amb la cinta de washi o la cinta d'una rodona\nEl canó de confeti ja està acabat, així que és hora d’afegir el pallasso.\nPer als cabells, agafeu un rectangle fet de cartró artesanal o de llana gruixuda.\nVariant de cartró\nUn costat del rectangle hauria de tenir aproximadament la meitat de l'alçada de la tassa i la longitud hauria de ser aproximadament a 2/3 de la circumferència de la tassa. Es tallen unes tires a la caixa de cartró amb les tisores. Sempre tallat pel costat curt, però no tallat completament. La cinta que queda de la part superior s'enganxa a la part superior de la copa. Les franges individuals es dobleguen una mica més i els cabells estan a punt.\nVariant de llana\nEl millor és agafar les restes de llana gruixuda, si es tracta de diferents colors, no està gens malament. Els fils de llana han de ser sempre llargs.\nEls fils es "pleguen" al mig una vegada i s'enganxen amb cola o cola calenta a la part superior de la tassa. Deixeu una mica d’espai a la part frontal perquè encara pugueu enganxar una cara.\nConsell: també podeu enganxar pilotes de cotó al voltant de la tassa.\nLa cara d’un pallasso és realment només una boca gran, un nas gran i uns ulls sobredimensionats.\nPels ulls podeu enganxar els ulls divertits per a la tassa o pintar amb un llapis negre gruixut i, a continuació, un altre.\nEl nas pot ser una petita tassa de fruita vermella o una bola de feltre. La boca es talla de paper artesanal o fins i tot es pinta directament sobre la tassa.\nPer a un pallasso, no hi ha cap "malament". Un pallasso pot ser tan colorit com voldríeu o com el material hi és. Tant si feu un pallasso feliç, trist o divertit, sens dubte tindrà un aspecte fantàstic.\nAra omple el confeccionat pallasso amb una mica de confeti. Un petit grapat és suficient per al primer intent.\nAgiteu els confeti al mig de la tassa perquè caiguin al forat. Agafeu la copa de pallasso amb una mà i tireu cap avall el globus anotat. Creeu una mica de tensió, però no excediu; en cas contrari, la cinta es destrossarà.\nI deixem que el globus acabi ràpidament. PENG: confeti arreu!\nPodeu variar la quantitat d’emplenament i provar quant es pot fer amb el canó Confetti de pallasso.\nConsell: no podeu simplement disparar confeti amb aquest canó de pallasso. Els caramels petits o els petits paquets de caramels també mullen molt bé. PER only només "dispara" a l'aire! No disparen mai als éssers vius! No mireu cap amunt si només vull disparar el canó!\nSabíeu "> Paper Clown\nEn aquest tutorial, aprendràs a fer un pallasso concertina en poc temps.\nPaper artesanal en els colors rosa, blanc i blau\nllapis de fibra negre o vermella per pintar\nnetejador de canonades blaves per a braços i cames\nBobines de feltre pel nas\nPal de fusta o agulla de teixit de fusta\nPas 1: Col·loqueu el paper de color rosat dret sobre la taula del vostre davant i plegueu una franja estreta cap a dins a la vora inferior. Repetiu aquest pas en el sentit contrari per crear l'estructura d'acordió característica. Esteu fent aquest procés fins que la vostra tira completa de paper hagi rebut una estructura d’acordió. Si al final d’un petit descans sobreviu i l’acordió no ho és, podeu escurçar-ho amb les tisores.\nA continuació, perforeu la fulla plegada al centre amb el vostre personal de fusta perquè pugueu estirar l'acordió. Si la perforació resulta massa lenta, podeu perforar els forats amb un ganivet o un altre objecte punxegut i introduir el pal de fusta després.\nPas 2: Dibuixeu primer un cercle sobre el paper de construcció blanc i talleu-lo. Al paper de construcció blau que dibuixes uns quants cabells blaus, el disseny dels cabells del pallasso és aquí completament. Tallar-los també i enganxar els cabells al cercle per definir el cap. A continuació, enganxeu els ulls vibrants i el nas de feltre, en el nostre exemple, es tracta de tres pompons de feltre petits. Finalment, dibuixa una boca per al pallasso amb retolador vermell o negre.\nPas 3: Ara lligueu el cap del pallasso al cos d’acordió unint-lo al pal de fusta. La manera més fàcil és utilitzar una mica de cinta per enganxar el cap a la vara. Si el cap és una mica inestable i potser es balanceja a la dreta o a l'esquerra, fixeu-lo amb una mica de cinta al cos.\nPas 4: En el darrer pas, el pallasso aconsegueix els braços i les cames. Escurceu el netejador de canonades de braços i cames a la mida desitjada. Podeu enganxar el netejador de canonades amb enganxosa o cinta adhesiva.\nEn la nostra versió amb la cinta, hem embolicat el lloc on volem fixar el netejador de canonades amb el cos, un cop embolicat hermèticament amb cinta adhesiva. Com a resultat, la cinta, que consisteix a unir el netejador de canonades al cos, és molt millor.\nNo només en època de carnaval es pensen aquests petits companys de colors i divertits. Com a decoració de colors, són tan bons com un petit regal per a una visita a la família o als amics. Hem creat un altre tutorial d’elaboració de pallassos per fer de manera ràpida i senzilla les divertides petites figuretes.\nDe feliç color diferent\nbola de feltre petita (pompon) de color\nOu sorpresa de plàstic, pilota de tennis de taula o una altra forma rodona com a cap\nperles de fusta de colors\nuna campana de metall\nFil de llana i corda fina o fil prim\nPintura acrílica en blanc\nBolígraf per marcar les formes del feltre\nUlls ondulats en forma oval o rodona\nRotlle de cinta adhesiva com a prestatge a l’hora de pintar\nPas 1: pica amb cura l’ou sorpresa de plàstic amb l’agulla de ruleta en un moment i després utilitza l’agulla de ruleta com a suport per pintar. Ara es pot pintar l’ou sorpresa. Primer pinta una boca amb un bolígraf negre. A continuació, pinteu aquesta forma amb pintura acrílica blanca i un pinzell.\nConsell: també podeu utilitzar boles de cotó o una pilota de ping-pong com a cap per al pallasso i acolorir aquesta bola amb pintura acrílica.\nPas 2: després pinta els ulls amb el bolígraf negre. A continuació, enganxeu els ulls trepidants a aquestes superfícies.\nConsell: un rotllo de cinta adhesiva és excel·lent com a prestatge, mentre es pinta, per a l'ou sorpresa de plàstic.\nPas 3: Després d’assecar-lo de nou, enganxeu la bola de feltre pompó amb una mica de cola calenta com a nas. Després pinta la boca i les celles amb el llapis negre.\nPas 4: agafeu una mica de llana vermella. Empreneu la llana en forma de vuit al voltant dels dits. Nusar la llana i enganxar-la al cap amb una mica de cola calenta. Ara el cap de pallasso ja està a punt.\nConsell: també podeu utilitzar peluix de cabell llarg o paper crep com a cabell per al pallasso.\nPas 5: utilitzeu la nostra plantilla d’elaboració preparada per a vosaltres.\nImprimiu-los, retallau les estrelles i la forma del braç i apliqueu aquestes plantilles al feltre amb un bolígraf o un bolígraf. Primer cop es va tallar els braços del feltre vermell. A continuació, talleu-vos les mans del feltre beix.\nPas 6: utilitzant feltre de colors, retalla les deu estrelles de feltre amb un diàmetre de 8 centímetres. A continuació, talleu dues petites estrelles de feltre de 4 centímetres de diàmetre.\nPas 7: ara tira un fil per l’agulla i fila primer la campana i després una bola de fusta. Ara enfila una estrella de feltre i després una bola de fusta de colors. Ara fila dues estrelles de feltre seguides i després un gran de fusta. Poc abans del final, porteu dues estrelles de feltre, els braços, una última estrella de feltre gran i les dues petites estrelles de feltre al fil. Completa aquest pas amb una bola de fusta.\nPas 8: ara enfila el cap obre l’ou sorpresa de plàstic i nusca el fil. Ara afegiu un tros de fil com a bucle de suspensió al capçal.\nSuggeriment: alternativament podeu enganxar el cap amb una mica de cola calenta.\nI jerk és el petit pallasso divertit a punt! Divertiu-vos amb vosaltres i els vostres petits mentre finalitzeu i, si encara no en teniu prou amb les manualitats de pallassos, tenim en aquest post encara més divertides instruccions de manualitats de pallasso.\nCom fer de pallasso saltant! Amb la nostra plantilla, no encertaràs en cap moment.\nCorda o llana\ncomptes de fusta\nPas 1: al principi imprimiu la nostra plantilla artesanal. Aquests tenim en color i per pintar.\nPlantilla per elaborar manualitats - jack jumping "Pallasso"\nPlantilla per elaborar manualitats - jacking "clown" per pintar\n2n pas: Després talleu els elements individuals amb unes tisores.\nPas 3: enganxeu els elements per elaborar el paper amb cola.\nPas 4: els elements de cartró individual ja es tallen nets.\n5è pas: Ara el pallasso necessita petits forats a molts llocs perquè pugueu connectar-lo més tard amb els fils. Punxa-les al cartró amb un parell d’alicates. A les nostres imatges podeu veure exactament on s’han de col·locar els forats.\nPas 6: després lliga els braços i les cames al pallasso. Per a això utilitzeu pinces de mostra.\nPas 7: primer, connecta els braços amb un tros de llana. Enfileu la corda pels forats superiors i petits. De la mateixa manera, ara també es connecten les dues potes.\nPas 8: Ara necessiteu un tros més llarg de llana. Connecteu la corda entre els braços i la corda entre les cames centrades, verticals i estretes amb aquest fil.\nImportant: mantenir els braços i les cames penjats cap avall.\nPas 9: Finalment, enganxeu una bola de fusta al final del fil.\n10è pas: Ara el pallasso només necessita una suspensió: només heu de filar una altra peça pel forat del barret. Fet és el pallasso saltador!\nCopyright Roba de nadó de ganxet: Tinker cara de pallasso / pallasso: instruccions manuals amb idees i plantilla - Roba de nadó de ganxetLlegir Més


Inscripció massiva d’estrangers als cursos de castellà i valencià – Ràdio Pego\nInscripció massiva d’estrangers als cursos de castellà i valencià\nLa regidoria d’Educació ha organitzat fins a quatre grups de residents estrangers per a assistir a les classes de valencià i castellà. Els alumnes procedeixen de set nacionalitats distintes i són majoritàriament britànics. La iniciativa d’oferir un curs de valencià i castellà per a residents europeus ha estat tot un èxit. Aquesta activitat, que ha impulsat la regidoria d’Educació de l’ajuntament de Pego, al capdavant de la qual està la independent Elvira Ciurana, és gratuïta i ha estat subvencionada per la Diputació d’Alacant. L’èxit de convocatòria ha superat totes les expectatives, davant la massiva matriculació de persones amb nacionalitat europea, la major part d’elles de parla anglosaxona, s’hauran d’organitzar fins a quatre grups.\nEn total són 7 les distintes nacionalitats que s’han apuntat als distints grups i procedeixen d’Anglaterra, Irlanda, Escòcia, Suïssa, Letònia, Alemanya i Bulgària. En total sumen al voltant d’una cinquantena de persones, de mitjana edat, si bé també hi ha un grup de gent més jove.\nLa immensa majoria viu a Pego, encara que també hi ha residents procedents de la Vall. L’alumne més major és James, un anglès de 81 anys, que porta dues dècades vivint a Pego. Aquest alumne s’ha matriculat a valencià i castellà i és que, quan hi ha ganes d’aprendre, l’edat mai és una barrera.\nLa regidora, Elvira Ciurana, ha valorat molt positivament la resposta dels residents estrangers i ha mostrat el seu desig de continuar realitzant activitats destinades a integrar en els costum i les tradicions del municipi els estrangers que venen a viure al nostre poble ja siga en busca d’un treball o a gaudir del nostre clima i qualitat de vida.\n← La prevenció de la grip en marxa\nSituació de preemergència per pluges intenses →


De Guindos preveu injectar 2.000 milions a la banca\nEl ministre creu que el sector haurà de provisionar 10.000 milions en dos anys i podrà assumir-ne el 80%\nJOAN FAUS Santander Actualitzada el 19/06/2013 00:00\n"Fa un any al final no vaig poder venir per motius d'agenda. Hi havia una miqueta més d'enrenou". Amb aquesta ironia, va començar ahir Luis de Guindos la seva intervenció en les jornades econòmiques de la Universitat Menéndez Pelayo de Santander. El ministre d'Economia va recórrer a la seva pròpia experiència personal per mirar cap al passat i treure pit per la millora de la solvència i la percepció del sistema financer espanyol en l'últim any. En aquestes mateixes dates del juny del 2012 tenia previst assistir a les jornades que organitza cada any l'Associació de Periodistes d'Informació Econòmica (APIE), però a última hora no ho va fer perquè coincidia amb tot l'enrenou per la petició oficial del rescat bancari a Europa.\nDe fet, en els últims mesos mirar enrere s'ha convertit en una estratègia recurrent del govern espanyol per justificar el seu full de ruta econòmic. Per exemple, el president, Mariano Rajoy, acostuma a vantar-se de la caiguda en picat de la prima de risc des de l'agost passat i del fet que ja ningú li pregunta si demanarà un nou rescat a Europa, en aquest cas, per abaixar el cost del deute. En canvi, De Guindos és més prudent i no opta tant per emfatitzar que s'ha evitat el desastre sinó per destacar la suposada millora de la imatge exterior d'Espanya. "És una situació de transparència i de percepció completament diferent de la de fa un any i molt més limitada", va dir ahir sobre la banca.\nEl ministre era molt conscient que durant el col·loqui els periodistes i els estudiants assistents li preguntarien sobre la situació del sistema financer i els dubtes que encara l'envolten. Així, en totes les interpel·lacions va voler enviar un missatge preparat i directe: la realitat és molt millor que la de fa un any i les necessitats de millora són mínimes i sobretot assumibles.\nEn aquest sentit, va deixar anar un anunci destacat. Va confirmar que el Banc d'Espanya estima que, com a conseqüència dels nous criteris de refinançament de crèdits, el sector haurà de realitzar noves provisions de, com a màxim, 10.000 milions d'euros (l'equivalent a un punt del PIB). Als mercats aquesta era la xifra "lògica" que s'esperava des de fa setmanes -segons l'analista d'IG Daniel Pingarrón-, però fins ara no s'havia confirmat oficialment. De Guindos ho va fer i, a més, va revelar que les entitats tindran dos anys per separar aquests diners dels seus balanços i que espera que puguin fer front al 80% de les provisions amb els seus propis recursos.\nÉs a dir, que dels 10.000 milions que el conjunt dels bancs hauran de cobrir per estar protegits davant del risc de nous impagaments de crèdits, uns 8.000 els obtindran dels seus balanços; per exemple, cancel·lant el pagament de dividends o tenint menys beneficis. I que, per tant, només els 2.000 milions restants els hauran de demanar a l'Estat per mitjà d'ajudes públiques del FROB, el fons de rescat. En aquest sentit, el titular d'Economia va tornar a descartar fer ús dels 60.000 milions de l'auxili europeu que no s'han utilitzat perquè el Tresor té "capacitat per accedir al mercat".\nEls 2.000 milions d'euros són una xifra baixíssima si es compara amb els 40.000 que van rebre l'any passat d'Europa els grups nacionalitzats, com CatalunyaCaixa, per poder resistir un escenari advers. De fet, per Pingarrón el càlcul de 2.000 milions és "optimista". Caldrà esperar mesos per sortir de dubtes, però el més previsible és que siguin les entitats públiques les que necessitin ajudes.


Relat "A Patrick Jane amb afecte"\nInici > detall del relat: A Patrick Jane amb afecte\nBarcelona, 3 de juliol de 2020\nEspero que estiguis molt bé en el moment de rebre la meva carta. Segurament et preguntis qui sóc. Potser no m’ubiques. No et preocupis, ho entenc perfectament. Em consta que viatges constantment, que estàs molt ocupat, que veus a multitud de gent cada dia i que moltes més persones et veuen a tu.\nT'escric vencent la meva timidesa, atrevint-me a fer-ho perquè d'un temps ençà no puc deixar de pensar en tu. A partir del precís moment en què et vaig veure per primer cop i les nostres mirades es creuaren. Reapareixes en els meus pensaments, en el meu cap. Noto la teva fisonomia mirant-me fixament des de la pantalla. Els teus bonics ulls verd-avellana, la teva pell bronzejada pel surf a Bronte Beach, el teu cabell ros arrissat una mica esvalotat, tan natural. Aquest somriure tan dolç, la teva mirada perspicaç i, sobretot, la manera de vestir tan elegant. Aquests trets tan delicats que venen ganes d’abraçar-te. Per a mi, ets una barreja de James Bond i del Santo. Francament, reconec que m'has captivat. Ets realment la parella que tota dona somia.\nVoldria veure't en arribar a casa i tenir-te per a mi sola. He de reconèixer que fins i tot la manera com prepares la teva tassa de te de cada tarda, aquest gest tan britànic, típic d'un australià com tu, em fascina. Fins i tot quan et veig arribar, aparcant el teu Citroën tauró, reconec que desprens seducció i un estil tan propi que, per a mi, ets un cànon de bellesa en estat pur. La teva forma innata de comportar-te, amb tanta classe, i per sobre de tot, la teva ingenuïtat, el teu sentit de l'humor, la teva ironia, la teva brillant intel•ligència i la teva forma de procedir en la feina, investigant, basant-te en la intuïció, en l'observació i en l'anàlisi del comportament humà, m'atrau en gran manera. Ets un científic nat i, al mateix temps, un esperit lliure, que vola sense traves.\nSento passió per tu i amb aquest escrit vull comunicar-t’ho per si volguessis respondre la meva epístola. Perquè puguis ubicar-me, et donaré algunes pistes.\nSóc la noia rossa, somrient, que espera la teva arribada cada tarda, a la mateixa hora, al meu sofà, desitjant que et fixis en mi, que te n'adonis de que estic pendent de tu, del que fas, del que dius, i que la meva empatia cap a tu fa que plori si et veig plorar i rigui si fas bromes amb algú.\nEt veig a Barcelona, connecto sempre amb tu al carrer que apareix en el sobre d'aquest escrit. No sé si amb aquestes pistes em reconeixes. Suposo que estàs tan acostumat a tenir admiradores pul•lulant a prop teu que pot ser encara no m'has reconegut.\nPerò, com considero que la vida és breu i hem d'aprofitar-la i viure-la al màxim, m'atreveixo a dir-te el molt que m’agrades. Em plauria saber si puc aspirar a un indici de reciprocitat. No sé si tu ho vius de la mateixa manera que jo, si la tecnologia t'ha permès fixar-te en mi.\nNo sé si em respondràs o el meu text caurà en la teva paperera, però em quedo més tranquil•la enviant aquesta missiva i anhelant rebre les teves notícies. Mentrestant em conformo amb seguir veient-te des de casa, a la teva sèrie. La meva preferida. Ets el millor personatge que pot omplir les meves tardes, El Mentalista.\nEspero i desitjo que puguem coincidir en nous capítols de la teva sèrie. M'acomiado enviant-te una afectuosa abraçada, confiant que la tecnologia ens permeti conèixer-nos en directe en un futur pròxim i puguem conversar per primera vegada.\nResta a l'espera de les teves notícies.\nLa teva fidel admiradora barcelonina.\nRealitat i ficcio[Ofensiu]\nO ficció a la realitat d'una vida. Somniar es gratuït i permès per a tothom. Crec que això que descrius en moltes ocasions succeeix. Adduïts per personatges de ficció arribem a dir que semblen de la família!!! Potser molts que llegeixin el relat és sentiran identificats!\n(Només una coseta: hi ha un pot ser,en el relat, que crec que hauria de ser potser)\nValoració de l'autor: 8.83\nEn Dropo, un gran professional


Carmelites Descalços Província Ibèrica - Notícies - Una nova escultura de sant Joan de la Creu\nUna nova escultura de sant Joan de la Creu\nL'hort del convent dels carmelites descalços d'Úbeda, edifici que va ser la darrera morada terrenal de sant Joan de la Creu, s’ha engalanat des de fa uns dies amb una nova escultura dedicada al sant, místic i poeta. S’ha col·locat en el privilegiat mirador sobre el poblat barri de San Millán i el mar d'oliveres que inunda aquests turons, tot i que la talla de pedra mira endins, cap a la casa dels frares on, entre moltes altres coses, un museu fa un recorregut per la vida, obra i influència de Juan de Yepes.\nAquesta escultura, que va ser presentada i inaugurada en el seu nou emplaçament fa uns dies, procedeix d'una casa d'espiritualitat situada en el granadí Valle de Lecrín. Els seus responsables, en un canvi d'etapa i en base al seu amor al sant i al seu vincle amb la comunitat carmelita “ubetense”, van decidir que el millor lloc on podia estar era el convent on sant Joan de la Creu va anar a cantar els Maitines al cel. Una mostra de gran generositat perquè fins i tot es van fer càrrec dels ports. I, tot plegat, amb el beneplàcit de l'autora d'aquesta obra d'extraordinari valor artístic.\nDaniel Muñoz, prevere anglicà i un dels artífexs d'aquesta donació, va explicar que l'escultura ha estat durant molt temps «ancora espiritual» de la casa en la qual es trobava i de les seves vides, encara que quan la van veure col·locada a Úbeda van comprendre que «en realitat no es va fer per a la nostra casa, sinó que es va fer per a aquest enclavament», va dir, afegint que era «un plaer i un privilegi».\nEn termes similars es va expressar Daphne Tinbergen, l'autora, la qual va assegurar que era «molt emocionant» veure l'obra en el convent. «Un “regalazo”», va afegir el prior de la comunitat, P. Antonio Ángel, per a la casa d’Úbeda, que afegeix d’aquesta manera un atractiu més a la gran quantitat d'obres d'art que posseeix. Finalment, l'alcaldessa, Antonia Olivares, va donar les gràcies en nom de la ciutat i va destacar que la comunitat dels carmelites descalços està molt integrada a la ciutat i a la seva activitat cultural.


Castelldefels recolza el moviment pacífic antiracista Black Lives Matter | Tota la informació d'interès ciutadà sobre la situació d'emergència pel coronavirus Covid-19\n5 de juny de 2020 - 15:13 h\nEl Consell municipal de Convivència Intercultural va aprovar el passat 4 de juny un manifest de suport al qual s’ha adherit també el Consell municipal de Pau i Solidaritat.\nEl Consell municipal de Convivència Intercultural, integrat per l’Ajuntament i entitats de la ciutat, va aprovar el passat 4 de juny un manifest de suport el moviment pacífic antiracista Black Lives Matter i per una ciutat lliure de racisme. El Consell municipal de Pau i Solidaritat ha volgut també adherir-se a aquest manifest.\n“Estats Units està vivint una de les revolucions socials més importants de les últimes dècades, arran de l’assassinat d’en George Floyd a mans d’un policia” explica el manifest. “Aquest fet ha tornat a posar en qüestió la igualtat de drets de la comunitat afroamericana i africana, i fins i tot d’origen llatí, als Estats Units i ha provocat la reacció i autoorganització de la població sota els lemes Black Lives Matter i I Can’t Breath, moviments que lamentablement ja existien per anteriors denuncies d’agressions i assassinats a persones afroamericanes per part dels cossos policials”.\n“En una societat racista, no és suficient amb no ser racista, s’ha de ser antiracista”, explicita el document citant la filòsofa i activista afroamericana Angela Davis. Per aquest motiu, des de l’Ajuntament de Castelldefels, el Consell de Convivència Intercultural i el Consell de Pau i Solidaritat volen mostrar el seu suport al moviment pacífic antiracista i el seu compromís per seguir treballant per una societat més justa i igualitària, també a Catalunya i Espanya i fer de Castelldefels una ciutat lliure de racisme.


Vols barats de Alacant a Marsella des de 174 € a Iberia\nVols barats França Marsella Alacant-Marsella\nVols barats de Alacant a Marsella (MRS) de Alacant a Marsella Alacant-Marsella, França\nVols barats Alacant-Nimes\nConsulta l’oferta de vols de Alacant a Marsella i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Alacant a Marsella.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Alacant a Marsella fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Refranyer temàtic: 2010\nA l'any de traspàs de faves no en plantis pas\nArbre molt transplantat, mai ben arrelat\nArbre transplantat, la terra no li prova\nBona herència deixarà qui molt abre plantarà\nBona planta i mals fets\nDeixar-se plantar la bleda al clatell\nDona, si no saps plantar, tapa'm la barba i deixa'm estar\nEn terra de baró, no hi plantis ton bordó, i si l'hi plantes no l'hi plantis pregó\nLa vinya de Sant Joaquim [26 de juliol], molta planta i poc raïm\nL'any de traspàs, de faves no en plantis pas\nNo plantes vinya en costera ni sembres blat en barranc ni et cases en forastera... Mira que t'enganyaran!\nPer sant Nin i sant Non es talla el raïm de la planta i es penja de la llàntia\nPer Sant Pere, planta ton all; per Sant Pere, capça l'all; per Sant Pere arrenca l'all\nPlanta-me-la al clatell!\nPlanta-me-les aquí que no tinc butxaques\nPlantant en pampa, un any s’avança\nQui a bèstia o a planta fa mla, és un insensat animal\nQui bones trumfes planta bones trumfes arrenca\nQui bons abres vol lograr un planter es deu formar\nSi vols all coent, planta'l per l'advent; si el vols bo i fi sembra'l per Sant Martí\nUna casa sense al.lots és com un jardí sense flors\nUna taula sense porró, és com un jardí sense flors\nFAGES DE ROMÀ (1853) - Narcís Fages de Romà (1853): El amic dels llauradors o aforismes rurals. València: Impremta Joseph Rius. Edició facsímil de Librerías París-Valencia, de 1980. Ressenya.\nNota: Dedicat a l'amiga Cristina Broquetas, que m'ho va demanar per treballar-ho a la feina.\nPublicat per Víctor Pàmies i Riudor a 23:28 5 comentaris\nEtiquetes de comentaris: agricultura, plantes, Refranys sobre la natura


Entrevista a la flautista Patrícia de No - Revista Musical Catalana\nEntrevista a la flautista Patrícia de No\n“L’escola francesa de flauta –de la qual jo em considero integrant– entén l’instrument posat al servei de la música, amb una manera belcantista de fer músic.”\nLa flautista barcelonina “canta” amb el seu instrument arreu del món, amb gires que els propers mesos la porten a Costa Rica –amb l’Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra–, Colòmbia –amb Cristina Casale, amb qui acaba d’enregistrar un disc, Intimate– i el Japó. Haurem d’esperar un any per sentir-la novament aquí, serà l’octubre de 2016 amb un gira per Catalunya junt amb la Budapest String Chamber Orquestra, formada per músics i companys de l’època del mític Jean-Pierre Rampal, de la qual ella és deixebla.\nRMC: Amb una carrera concertística consolidada que l’ha dut a actuar a escenaris d’Europa, l’Àsia i els Estats Units, darrerament està desenvolupant una important activitat artística a l’Amèrica del Sud i Central, com ho demostra el seu proper retorn al Festival Internacional de Costa Rica i la gira posterior per Colòmbia. Com reben en aquella part del món els músics catalans i espanyols?\nP de N.: L’Amèrica Llatina i Central estan en ple desenvolupament musical. A parer meu, existeixen dues coses bàsiques que justifiquen la difusió de la música en un país: el talent i la necessitat social. Molts d’aquests països viuen immersos en una realitat adversa alimentada per conflictes armats i troben en l’art i la música un refugi on sentir-se alliberats i sensibles un altre cop. El Festival Internacional de Música Credomatic de Costa Rica em va rebre amb molta generositat i ha volgut que enguany hi torni. Em sento molt ben tractada pel públic i la crítica, i contenta de tornar a portar-los la meva música. El mateix que a Colòmbia, on actuaré per tercer any consecutiu, però en diferents festivals.\nRMC: Entre el repertori que interpretarà, ¿podem trobar obres d’autor català?\nP de N.: Quan vaig actuar l’any passat al Festival de Costa Rica, ells mateixos em van demanar música catalana, així que, a banda de tocar altres compositors, vaig arranjar un recull peces populars catalanes i la vaig titular Suite catalana. Els va emocionar especialment “El cant del ocells”. Enguany celebren el 25è aniversari i m’hi han convidat novament. Els vaig proposar de tornar-hi amb l’ONCA –l’Orquestra Nacional Clàssica d’Andorra– i van acceptar. Farem tres actuacions, amb dos concerts per a flauta i orquestra de cordes de Vivaldi: La tempesta di mare i Il gardellino, op. 10 i sis concerts més en què tocarem el Gran Quartet, op. 89 de Krommer (per a flauta i trio de cordes) i un recull de les òperes de Mozart instrumentades el 1791 per a aquesta mateixa formació. La realitat social i històrica del nostre país, però, no els és desconeguda.\nRMC: La temporada 2016-17 té previst, a més de la gira per Colòmbia, una altra gira pel Japó. Quines ciutats visitarà en tots dos països i quin repertori i amb quines formacions tocarà?\nP de N.: A Colòmbia tocaré a Cartagena de Indias, Bogotà, Medellín i Popayán (festival en el qual ja vaig tocar l’any passat), amb un repertori diferent, que inclou Dvořák, Falla, Albéniz, Granados, etc., juntament amb la pianista Cristina Casale. Al Japó, en canvi, hi vaig per primer cop i em fa una il·lusió especial pel que simbolitza per a mi aquest país. Hi tinc una proximitat emocional molt gran i estic contenta de dur-hi la música del repertori per a flauta i també alguna peça dels nostres compositors. L’itinerari dels concerts s’està tancant, però Tòquio i Nagoya són dos dels llocs on aniré.\nRMC: Pel que fa a la gira per Catalunya amb la Budapest String Chamber Orquestra (l’octubre del 2016), què representa tocar per primer cop amb aquesta orquestra? Quin repertori farà?\nP de N.: Efectivament, serà la primera vegada que tocaré amb una orquestra amb la tradició musical i històrica d’aquesta. Per a mi serà un honor fer música amb ells, especialment perquè encara hi queden alguns dels integrants que van acompanyar nombroses vegades Jean-Pierre Rampal en les seves gires i enregistraments. Sento un gran respecte cap a aquests músics i la seva manera d’entendre la música. Amb ells tocaré el Concert en Mi menor, op. 57 de Saverio Mercadante. Òpera pura! Els concerts seran al Teatre-Auditori Sant Cugat i al teatre L’Atlàntida de Vic, que ja estan confirmats, i d’altres que estan tancant dates, al llarg de l’octubre de 2016.\nRMC: Vostè va estudiar amb Claudi Arimany i també va rebre el mestratge de Jean-Pierre Rampal, l’escola francesa de flauta. ¿Ens pot explicar quines són les característiques específiques d’aquesta manera de tocar la flauta que la fan única? ¿Creu que avui dia hi ha una escola predominant a l’hora de tocar el seu instrument?\nP de N.: L’escola francesa de flauta és l’escola de flauta més antiga, per on han passat més quantitat de flautistes, compositors, directors de conservatoris importants d’Europa, mestres d’orquestra, etc. Jo em vaig formar amb la idea estètica d’usar l’instrument com a mitjà per a la música i no pas com a finalitat. Això vol dir d’una manera belcantista, amable i generosa, i alhora determinant, en què el que s’explica en una frase musical és tan rellevant com la manera com s’explica. Un equilibri, un discurs, un lirisme amable. Una manera de tractar la flauta des de l’amor i no des del múscul. En definitiva…, no posar l’instrument al servei de l’instrumentista, sinó al servei de la música. Avui dia hi ha moltes altres escoles o maneres de tocar. Tantes com flautistes. Jo vaig escollir la que lligava més amb els meus valors i la meva sensibilitat, però defenso que cada flautista triï el seu camí, el que l’identifiqui més, i sempre aconsello als meus alumnes que no es clonin, que no imitin, sinó que s’inspirin però busquin dins seu quina història volen explicar amb la flauta. Sempre a la seva manera! Si l’art no ens fa lliures…, què ens en farà?\nRMC: ¿Creu que als músics catalans els és imprescindible marxar fora del país perquè puguin ser reconeguts després a casa seva?\nP de N.: Hauríem de poder escollir entre formar-nos aquí o a fora sense distincions de qualitat. Això voldria dir que Catalunya té un nivell de criteri en l’ensenyament equiparable a altres ciutats com Viena, París o Berlín, tot i que es va aconseguint a poc a poc. Un músic berlinès, es forma a Berlín i treballa a Berlín; per tant, els seus coneixements queden reflectits en la societat i la cultura del seu país. És cert que marxar obre la ment, nodreix la personalitat i enriqueix la creativitat. La qüestió és poder tornar a casa amb les maletes plenes d’idees i que el nostre país ens posi més plataformes per transmetre-les a la nostra gent i als nouvinguts. Només així la cultura musical de casa nostra deixarà de ser un aparador per al músic estranger i es convertirà en un referent professional autòcton.\nRMC: Enguany estrena nou CD, Intimate (Solfa Recordings), amb obres del repertori per a flauta i piano. ¿Ens pot explicar la gènesi d’aquest cedé i d’on ve el títol Intimate?\nP de N.: Ara fa un parell d’anys vam fer un concert juntament amb la pianista Cristina Casale al Teatre-Auditori Sant Cugat. El concert es va titular “Intimate Classical & Jazz” i vam voler fusionar el repertori clàssic i el jazzístic amb el leitmotiv de la música més intimista i sensible per a flauta i piano. D’aquest concert, n’ha sortit aquest nou CD i diverses gires.\nRMC: Per acabar, què fa diferent Patrícia de No d’altres flautistes?\nP de N.: Hi ha tantes maneres de fer música com públics per apreciar-la. Cada solista aporta quelcom diferent, únic i irrepetible. Igual que hi ha un públic per a Miró i un per a Picasso. La crítica especialitzada diu que el que em diferencia és la meva expressivitat i versatilitat sobre l’escenari. Vaig estudiar quatre anys de cant líric i això m’ha influït absolutament en la meva manera de tocar i d’interpretar una peça, així com de dirigir-me al públic. Una soprano, un cop em va dir que jo era una cantant amb una flauta; crec que és un dels elogis més bonics que m’hagin pogut dir a la vida.


La pianista i compositora ens parla d’'OCEANES', el seu setè disc\nClara Peya (Palafrugell, 1986) és pianista i compositora. A través de la seva música s’expressa, s’explica, es despulla i es transforma. Considerada una de les creadores més originals i úniques que han aparegut en els darrers temps en l’escena musical del país. Parlem amb ella d''OCEANES', el seu setè disc acabat de sortir del forn. Un homenatge tendre i alhora punyent a les dones de la seva vida; dones d’aigua, princeses indomables. Un crit perquè les dones s’apoderin i res ni ningú els impedeixi ser ells mateixes. La gira 'OCEANES' farà parada aquest dissabte a Avinyó.\n"Fent la meva música sóc molt feliç i interpretant-la també. Quan toco em transporto i m’encanta"\n- D’on ve el mot Oceanes que posa títol al teu darrer treball?\nOceanes és una idea que surt de les Oceànides, que en la mitologia eren les filles d’Océano i Tetis i que rebien noms de rius, llacs i mars.\n- 'OCEANES' és un homenatge a les dones?\nSí. Jo tenia moltes ganes d’homenatjar les dones i tenia moltes ganes de fer alguna cosa amb l’aigua. Vaig decidir fer les Oceanes, modernitzar la idea i dur-la al meu terreny. Va sortir la paraula Oceànes, les dones de la meva vida.\n- Els noms de les cançons vénen de la mitologia però fan referència a dones amb noms i cognoms reals, no?\nEls noms de les Oceanes són anagrames, canvis de lletres, noms reals amb un altre idioma... Cada cançó la dedico a una dona i tot i que els noms no són els seus, totes saben que aquella cançó és per elles.\n- Per què l’aigua?\nÉs un element que m’agrada molt. A part, pel moment vital que estic vivint ara em va molt bé. L’aigua no es pot retenir, l’has de deixar anar i el meu aprenentatge vital actual és aquest: deixar anar les coses, deixar-les fluir, que passin.\n- Entre aquestes dones hi ha la teva tieta, Josefina Rigolfas?\nEntre totes aquestes dones hi ha la meva mare, la meva germana, hi ha amigues, hi ha amants, dones que han servit de guia meva... La Josefina en aquest disc no hi és. El quart disc que vaig fer, ‘esPiral’, és un homenatge al seu últim any de vida i per tant, en aquesta ocasió, vaig donar espai a altres dones. Però evidentment la Josefina està molt present en mi i en la meva música.\n- La Josefina és coneguda a Igualada per haver estat professora de piano de centenars d’alumnes. També teva. Mantens l’essència del que et va ensenyar a les cançons?\nEstà present sempre en la meva manera de tocar i d’alguna manera també ho està en la meva carrera musical i en la meva vida en general.\n- Et sentim cantar, de fet, rapejar per primer cop a la cançó ‘Oceanes’. Una cançó de denúncia amb orgull de gènere?\nJo em considero feminista, de fet, ho sóc molt. Crec que com a dona hi ha moltes coses a reivindicar. M’agrada molt el hip-hop i vaig decidir fer aquesta cançó en clau de rap i la veritat és que és la única cançó explícitament de denúncia política. Tot i això, el meu compromís polític i social a través de la música, ho és sobretot a l’hora de fer espectacles.\n- Et sentirem cantar més?\nAl disc canto un altre tema petit. A mi m’agrada cantar però no en sé. Jo crec que està molt bé donar pas a les veus i la gent que sí que en sap i que pot fer de pont entre tu i el que vols dir i el públic.\nVideoclip d''Oceanes', obra de la coreògafa Ariadna Peya, germana de la compositora, i realització de Kiku Piñol\n- La teva música és una expressió política?\nCrec que és important que els artistes donem veu a coses que estan silenciades. La nostra funció és visibilitzar a través del nostre llenguatge. Això sobretot ho faig amb Les Impuxibles.\n- La companyia que comparteixes amb la teva germana, Ariadna Peya.\nSí. Ella porta tota la part de moviment i coreografia i jo porto la part de música. És una companyia de dansa i teatre en la que reivindiquem una mica més de compromís social. Ara acabem la gira de ‘Limbo’ que parla de la transsexualitat. I a l’estiu estrenem una nova producció que es diu ‘Aüg’ i que parla de la violència sexual.\n- Com és ser dona en el món de la música?\nEn el meu cas, ser dona en el món de la música no ha estat fàcil. Me n'he anat adonant sobretot ara, recapitulant. El món és molt masclista i els músics són molt masclistes sense saber-ho. Des del privilegi sempre és difícil adonar-te’n de les coses.\n- Com t’has arribat a dedicar al món de la música?\nHaver-me d’espavilar m’ha obert molt a fer la meva vida i a fer el meu projecte. Jo veia que era molt difícil entrar al seu micro món i ser una més. Això no m’agradava i vaig decidir fer el meu propi producte. La veritat és que m’està anant molt bé.\nClara Peya l Foto: Pere Masramón\n- Quina és la teva relació amb el piano?\nAmb el piano m’hi sento còmode i m’expresso amb molta claredat. Fent la meva música sóc molt feliç i interpretant-la també. Quan toco em transporto i m’encanta.\n- Per tu és més fàcil relacionar-te a través de la música que de la paraula?\nTocar el piano em connecta molt amb la meva veritat. Per mi tocar és una zona de confort. Quan toco no em jutjo i això em permet fluir. És difícil no jutjar-se, no sempre ho aconsegueixo.\n- Les teves composicions semblen fàcils, àgils... però a l'hora complexes i plenes de matisos i petits detalls. És així?\nLa meva música és fàcil d’escoltar però no és fàcil de tocar. Això m’ho han dit tots els músics que han tocat les meves composicions. Està plena de detalls, petits canvis, dinàmiques... es tracta de cuidar les petites coses, simplement. S’ha de tocar tota, tornar a tocar i retocar perquè soni fluïda.\n- Busques aquesta complicació en la teva música?\nJo no faig coses complicades perquè sí, se’m compliquen quan intento dir alguna cosa en concret. En realitat és com la vida (riu).\n- No només estàs fent gira amb 'OCEANES’. També estàs amb 'Limbo' de Les Impuxibles i amb ‘Pluja’, l’espectacle que fas juntament amb Guillem Albà i has posat la música a ‘Renard o el llibre de les bèsties’ de Teatre Obligatori i recentment a la nova obra de Carme Portacelli ‘Jane Eyre: una autobiografia’. Ara pots gaudir de la música com i quan vols o estàs lligada a la feina?\nTreballar és la meva vida. Si que m’agradaria tenir més moments lliures però on sóc més feliç és creant, a dalt de l’escenari i comprometent-me. Així, que a continuar!\nClara Peya | Properes dates de concerts i espectacles\nClara Peya l Pàgina web\nClara Peya l Twitter\nClara Peya | Facebook\nClara Peya – ‘OCEANES’\nClara Peya - 'esPiral'


El Juvenil A necessita tres punts per ser primer de grup - FC Barcelona\nHomeFutbolJuvenil ANotíciesEl Juvenil A necessita tres punts per ser primer de grup\nEl Juvenil A necessita tres punts per ser primer de grup\nEl Juvenil A viatjarà aquest dimarts a Amsterdam amb la idea de guanyar l’Ajax per poder confirmar la primera plaça al grup H de la UEFA Youth League Els blaugranes han aconseguit tres victòries i un empat en les quatre primeres jornades, que els permeten ser a vuitens i encapçalar el grup per davant del Milan\nQuintillà, celebrant l'empat davant l'Ajax al partit de la primera volta / FOTO: ARXIU-FCB\nEl Juvenil A viatja aquest dimarts a Amsterdam per enfrontar-se a l’Ajax aquest proper dimecres a De Toekomst (19 hores). El conjunt blaugrana ja està classificat per als vuitens de final de la UEFA Youth League i necessiten tres punts més per confirmar la primera plaça del grup.\n“Serà un partit complicat. Nosaltres tenim l’objectiu de fer un bon partit i que l’equip vagi millorant tant en el terreny individual com en el col·lectiu. Intentarem donar minuts als jugadors que normalment no en tenen”, ha explicat Jordi Vinyals a la prèvia d’aquest partit.\nAl partit d’anada corresponent a la primera jornada de la fase de grups de la competició els blaugranes es van imposar a l’Ajax (4-1) al Miniestadi. Tot i que es van avançar els visitants mitjançant Acolatse, el Juvenil A es va refer i va capgirar el resultat. Xavi Quintillà empatava abans del descans i els dos gols de Munir i un d’Ebwelle a la segona meitat certificaven la victòria del conjunt de Vinyals.\nL’Ajax ha sumat tres punts i és el cuer del grup. Tot i això, encara té algunes opcions de classificar-se per a vuitens en el cas de guanyar els dos partits i que es deixessin punts el Milan (7 punts) i el Celtic (3 punts).\nAmb els divuit disponibles\nJordi Vinyals viatjarà aquest dimarts a Amsterdam amb els divuit jugadors disponibles amb què compta. Fran Álvarez, Kaptoum i Campins estan lesionats, Sanabria s'entrenarà amb el Barça B durant la setmana i Adama ha anat convocat amb el primer equip.\nL’equip sortirà a les 12.55 hores des de Barcelona i assistirà a la tarda a presenciar el partit que jugarà el primer equip a l’Amsterdam Arena. La tornada està prevista per a dijous a primera hora del matí.\nBon camí a la competició\nAquesta primera edició de la UEFA Youth League està sent molt positiva per a un Juvenil A que encara no coneix la derrota. De moment, ha guanyat l’Ajax (4-1), el Celtic (1-2) i el Milan (2-6) a Itàlia i va empatar davant els ‘rossoneri’ en la última jornada jugada al Mini (1-1).


El Port Olímpic passa a mans de l'Ajuntament de Barcelona | betevé\nLa Generalitat ha aprovat delegar les competències al consistori, que el 2020 iniciarà una transformació urbanística i canvi d'activitats\nMarc Garcia | dimarts, 17 de desembre del 2019, a les 23.00\nEl govern de la Generalitat ha aprovat aquest dimarts delegar a l’Ajuntament de Barcelona les competències en la gestió del Port Olímpic per 30 anys. Amb aquest canvi de mans, s’inicia una nova etapa per a aquesta zona de la ciutat, que el consistori vol transformar no només urbanísticament sinó també amb un canvi d’activitats i la supressió dels locals d’oci nocturn. El maig del 2020 acaba la concessió de les discoteques i no se’ls renovarà.\nEls plans de l’Ajuntament per al Port Olímpic tenen diverses fases previstes. La primera actuació es durà a terme al dic de recer, per solucionar els problemes d’ultrapassament d’aigua. Es vol treure a concurs el projecte perquè les obres comencin durant el 2020. A mitjans de l’any que ve, quan vencin les concessions de les discoteques, s’adequaran els locals per a activitats relacionades amb la nàutica.\nAl moll de Gregal es mantindran els locals de restauració, tot i que es farà un concurs per atorgar concessions noves. La intenció de l’Ajuntament és forçar la subrogació del personal que hi treballa. Les terrasses dels restaurants es reordenaran i s’aproparan a la façana. La transformació del Port Olímpic es preveu que s’allargui durant cinc anys.\nPel que fa als equipaments, s’ampliarà el Centre Municipal de Vela, al moll de Gregal, i es construirà un nou Centre Municipal d’Esports Nàutics al moll de la Marina. També es vol crear un Centre de Divulgació del Coneixement del Mar, per fomentar el coneixement del litoral. L’empresa municipal B:SM s’encarregarà de la gestió del Port Olímpic, al qual destinarà 3 M € en inversions el 2020.\nUn dels objectius de la transformació del Port Olímpic és la integració a la ciutat. Per això, es pretén guanyar espai públic d’ús ciutadà amb una nova plaça a l’espai que ara ocupen les terrasses de les discoteques i un aparcament. Es farà un nou pas per connectar les platges amb el port i l’espigó de la Marina es convertirà en un gran espai de vianants.\nTotes les actuacions tindran un cost de 39 milions d’euros, que es finançaran amb la concessió dels locals i els amarraments del port. El canvi de gestió de la Generalitat a l’Ajuntament es farà efectiva el 30 d’abril del 2020, just quan acaba la concessió actual. Durant aquest període, s’aportarà a la Generalitat una part dels beneficis, que no serà inferior a 5 M €, diners que es destinaran a inversions en altres ports.\n260 places noves a la Guàrdia Urbana per reforçar la seguretat i feminitzar el cos


18·10·18 | 10:01\nEl projecte guanyador Ramats de Foc ha guanyat un Premi EMAS al millor projecte en tàndem. Es va començar a explicar aquest darrer any en algunes de les carnisseries agremiades al Gremi de Carnissers i Xarcuters artesans de les comarques gironines i en alguns restaurants de l’Empordà que han participat en la prova pilot liderada per la Fundació Pau Costa i executada per molts actors tots i cada un d’ells necessaris per a la realització d’aquest gran actual i futur projecte. Ja que està demostrat que la utilització de la ramaderia forestal disminueix el risc d’incendi de la zona que el ramader pastura i que per tant la seva feina és necessària per a la gestió del risc d’incendis amb pastures, és a dir amb els Ramats de Foc.\nRamats de Foc és un projecte català, amb prova pilot a l’Empordà. Ramats de Foc És un projecte social\nRamats de Foc té varis objectius, dos d’importants són: Per una banda disminuir el risc d’incendi forestal de les zones marcades com a estratègiques per part de Bombers. La prevenció es fa a través de la Ramaderia forestal dels ramaders que participen en el projecte amb els seus Ramats de Foc. I que amb els productes que deriven d’aquests Ramats en puguin treure productes amb un valor social. Per l'altra banda pretén connectar a tots els actors necessaris de la cadena alimentària de proximitat: ramader-carnisser-(restaurador)-client i garantir que la cadena natural de venda es mantingui amb aquest projecte social.\nEls Premis EMAS Catalunya es realitzen cada dos anys i estan adreçats a qualsevol organització registrada EMAS que disposi com a mínim d’un centre ubicat a Catalunya. Són un estímul per promoure la millora ambiental d’aquestes organitzacions. Ramats de Foc ha guanyat el guardó que premia la co-creació i desenvolupament de projectes ambientals de forma conjunta.\nEls actors que participen en el projecte són: Bombers de la Generalitat que marquen les zones estratègiques on els ramaders han de pasturar. Ramaders que entren al projecte que fan amb els seus ramats la tasca de prevenció i manteniment de zones forestals estratègiques marcades per Bombers i que els productes derivats d’aquests productes (carn de xai, de cabrit, formatges, recuits i lactis, de moment) els venen al següent actor importantíssim.\nCarnissers, claus per a la difusió i prescripció de la campanya, dels productes i del valor de la compra a ramader de proximitat que fan un valor social i que contribueixen amb la seva feina a la reducció, demostrada, del risc d’incendis forestals. I que han pogut comprovar un interès actiu dels seus clients en la campanya i en les compres d’aquests productes. Restauradors, també inclouen a les seves cartes els productes derivats de Ramats de Foc i que alhora deriven als carnissers en la seva compra més diària.\nFundació Pau Costa, fa la gestió i de connector entre tots els actors I la col·laboració de la Generalitat de Catalunya i la Fundació Daniel&Nina Carasso. L’objectiu del 2019 és el d’incrementar ramaders, restauradors i carnissers al projecte.\nMés a Girona


The Daily Avalanche: Vella glòria\n«The Comeback» era una sèrie de HBO de l’any 2005 en la qual l’actriu Valerie Cherish —popular només per una antiga «sitcom», una mica a la manera de BoJack Horseman, però en persona enlloc de cavall— intentava rellançar la seva carrera amb la nova «sitcom» «Room and Bored», on li havien reservat un paperet secundari envoltada d’actors joves, «sexies» i mig nus. Paral·lelament, Valerie ha contractat un equip de vídeo per documentar el seu retorn als escenaris a la manera d’un «reality show», que mostra també el seu dia a dia, fins i tot a la intimitat de la seva llar.\nLa sèrie és presentada com si es tractés d’una gravació trobada i no oficialment autoritzada del «reality» encarregat per Valerie, de manera que abunden les ficades de pota, les situacions vergonyoses, les indiscrecions domèstiques i les humiliacions a les que els guionistes de «Room and Bored» sotmeten a la protagonista. Com es pot intuir «The Comeback», com a programa dins d’un altre programa, juga a diferents nivells narratius i és veritablement sofisticat en el seu joc de miralls referencial. Funciona molt bé com a sàtira sobre la indústria de l’entreteniment televisiu, però es tracta sobre tot d’un exercici de comèdia incòmoda (recordeu «¿Qué fue de Jorge Sanz?») a costa de la candidesa benintencionada de Valerie. Bravo doncs per a Lisa Kudrow (qui, amb Michael Patrick King, fou qui s’empescà la idea), que encarna la protagonista amb gràcia i esportivitat, tot jugant a la seva condició real de reina de les «sitcoms».\nVuit anys més tard, el 2013, hi hagué una segona temporada que vol ser un altre pas de rosca a la premissa inicial: ara Valerie és la protagonista de la «sitcom» «Seeing Red», que és una versió ficcionalitzada de la seva experiència rodant «Room and Bored» i dels seus problemes amb el guionista (que ara interpreta l’actor Seth Rogen). Novament hi ha un equip de vídeo que documenta el «making off» de la sèrie i que interromp la quotidianitat de la llar de Valerie, per a desesperació del seu marit. La veritat és que el nivell meta-meta-narratiu d’aquesta temporada mareja una mica i cal fer un esforç per trobar-la tan divertida com la primera, però a la seva manera aquest experiment resulta plenament original i de visió obligada per a qui gaudeixi de les humiliacions alienes.\n▼ de setembre 2020 (17)\nCasa de bojos\nUn orfe amb molt bons padrins\nSitcom (8): la súper-mare\nLa família i altres animals\nFilmoteca forçosa (16)\nA qui maten les dones?\nSitcom (7): síndrome d’Estocolm\nVida conjugal sana\nNadal a l’agost (i 4)


Periodisme en llibertat - Chào ông Viêt Nam\nPeriodisme en llibertat\nLa blocaire d’aquesta casa, Reyes Hernández, ens fa arribar una carta de cafeambllet.com la revista gratuïta més llegida de la província de Girona, perque són periodistes i han estat denunciant les corrupcions dins la sanitat catalana en diferents hospitals i centres.\nEl resultat és que els editors de la revista, Albano Dante Fachín i Marta Sibina Camps, han estat denunciats i els demanen 20.000,- €.\nGeorge Orwell dixit: Periodisme és imprimir alguna cosa que un altre no vol que s’imprimeixi. La resta són ‘relacions públiques’.\nNo deixem que el bosc ens amagui tot el que ens envolta, i hem d’estar alerta. Hi ha moltes escletxes, moltes, masses, de corrupcions i males gestions, per part dels polítics i governants del nostre país. La gent també està farta de tot. No sé si és cert, però m’han arribat informacions que en tot el reino de españa, hi treballen uns 480.000 politics. Catalunya també hi és representada en aquesta xifra. Alemanya en té la meitat i Itàlia més o menys també. Representa un cost de 2.000 milions d’euros mensuals.\nLa transparència és ja una necessitat i el canvi de país també. Noves estructures politiques i deixar pas a la gent amb ganes. I començar per treballar amb una nova Llei Electoral. Que el poble sàpiga qui és la persona per qui ha votat. Les llistes tancades i aquesta llei que cap partit vol canviar, ha estat nefasta i ja no es pot continuar tancant els ulls i no veure la realitat.


'Érase una vez en... Hollywood' arriba als cinemes\nÉrase una vez en... Hollywood, escrita i dirigida per Quentin Tarantino, arriba als cinemes aquesta setmana amb Leonardo DiCaprio, Brad Pitt i Margot Robbie entre el repartiment de luxe. En la seva novena pel·lícula, i segons ha assegurat Tarantino, la seva penúltima, el director transporta l'espectador a Los Ángeles de 1969 per rendir homenatge als moments finals de l'època daurada de Hollywood. Tarantino emmarca el seu nou treball en un any marcat per la Guerra Freda, el moviment dels hippies, l'arribada de l'home a la lluna o la massacre perpetrada per la secta de Charles Manson en què s'hi incloïa l'assassinat de Sharon Tate, dona del director Roman Polanski, quan només li faltaven dues setmanes per donar a llum. En aquest context, Rick Dalton (Leonardo DiCaprio), un actor de sèries de western vingut a menys, amb Cliff Booth (Brad Pitt), el seu millor amic i també el seu doble en les seqüències d'acció, intenten fer-se un lloc com poden a Hollywood. Una indústria que també viu vents de canvi, i on es creuaran amb Sharon Tate (Margot Robbie), una nova estrella que l'any anterior havia estat nominada al Globus d'Or. Sydney Sweeney, Dakota Fanning, Timothy Olyphant i Al Pacino completen el repartiment.\nSeqüela de la pel·lícula de terror aquàtic 'A 47 metros' de Johannes Roberts escrita conjuntament amb el guionista nascut a Palma de Mallorca Ernest Riera. El subgènere del món dels taurons, inaugurat amb Spielberg, continua donant minuts de cartellera al cinema, en aquest cas des de la perspectiva de sota l'aigua. Grant treballa com a investigador en una antiga ciutat maia que està submergida sota l'aigua. La filla de Grant, la Mia, amb la seva germanastra i dues amigues s'endinsen en la cova submarina on Gran està treballant. Aviat se n'adonen que no estan soles a la cova. Hi donen vida els actors John Corbett, Nia Long, Sistine Rose Stallone, Brec Bassinger, Sophie Nélisse, Corinne Foxx i Brianne Tju. 'A 47 metros' va ser una de les sorpreses de l'estiu del 2017 a les taquilles dels Estats Units.\nCinquè llargmetratge del cineasta Jonás Trueba ('Los ilusos'), que firma el guió amb la protagonista de la pel·lícula, Itsaso Arana. Eva està a punt de fer 33 anys i converteix el fet de quedar-se a Madrid durant l'agost en un acte de fe. Els dies i les nits es presenten com uns moments plens d'oportunitats, es troba amb persones a les quals intenta ajudar però que també l'ajudaran a ella, potser sense saber-ho. Entre festes i revetlles, se n'adona que la vida li dona una oportunitat per començar de zero. Es tracta del viatge íntim d'una dona a la recerca de revelacions, que, com no podia ser d'una altra manera, s'estrena el 15 d'agost. Acompanyen a Arana en el viatge Vito Sanz, Joe Manjón, Isabelle Stoffel, Luis Alberto Heras i Mikele Urroz.\nAnna se'n va amb la seva filla de vacances a una gran casa a la Costa Blava. Haurà de trobar temps per escriure el guió de la seva propera pel·lícula, amb la qual cosa haurà d'evitar a la família, amics i coneguts. Entre tot, intenta recuperar-se de la seva recent ruptura sentimental. L'argument de Valeria Bruni Tedeschi i Caroline Deruas-Garrel, amb direcció de la primera, en una comèdia dramàtica francesa protagonitzada per la mateixa Bruni Tedeschi ('Locas de alegría', 'El capital humano') acompanyada de Yolande Moreau, Noémie Lvovsky, Pierre Arditi, Valeria Golino i Laurent Stocke.\nEl Nou Hollywood de Quentin Tarantino: Un gest mito-poètic


Finestres del Farró: El festival Open House omple els carrers del barri\nEl festival Open House omple els carrers del barri\nEl 28 d'octubre va ser un día fred i plujós. El primer dia de tardor d'aquest any. Tanmateix això no va frenar als milers de participants en la 48 h. BCN Open House que es van llençar als carrers proveïts d'un esplèndid catàleg i disposats a visitar quantes més cases millor.\nFa tres anys que em queixava des d' aquest blog de que en l'oferta d'aquest festival de l'arquitectura no hi participes cap casa del Farró (1), però aquest any ja no ha estat axis. L'arquitectura del Farró hi va ser molt ben representada per La Casa de Vidre, La Vil.la Urània i per dos edificis rehabilitats, situats tots dos al carrer Vallirana.\nDonat que aquest any un dels eixos temàtics del festival va ser el racionalisme i l'obra del G.A.T.P.A.C, no és d'estranyar que hi aparegui aquesta casa del carrer Pàdua 96, dissenyada i construïda per l'arquitecte Sixte Illesques i Mirosa l'any 1933.\nCom diu el catàleg del festival, aquest edifici és una obra icònica del racionalisme. El seu autor va ser un dels principals impulsors del G.A.T.P.A.C (2).\nLa visita va permetre l'accés al vestíbul i l'escala on vam poder veure nombrosos detalls de l'interiorisme. També vam poder pujar al terrat que ofereix un punt de vista privilegiat de les famoses terraces dels àtics.\nDonada la importància de l'edifici en la història de la nostra arquitectura potser hauria estat bé que l'explicació fos una mica més àmplia, però sempre es pot millorar.\nAquest blog està en deute amb l'obra de l'Illesques al Farró, més enllà de la Casa de Vidre, però tot arribarà.\nCom nens amb joguina nova, els veïns del Farró, no deixem d'acudir a tot alló que es proposa des del nostre flamant centre cívic. En aquest cas, no només veïns del Farró, sino gent d'arreu de la ciutat van acudir a escoltar les explicacions dels arquitectes sobre la reconversió de la casa de l'astrònom Comas i Solà en "el millor equipament del districte"\nEn l'explicació de l'obra signada per SUMO Arquitectes i Yolanda Olmo, acabada el 2017, van posar l'accent en els aspectes de sostenibilitat de l'edifici nou, especialment en el que anomenen "espai intermedi". Aquest espai, entre la façana de vidre i les aules, esta pensat com un umbracle que s'adapta al clima de les estacions. A l’estiu, és un espai molt ventilat, amb molta vegetació, que protegeix l’edifici del sobreescalfament. A l’hivern, el tancament resta tancat per crear efecte d’hivernacle i acumular calor a les llosses de formigó massís, mentre que la vegetació es poda per permetre la màxima captació solar.\nHabitatges rehabilitats al carrer Vallirana\nMés enllà d'aquestes dues obres realment emblemàtiques, per a mi va ser molt sorprenent l'exit que va tenir la proposta de visitar dos pisos rehabilitats en edificis del carrer Vallirana. Tan és així que us he de confesar que la llarga cua sota la pluja ens va fer desistir de visitar-los, així que els que aquí us dire es el que explica el catàleg de la mostra.\nEl primer, situat a Vallirana 47, és un edifici de principis del segle XX que s'ha rehabilitat totalment. Segons el catàleg "el nou i el vell entreteixeixen en una estratègia d’hibridació, alhora atrevida i respectuosa. L’obra està plena de detalls de gran sensibilitat que aprofiten elements preexistents i n’afegeixen de nous".\nEn aquest cas la proposta ve avalada pel promotor que va guanyar el Premi FAD d’interiorisme del 2017.\nEl segon cas es tracta d'un pis de l'edifici dels anys setanta, situat a Vallirana 42, en el que es va fer una reforma radical l'any 2017.\nD'un apartament molt fragmentat en petites estances i zones de pas es va passar a un espai molt ampli, eliminant tot tipus de zones de pas i portes convencionals, de manera que la il·luminació natural accedeix a la zona central de l’apartament. Aquest efecte s'accentua a partir d'un sistema de tres grans murs corredissos revestits de miralls.\nQui eren tots aquests ciutadans que van aparèixer pel barri amb el catàleg de l'Open sota el braç? Mentre feiem la cua vaig tenir ocasió de preguntar-ho. Evidentment, molts eren gent de l'ofici, estudiants d'arquitectura, professionals del interiorisme i la decoració, però també hi havia molta gent que havia acudit atreta per l'interès ciutadà de la proposta, amants de l'art i de la cultura, aficionats a tota mena de mogudes culturals, vaja.... barcelonins i barcelonines.\nPer molts, segons em van dir, era la primera vegada que s'endinsaven a peu pels carrerons del Farró i n'estaven meravellats.\n(1) Vegeu l'entrada d'aquest blog: Putxet-Farró, un barri sense arquitectura? del 26 d'octubre del 2015\n(2) Podeu consultar: La casa de vidre: l'arquitectura del GATCPAC al barri, entrada del 27 de març del 2015\nPublicat per Araceli a 0:01


Les 22 universitats de la Xarxa Vives acorden enfortir la cultura\nEn educació, recerca, creació, programació, conservació del patrimoni, en l'àmbit local i digital\nConsell general de la Xarxa Vives. FOTO: XVU\nEl Consell General de rectores i rectors de la Xarxa Vives d’Universitats (XVU) ha aprovat la "Carta d’Universitats i Cultura". El document és fruit d’un procés col·laboratiu d’anàlisi, reflexió i debat al voltant de la dimensió cultural de les universitats, on han participat més de seixanta expertes i experts que desenvolupen la seua tasca als òrgans de govern universitaris i als equips responsables de la gestió d’aquest àmbit.\nLa Carta, entesa com un llibre blanc de la cultura universitària, presenta un marc comú de referència per a l’establiment d’estratègies en la política cultural de les universitats. Segons el president de la Xarxa Vives i rector de la Universitat CEU Cardenal Herrera, Vicente L. Navarro de Luján, "té una vocació pionera i de lideratge, que pretén cimentar les decisions que donaran resposta als reptes que planteja la cultura a les universitats del segle XXI i conduir, així mateix, el debat sobre la gestió i el paper de la cultura universitària a l’espai europeu d’educació superior".\nL’aprovació de la Carta suposa per al Consell el compromís i l’aposta ferma de les universitats per enfortir la cultura a les institucions d’educació superior, ja que la premissa sota la qual s’ha desenvolupat ha estat la concepció de la cultura com una funció irrenunciable de les universitats, de servei públic, com ho són la docència i la investigació.\nEl document s’estructura, principalment, en cinc blocs. El primer d’ells estableix les bases i antecedents que justifiquen i motiven el desenvolupament del projecte. En un segon apartat s’aborda la dimensió cultural de les universitats. A continuació, es presenten els principis orientadors de la Carta. Tot seguit, es desenvolupen els sis àmbits d’actuació en què es desplegarà l’estratègia cultural comuna: educació i formació cultural, recerca i divulgació del coneixement, creació i programació cultural, conservació i divulgació del patrimoni material i immaterial, universitat en l’ecosistema cultural local, i dimensió digital de la cultura. Aquesta presentació dels eixos temàtics dona pas a un darrer bloc dedicat a orientar a les universitats durant la implementació de les estratègies.\nLa Carta d’Universitats i Cultura ha estat impulsada per les universitats Abat Oliba CEU, d’Alacant, Autònoma de Barcelona, de Barcelona, de Girona, de les Illes Balears, Internacional de Catalunya, Jaume I, de Lleida, Miguel Hernández d’Elx, Oberta de Catalunya, Pompeu Fabra, Politècnica de Catalunya, Politècnica de València, Ramon Llull, Rovira i Virgili, de València, i de Vic – Central de Catalunya. Jordi Montaña Matosas (vicepresident I de la Xarxa Vives d’Universitats) i Antonio Ariño Villarroya (catedràtic de Sociologia de la Universitat de València) n’han estat els directors científics, mentre que la direcció tècnica del projecte ha anat a càrrec d’Àngel Mestres Vila (director general de Trànsit Projectes), Mariana Pfenniger, (directora de l’àrea de consultoria i projectes internacionals de Trànsit Projectes) i Jordi Baltà Portolés (consultor de l’àrea de consultoria i projectes internacionals).\nEl Consell Assessor de la Carta d’Universitats i Cultura ha estat format per la Comissió de Cultura de la Xarxa Vives, que agrupa vicerectores i vicerectors d’aquest àmbit a les universitats, i pel Grup de Treball de Gestió Cultural de la Xarxa, format pel personal responsable dels serveis de cultura a les universitats. La Secretaria Executiva de la Xarxa Vives ha exercit la coordinació del projecte en les diferents fases.\nTEXT: Àrea de comunicació de la XVU


Jorge Pautasso: “La primera part ha estat immillorable” - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesJorge Pautasso: “La primera part ha estat immillorable”\nJorge Pautasso: “La primera part ha estat immillorable”\n“Puyol transmet molt, té jerarquia. Cada cop que juga ens dóna respostes, sempre vol ajudar l’equip i a més ha marcat”, explica el segon entrenador del Barça, que ha dirigit el partit per la sanció a Martino “Som un equip baix i això ens complica el joc aeri. En algunes situacions marquem en zona, en altres a l’home i els rivals a vegades treuen profit de la pilota aturada”, comenta Pautasso\nPautasso, durant el partit. FOTO: MIGUEL RUIZ - FCB\nJorge Pautasso ha estat el protagonista a la sala de premsa aquest diumenge i ha parlat amb els mitjans informatius en el lloc de Gerardo Martino, que ha complert el partit de sanció que li va ser imposat. “La primera part ha estat immillorable, amb situacions de gol permanent, recuperacions de pilota. Hem tingut 10 ocasions clares de gol per definir el partit. En la segona part ens ha faltat profunditat, tot i tenir la pilota, i al final hem acabat definint. La diferència en el marcador ha estat merescuda”, ha analitzat l’argentí, que ha fet una valoració del partit.\nEl preparador blaugrana ha volgut elogiar el capità, que ha completat els 90 minuts i ha marcat un gol: “Puyol transmet molt, té jerarquia. Cada cop que juga ens dóna respostes, sempre vol ajudar l’equip i a més ha marcat. Estem contents per ell i a cada entrenament i partit és un exemple per a nosaltres”, ha dit Pautasso, que ha afegit que “hem creat gran ocasions de gol i encara ens falta definició. El més important és que creem les oportunitats de gol i amb això ens hem de quedar”.\nMillorar el joc aeri\nFinalment, Pautasso ha explicat els problemes de l’equip en la pilota aturada: “Som un equip baix i això ens complica el joc aeri. En algunes situacions marquem en zona, en altres a l’home i els rivals a vegades treuen profit de la pilota aturada. Tractarem de millorar-ho i d’evitar faltes amb risc i molts córners”, ha explicat l’argentí, que per acabar ha tingut bones paraules per l’afició: “La gent ha animat l’equip i sempre ens ha donat suport. Això s’ha fet palès amb els canvis que hem fet”.