Vilaweb: ‘menpeko’ egunkaria – Heterodoxia\njoseba | 2019-01-30\nVilaweb, on escrivia regularment des de fa 1 any a petició del seus mateixos directors, em diuen q aquest 2019 no mantenen la meva col·laboració dp d’uns mesos demanant-me q no parlés més d’#Exteriors i el 155. Ho explico aquí https://www.dianacoromines.cat/blog/vilaweb-el-diari-dependent … “Vilaweb, el diari dependent“\n2019 urt. 29\nDiana Coromines-en Vilaweb, el diari “dependent”\nAquest cap de setmana passat hauria d’haver publicat el meu article mensual a Vilaweb, però fa uns dies l’Assumpció Maresma em va enviar un correu electrònic per dir-me que aquest 2019 no mantindrien la meva col·laboració. No em va venir de nou perquè aquest correu, en el qual Maresma (després d’un llarg prolegomen) no em donava cap més explicació, és la culminació d’un procés en el decurs del qual m’havien demanat reiteradament que deixés d’explicar què va passar a les delegacions i al Departament d’Exteriors des del 155 i s’havien queixat de l’enfocament d’alguns dels meus articles. Fins i tot s’havien negat a publicar el darrer, on criticava la presència de Torra al sopar de Nadal de Foment del Treball. És important que se sàpiga com ha anat tot perquè es vegi en quina situació de dèficit democràtic es troben els mitjans catalans; ja sigui per la seva dependència econòmica del «govern efectiu» o bé per una dependència emocional del marc mental que se’n deriva, o bé (i això és el més probable) una barreja de totes dues coses.\nQuan Partal i Maresma em van oferir escriure un article mensual per Vilaweb, ara fa un any, vaig acceptar convençuda que ho feien valorant l’interès periodístic i de servei al país que suposava el fet d’incorporar una veu que explicava, sense embuts i de primera mà, on havien fallat els nostres líders i per on fallarem nacionalment si repetim els mateixos errors. En aquell moment ja havia començat a explicar, al mateix diari i amb la sèrie d’articles «Des de Dinamarca», què havia passat a les delegacions a partir del 27O; com alts càrrecs d’Exteriors havien col·laborat amb el 155 i com els delegats havien abandonat. Un cop completada la sèrie, vaig començar a analitzar l’actualitat política des del meu coneixement en l’àmbit internacional, posant-la també en relació, quan calia, amb l’experiència viscuda en primera persona els mesos posteriors al 27O. Perquè si volem sortir de l’espiral de grisor neoautonòmica on som, és imprescindible assenyalar la continuïtat entre allò que va passar fa un any i això que passa avui, amb unes institucions i uns partits malgovernats pels mateixos representants que van ser incapaços de complir el mandat electoral més sòlid i seriós de la nostra història recent.\nEn cap moment em va passar pel cap que l’objectiu de Partal i Maresma, en proposar-me que col·laborés amb ells, fos que jo «cresqués com a articulista; que desenvolupés la meva intel·ligència, creativitat i visió obrint-me a molts temes diferents». Doncs bé: això és el que em va dir ahir Assumpció Maresma, quan després d’insistir-li durant deu dies per correu i whatsapp que ens trobéssim, finalment em va respondre. Segons ella, tinc un gran potencial que estic desaprofitant; «jo em pensava que faries una altra cosa; em molesta el teu estil i visceralitat, no m’agraden aquests articulistes que parleu sempre en primera persona». Jo li vaig dir que l’estil és cosa meva i que és una de les gràcies dels articles d’opinió (igual que la primera persona). Forma part de la llibertat del periodista igual que els temes que toca i l’enfocament que els dóna. «Sí», va replicar, «però jo tinc la llibertat de triar els meus col·laboradors, o no? O et penses que qualsevol pot ser articulista de Vilaweb?». De cop i volta, semblava que estiguéssim en una entrevista de feina amb poques perspectives de prosperar. Jo era una aspirant, no pas una col·laboradora a qui ella estava fent fora.\nDarrere d’aquests i altres arguments absurds (una vegada Maresma em va arribar a dir que «els teus articles no són articles»), s’hi amaga el fet real que, tapant la meva veu, Vilaweb tapa una visió crítica i necessària per entendre el que està passant al país. «Sempre estàs donant voltes al mateix; els teus articles ja no interessen. Passa pàgina i mira endavant», em deia ahir una vegada i una altra, menystenint l’elevat ressò que han tingut els meus articles. Estiguin d’acord o no amb la meva visió, l’error de Maresma i Partal és negar-se a entendre allò que la meva veu dissident (i la d’altres periodistes i escriptors d’aquest país que som especialment crítics amb el govern de la Generalitat) significa per la salut i la qualitat democràtica del diari. Censurant i limitant les poques veus crítiques i netament exigents amb els nostres representants polítics (tasca que a qualsevol país es concep com un pilar fonamental de la democràcia), el panorama de mitjans catalans es torna petit, provincià i sectari. En lloc de combatre l’Estat que ens oprimeix, ens deixen cada dia una mica més desarmats davant el rebrot del feixisme i l’autoritarisme espanyol.\n«Per què no fas un llibre?», em va dir cap al final de la conversa. «Ho expliques tot d’un cop i així et podràs centrar en altres coses». Tinc Maresma per una persona intel·ligent, i em costa de creure que no entengui la necessitat que la premsa diària reculli una pluralitat de veus com més àmplia possible; que de manera constant ofereixi al lector tots els matisos d’una mateixa realitat, també els més durs de pair. Li vaig preguntar com era possible que no toleressin la crítica al president Torra (perquè justament els problemes havien vingut per aquí: per l’article que em van censurar fa un mes i un d’anterior, que finalment vaig publicar a Racó Català). Maresma es va indignar: «Què insinues? El president Torra és incapaç de dir-nos res. Si sabessis, en canvi, el munt de problemes que ens han portat els teus articles contra la Francesca Guardiola!». Vet aquí, doncs, el pinyol de la qüestió. Vilaweb s’havia pogut permetre ‒a contracor‒ el desgast de criticar l’entorn de Guardiola i Romeva, amb qui ells mateixos m’havien confessat que no tenen bona relació. En canvi, no podien córrer el risc d’ofendre el president Torra.\nEl meu dubte és si són conscients del perjudici que això suposa pel país. Hauria preferit que em diguessin sense embuts per què, tot i entendre la importància periodística dels meus articles (més enllà de si l’estil els agrada més o menys, perquè l’estil és prerrogativa de l’articulista i és, també, part del missatge), es veuen obligats a prescindir-ne. Amb aquest reguitzell d’arguments absurds i emocionals, em fan pensar el pitjor: que ells també han comprat el marc autonomista i, qui dia passa, any empeny.\nNori berea (omen) da zuzenbidea!\nBatzuek badakigu zentsura zer den euskal kazetarien mundutxoan!\nIzan ere, antzeko menpekotasuna ezagutzen dugu mandanga dela eta eta hemengo neoautonomismoaz.\nHemen, aldiz, ez dizute ezer argitaratzen, inongo esplikaziorik gabe!


Saddam adverteix que hi haurà més morts si els ocupants continuen a l'Iraq\n15 maig 2021 18:32\nEUA utilitza míssils, per primera vegada des del final de la guerra, per lluitar contra la resistència\nReuters | 17 novembre 2003\nImatge de les restes d'un dels helicòpters que s'estavellà ahir a Mossul.\n> L'emissora de televisió àrab Al Arabiya transmeté ahir un enregistrament d'audio suposadament de l'expresident iraquià Saddam Hussein instant els seus compatriotes que duguin a terme una guerra santa o jihad contra les forces d'ocupació i advertint que hi haurà més morts per a les tropes encapçalades pels Estats Units. «Combatre'ls (...) és el deure legítim, patriòtic i humanitari i els ocupants no tenen cap més opció que deixar l'Iraq, el país dels àrabs i de l'Islam, com a perdedors maleïts», assenyalà la veu, que s'assemblava a la de Saddam Hussein. «El camí de la Jihad i de la resistència és el millor sota Déu, la humanitat i la història i és l'únic camí que garantirà l'expulsió de les tiràniques forces estrangeres del nostre país i de concedir la llibertat plena i la sobirania al nostre poble a la seva terra», digué l'enregistrament en un comentari per commemorar el Ramadà.\nLa darrera vegada que un presumpte enregistrament de Saddam Hussein fou transmès va ser el 17 de setembre, així mateix per la cadena Al Arabiya. Llavors, la veu també exigí la retirada incondicional de les forces dels Estats Units de l'Iraq o a exposar-se a pèrdues «catastròfiques», en llenguatge semblant a l'usat ahir.\nEstats Units va iniciar la guerra contra l'Iraq el 20 de març, el 9 d'abril enderrocà Hussein, i l'1 de maig el president George W. Bush declarà que havien acabat els combats majors. Les forces encapçalades pels Estats Units han capturat o matat desenes d'ajudants de Hussein, però el deposat president segueix en parador desconegut malgrat haver-hi una recompensa de 25 milions de dòlars pel seu cap. A la gravació de setembre, la veu demanà als iraquians «fer una guerra santa per tots els mitjans contra els ximples invasors».\nD'altre costat, les tropes nord-americanes dispararen ahir, per primera vegada des que conclogueren els combats a gran escala, un míssil guiat per satèl·lit contra un reducte de la resistència pròxim a la localitat iraquiana de Mossul.\nEl llançament del míssil guiat es dugué a terme el dia següent que 17 militars dels Estats Units morissin a conseqüència de la col·lisió de dos helicòpters Blackhawk a la localitat iraquiana de Mossul, l'incident més greu sofert per Estats Units des que el passat març deslligàs la guerra a l'Iraq.\n«Un Míssil de Sistema Tàctic Militar va ser disparat sobre una àrea d'ensinistrament de l'anterior règim, ubicada a 25 quilòmetres a l'oest de Kirkuk», digué el tinent coronel Bill MacDonal, portaveu de les tropes nord-americanes.


ES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-08\nES ES MDB C-01-01-03-03-01-05\nES ES MDB C-01-01-03-01-01\nComprèn fotografies amb retrats de personatges públics realitzats per fotògrafs amb seu a Barcelona.\nES ES MDB C-01-01-03-04-01-01\n[entre 1858 i 1935]\nComprèn fotografies amb retrats de nens realitzats per fotògrafs amb establiment a Barcelona\nES ES MDB C-01-01-03-05-01-01\n[ca. entre 1863 i 1929]\nComprèn fotografies amb retrats de grups de persones realitzats en establiments de Catalunya.\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01\n[entre 1855 i 1929]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per fotògrafs amb establiment a Catalunya.\nES ES MDB C-01-01-03-02\nComprèn fotografies amb retrats de dones. Predominen els realitzats per establiments espanyols i majoritàriament de Barcelona. N'inclou d'altres també realitzats per fotògrafs de la resta d'Espanya, de França i de fora d'Europa.\nES ES MDB C-01-01-03-02-01\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per fotògrafs espanyols.\nES ES MDB C-01-01-03-05-01\n[entre 1861 i 1929]\nComprèn fotografies amb retrats de grups de persones realitzats per fotògrafs espanyols.\nES ES MDB C-01-01-03-04-01\nComprèn fotografies amb retrats de nens realitzats per fotògrafs espanyols.\nES ES MDB C-01-01-03-02-02\n[entre 1857 i 1900]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per establiments de fotografia d'Europa i fora d'Espanya.\nES ES MDB C-01-01-03-02-03\n[entre 1879 i 1901]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per establiments de fotografia de fora d'Europa.\nES ES MDB C-01-01-03-03-01-01\nComprèn fotografies amb retrats d'homes realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona Fotografia Española\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-01\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona Fotografia Española\nES ES MDB C-01-01-03-02-02-01\n[entre 1855 i 1900]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per establiments de fotografia de França.\nES ES MDB C-01-01-03-03-04\nComprèn fotografies amb retrats d'homes realitzats per establiments de fotografia de França.\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-02\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona de Gustavo Larauza.\nImatge digital de l'àlbum de fotografies probablement propietat d'Enrique Pastor Bedoya (Madrid 1833 - Osca 1897), economista i polític espanyol, un dels introductors de l'espiritisme a l'estat espanyol. Conté la disposició original de les fotografies que integren l'àlbum, tal com es va trobar originàriament. La imatge ha estat obtinguda per digitalització realitzada pel Museu del Disseny, dins del marc del projecte Open Challenge II, el març de 2016.\nES ES MDB C-01-01-03-01-04\nComprèn fotografies amb retrats de personatges públics realitzats per fotògrafs desconeguts.\nES ES MDB C-01-01-03-03-02\nComprèn fotografies amb retrats d'homes realitzats per establiments de fotografia de Madrid.\nES ES MDB C-01-01-03-04-01-02\n[entre 1862 i 1911]\nComprèn fotografies amb retrats de nens realitzats per fotògrafs amb establiment a Madrid.\nES ES MDB C-01-01-03-01-02\n[entre 1860 i 1904]\nComprèn fotografies amb retrats de personatges públics realitzats per fotògrafs amb seu a Madrid\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-02\n[entre 1858 i 1912]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per establiments de fotografia de Madrid.\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-03\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona Moliné y Albareda.\nES ES MDB C-01-01-03-03-01-02\n[entre 1855 i 1889]\nComprèn fotografies amb retrats d'homes realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona de la nissaga Napoleon.\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-04\n[entre 1855 i 1909]\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona de la nissaga Napoleon.\nES ES MDB C-01-01-03-01\n[entre 1858 i 1904]\nComprèn fotografies amb retrats de personatges públics, tals com monarques, polítics (catalans, espanyols, francesos, americans), alts càrrecs militars, persones de la noblesa, personalitats eclesiàstiques, escritors i personalitats públiques de l'època. Els països als quals es vinculen són Espanya, França, anglaterra i Estats Units d'Amèrica. Destaca la presència d'un conjunt de fotomuntatges, realitzats per Disdèri.\nPujada y Compañía\nES ES MDB C-01-01-03-02-01-01-05\nComprèn fotografies amb retrats de dones realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona Pujada y Compañía.\nES ES MDB C-01-01-03-03-01-03\nComprèn fotografies amb retrats d'homes realitzats per l'establiment de fotografia de Barcelona Pujada y Compañía.


El majordom - Diari La Veu\nEscriba el número 230673\nFrançois Tassart caminava amb el rostre lívid i els ulls enrogits al costat del carruatge descobert que, el 8 de juliol del 1893, transportava el fèretre de Guy de Maupassant des de l’església de Saint-Pierre-de-Chaillot fins al cementeri de Montparnasse. Poc després, davant de la fossa, envoltat d’actors, compositors, lletraferits i curiosos, el fidel majordom de l’escriptor normand escoltava emocionat l’elogi fúnebre que Emile Zola llegia amb les ulleres entelades i la veu ofegada per l’aflicció. Aquelles paraules sentides al·ludien a la fugacitat de la seua brillant carrera, les passions desbridades que el governaren i la trista majestuositat que havia adquirit el seu dolor. Un sofriment que Tassart havia compartit amb ell, frec a frec, els darrers anys, quan l’home d’estatura mitjana, mirada orgullosa, bigoti castany, llavis sensuals i bíceps prominents d’abans s’havia enfonsat per complet.\nTan bon punt Maupassant complí els trenta anys, convertit ja en una celebritat, desaparegué la vigoria física que sempre havia tingut i es manifestà la malaltia en forma de fatiga, d’insomni i d’insuportables migranyes, que tractà de neutralitzar amb el consum descontrolat de morfina, èter i cocaïna, substàncies tòxiques que l’ajudaven a escriure de manera febril i a abandonar-se a les pulsions eròtiques més refinades. Una sensualitat brutal i insadollable que satisfeia en una successió vertiginosa de cossos de dones joves, tant li feia si eren prostitutes barates provinents dels barris més marginals de la ciutat o misterioses dames de classe acomodada que el lleial Tassart introduïa d’amagat al pis de la rue Boccador. Durant l’etapa final de la caiguda a l’abisme, l’autor de Bel-ami, Sur l’eau i Le horla, a més de veure’s sotmès de cap a peus a les exigències més primitives de la voluptuositat, començà a obsessionar-se amb la mort i a patir al·lucinacions auditives i visuals. Potser per això els escrits personals d’aleshores, d’estil complicat, apareixen plens de correccions i frases inacabades. De vegades, quan no es reconeixia davant de l’espill, una por salvatge a embogir el posseïa; l’horror prompte derivà en diverses temptatives de suïcidi.\nBust de Maupassant al Château de Mironesmil, Normandia\nAcabades les exèquies, Tassart recordava, a la vora de la tomba, els darrers passejos pels jardins de la Maison Blanche, el manicomi en una de les cambres del qual havien trobat el cadàver de l’escriptor dos dies abans. Maupassant, molt prim i debilitat, caminava agafat del seu braç i, de sobte, s’aturava, fixava l’esguard espantat en el buit i arrufava el front, com si sentira la veu cavernosa de la criatura demoníaca de Le Horla cridant-lo pel seu nom.\n[Article publicat a la Cartelera Turia el 7 d’octubre del 2016]\nSituació de la sanitat pública a la Marina Alta\nEscriba el número 123466


DULIA - LA DEVOCIOTECA: Quinzena i última pregunta del Concurs hagiogràfic català: santes i sants tradicionals\nQuinzena i última pregunta del Concurs hagiogràfic català: santes i sants tradicionals\nQuin sant tradicional català tenia, entre les seves minses propietats, una campana i una olla?\nDemà, a les 12 del migdia es coneixerà el/la guanyador/a del concurs i les respostes correctes.\nCrec que és Sant Gil de Núria, crec que allà em van encarregar fent tot el que cal fer amb olla i campana fa molts anys.\nPer cert, em sap molt greu que s'acabi el concurs, no el pots allargar de forma indefinida????\n8 de febrer de 2012 a les 13:27\nEm sembla que aquesta vegada ni ho comprovo. Joan, vas començar amb una part del meu itinerari vital, com bé deies, i l'acabes també!\nÉs sant Gil, molt venerat a Núria.\nBé fora mandra, ho comprovo:\n"...Trobantvos de ells perseguit\nvolgué Deu que fesseu vía,\ny tancasseu en la nit\nOlla, Campana, y María\nab la Creu en companyia\ndeslliurantho del perill,\nAdvocat sou dels Pastors\ngloriós Abat Sant Gil..."\nMoltes gràcies pel concurs i aquests dies que ens has ofert donant-nos l'excusa de remenar i repassar goigs (encara que les onze mil se'm van resistir :) i ahir navegant per Banyoles vaig comprovar que m'havia equivocat)\n8 de febrer de 2012 a les 13:42\nUna pena que s'acabi el concurs, Joan, ha estat genial tant les preguntes tan ben triades, com les respostes, especialment les 'rimades' que tant m'agraden... la meva per avui son uns fragments d'uns goigs de la Mare de Déu de Núria\n“Desitjós de dar-li glòria\nel devotíssim Sant Gil,\nuna imatge per memòria\nfabricà bella i gentil\nCosa fou meravellosa\nfeta per voler de Déu\ntrobaren al costat seu:\nrelíquies molt venerades\nper sa virtut de curar”\nAh, i jo també havia ficat el cap dins de l'olla i tocat la campana, i voltat per l'ermita de sant Gil!\nFins el concurs pròxim, per tal de\nvides de sants tan prudents"\nUna abraçada ben cordial per a tots!\nQuinzena i última pregunta del Concurs hagiogràfic...


El Mercat Audiovisual de Catalunya estrenarà un nou espai: el MAC Virtual - somGranollers\nEl Mercat Audiovisual de Catalunya estrenarà un nou espai: el MAC Virtual\nPangea Reality i FoolHead Studio, empreses de referència dins del món virtual, impartiran sessions sobre aquestes tecnologies\nDivendres, 22 de maig de 2015 | 18:00h\nEl Mercat Audiovisual de Catalunya, que se celebrarà el 3 de juny a Roca Umbert, estrena enguany un nou espai, el MAC Virtual, situat dins de l’espai de Fira MAC. Es tracta d'un punt de trobada entorn de la realitat virtual i augmentada en el qual Pangea Reality i FoolHead Studio, dues de les empreses de referència dins del món virtual a Catalunya, oferiran sessions sobre l’estat actual d’aquesta tecnologia, i també presentaran projectes i aplicacions de realitat virtual i augmentada.\nPangea Reality, empresa catalana amb vocació internacional, oferirà dues sessions amb el títol Realitat augmentada, creativitat i tecnologia, a les 11 h i a les 12.10 h. Les sessions aniran a càrrec de Raimon Homs i Roger Pastor, socis fundadors de Pangea Reality, que explicaran l’estat actual d’aquesta tecnologia i presentaran diversos projectes i aplicacions de realitat virtual i augmentada. Homs i Pastor han liderat projectes de rellevància per a empreses com ara Coca- Cola, Gas Natural, Sony, Cheetos, Almirall o l’expansió de l’empresa a Rússia. Pangea Reality està considerada la primera empresa de realitat augmentada mòbil del país, i l’avalen més de tres anys desenvolupant aplicacions amb aquesta tecnologia.\nFoolHead Studio és una empresa dedicada a explorar les vies actuals i futures per a implementar la realitat virtual i augmentada en dispositius mòbils. Al MAC presentaran Virtual i augmentada: noves realitats i nous mercats, una sessió que tindrà lloc a les 11.35 h i a les 12.45 h. Les sessions serviran per analitzar les possibilitats tecnològiques i narratives d’aquests mitjans i descriure'n els incipients camps d’explotació comercial.\nTambé es donaran a conèixer diversos projectes sobre realitat virtual i augmentada i es faran demostracions amb els innovadors visor Oculus Rift, visors Google Cardboard i aplicacions de realitat augmentada per a tauletes. Daniel Olaizola, director tècnic de FoolHead Studio, i Mario Tarradas, director artístic de FoolHead Studio, seran els encarregats de dur a terme les dues sessions. Daniel Olaizola ha generat continguts digitals per a empreses com ara Estudio Mariscal, Diestro Design o BNC Produccions, entre d’altres. Mario Tarradas, per la seva part, ha treballat per a marques com ara Danone, Honda o Coca-Cola, entre d’altres.


La teva ITV a la primera\nRecomanem revisar aquests senzills punts del teu vehicle abans de venir a una de les nostres estacions Applus+ Iteuve. El manteniment del vehicle per part de l'usuari és obligatori per mantenir el funcionament correcte a les carreteres. En Applus+ et donem uns consells perquè passis la ITV sense problemes, i a la primera. Entre tots, hem de millorar la seguretat viària i el medi ambient.\nVídeo il·lustratiu dels passos abans de passar la ITV\nComprova aquests petits passos abans de passar la ITV\nRevisem visualment la carrosseria del vehicle, que no presenta deformacions o parts tallants\nRevisem els retrovisors, que estan en bon estat i bona subjecció\nTotes les portes i cinturons tanquen i subjecten sense problemes\nEl clàxon està en perfecte estat, per si sorgeix alguna situació d'emergència a la carretera\nDisposem de líquid en el dipòsit de l'eixugaparabrises\nExaminarem l'enllumenat, que els llums d'encreuament, fre, intermitents i marxa enrere funcionen.\nComprovarem la profunditat del dibuix dels pneumàtics i que no tenen deformacions


Appartement Pension St. Sebastian Pettneu Am Arlberg Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPettneu 56b, Pettneu Am Arlberg City Center, Pettneu Am Arlberg, Àustria, 6574 - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartement Pension St. Sebastian\nAl visitar Pettneu Am Arlberg, vosté es sentirà com a casa a Appartement Pension St. Sebastian, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Appartement Pension St. Sebastian, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, caixa forta per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, esquí, solàrium, ping pong, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Appartement Pension St. Sebastian.\nCal que informeu el Appartement Pension St. Sebastian de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Vestit amb faldilla semi-sol: imatges, amb què portar, amb una cintura desmuntable (31 fotos)\nLes noies modernes tenen una sort increïble, perquè tenim accés a tots els coneixements i tota l’experiència en el camp de la roba i la moda que els nostres avantpassats han acumulat durant milers d’anys. A la nostra disposició hi ha una gran selecció de materials i eines per a la costura, revistes de moda, botigues i estudis. Per això, la moda d'avui és tan canviant: podem traduir en realitat qualsevol fantasia, qualsevol equip més inusual. Gairebé totes les estacions, els dissenyadors de moda recorden les tendències del passat remot i els ofereixen una nova vida. En l’article d’avui parlem d’un vestit a mig sol amb una faldilla, un vestit que porten les dames nobles a l’Europa medieval.\nLa faldilla semi-sol és un parent proper de la falda solar. El que sembla l'últim probablement és conegut per tothom: una faldilla esponjosa, feta a mida en un cercle a partir d'una sola peça de tela. A la falda-sol normalment no hi ha costures laterals, sense talls ni cremalleres. Sovint, aquest vestit amb una cintura extraïble.\nLa faldilla semi-solar és molt similar a la mateixa, però és menys mullida, ja que es cobreix d'una peça semicircular de matèria. En conseqüència, aquesta faldilla sempre té almenys una costura. L’excepció són els models amb olor: generalment són perfectes.\nEls vestits amb faldilla semisolada poden tenir qualsevol longitud: hi ha models a terra, midi, i vestits molt curts. Els models més populars d'avui són de longitud mitjana, amb un cosset dens, un escot semicircular i mànigues llargues. Aquests vestits d’estil retro semblen molt simpàtics i romàntics. Són cosits de teixits densos que mantenen la seva forma bé.\nEls vestits amb faldilla semisolada són un conjunt bastant discret, tot i que la faldilla plisada dóna a la imatge una mica de coquetes. Aquest vestit seria apropiat gairebé a tot arreu. En ell, podeu anar a estudiar, treballar, al teatre, a un restaurant oa una reunió amistosa.\nEl vestit semi-sol amb faldilla és un model molt reeixit que s'adapta a diferents tipus de cos. Gràcies a un dens cosset i fons acampanat, el vestit forma proporcions molt femenines de la figura.\nLes noies esveltes es veuran tan vestides com flors delicades. Però les joves que poden presumir de formes apetitoses, no tingueu por de tal silueta. La part superior tancada emmascara la plenitud de les espatlles i els braços, però no amaga el magnífic pit. Els malucs voluminosos s'amaguen sota una faldilla completa.\nAquest vestit ajudarà perfectament a emmascarar les següents imperfeccions de la figura:\nSi considereu que el vostre estómac és una zona problemàtica, llavors un vestit de mig sol amb una faldilla amaga correctament aquest defecte. El teixit dens de la part superior no encaixarà amb les protuberàncies, i una faldilla esponjosa, plantada en un jou, distreu l’atenció de la cintura.\nSi teniu potes grasses, és millor optar per un vestit amb una faldilla que no estigui per sobre del centre del genoll. Aquest model és capaç d’equilibrar el fons pesat, especialment en presència de talons alts.\nUn altre problema que la mitja faldilla ajudarà a fer front és que els malucs són massa estrets (típics per a les noies amb el tipus de "rectangle"). La faldilla acampanada augmenta la diferència entre la cintura i els malucs, cosa que converteix la figura en un ideal estimat.\nUn vestit semi-sol amb faldilla es convertirà en un dels elements bàsics del teu armari, basant-se en el que podràs crear diferents imatges originals. Es combinarà bé amb una jaqueta d’estil de negocis i amb un armilla de mezclilla. En un clima fresc, podeu portar un impermeable o una jaqueta de cuir.\nQualsevol vestit més armoniosament amb sabates al taló i el "mig sol" no és una excepció. Sabates clàssiques o sandàlies elegants: el millor acompanyament d’aquest vestit. No obstant això, les botes elegants de taló alt són igual de bones. La moda moderna permet una combinació de vestits femenins amb sabatilles esportives o botes pesades, que els agrada experimentar amb estil.\nEl vestit semi-sol faldilla va bé amb diversos accessoris a l'estil dels anys 50 i 60 del segle passat: bosses rodones petites amb mànec curt, grans ulleres de sol, guants brillants, llaços amb arcs, etc. Sovint les noies porten aquests vestits amb corretges de cuir al voltant de la cintura.\nUn vestit de mig sol amb faldilla no requereix una gran quantitat de joies, només n'hi ha prou amb un detall brillant i enganxós, per exemple, un collaret massiu de comptes, un anell amb una pedra gran o uns pendents de forma inusual.\nM'agraden els vestits amb aquestes faldilles! Flare afegeix feminitat a la figura, fa que els malucs siguin més arrodonits.\nQuin bonic vestit vermell té Dita Von Teese!


Els experts apunten que els terratrèmols es van originar en una falla desconeguda fins aleshores\nEls dos acusats pel cas Castor, Recaredo del Potro (dreta) i José Luis Martínez Dalmau, a l'Audiència de Castelló. Doménech Castelló / Efe\nValènciaInstal·lar un sismògraf submarí per vigilar l'evolució del magatzem de gas i, així, complementar els dos que ja hi havia a la costa. Va ser la recomanació de l'Observatori de l'Ebre, entitat contractada per vigilar l'impacte de les operacions del magatzem Castor, però la companyia Escal UGS no la va incorporar. Ho ha explicat aquest dimarts l'exdirector de l'organisme Joan Miquel Torta, durant la segona sessió del judici que pretén aclarir si l'empresa i els seus dos màxims exalts càrrecs, Recaredo del Potro i José Luis Martínez Dalmau, van tenir alguna responsabilitat en els terratrèmols que va patir la costa del Montsià i del Baix Maestrat el 2013. També han declarat funcionaris del ministeri d'Indústria i treballadors de la plataforma logística.\nEl testimoni de Torta ha sigut ratificat per la també exrepresentant de l'observatori, Arantza Ugalde, que ha puntualitzat que els informes no consideraven imprescindible situar el sismòmetre submarí en una fase inicial. Quan li han preguntat per l'origen dels moviments sísmics, Ugalde ha coincidit amb la tesi de l'estudi encapçalat per l'Institut de Diagnòstic Ambiental i Estudis de l'Aigua (IDAEA) i l'Institut de Ciències del Mar (ICM) i ha afirmat que es van registrar en una falla desconeguda fins aleshores, situada per sota de la zona d'injecció del gas i de la falla d'Amposta. Menys taxativa s'ha mostrat a l'hora d'assenyalar l'origen d'aquesta fractura. Ha apuntat que els canvis de pressió en la cavitat submarina haurien pogut ajudar a moure la falla d'Amposta, però que aquesta afirmació era només "una hipòtesi".\nL'encarregada de relatar la cronologia dels fets ha sigut la llavors responsable de la secció sísmica de l'Observatori de l'Ebre, Estefania Blanch, que ha explicat que abans de la injecció de gas, iniciada el juny del 2013, només s'havien detectat 21 moviments sísmics, mentre que entre els dies 9, 10 i 11 de setembre se'n van registrar 50, alguns de superiors als 2,5 graus. Sobre els avisos traslladats a la companyia, ha detallat que ja el dia 10 es va informar l'empresa que hi havia anomalies, una situació que es va confirmar dos dies després amb 47 microsismes. Va ser aleshores quan Blanch va enviar un correu electrònic a Escal UGS per suggerir posar fi a les injeccions o reduir-ne el cabal, petició que va ser acceptada el 15 a la tarda, dos dies abans de la paralització de la plataforma.\nEn representació de l'administració han declarat en qualitat de testimonis Sergio López, ex subdirector general d'Hidrocarburs i actual executiu de la petroliera Cepsa, i Jaime Suárez, director general de Política Energètica entre 2012 i 2014. El primer ha explicat que la relació amb Escal UGS va ser de "col·laboració absoluta" i que tot el que es va demanar a la companyia "es va complir". Per la seva banda, Suárez ha detallat que el govern espanyol va ser informat de tots els sismes, inclosos els més petits, i que va ser quan els terratrèmols van incrementar d'intensitat el dia 24 de setembre –va ser de 3,6 graus–, i després el 28 i el 30 de setembre –fins a 4,3–, que es va decidir que les injeccions de gas, ja aturades el 17 de setembre, no es podien reprendre a l'octubre com inicialment havia previst l'empresa. En aquest sentit, Suárez ha assenyalat que els tècnics del ministeri d'Indústria van considerar com a possible origen dels terratrèmols les activitats de la plataforma Castor, que "haurien desestabilitzat" la zona.\n15.000 euros d'indemnització per persona\nEl pes dels interrogatoris l'estan assumint la fiscal de Medi Ambient de Castelló, Dolores Ofrecio, i l'advocat de l'acusació popular que exerceix l'entitat Associació d'Afectats per la Plataforma Castor. La primera ha demanat per a l'expresident d'Escal UGS, Recaredo del Potro, i l'exconseller delegat, José Luis Martínez Dalmau, sis anys de presó, una multa de 15.600 euros i inhabilitació per a activitats geològiques i gasistes durant tres anys i mig. A més de les peticions del ministeri fiscal, el segon ha sol·licitat que l'asseguradora Zurich assumeixi els danys causats pels sismes a deu veïns de la zona i que durant el judici es valorin les afectacions en una altra vintena d'immobles. Finalment, els 123 socis de l'associació reclamen una indemnització pels danys morals pel pànic i la inseguretat patida durant l'onada sísmica de 15.000 euros per persona, 1.845.000 euros en total, molt per sobre dels 2.500 euros inicialment anunciats per la mateixa companyia.\ncas castor projecte castor plataforma Castor magatzem castor CASTOR


Pàgina web de l'Escola l'Antina: 2013\nFa dies que parlem a les classes de 6è de la importància de ser solidaris, de posar-nos en la pell de l'altre i de fer petits-grans gestos que sumats poden millorar la vida dels que pateixen.\nEns van impressionar molt les noticies que arribaven des de Filipines quan van patir el Tifó Yolanda, poder estem més sensibles perquè tenim a 6è un alumne que encara no fa un any va arribar d'allà, i sentim el desastre molt proper. Hem comentat la situació en que es troba ara la població desprès d'un més, que no podem oblidar-nos i que és necessària molta ajuda.\nTambé hem parlat de les greus dificultats econòmiques en que es troben moltes famílies a prop nostre i de la necessitat de ser solidaris amb els que tenim a prop.\nI vam decidir començar a implicar-nos com a grup i fer-ho extensiu a l'escola.\nLa primera acció ha estat avui, dia 20 de desembre, per ajudar a Filipines, amb la venda d'una part de les manualitats que havíem preparat per finançar el nostre viatge de fi de curs.Un petit gest que ha estat tot un èxit. Farem arribar els diners recaptats a traves de Unicef.\nQuan tornem de vacances continuarem parlant de solidaritat, i concretarem actuacions per col·laborar amb entitats del nostre poble, que treballen desinteresadament per millorar el dia a dia de families que ho estan passant molt malament.\nPublicat per Escola Antina a 1:54 Cap comentari:\nL'AMIC INVISIBLE 2013 ALS GRUPS DE 6È\nUs animem a deixar els vostres comentaris per compartir els sentiments, les emocions de aquestes darreres setmanes tant plenes de vivències compartides.\nPublicat per Escola Antina a 0:29 Cap comentari:\nUNA FIRA DE NADAL MOLT EXITOSA:\nEl dissabte i el diumenge dies 14 i 15 de desembre, en la fira de Nadal de Torredembarra, la botigueta que tenien els alumnes de 6è va triomfar.\nL’esforç donat per els nostres joves venedors ha ajudat molt a que la gent que passejava per la fira fos generosa i amable i ens comprés algunes coses.\nVan fer un gran treball en equip. També van fer un horari en el que cada nen tenia una hora per encarregar-se de la paradeta; a qui no li tocava estar treballant en la tenda, s’anava a vendre flors i vescs per tot el poble. Sens dubte, casi tothom va respectar els horaris com calia.\nEls nostres grups d’empresa han deixat uns quants comentaris:\nPRODUCCIÓ: Ha anat molt bé perquè hem venut unes quantes coses.\nPUBLICITAT: Ho hem fet molt bé i ha sigut molt divertit.\nRECURSOS HUMANS: Va ser molt guay però a última hora els horaris es van canviar.\nPREMSA: El nostre avís per megafonia va funcionar perquè van vindre molts alumnes de l'escola.\nCONTABILITAT: El nostre treball ens va encantar i vam vendre moltes coses xules.\nCOMERCIANTS: Va anar molt bé perquè vam aconseguir molts diners.\nINVENTARI: Ho vam fer genial, i vam vendre bastant.\nGràcies a aquelles persones que van ser generoses i ens van comprar i també als nostres pares, mares i mestres, que van estar constantment recolzant-nos durant el cap de setmana, cada vegada estem més a prop del nostre objectiu.\nL'EQUIP DE PREMSA\nPublicat per Escola Antina a 15:43 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: PROJECTE DE 6È\nFELICITACIÓ DE NADAL MUSICAL\nEls alumnes de 5èA hem fet unes felicitacions de Nadal diferents.\nBON NADAL I FELIÇ ANY NOU 2014!!\nPER VEURE ELS VÍDEOS HEU DE CLICAR ELS ENLLAÇOS:\nANA.D, ELBA, I AÏDA (CLASSIC)\nMARTINA. JANINA, ALEJANDRA, XENIA, ANA.V (HIP-HOP)\nMARC, RUBEN, BERNAT, ORIOL, RIDA (EDM)\nJOSEP, LOURDES, ERIK, ANA.O, ROMAYSA\nPOL, CRISTIAN, SERGI\nPublicat per Escola Antina a 11:46 Cap comentari:\nCONCERT DE NADAL A BAIX A MAR 6è\nPublicat per Escola Antina a 16:22\nFIRA DE NADAL TORREDEMBARRA\nNosaltres, els alumnes de sisè de l'escola l'Antina formarem part de la Fira de Nadal de Torredembarra amb una botiga per recaudar fons per anar-nos de viatge de fi de curs.\nEns hem dividit la feina com si fossim una gran empresa: contabilitat, departament econòmic, equip de producció, departament comercial, recursos humans, inventari, publicitat, i un grup de premsa.\nEl grup de premsa de 6è, hem fet fotos de les manualitats que vendrem a la parada de la fira de Nadal i de tot el treball d'equip.\nGràcies als familiars dels alumnes de sisè hem aconseguit una botiga, situada en la fira nadalenca, per vendre les manualitats fetes a mà i amb esforç pels alumnes de 6è, les families i els nostres tutors.\nEsperem vendre molt per anar-nos a Castilla-La Mancha per final de curs.\nEscrit per l'equip de premsa de sisè.\nAqui teniu el plàning horari que han gestionat l'equip de Recursos Humans\nFIRA DE NADAL 2013 TORREDEMBARRA PRO-VIATGE DE 6è de L’ANTINA\nHORARI I DISTRIBUCIÓ DE TORNS\n10h- 11h 11h- 12h 12h-13h 13h-14h\nCristina - Ana\nOlga - Guillem\nMonica - Alba\nLuis Fernando - Melani\nMarlin - Renz\nAnna - Xavi\nLidia - Braian\nAngels - Joan\nCosmina - Stefania\nJakeline - Marcos, Mateo i Rebeca\nXimena - Cristobal\nMaricarmen - Andrea\nMagda - Paula M\nMartin - Jonatan\nSilvia - Claudia\nCristina - Mar\nGemma - Candela\nAurora - Natalia\nLuz - Tatiana\nAna - Elia, Nayra\nRamon - Aleix\nTeresa – Jordi, Michael\nSandra - Adria\nNarçi - Alex\nManuela - Maria.G\nJoan Ramon - Jordi\nElisabet - Joel\nLidia – Braian, Joan\nRosa - Joan\n17h-18h 18h-19h 19h-20h\nJakeline – Marcos, Mateo i Rebeca\nManuela - Alvaro\nTeresa- Jordi. D\nNuria - Albert, Mateu\nLucia – Alejandro\nSusana – Sergio, Paula\nPublicat per Escola Antina a 17:06\nEtiquetes de comentaris: 6è, PROJECTE DE 6È\nELS AVIS DE LA RESIDÈNCIA PERE BADIA ENS AJUDEN A DECORAR L'ESCOLA\nEl passat dimarts dia 10 de desembre els avis de la residència Pere Badia junt amb els alumnes de 5è van estar penjant la decoració de nadal que van fer els avis.\nFinalment els alumnes de 5è els hi van cantar una nadala. Tot va ser molt emotiu i ens ho vàrem passar molt bé!!\nMoltes gràcies als avis!!\nPublicat per Escola Antina a 11:49\nRESIDÈNCIA PERE BADIA ALUMNES DE 6È\nCom cada any, un grup d'alumnes de 6è vam anar, en representació de l'escola, a cantar i a decorar la Residència dels avis.\nÉs una bonica experiència, vam tornar tots molt contents.\nPublicat per Escola Antina a 0:27 Cap comentari:\nVAM SER FILLOLS, ARA SOM PADRINS...\nAquesta experiència de ser padrins de lectura i estar amb els nens/es de primer, és encantadora!!!\nEncara nosaltres, els alumnes de sisè, recordem quan vam aprendre a llegir a cicle inicial i com ens feien de padrins, i mai vam pensar que ser-ho fos tan divertit\nFa tres setmanes que els alumnes de sisè de l’escola l’Antina estem fent de padrins als alumnes de primer.\nEls dimarts i els divendres ens reunim per tal d’ajudar als alumnes mes petits de primaria a llegir millor i a aprendre paraules noves, i tothom s’ho passa d’allò mes bé!!!!\nPublicat per Escola Antina a 21:00\nDIVERCIÈNCIA A 6è\nPer la Setmana de la Ciència a l'escola vam fer experiments i ens ho vam passar d'allò més bé!\nL'entusiasme de tots en descobrir respostes a les preguntes científiques va ser genial!\nPublicat per Escola Antina a 20:54\nEls dies 21 i 22 de novembre van venir a classe algunes mares, germans, tietes... dels alumnes de 6è a ajudar-nos a fer manualitats per vendre i guanyar diners per anar-nos de viatge.\nAquest any hem decidit anar de colònies a La Manxa, al poble de la nostre professora l’Àngels. Les colònies intentarem que surtin el més econòmiques possibles i per això estem fent moltes activitats per finançar-nos. A més les manualitats no costen gran cosa de diners, fins i tot es podem fer amb coses reciclades. Algunes de les manualitats són: mussols, clauers i arracades amb càpsules de cafè, centres nadalencs amb espelmes amb purpurina i pinyes pintades, clauers de Angry Birds, arbres de Nadal petits, capses joiers, adorns pels arbres de Nadal, polseres, etc...\nEls dies 14 i 15 de Desembre anirem a la Plaça de l’Ajuntament a la Fira de Nadal de Torredembarra a vendre tot el que estem fent.\nPublicat per Escola Antina a 19:53\nPublicat per Escola Antina a 12:57\nEls alumnes de 5è B hem experimentat amb el cor, els pulmons i els ronyons!\nPublicat per Escola Antina a 12:44\nEls alumnes de 5è o 6è hem viscut una fantàstica experiència, hem fet de científics!!!\nHem estat una setmana preparant els nostres experiments a l'hora del pati per poder explicar els nostres experiments als nens d'educació infantil.\nHa estat fantàstic!! Tots han après moltes coses i els més petits han gaudit un munt!!\nPublicat per Escola Antina a 16:34\nPODEM MOURE UNA LLAUNA DE REFRESC AMB UN GLOBUS SENSE QUE ES TOQUIN?\nEls alumnes de 5èA hem fregat un globus al cap durant molta estona, i desprès l'hem apropat a la llauna que estava al terra.\nDe sobte la llauna ha començat a moure's!!!\nAquests experiments han estat molt divertits!!\nPublicat per Escola Antina a 16:27\nQUÈ PASSA AMB EL PAPER I EL GLOBUS?\nEls alumnes de 5èA hem experimentat què passa si freguem enèrgicament un globus i el passem per damunt de petits trossos de papers.\nPublicat per Escola Antina a 16:19\nQUÈ ELS HI PASSA ALS NOSTRES CABELLS AMB UN GLOBUS?\nEls alumnes de 5èA hem experimentat què passa si freguem un globus en els nostres cabells, i aixequem el globus. els nostres cabells es queden enganxats!!\nPublicat per Escola Antina a 16:06\nENS PREPAREM PER FER DE CIENTÍFICS\nEls alumnes de 5è i 6è han estat una setmana preparant-se per realitzar experiments als més petits de l'escola. Han treballat molt i ho han fet molt bé! Felicitats!\nPublicat per Escola Antina a 13:06\nQUÈ PASSA AMB UN GLOBUS I L'AIGUA?\nAprofitant que a l'escola fem experiments per la setmana de la ciència...\nEls alumnes de 5èA hem experimentat què passa quan freguem amb força un globus i l'apropem al raig d'aigua.\nHem descobert que el globus atrau l'aigua!\nPublicat per Escola Antina a 10:57\nDIBUIXEM UN CIENTÍFIC\nPublicat per Escola Antina a 12:24\nEXPERIMENTEM AMB PULMONS\nELS ALUMNES DE 5è EXPERIMENTEM AMB UN COR I UN RONYÓ\nPublicat per Escola Antina a 19:53 Cap comentari:\nTrobeu a faltar la vela..? deixeu els vostres comentaris!!!\nPublicat per Escola Antina a 12:23\nPublicat per Escola Antina a 12:21\nPublicat per Escola Antina a 11:48 Cap comentari:\nhttp://blocs.xtec.cat/auladecienciesmdomingo/2011/02/05/els-cos-huma-alumnes-de-6e/ Escola Marcelí Domingo de Tarragona (Roberto García)\nhttp://blocs.xtec.cat/paucasalsciencies/ Escola Pau Casals del Vendrell (Josep Borrull)\nhttp://cienciescolonia.blogspot.com.es/p/l-aula.html Escola Colònia Güell de Santa Coloma de Cervelló\nhttp://blocs.xtec.cat/aulacienciessantsalvador/ Escola Sant Salvador Tarragona (Montse Sastriques)\nWEBS AMB PROPOSTES D’EXPERIMENTACIÓ\nhttp://www.apqua.org/ Projecte educatiu per pràctiques de química. Proporcionen material (cal registrar-se.\nhttp://primariaexperimentos.blogspot.com.es/ Ceip Mediterráneo de Melilla (Antonio del Salto)\nPublicat per Escola Antina a 22:19 Cap comentari:\nCASTANYADA 2013 6è\nPublicat per Escola Antina a 3:09 Cap comentari:\nCASTANYADA 2013 5è\nEls alumnes de 5è hem fet un pastís de xocolata i fruits de tardor, boníssim!!!!\nPublicat per Escola Antina a 16:13\nELS AVIS DE LA RESIDÈNCIA PERE BADIA ENS AJUDEN A ...\nPODEM MOURE UNA LLAUNA DE REFRESC AMB UN GLOBUS SE...\nQUÈ ELS HI PASSA ALS NOSTRES CABELLS AMB UN GLOBUS...\nELS ALUMNES DE 5è EXPERIMENTEM AMB UN COR I UN RON...\nBLOCS DECIÈNCIES http://blocs.xtec.cat/auladecien...\nDEURES D'ESTIU 5è\nOrtografia- -Memòria Visual\nPROJECTE DE 6È (7)\nPrograma ENREDA'T UNICEF\nBLOG EL QUIJOTE\nPROJECTE 6è ESCOLA L'ANTINA


Una transformació a tots els nivells que va des de la indústria i el transport fins al disseny dels edificis i als hàbits dels ciutadans\nRedacció 28/11/2018 - 17.59 Actualitzat 24/07/2019 - 10.04\nLa Unió Europea vol deixar d'emetre emissions degudes als combustibles fòssils -petroli, gas i carbó- el 2050. Així ho ha manifestat el document "Un planeta net per a tothom", presentat aquest dimecres a Brussel·les.\nÉs una estratègia molt ambiciosa que vol convertir la Unió Europea en la primera gran economia que sigui neutra en les emissions de CO2. En la presentació, el comissari europeu d'Energia i Clima, Miguel Arias Cañete, ho considera una oportunitat i ha demanat el lideratge europeu.\n"Podem fer-ho. I si tenim èxit, d'altres ens seguiran. Si no liderem, ningú més no ho farà. I si ningú no actua, un canvi climàtic desfermat afectarà severament Europa i la resta del món."\nTot plegat va en la línia marcada pel Pacte Climàtic de Parísdel 2015, que busca limitar per sota dels 2ºC l'augment de la temperatura mundial.\nBrussel·les s'ha compromès a ajudar els sectors econòmics que es puguin veure perjudicats per aquest canvi de model.\n"La UE prestarà el seu suport als més afectats per aquesta transició, amb l'objectiu que tots estiguin preparats per adaptar-se als nous requisits d'una economia climàticament neutra."\nCrisi climàticaMedi ambientUnió EuropeaEconomia de butxaca


Cinquè títol de la Col.lecció l’Ermità\nA les llibreries a partir de març de 2018\nQuè s’hi jugaven a la morra els pirates? / Per què cal tenir velocitat, reflexes i estratègia? / Per què Ciceró tenia en alta consideració la morra? / D’on prové la paraula camorra? / Com va arribar la morra a Amèrica? / Per què és tan popular a Sant Carles de la Ràpita?\nAcaba de sortir a la venda Quina Morra!, el cinquè títol de la Col·lecció l’Ermità, un llibre que ens descobreix la morra, un joc d’estratègia que es juga amb les mans i que consisteix en endevinar el número que sumen els dits mostrats per dos adversaris.\nEgipcis i grecs, mariners, pirates i pastors, tenien la morra com un dels seus jocs predilectes, tant per passar l’estona com per arreglar tractes i negocis. Un joc mil·lenari que va viatjar per tot el Mediterrani i que a Catalunya va arrelar amb força entre els pescadors de les Terres de l’Ebre. Allà ha perviscut a localitats com Sant Carles de la Ràpita, on ha revifat gràcies a l’associació Morràpita, que amb veritable entusiasme es dedica a transmetre i difondre l’herència d’aquest joc singular i identitari.\nAmb pròleg del reconegut folklorista Amadeu Carbó, Quina Morra! explica, de la mà de Rafa Balagué (membre de Morràpita), els orígens del joc, la seva història i la recuperació actual. I com no, ens dóna totes les claus per jugar-hi. A més a més, a través de cinc relats plens d’imaginació del jove escriptor rapitenc David G. Caballero, el lector podrà reviure on, qui i com es jugava a la morra en diferents èpoques del passat.\nQuina morra! s’estructura en cinc apartats:\nIntroducció sobre la història i la recent recuperació del joc de la morra. Explicació de la dinàmica del joc.\nCinc relats que situen la morra a diferents èpoques.\nImatges històriques i descriptives sobre el joc.\nGlossari amb l’explicació de moltes paraules relatives al joc de la morra.\nRafa Balagué Baila (Sant Carles de la Ràpita – Montsià, 1978) és dissenyador gràfic, regidor d’Identitat i Joventut a l’ajuntament del seu poble i tresorer de la Federació Catalana de Jocs Tradicionals. Compagina la seva feina amb la investigació i difusió del joc tradicional de la morra a través de l’associació Morràpita.\n10 Març, 2018 /by em-administrador\nCatazònia. Els caputxins catalans a l’Amazònia 3a edició de “Tornar als remeis de sempre”


Hospitals en Chongqing shi - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Xina - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Xina › Hospitals en chongqing shi\nHospitals en chongqing shi Xina\nHospitals en Chongqing shi recomanades:\nSom un dels millors directors que existeixen actualment relacionats amb Hospitals en Chongqing shi. Hem passat mesos compilant tota la informació dels hospitals Xina per oferir als nostres usuaris tota la informació més rellevant sobre hospitals.\nA Chongqing shi hi ha diversos centres de salut per satisfer les necessitats mèdiques dels seus 28390000 habitants. Però quan es requereix atenció especialitzada, cal anar a un dels Hospitals en Chongqing shi. Si busqueu el telèfon i l'adreça d'un d'aquests hospitals, els trobarà aquí.\nSense salut, no pot tenir una bona vida, i per això és tan important quan estem malalts, busqueu ajuda immediatament. Per aquest motiu, oferim tota la informació de contacte Hospitals en Chongqing shi perquè pugueu calmar al moment del contacte, de manera que pugueu saber que truqueu al telèfon correcte.\nHospitals en Chongqing shi per categoria\nÉs important tenir cura de la salut pública, ja que la nostra salut no ha de dependre de la quantitat de diners que tenim. Posem a la vostra disposició una àmplia llista d'hospitals públics a Chongqing shi (Xina)\nSi no sap per on començar el tractament o la teràpia, us recomanem que consulteu de manera crítica i consulteu opinions sobre hospitals privats Chongqing shi (Xina). Introduïu i accedireu a una llista completa amb cadascun d'aquests hospitals. Visiteu els seus llocs web per conèixer més profundament sobre cadascun i prendre una decisió acurada\nMostrant 7 Hospitals en Chongqing shi\nHospitals en Chongqing shi per ciutat important\nLa població de Chongqing, Xina sempre ha confiat en una atenció mèdica de qualitat dels hospitals dels voltants. Si necessiteu consultar la informació de contacte i la ubicació geogràfica d'un d'aquests hospitals, ens complau dir-vos que a Hospitalsworldguide trobareu tot el que necessiteu saber.\nNo espereu més si necessiteu veure el vostre especialista avui mateix. La vostra salut hauria de ser la vostra prioritat i ha d'estar en bones mans. Consulteu aquí en aquesta base de dades d'hospitals, el vostre hospital més proper a Wanxian, Xina.\nSovint un accident passa quan menys ho esperem. Si això us ha succeït a vostè o algú que està amb vostè a Fuling, Xina, truqueu o aneu a l'hospital més proper. Aquí trobareu tot el que necessiteu saber per contactar amb aquests centres.\nPassar ràpidament a un hospital pot ser necessari en algun moment, especialment en casos de malaltia greu de caràcter urgent. Per tant, tome nota d'aquí els telèfons dels hospitals de Beibei, Xina per tenir-los a mà si és necessari.\nTenir la salut és el primer i més important per fer-nos sentir feliços i complerts. Si necessiteu un especialista en algun camp com medicina general, pediatria, geriatria, psiquiatria, psicologia, etc., busqueu-lo en aquest directori d'hospitals Hechuan, Xina.\nHospitals de Yongchuan, en Xina. Trobeu aquí tota la informació de contacte i molta més informació de tots els centres hospitalaris que hi ha a la ciutat. La vostra salut és el més important i, per aquest motiu, no hauríeu de retardar-vos a buscar l'especialista que necessiteu en aquest moment.\nHospitals en Chongqing shi per província\nMés destacats Hospitals en Chongqing shi


La Promovelocitat arriba a l´equador de la temporada al circuit de Menàrguens\nBona organització per part de la Penya Motorista Barcelona.\nLa Copa Catalana de Promovelocitat ha celebrat aquest cap de setmana la quarta cursa de la temporada al circuit de Menàrguens.\nMarc Vich s’ha imposat per partida doble en la categoria PromoRacc 1. El pilot del Moto Club Rocco’s ha sumat el quart triomf consecutiu d’aquesta temporada, desmarcant-se al capdamunt de la general on ja suma 200 punts, 64 més que el segon classificat, Gonzálo Sánchez. Precisament, Sánchez ha ocupat la segona posició de la categoria, mentre que Max Serra ha estrenat posicions de podi aquesta temporada després de finalitzar tercer.\nEn la categoria PromoRacc2, el protagonisme ha tornat a recaure en la figura d’Izan Rodríguez. El pilot de Valladolid ha recuperat la primera posició del podi després de cedir-la a Raúl Navarrete en la darrera cursa celebrada al circuit de Juneda. Rodríguez ha firmat una brillant actuació enduent-se les dues mànigues del dia. D’altra banda, Christian Calvet ha aconseguit el millor resultat de la temporada fent segon a Menàrguens i sumant, d’aquesta manera, el tercer podi de la temporada. Finalment, Raúl Navarrete ha completat el top 3 de la PromoRacc2.\nEn PromoCat 3, nova victòria de Cesc Obiol, la quarta de la temporada per al pilot del Simonety School. Alex Remesal ha fet segon, mentre que Jairo Llaó ha completat les posicions d’honor.\nPel que fa a les categories Elèctriques, en PromoCat Elèctric GasGas 1.6 el triomf ha anat a parar a mans d’Unai García, seguit d’Arnau León, segon, i d’Ethan Arias, tercer.\nFinalment, en PromoCat Elèctrica GasGas 1.2 la victòria ha sigut per Oriol Vich. Hugo Guillen ha fet segon, mentre que Juan Manuel Maroto ha tancat les posicions de podi.\nLa pròxima cursa de la Copa Catalana de Promovelocitat se celebrarà el 26 de maig al circuit d’Alcarràs.


Isidre Fainé, l'home que fa la feina\nÀnima social, orígens i maneres de fer d'Isidre Fainé, un 'self made man' discret que mai no diu què pensa, malgrat que tothom ho sap\nToni Rodríguez President d'InterMèdia Barcelona. 10 de març de 2021 05:30\nIsidre Fainé és el president de "La Caixa". | Cedida\nDiuen els savis de la Terra Alta que al bell mig de les Torres Negres habita un home de profundes inquietuds, entossudit en reforçar la seva ànima social, que medita amb gran anticipació els seus moviments i s’envolta d’una confortable muralla de talent, discreció i hermetisme. Dos edificis alts com dos santpaus que, com aquella Torre Obscura d'Stephen King, són el centre de convergència de tots els universos.\nExplicava un conegut periodista que va haver-hi un moment que la Caixa ens acompanyava totes les hores del dia. Des del moment de llevar-nos i encendre el llum, passant per la dutxa, la preparació de l’esmorzar i la primera trucada telefònica, fins que agafàvem el cotxe per anar a la feina, posàvem benzina i pagàvem el peatge corresponent a l’autopista. Efectivament, són molts els universos empresarials que passen o han passat pel centre de comandament de les Torres Negres de la Caixa: Agbar, Naturgy (abans Gas Natural), Telefónica, Repsol, Abertis...Tot d’universos supervisats per un home de mirada penetrant, exquisida elegància i tenacitat llegendària, que du el nom d’Isidre (que no Galderic) com homenatge al sant patró dels seus pares camperols, i el cognom Fainé, com a imprompta genètica i derivació fonètica de “feiner”, que vol dir “aquell que fa la feina”.\nHome de fortes conviccions, va néixer el 1942 al barri més pobre de Manresa, Les Escodines, i la seva infantesa va transcórrer en les humils barriades de La Torrassa i Santa Coloma, en un món destrossat per la guerra que encara trigaria dècades en recuperar-se. Tal vegada aquella visió de dificultats que va acompanyar la seva infantesa va esperonar el seu afany de superar tanta pobresa, pròpia i aliena, i el va acabar convertint en un membre distingit de la inhabitual espècie de banquer filantrop. Casat amb Montserrat Garriga, és el pare equilibrat i paritari de quatre fills i quatre filles.\nUn autèntic 'self made man'\nVa començar el Batxillerat elemental als 15 anys, mentre treballava en un taller elèctric, en petites tasques de reparació de bicicletes i rebobinat de motors, i ja no va parar mai més. Arribada l’edat, es va llicenciar i doctorar en Ciències Econòmiques, en una època en que això només estava reservat als fills de famílies grasses d'armilla. Després es va diplomar en Alta Direcció d’Empreses a l’IESE Business School de la Universidad de Navarra i més tard es va formar al ISMP en Business Administration per la Harvard Business School.\nLa seva tesi doctoral es titulava Xarxes estratègiques col·lectives, un assaig acadèmic que anticipava la construcció de la gran xarxa d’oficines que va arribar a tenir La Caixa a tot Espanya sota el seu impuls. Una tesi sens dubte premonitòria, marca de la casa, que ja albirava de fusions i concentracions bancàries unes quantes dècades abans que se’n parlés. Una tesi que, avançant-se als temps, analitzava les economies d’abast, assenyalava que aquestes requereixen d’una important massa crítica i destacava la importància de les xarxes i els serveis.\nPotser llavors ja tenia la mirada penetrant, actualment gestionada darrere d’unes ulleres gairebé invisibles des d’on valora l’entorn i controla el tempus, com un jugador d’escacs carregat de paciència, que no únicament planifica els seus moviments, sinó que es fica literalment dins del cap dels seus interlocutors, llegint-hi fortaleses, febleses, amenaces i oportunitats. Entre les anticipacions més sonades hi ha la de l'any 2012, quan l'entitat va separar el Banc de l’Obra Social, i la de l’any 2017, quan va canviar la seu social de CriteriaCaixa i la Fundació a Palma, dos territoris històricament i culturalment propers que fins i tot comparteixen els seus dos idiomes oficials amb els de la gent de Manresa.\nEntre les anticipacions més sonades hi ha la de l'any 2012, quan l'entitat va separar el Banc de l’Obra Social, i la de l’any 2017, quan va canviar la seu social de CriteriaCaixa i la Fundació a Palma\nAra per ara, Fainé presideix la Fundació Bancària La Caixa, primera fundació privada d’Espanya i una de les més importants del món en volum de recursos, amb un pressupost anual de 500 milions d’euros, que és propietària del 100% de CriteriaCaixa, també presidida per Fainé i tenedora al seu torn del 40% de les accions de Caixabank.\nTambé és president, entre altres coses, de la Confederació Espanyola de Caixes d’Estalvis (CECA), president del World Savings Banks Institute (WSBI), vicepresident de l’European Savings Banks Group (ESBG), vicepresident de Telefónica, i acadèmic numerari i vicepresident de la Real Acadèmia de Ciències Econòmiques i Financeres i de la Real Acadèmia de Doctors a les que intenta aportar-hi sempre la bandera del compromís social. El WSBI, per exemple, destina sota la seva presidència més de 1.300 milions d’euros a programes socials.\nUna vida de servei\nVa entomar les seves primeres responsabilitats financeres l’any 1964, al Banc Atlàntic, que tenia una participació en el Banco de Asunción, a Paraguay, on s’hi va estar quatre anys, abans de treballar successivament a Banca Riva y García, la Banca Jover i Bankunión. Fins que l’any 1981 Josep Vilarasau, un altre home de mirada penetrant, tot i que una mica més sorneguera, el va convèncer per saltar a “la Caixa”, on va arribar gràcies al prestigi que havia assolit com a bon gestor de banca comercial.\nAllà va conviure professionalment amb personatges de tant pes específic com Joan Antoni Samaranch, Ricard Fornesa, Josep Vilarasau, i anys després amb Antoni Brufau, fins que va ser justament ell qui va arribar a ser l'home històricament més poderós de l'organització. El primer pas va ser a començaments de 1999, quan el president Samaranch va dimitir en favor de Vilarasau i ell va ocupar el càrrec de director general que Vilarasau deixava lliure, mentre Brufau, que també l’hauria pogut ocupar, se’n va fer càrrec de la direcció general de participacions industrials.\nHome poc amant de la llum intensa del focus mediàtic, a Fainé li agrada més estar ”en el xup xup de les coses” que no pas en primer pla. És a dir, a la cuina lenta de les operacions que concep. Per ell, “el més important no són els beneficis, sinó l'exemplaritat de l’empresa i el benestar humà i professional de les persones que hi treballen”. “El primer són els empleats; després, els clients; a continuació, els accionistes; i seguidament la societat en general”, afirma, perquè “la vida és, per sobre de tot, servei”.\nA Fainé li agrada més estar ”en el xup xup de les coses” que no pas en primer pla. És a dir, a la cuina lenta de les operacions que concep\nL’any 1989 va ser ell qui, posant el pràctica les conclusions de la seva tesi, sense fer soroll, es va convertir en l’autèntic artífex de la fusió entre la Caixa de Barcelona i la Caixa de Pensions i d’Estalvis de Catalunya i Balears, primera gran operació del país. Vilarasau va triar l’estrella de Joan Miró com a símbol de la Fundació, però a Fainé li va agradar tant que tot seguit la va aplicar a totes les sucursals bancàries, convertint-la en la imatge de l’estalvi de Catalunya (cercle vermell) i Balears (cercle groc).\nFins que l’any 2007 va ser nomenat president de “la Caixa” en substitució de Ricard Fornesa, que havia estat el substitut d’en Vilarasau, i més tard, president executiu de Gas Natural Fenosa (hereva de la llegendària Catalana de Gas i precursora de l’actual Naturgy), de la qual el febrer de 2018 va passar a ser-ne president d’honor. “la Caixa”, convertida ja en CaixaBank, la va presidir fins el juny de 2016, quan el càrrec va passar a mans de Jordi Gual, brillant economista que fins llavors havia estat director del servei d'estudis i que ara acaba de plegar com a conseqüència de l’altra gran jugada mestra d’en Fainé: la fusió amb Bankia.\nAnticipació, teoria dels equilibris i fórmula de la felicitat\nHi ha qui especula sobre quina previsió temporal va aplicar Isidre Fainé per realitzar totes aquestes operacions. Fainé és seguidor de Daniel Kahneman, el psicòleg que va guanyar el Premi Nobel d’Economia l’any 2002 pels seus treballs per integrar la investigació psicològica en la ciència econòmica, sobretot respecte al judici humà i a la presa de decisions en situacions d’incertesa. En la seva Teoria de les Perspectives, Kahneman destaca que els individus prenen, en entorns incerts, decisions que s’allunyen dels principis bàsics de la probabilitat. Són les anomenades dreceres heurístiques.\nA Fainé també li agrada recordar la fórmula per ser feliç que aconsellava l'escriptora Jane Austen (1775-1817), autora, entre altres, de “Sense and Sensibility”: compartir un propòsit, ser bons companys, respectar-se mútuament, ser moderats i comunicar-se amb sinceritat i un bri de bon humor. Una estratègia col·laborativa que vol assegur el benestar de tothom, però també la pròpia posició de control, sigui des d’on sigui. Perquè el cas és que el model d‘organització del grup permet mantenir el control de tota l'estructura des del comandament de la Fundació Bancària La Caixa, justament presidida per Fainé.\nMoragas, Vilarasau i Fornesa com a referents\nEl setembre de 2018, quan va rebre el premi Forbes de mans de Florentino Pérez, Catalunya ja havia experimentat la seva darrera gran convulsió política i ja feia gairebé un any que CaixaBank i Criteria havien escampat les seves seus socials entre València i Balears. Més de 150 líders empresarials polítics, socials i culturals convocats a tal efecte a l'Hotel Intercontinental de Madrid esperaven tal vegada alguna declaració sobre aquells fets i probablement sobre la situació política catalana i la seva relació amb l'espanyola.\nPerò Fainé tenia el seu propi guió i va aprofitar l'avinentesa per fer un homenatge a tres personatges fonamentals de la història econòmica de la Caixa i per extensió, de Catalunya. Francesc Moragas, el benèfic fundador que l’any 1904, amb l’equivalent a 526 euros, (avui convertits en 20.000 milions d'euros) va crear la Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros, com a institució filantròpica, en plena onada de convulsió social i violència armada que deixaria un balanç de 13 morts i 50 ferits a Barcelona. A Fainé li agrada compartir que ha llegit totes les circulars que, en els orígens de l’entitat, Moragas dirigia als empleats. I fa seva una frase del fundador: “Soc l’home més ambiciós del món: com que no tinc necessitats, he fet meves totes les dels altres”.\nEn la seva intervenció també va retre homenatge a Josep Vilarasau, l’home que el va reclutar i que va crear la Fundació La Caixa, com a persona capaç d’aglutinar grans equips de treball i d'haver fet una magnífica tasca financera, cultural i social, amb la distribució de beques, la creació dels Caixaforums, el Museu de la Ciència, els concerts participatius i els estudis d'investigació de la SIDA; i a Ricard Fornesa, el president que, més enllà del hòlding industrial, va facilitar la creació de programes d'habitatge per integrar persones en risc d’exclusió, programes per combatre la pobresa infantil, voluntariat i altres.\nFainé no ha dit mai ni una paraula, doncs, sobre el procés, sobre el que malgrat tot tothom sap què en pensa, ni sobre cap actuació de cap partit polític, ni sobre cap possible raó ideològica determinant del canvi de seus a uns territoris\nNi una paraula, doncs, sobre el procés, sobre el que malgrat tot tothom sap què en pensa, ni sobre cap actuació de cap partit polític, ni sobre cap possible raó ideològica determinant del canvi de seus a uns territoris que curiosament són els únics de l’estat on rauen les altres dues caixes supervivents de la debacle de 2008/2016: Caixa Pollença a Mallorca i Caixa Ontinyent al País Valencià. Perquè, si alguna cosa té clara Fainé és que “l'únic partit que tinc és la Caixa”.\nUna Caixa que ja va néixer degana i ho continua sent, tot i que ara, amb l'absorció de Bankia (procedent de Caja de Madrid) també s’ha convertit en el primer banc d'Espanya en volum de negoci. Aquesta fusió va poder realitzar-se durant l’etapa d’Artur Mas com a president de la Generalitat, però, fidel a la seva paciència, Fainé l’ha culminat ara. El resultat és un Grup que de moment continua tenint les seves oficines centrals a Barcelona, les seves seus confederades en un arc mediterrani de cultures compartides i una presència econòmica i cultural molt rellevant a tot Espanya.\nTot això dirigit per un home discret, que quan es treu la corbata i l’americana ho fa per anar-se’n al seu refugi de Llavaneres o de Llívia, amb la família, per seguir pensant amb prou antelació els propers moviments que farà al gran escac que és el món. Caminant molt i observant les coses arran de terra, a certa distància de la Terra Alta on s’alça la Torre Obscura de la Diagonal, tot i que Fainé és més un home de carrer que d’altes torres. “Un gat de mercat”, en paraules seves. En tot cas, des del carrer o des de les Torres, vol apropar el seu punt de vista al de les persones que viuen a Endor, la Terra Mitjana (Middle Earth) d’en John Tolkien, que en anglès antic vol dir “la Terra que habiten els homes”.\nEn aquest cas, els homes de bona voluntat.\nIsidre Fainé: “Som tan catalans com érem abans o més”


Valencia Basket ofereix la Supercopa a la Fonteta amb victòria davant el IDK Eusktrotren (77-48) | Notícies Dígitals\n26/09/2021 IDK Eusktrotren, valencia basket\nValencia Basket va oferir el títol de la Supercopa LF Endesa a l’Afició amb una gran victòria en l’estrena de la lliga a la Fonteta davant IDK Euskotren. El conjunt taronja va passar per damunt d’un equip donostierra, que es va veure superat a causa de la seua curta rotació de 9 jugadores. Triomf coral, amb fins a 5 jugadores en dobles dígits en valoració amb Salvadores, Ouviña i Gülich destacant. Les de Rubén Burgos tanquen així una ratxa de 5 partits en 9 dies, després dels viatges a Tenerife i a Schio.\nEl conjunt femení va saltar a la pista amb Cristina Ouviña, Ángela Salvadores, Lorena Segura, Laura Gil i Raquel Carrera. La primera cistella de la LF Endesa 21-22 l’anotava la pivot gallega des de la mitjana distància. Un primer parcial de 6-0 obligava a Muguruza a parar el rellotge amb minut i mig transcorregut. Les visitants ho frenaven responent amb un 4-0 però 10 punts consecutius de les taronja, liderades per l’anotació de Carrera i Gil, posaven un primer avantatge de 12 punts. Díaz tallava la ratxa des de la línia de triple i les basques plantejaven una defensa zonal que va posar en dificultats a l’atac de les de Rubén Burgos durant diversos minuts. Valencia Basket va trobar llocs ofensius i va elevar l’avantatge a 14 punts al final del primer quart.\nLa defensa taronja havia sigut quasi impossible de traspassar per a IDK en els primers 10 minuts, no obstant això, en l’inici del segon quart van fer un parcial de 8-0 que les acostava i Burgos tenia que per al partit. Romero retornava l’encert a Valencia Basket amb 5 punts seus seguits. La defensa i la fluïdesa ofensiva tornaven a ser protagonistes en el joc taronja. Salvadores col·locava la renda en 22 punts. Les de Rubén Burgos doblegaven en el marcador als seus rivals. A l’equip donostiarra se li començava a anotar l’escassetat de rotació en la seua plantilla. Cvitkovic frenava la sequera del seu equip amb 4 punts seus seguits. Amb jugada de pissarra, Gülich completava una primera part pràcticament perfecta per a Valencia Basket (43-21).\nVan començar el tercer quart una mica més entonades les basques. Un parcial de 5-0 que ràpidament era aplacat per les taronja, que elevaven l’avantatge fins als 23 punts. En aqueix moment, Madden es va tirar l’equip a l’esquena, encara que continuava havent-hi un oceà de distància en el marcador. Romero estava trobant de meravella a Gülich en la pintura i Trahan-Davis també va aparéixer perquè Valencia Basket continuara ampliant l’avantatge, que ja estava en els 28 punts. Mancant l’últim quart, les de Rubén Burgos tenien el partit pràcticament en la butxaca.\nEl partit seguia en la mateixa dinàmica. Ni Valencia Basket continuava obrint bretxa, ni IDK aconseguia retallar fins que, passats 4 minuts de quart, Romero col·locava la renda en 30 punts. Cvitkovic era de les poques jugadores visitants que trobava el cércol. L’equip taronja va mantindre el nivell ofensiu i defensiu malgrat l’avantatge i Contell va col·locar la renda en 33 puntos des del tir lliure. Valencia Basket va tancar la victòria en un dia festiu a la Fonteta amb l’oferiment de la Supercopa a l’afició.\n← El Villarreal B s’imposa amb autoritat i solvència a la UE Costa Brava (2 a 0)\nDeclaracions Rubén Burgos (tecnic del Valencia Basket Femeni) post J1 LF Endesa vs IDK Euskotren →


7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall Wal-Mart Branch Dongguan Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.120, Tangxia Avenue Middle(the opposite of Yingfeng Plaza Wal-Mart), Dong Guan City, Dongguan, Xina, 523710\nDistància des de l'aeroport 35,0 km\nTé alguna pregunta per a 7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall Wal-Mart Branch?\nMés informació sobre 7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall Wal-Mart Branch\nSituat a l'encantadora àrea de Ciutat de Dong Guan, 7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall gaudeix d'una posició excepcional a la els negocis, l'oci nocturn, els restaurants de Dongguan. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\n7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, accés per a cadires de rodes, servei de neteja diari.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, penjador de roba, te inclòs, llençols, mirall per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Dongguan, faci de 7 Days Inn Dongguan Tangxia Yingfeng Shopping Mall la vostra llar.


SUBSTITUIR LA LLENGUA, SUBSTITUIR LA CUINA\n4 de maig de 2012 ALIMENTS\nELS HIPERS ENS ESPANYOLITZEN\nMATÓ I SUBSTITUCIÓ\nEs parla de substitució lingüística quan un estat malda per imposar una llengua dominant enfront d’ una altra més feble. Els catalans ja sabem de què parlem, i de quin peu calcen els veïns, siguin de l´Oest o siguin del nord. “El mal d’ Almansa a tots alcança”.\nNo parlem per parlar: a la Catalunya Nord, l’ estat francès no solament ha reïxit a substituir la llengua en nom de la monarquia o de la República, tal li fa, sinó que també ha maldat, i malda, per substituir la cuina. Com a les escoles, en el cas de la llengua, per desplaçar el sistema alimentari propi es varen emprar abjectes i eficaços sistemes científics: la irrisió, la ridiculització. Els pasquins republicans comparaven l’alimentació dels catalans, que menjaven verdures i llegums, amb la dels ànecs i els comminaven a “civilitzar-se” com a veritables francesos, deixant l’ oli d’ oliva local, passant-se a la mantega i a les farinetes (bouillies). L’ invent, altrament, és econòmicament rendible per a la nació dominant: els olius, en efecte, foren arrancats, però la mantega cal comprar-la al Nord, a França, i , per descomptat, ara, a la Catalunya Nord la cuina catalana és una caricatura d’ ella mateixa sepultada per tones i tones de mantega i crema de llet. I això malgrat la resistència dels “miquelets” de la cuina, o, simplement, del poble: els perpinyanencs no s’ en sabien avenir de les estranyes pràctiques culinàries del primer bisbe republicà, a qui batejaren amb el nom de “menja-mantega”…\nPerò ja sabem que quan l’ estat i l’ església s’ uneixen, el poble té les de perdre. Seguirem, la resta de catalans, el mateix camí?.\nAra no tenim pasquins republicans, però tenim centrals de l’ alimentació que tot ho dominen (la multinacional francesa PROMODÈS- Dia, Champion- Carrefour controla a Catalunya més del 60% de la distribució d’ aliments, feta sota criteris francesos refregits a Madrid, que és on es radica la central de compres-; si hi afegim els alemanys- Aldi, també centralitzats a Madrid-, quedem ben servits. Hem, vist, per tant, com en aquests supermercats que inunden cada racó de Catalunya molts productes catalans han anat desapareixent o minvant, substituïts per altres de francesos o espanyols, en general no pas millors. Fins i tot s’ hi han fet campanes de boicots a products catalans (el cas del cava va ser sonat- .El mató ara és “queso de Burgos”, i així anem fent, o per una marca de amtó , si és que hi és, n’ hi haurà quate de l´anomenat “queso de Burgos” (tot i que el mató és millor).\n¨se més facil trobar-hi qualsevol xoriço castellà o andalús que bons embotits catalans. Les fruites verdures, etc. no solen procedir de Catalunya, escepte casos comptats, i així successivament. I, sense productes propis, difícilment hi pot haver cuina pròpia. I del principi que propugna el corrent Slow Food, de consumir productes d’ un entorn de 100 km, ni pensar-ho!.\nD’ això en dic “substitució culinària”. La nació dominant, l´estat, imposa els seus gustos, els seus producte, i debilita la nsotra economia. Ara la feina bruta ja la fan els grans hipeermercats.\nUna resposta a "SUBSTITUIR LA LLENGUA, SUBSTITUIR LA CUINA"\n23 de juliol de 2012 a les 9:51\nBon dia Jaume. Estic d’acord en que es produeix la situació que descrius.Em sembla evidenta.\nEl matís és que afecta també a d’altres territoris, siguin Castella, Aragó,…\nUn altre matís és que també tenen responsabilitat distribuidors mitjans i petits i botiguers .\nFa anys que maldo per conseguir proveïrme amb regularitat de formatge Maó tendre (quan era jove tots els “colmados” en tenien, junt amb el sec i el semi (l’altre formatge era el dit manchego). Ara els punts de venda diuen que no es conserva bé! (quan hi han molts més mitjans de conservació que en els anys 60.\nAcostumo a demanar quan arribo a una botiga de un poble quins productes locals en tenen, amb ànim de comprar,. la cara de sorpresa i de dir quin torracollons apareix inmediatament.\nHe menjat excelents truites de riu a Esñovènia i em diuen que a Amèrica del Sud és una menja excellent i habitual. Aqui condemanta a la trutia “asalmonada” manipulada. existeix gent que té la truita autòctona i inclús un majorista a Mercabarna que la pot servir, però l’interés dels detallistes de peix és mínim i en suggerir que en tinguin truites de més qualitat encara provoca moments de tensió ràpidament, incapaós de “escoltatr ” al client i les demandes del mercat.\nUna història recent semblant exlicava el director de Nació Digital , Salvador Cots, que en intentar fer comprendre al botiguer que no volia Rioja si no que volia un vi de la zona i desprès de diferents argumentacions rebia la resposta de ” Pues si que piensa usted para comprar una botella de vino”


Apartment Scicli RG 36 Scicli Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Scicli, Apartment Scicli RG 36 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Scicli RG 36 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, nevera, renta vaixelles a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Scicli, el Apartment Scicli RG 36 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El Roure | toneleriadynamis.es\nEl roure hongarès és de les millors matèries primeres del món per fabricar barriques. Durant el segle XIX i al principi del XX Hongria era proveïdor habitual de bótes de molts llocs d'Europa, entre ells també de la regió de Bordeus. Avui dia comença recuperar la seva posició en el mercat que va perdre gairebé per complet durant l'època comunista.\nEl roure hongarès també era ben conegut i apreciat a Espanya. Els avantpassats dels més distingits mestres boters recorden haver treballat el roure hongarès i avui en dia molts dels seus descendents tornen a optar per ell.\nEls roures de la regió Zemplén - muntanyes d'altitud mitjana, situades al nord-est d'Hongria - són de qualitat excepcional. Només queden dues regions del món on el Quercus petraea encara es troba en estat pur: els boscos de Tronçais (França) i els de Zemplén (Hongria)\nEl sòl volcànic, el clima sever i el creixement lent resulten en uns magnífics arbres de troncs rectes, fibra densa i gra fi / mitjà-fi (4-7 anells per cm) Els roures escollits per a la fabricació de barriques es talen a una edat de 120-150 anys.\nEl Quercus petraea de Zemplén es caracteritza per seu efecte oxidatiu baix, aromes discrets i especiats. Té una menor quantitat de tanins que el roure francès i són menys astringents. Respecta les característiques fruiters de cada varietat, potència i enriqueix els vins durant la criança. És molt recomanat per a criances iguals o superiors a 6 mesos.


Althaia va tenir el 2019 activitat rècord en tots els fronts excepte el d'urgències - Regió7\nAlthaia va tenir el 2019 activitat rècord en tots els fronts excepte el d'urgències\nLa memòria mostra un any més de creixement sostingut Caldrà veure com canvien els números del 2020 amb la covid\nImatge de l'Hospital de dia d'oncologia i hematologia althaia\nLa memòria del 2019 d'activitat de la Fundació Althaia de Manresa mostra un escenari d'activitat rècord en tots els fronts assistencials excepte -per poc- el d'urgències.\nL'augment més espectacular va ser de sessions d'hospital de dia\nEstem parlant d'un any més de creixement sostingut de les altes, les consultes externes, les intervencions quirúrgiques i les sessions d'hospital de dia.\nUn creixement que amb relació a l'any 2010 varia percentualment entre el 10% i el 60%, segons l'activitat.\nAquestes dades posaven sobre la taula una pregunta: fins quan aquest o qualsevol altre ens assistencial pot créixer en el servei que ofereix?\nLa resposta ha arribat aquest mateix any d'una forma que ningú no s'esperava: el que ho ha trastocat tot ha estat una pandèmia.\nAixí que l'any que ve, les dades de la memòria del 2020 de ben segur que dibuixaran un panorama molt diferent del que ha estat la tònica fins ara, amb un augment dels processos vinculats a la lluita contra l'epidèmia en detriment d'altres. Però això ja es veurà l'any que ve.\nEnguany el que hi ha sobre la taula és que el 2019 hi va haver una xifra rècord d'altes, 27.911, 503 més que l'any anterior i i 2.429 més que el 2010, un 9,5% d'augment amb relació a la xifra de fa deu anys.\nXifra màxima també de consultes externes, 425.180, 6.247 més que l'any anterior i 122.863 més que l'any 2010 (40,6%).\nMés rècords, el d'intervencions quirúrgiques. L'any passat Althaia va realitzar 25.677 operacions, 104 més que el 2018 i 6.547 més que l'any 2010, un 34,2% més.\nPel que fa a les urgències, l'any passat en va atendre 23.590 més que el 2010, un 19% d'increment, però amb relació al 2018 el descens és de 185 menys, en percentatge un 0,12%, D'altra banda, les 147.641 urgències ateses l'any passat és el segon nombre més alt.\nL’augment més espectacular va ser de sessions d’hospital de dia\nEnmig d’aquest panorama, si hi ha una dada que destaca per sobre de les altres quan es fa l’anàlisi comparada amb les memòries d’activitat precedent és la del creixement en nombre de sessions d’hospital de dia.\nL’any 2010 es van fer 19.432 sessions d’hospital de dia a Althaia i l’any passat 31.382, 11.950 més, el que suposa un increment del 61,5%.\nAlthaia disposa de tres hospitals de dia, ubicats a l’edifici de Sant Joan de Déu: l’Hospital de dia mèdic i del malalt fràgil, l’Hospital de dia d’oncologia i hematologia, i l’Hospital de dia de pediatria, als qual ha dedicat esforços els darrers anys per millorar les seves instal·lacions.


Cultura i persones com a eixos de creixement | Basetis now!\nCultura i persones com a eixos de creixement\nPublicat per Pere Garriga el 16-07-2019\nEl dijous 11 de juliol vaig assistir a la Sharing Session II, una conferència organitzada per Barcelona Tech City sota el tema "Cultura i persones com a eix de creixement", de la qual m'agradaria transmetre'n unes reflexions.\nTot i que el títol era genèric, des del primer minut la ponent, Gina Vidal, ens va informar que parlaria sobre start-ups, que és on ella ha realitzat la seva activitat professional principalment. I més concretament, sobre l'evolució que han de seguir des de l'inici fins aconseguir l'èxit, que normalment en una start-up és considera despuntar econòmicament (estic content de formar part d'una empresa on la definició és una mica més ambiciosa al donar més preferència a la millora de la societat).\nEncara que l'enfocament no coincideix amb la nostra realitat, sí que moltes de les reflexions/debats que es van produir crec que poden ser interessants i tot seguit us les trasllado.\nDurant tota la sessió es va destacar que una part important de ser un bon o una bona líder és l'autoconeixença, saber quins són els teus punts forts i els teus punts dèbils. No voler fer-ho tot tu i ser capaç de delegar aquelles coses que no fas tan bé. També confiar en la gent que forma part del teu equip.\nCultura i valors com a claus pel creixement\nLa gent s'apunta a la teva companyia si li agrada "com ets" com empresa. A l'inici de l'start-up és clau decidir com es vol ser com empresa i conèixer què vols que et faci diferent a la resta. També és un factor clau per la retenció del talent.\nMapa de l'organització\nPer a cada persona dins de la companyia s'ha de ser capaç de:\nTenir identificades les seves skills.\nConèixer les seves motivacions.\nDeixar clars els seus rols i responsabilitats.\nConèixer la seva personalitat. Aquí es va parlava molt d'identificar persones per colors per entendre les seves motivacions, i també per buscar un equilibri dins la companyia.\nMesurar el resultat de les accions\nQuan es realitzin diferents estratègies d'atracció de talent o de contractació, és important mesurar els resultats per veure quant efectives són sobre dades empíriques.\nSelecció de perfils\nEl debat més llarg que es va produir va ser sobre el procés de selecció. Es va parlar sobre cercar perfils que siguin capaços de créixer a la mateixa velocitat de l'empresa i adaptar-se a noves realitats ràpidament enlloc de perfils que actualment ens serveixin (això és molt enfocat a start-up). No tornar-se boig amb la "titulitis". Per exemple, no dir-li CTO a la més tècnica de les tres persones que comencen l'start-up, per després haver de retirar-li el títol i donar-li a algú més preparat quan l'empresa creix. De fet, la major part (parlava del 70%) de les start-ups que fallen ho fan a causa de les persones (no haver sabut trobar - atreure - retenir a les persones adequades).\nDiferents persones explicaven el procés a seguir dins de les seves start-ups. En un parell de casos, un dels passos del procés era fer un cafè amb la resta de treballadors per veure si hi havia feeling. Aquí em va sorprendre que la majoria d'empreses posin més focus en seleccionar a la persona correcta (a través de tests, dinàmics de grup, simular diferents rols, etc...) mentre que nosaltres, des de Basetis, molts cops el posem en seduir al candidat o candidata. Crec que és una part molt positiva de la contractació per referència que no sempre valorem prou.\nLa transparència és molt útil per a l'engagement (es rumoreja que hi ha empreses capaces d'arribar a l'extrem de la transparència salarial).\nEn resum penso que va ser una sessió molt interessant i crec que és molt bo que des de Basetis assistim a aquests actes perquè et permet copsar de més a prop quina és la realitat fora de Basetis. També em vaig quedar amb una sensació molt optimista, al veure que, en la majoria dels punts tractats, a Basetis hem fet bé els deures i estem allà on moltes altres empreses voldrien arribar.\nFoto de capçalera: Barcelona TechCity\nBon post! Quina ilu la Gina!! :-)


Llavors a l'engròs de la versió ràpida d'Speedy Chile 🌶 Llavors de cànnabis - Royal Queen Seeds\nLa nostra soca d'Speedy Chile es va crear a partir d'un encreuament entre la Early Skunk x Skunk i la Chile Indica. Els elements relaxants de la Early Skunki els energètics i eufòrics de la Chile Indica es combinen per crear una pujada activa i calmant, perfecte per aquells que es volen relaxar durant tot el dia.\nAl creuar la versió de floració ràpida de tercera generació d'aquesta planta amb un clon de la mateixa, hem aconseguit reproduir no només una excel·lent combinació d'efectes a partir de les originals (Early Skunk x Skunk i Chile Indica), si no que també hem aconseguit un nivell de THC molt potent. Amb un 16%, la concentració de THC que es troba en aquesta soca és, comparativament gran quan es miren altres soques de creixement ràpid.\nLa soca feminitzada amb cicle fotoperiòdic que hem creat és una varietat de cultiu fàcil que qualsevol novell podria cultivar amb només una mica d’investigació sobre el tema. Tanmateix, també es una varietat que els cultivadors professionals de grans plantacions poden manipular amb el seu coneixement avançat per a obtenir el millor d'aquestes plantes. Els resultats varien segons si el cultiu és interior o exterior.\nQuan es cultiven a l'interior, aquestes llavors poden arribar a produir 525 grams per metre quadrat de collita. Les plantes són compactes amb una alçada de 50 a 100 centímetres. Aquells que decideixen cultivar les llavors a l'exterior, veuran que les plantes es fan molt més grans, amb una alçada d'entre 100 i 170 centímetres (algunes fins a tres vegades l'alçada d'una planta de cultiu interior) i poden arribar a produir fins a 500 grams per planta un cop seca. Un avantatge que poden observar els productors de grans cultius professionals quan les planten a l'exterior és que es poden collir una o dues setmanes abans que les altres soques d'exterior, lo qual cosa permet donar una bona empenta a les collites.\nLes nostres plantes Speedy Chile són potents, de cultiu fàcil i enormes productores en la collita. De cultiu molt fàcil per tots aquells que vulguin provar-les, amb una elevada concentració de THC i una combinació de Early Skunk amb Chile Indica, provoquen una pujada activa i potent.\nGenètica: Early Skunk x Skunk x Chile Indica


Fulles Dansaires: La Bussejadora Sanguínia Ringo i l'Home Cap de Peixera\nLa Bussejadora Sanguínia Ringo i l'Home Cap de Peixera\nTítol original: Chimorugi Ringo to Kingyobachi Otoko (血潜り林檎と金魚鉢男)\nAutor: Yōichi Abe\nRevista: Dengeki Comic Japan\nGèneres: Absurd, Humor, Terror, Misteri, Fantasia.\nNombre de volums: 3 i aturada/cancel·lada per tancament de la revista\nEm vaig assabentar de l’existència d'aquesta sèrie a través d’un tumblr bastant conegut que puja imatges de mangues de terror en el seu punt més àlgid. Una bona manera de conèixer noves obres, però també de rebentar-te-les a primera vista.\nLa premissa em va semblar esbojarrada i atractiva a parts iguals: hi ha un ésser antropomorf amb cap de peixera rodona (carpa daurada inclosa) que es dedica a atacar amb carpes vampires a tots aquells que tenen una hemorràgia convertint-los a la vegada en inofensives carpes. D’altra banda, tenim les bussejadores sanguínies, que, penetrant en el torrent sanguini dels assaltats, s’encarreguen d’aturar les transformacions un cop l’Home Cap de Peixera ja ha actuat. Les transformacions duren pocs minuts, així que moltes vegades les víctimes es converteixen en carpa sense que cap bussejadora sanguínia ni tan sols s’hagi assabentat de la tragèdia.\nLa nostra sapastre protagonista.\nEntrant en detalls, comencen a aparèixer les pinzellades que fan encara més especial aquesta obra: l’Home Cap de Peixera porta un vestit de pingüí sempre impol·lut, les bussejadores sanguínies duen (tinguin l’edat que tinguin) com a uniforme el típic banyador de les escolars japoneses, hi ha telèfons mòbils bastant peculiars i... moltes altres sorpresetes que no diré per a no xafar-les.\nEl manga en si, sobretot al primer volum, sap combinar la mar de bé el mal rotllo amb l’humor. Se’t pot mig glaçar la sang a una pàgina i a la següent, partir-te del riure amb els diferents tocs surrealistes. A més, també hi ha una mica de drama, ja que l’autor no s’oblida de les víctimes de l’home cap de peixera ni de llurs familiars.\nSi veus l'Home Cap de Peixera, procura no tenir cap ferida oberta.\nEls personatges, sense ser profundíssims, estan ben definits i cadascun té una motivació i uns principis propis. Alguns pateixen més clixés que d’altres, però això no suposa cap gran impediment per a gaudir de la sèrie. No m'acaba de fer gaire gràcia, això sí, que sent la protagonista la que en teoria és la combatent, hagi de comptar amb l'ajuda d'algú de fora del gremi perquè resulta bufonament sapastre.\nEl dibuix resulta bastant particular. Recorda al dibuix dels anys setanta-buitanta, però a la vegada saps que no n’és. Les línies són gruixudes i hi ha diverses ombres i textures fetes amb tinta. Personalment, m’agrada.\nAquest és un manga incomplet, sense final. I no perquè no vengués i el final sigui precipitat, sinó perquè la revista on es publicava va tancar i no sembla que hi hagi ningú disposat a rescatar-la. Així doncs, el tercer volum acaba com acabaria el de qualsevol sèrie oberta.\nRecomano aquest manga? Doncs no sé què dir. D'una banda, està tallat sine die. De l'altra, no crec que agradi a massa gent, ja que pels mateixos motius que a mi em torna boja, a un gran nombre de persones no li farà el pes. Així doncs, només el puc recomanar a aquells a qui els agradi el que se surt una mica de la tònica, no els facin fàstics a l'apassionant idea base d'aquesta obra i no els importi no poder-ne saber la continuació més enllà del tercer volum.\nPublicat per Flors Enversa a 7:33\nEtiquetes: 2-5 volums, 2010's, Absurd, Drama, Fantasia, Humor, Misteri, Shōnen, Terror, Yōichi Abe


La mirada del balcó: La relativitat del temps\n- Buf, no sé perquè has volgut marxar tant aviat de casa, tot just són un quart de nou... encara queda un quart d'hora perquè comenci l'obra.\n- I ara! Són dos quarts de nou, ja podem espavilar-nos o arribarem tard. Si fos per tu, encara estaríem perdent el temps davant de la televisió!\nJoana 8 de març de 2015, a les 6:21\nTot segons qui ho mira :)\nUnknown 8 de març de 2015, a les 11:10\nMirem a través del vidre de les nostres ulleres particulars. Bon vespre, Joana\nAugust Garcia i Orri 8 de març de 2015, a les 8:29\nEl temps no és relatiu, però si que ho és la nostra percepció. Esclar que, al final, si arribes tard, arribes tard, no hi ha altra manera de mirar-s'ho. Jo abans era d'aquells que surten de casa a l'hora que ja haurien de ser al lloc. Ara no ho suporto. M'agrada arribar amb temps als llocs… Sempre s'és a temps de millorar.\nBon diumenge, Loreto!\nUnknown 8 de març de 2015, a les 11:11\nJo sempre he estat molt puntual, si no, pateixo :)\nSícoris 8 de març de 2015, a les 8:51\nJa ho diuen que el temps no és més que una convenció. I com passa amb les convencions, cadascú en fa la seva pròpia interpretació... :)\nUnknown 8 de març de 2015, a les 11:13\nSí, com amb els diners, arrodonim el temps com més ens convé\nFRANCESC PUIGCARBÓ 8 de març de 2015, a les 10:31\nde fet el temps no existeix, si de cas l'adequem a la nostra conveniència.\nUnknown 8 de març de 2015, a les 11:14\nPerò no podem viure al marge de les conveniències dels altres\nxavier pujol 8 de març de 2015, a les 11:11\nÉs molt difícil que mesurem el temps tots per un igual.\nEncara que s'hagi arribat a una perfecció gairebé absoluta en la maquinària dels rellotges, un minut de la senyora A no és igual que un minut del senyor B.\nSi a això hi sumem la resta de relacions humanes, la filosofia de cadascú, les preferències culturals, etc. l'acord entre les persones que proposes al teu exemple, és impossible.\nUnknown 8 de març de 2015, a les 11:17\nLlàstima que l'hora d' entrar i sortir de la feina sigui objectiva o, almenys, ho pretenen. Bon vespre, Xavier\nGlo.Bos.blog 8 de març de 2015, a les 12:02\nMés que una percepció del temps penso que és un problema de puntualitat. El que és impuntual sempre li sembla massa d'hora per marxar.\nConsol 8 de març de 2015, a les 12:38\nAbans el temps el marcava el campanar del poble que sonaven cada quart d'hora. Ara estem massa pendents del segon i del minut i els rellotges de cadascú no marquen sempre el mateix.\nM. Roser 8 de març de 2015, a les 13:28\nAixò és una mica com l'ampolla mig plena o mig buida...Perquè sent la mateixa hora, un veu un quart de nou i l'altre dos quarts...\nJo sóc de les que m'agrada arribar puntual, però vivim en un país que la impuntualitat sembla que sigui un mèrit, Sinó fixeu-vos que qualsevol activitat mai comença a l'hora prevista, perquè com que la gent arriba tard...\nCarme Rosanas 8 de març de 2015, a les 14:05\nJo tinc tendència a ser puntual, el meu home té tendència a arribar mitja hora abans a tot arreu.\nO sigui que repetim i repetim aquest tipus de conversa, però en cap cas per fervtard, sinó per no fer massa d'hora. ;)\nGarbí24 8 de març de 2015, a les 14:43\nuna de les coses de més mal administrar, doncs no tothom té el mateix punt de vista\nSergi 8 de març de 2015, a les 14:53\nOstres, ara no et sabria dir de quin tipus sóc jo, però capto bé el que vols dir. Uns tirem a l'alça, els altres a la baixa, i ho fem reiteradament. Uns tenim més pressa que els altres, ja es veu!\nEva 9 de març de 2015, a les 15:46\nA Tetuan aquest rellotge marca les vuit en punt ;)\nNúria Martínez (Bruixeta) 10 de març de 2015, a les 1:55\nCadascú mesurem el temps de maneres molt diferents. Jo sóc d'aquell tipus de persona que sempre prefereix que l'hi "sobri" temps que no pas anar corrent\nHelena Bonals 10 de març de 2015, a les 5:31\nDiuen que tant és arribar vint minuts abans com després.\nJosep 12 de març de 2015, a les 7:36\nLoreto, penso que cadascú és diferent. Sóc massa puntual, hi una feina no puc deixar-la a mig fer. En aquest cas el rellotge per a mi en molt ràpid, o bé és una exageració el meu comportament.\nElfreelang 14 de març de 2015, a les 7:04\njo sóc més d'arribar abans d'hora .....el temps és una vivència ben personal\nOlga Xirinacs 15 de març de 2015, a les 2:21\nMig ple, mig buit, mig quart es riu de l'altre mig.\nAudrey 15 de març de 2015, a les 3:32\nEl temps és el que és...la percepció d'aquest sempre és diferent.\nMarta C. 24 de març de 2015, a les 11:42\nHola, Loreto. T'acabo de deixar un comentari en una entrada que he vist en google +. Parlaves de déus. No sé ni quan ni on és, perquè ara veig que no era l'última. Et deia que t'havia respost al teu últim comentari. Sento ser tan poc formal, però cada vegada tinc menys capacitat de treball.\nPer mi, la puntualitat és un gest de respecte. Ningú té dret a disposar del meu temps. Ara, si parlem de feina...\nEdith 28 de març de 2015, a les 9:46\nJa ho diu la frase, "Només hi ha dues coses que no podem perdre, el temps i la vida, La segona és inevitable i la primera imperdonable"\nMira quin "guau-guau"