Front comú del territori per exigir a la Generalitat un pla integral per posar fi a les recurrents inundacions del Baix Ter | Torroella de Montgrí\nFront comú del territori per exigir a la Generalitat un pla integral per posar fi a les recurrents inundacions del Baix Ter\nLa Junta d'Aigües del Baix Ter recollirà i canalitzarà les reivindicacions del territori, expressades insistentment pels alcaldes, agricultors i fruticultors\n(24.04.20) La Junta Central d'Usuaris d'Aigües del Baix Ter (JCUABT) reclamarà a la Generalitat una pla territorial integral d'infraestructures que eviti o minimitzi els greus impactes econòmics, mediambientals i socials que ocasionen temporals com el Glòria o el viscut aquest darrers dies. Jordi Colomí, alcalde de Torroella de Montgrí i president de la junta, ha demanat hora per reunir-se, juntament amb els tècnics de l'ens, amb el conseller de Territori, Damià Calvet, i traslladar-li la indignació del territori davant una problemàtica recorrent que està impactant de manera molt severa i generalitzada a tot el Baix Ter. D'aquesta manera, des de la junta es vol assumir i canalitzar les reivindicacions expressades insistentment pels alcaldes, agricultors i fruticultors del Baix Ter.\nD'altra banda, la Junta d'Aigües convocarà per la setmana vinent una reunió virtual amb els membres de la junta de govern de l'ens i els alcaldes del Baix ter per tal de recollir i canalitzar totes les sensibilitats en relació amb aquesta problemàtica.\nPer Colomí, la paciència i generositat del territori ja arribat a un límit insostenible, i lamenta que la manca de determinació per abordar la problemàtica posi en risc no només l'activitat econòmica, sobretot l'agrícola, sinó també la seguretat de les persones. En només tres mesos de diferència s'ha reproduït una situació molt similar, amb carreteres tallades, camps negats, cultius perduts, danys en béns immobles i tot el patiment que això comporta a la població.\nCom ja es va fer amb el front comú de municipis articulat fa cinc anys per reclamar una millora de la fràgil i insegura xarxa de carreteres del Baix Ter, ara, des de la Junta Centra d'Aigües es vol fer seu el clam del territori i, sobretot, de la pagesia, un dels sectors més directament afectats pels aiguats, per exigir una solució definitiva que no es pot demorar més en el temps.\nSegons la junta, la problemàtica ve de fa temps, però el context accelerat de canvi climàtic i de temporals més freqüents i impactants, fa urgent una actuació ambiciosa des de la Generalitat, que és qui té competències en la gestió del territori.\nLa solució que s'exigeix passa per l'elaboració d'un pla integral de drenatge que determini les infraestructures necessàries i garanteixi la correcta evacuació de les aigües del territori després de situacions meteorològiques com les passades. L'experiència ha demostrat que les actuals infraestructures són del tot insuficients, han quedat obsoletes i no s'han mantingut amb la suficient cura. Això s'ha vist molt clarament, per exemple, en el manteniment de les motes del Ter i la neteja dels recs i/o en alguns casos, desaparició i els drenatges de les carreteres.\nPer Colomí, «l'experiència també ha demostrat que fins i tot si es fes una bona gestió dels desembassaments i dels drenatges actuals, la problemàtica es continua reproduint, la capacitat d'escorro del territori s'ha vist superada una vegada més, per la qual cosa és necessari un nou plantejament per posar solució a situacions que cada vegada sembla que són més freqüents».\nColomí recorda que el territori ha estat històricament i és extremadament solidari, a través del transvasament d'aigua cap a l'àrea metropolitana de Barcelona, però com a contrapartida pateix situacions extremes de sequera o d'aiguats, segons l'època de l'any. així mateix, l'aqüífer del Baix Ter també pateix problemes de disminució de les seves reserves i de salinització. Aquesta situació de fragilitat hídrica, d'infraestructures de drenatge i de comunicacions viàries ens debilita com a territori, ens fa ser menys competitius i perjudica la qualitat de vida dels que hi vivim.


Geologia - Institut de Ciències de l'Educació de la UAB - UAB Barcelona\nEl poder dels cristalls. Què hi diu la ciència?\nEl quars intervé en les neteges energètiques, l'amazonita es recomana per als conductors i és bona per al nerviosisme, l'aventurina porta bona sort, l'ametista actua en l'àmbit de la intuïció i un llarg etcètera de poders dels cristalls que podem trobar per Internet. Camps d'energies i camps magnètics s'associen a aquestes preteses influències.\nEl treball pretén recollir a Internet la disparitat d'efectes que té un determinat mineral i analitzar-ne l'autoconsistència. Finalment s'abordarà què diu la ciència sobre l'efecte dels minerals en les persones.\nLluís Casas. Departament de Geologia de la UAB\nL'antropocè, hem entrat en una nova època geològica?\nL’antropocè és un hipotètic nou període geològic que hauria començat amb la revolució industrial iniciada el segle XVII o potser més tard, arran de les primeres explosions nuclears causades per l’home (1945). Aquest període hauria posat fi a l’holocè que va començar fa uns 100.000 anys. Els geòlegs no es posen d'acord en si aquest 'antropocè' pot considerar-se realment un nou període.\nEl treball pretén definir el concepte de període geològic, emmarcar-lo en les divisions de la taula de temps geològics i discutir els pros i contres d'acceptar aquest hipotètic nou període.\nSaurins, bruixots de l'aigua. Què hi diu la ciència?\nEls bruixots de l'aigua afirmen que tenen una sensitivitat especial que els permet detectar estímuls elèctrics, electromagnètics, magnètics o simplement 'radiacions' que els permeten trobar aigua mitjançant elements com ara un pèndol o varetes que es mouen a les seves mans.\nEl present analitzarà des d'un punt de vista científic els conceptes d'aigua subterrània, aqüífer o nivell freàtic i els contraposarà a la pretesa capacitat de detectar aigua subterrània dels saurins.


Una Fura dels Baus «sense limitacions» versiona Bach al seu nou espectacle | NacióDigital\nper E.Pl./ACN , 15 d'octubre de 2015 a les 12:13 |\nMiki Espuma, un dels creadors de la nova obra de Fura dels Baus Foto: FdB\nVic és l'escenari escollit per La Fura dels Baus per estrenar l'obra Free Bach 212, una interpretació lliure de la partitura original de la Cantata dels Pagesos de Johann Sebastian Bach. La idea original i el guió han anat a càrrec de Miki Espuma i David Cid, amb la direcció musical de Pavel Amílcar, Thor Jorgen i el mateix Espuma. L'espectacle es preestrena aquest divendres i dissabte a l'església la Pietat de Vic.\nJohann Sebastian Bach va escriure més de dues-centes obres de temàtica religiosa, però només vint-i-cinc cantates profanes. La Cantata dels Pagesos és una paròdia d'un poble de la Saxònia que celebra una festa d'homenatge al seu cacic estrenada el 1742. Amb la utilització de cançons i danses populars, i amb la insinuació de seduccions als plaers de la carn i l'alcohol, la Fura dels Baus entén que Bach estén una mà que travessa 273 anys per convidar la gent a una taula on la cervesa és el beuratge unificador.\nCommoció sense limitacions\nAmb aquesta nova proposta, la Fura dels Baus vol mostrar un precepte "atemporal i inherent a la cantata": el de commoure i delectar sense barreres ni limitacions. La companyia i Divina Mysteria atendran els espectadors com a comensals aportant noves cruïlles interdisciplinàries amb les músiques electròniques, la imatge multimèdia i el flamenc de Ginesa Ortega.\nLa preestrena a Vic compartirà l'espai cedit pel bisbat amb l'exposició Kantoriana, una intervenció escultòrica de Fernando Bravo al voltant de l'obra teatral de Tadeusz Kantor. Les entrades es podran comprar una hora abans de la funció a un cost de 15 euros.\nCultura i Mitjans, La Fura dels Baus, música electrònica, flamenc, teatre, Johan Sebastian Bach, Vic\nPer enricS el 15 d'octubre de 2015 a les 16:47\nI perquè no, el monument a Colon, la Noria del Tibidabo, etc. etc.? Jo els demanaria als de ML que s'ho prenguin molt en serio per il.legalizar el monument franquista del Pg de Gràcia/Diagonal i la resta de perles fachasque encara queden.\nPer Anònim el 15 d'octubre de 2015 a les 13:43\nLa Fura dels Baus té limitacions desde el moment que van incorporar dones als seus espectacles. Desde llavors semblen la Fura del galliner. I al Kiku Palomar ja no se l'escolta.


Ximo Puig anuncia que la Generalitat es personarà en la causa d'Erial després de la detenció de Zaplana - VilaWeb\nXimo Puig anuncia que la Generalitat es personarà en la causa d’Erial després de la detenció de Zaplana\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha anunciat que la institució que presideix es personarà en la causa oberta arran de l’operació Erial, en la qual va ser detingut ahir l’ex-president Eduardo Zaplana per un possible delicte de blanqueig, desviament de fons i malversació.\nA preguntes dels periodistes als corredors del Senat espanyol, Puig ha confirmat que la Generalitat se’n personarà perquè, ha explicat, ‘ha de recuperar els diners que hagin pogut ser sostrets’.\nEl dirigent socialista ha lamentat l”impacte negatiu’ que suposa la detenció de Zaplana per tot el país que, al seu parer, sortia d’una ‘travessia’ vinculada a 20 anys de ‘corrupció sistèmica’ del PP.\nSobre les informacions que apunten a una col·laboració en els últims temps de Zaplana amb Ciutadans, el president valencià ha retret expressivament el PP. ‘És d’aurora boreal’, ha assenyalat, apuntant que és ‘evident’ que el responsable polític és el PP.\nHa recalcat que va ser el PP qui, durant 20 anys, ‘ha denigrat’ el País Valencià. ‘Estem farts i indignats amb el PP, no pot continuar sense assumir les responsabilitats’, ha afegit.


L’art, al servei de les persones | betevé Web\nÀlex Jassé@alexjasseJavier Arilla dilluns 19 de març, 2018 , 22.57\n'Encreuaments' serà una de les obres més especials de les que es representaran aquest any a la Sala Beckett, al Poblenou. Sorgeix d'un laboratori de creació de dramatúrgia i escènica amb usuaris de la Fundació Joia -que treballa amb persones amb malalties mentals diagnosticades- així com altres col·lectius del barri com artistes o actors. La idea és que el teatre sigui el punt de trobada entre diferents sensibilitats per crear un producte artístic únic. El projecte s'emmarca dins d'Art i part, una experiència en àmbit de ciutat per fer servir l'art des d'una vessant social i integradora.\nLes aules d'assaig de la Sala Beckett s'han convertit en un punt de trobada entre persones de diferents àmbits. Artistes del barri, provinents de La Escocesa i d'Hangar; actors i tècnics del laboratori d'experimentació teatral Els Malnascuts i del Centre Cívic Can Felipa; i els usuaris de la Fundació Joia, que treballa amb persones diagnosticades d'una malaltia mental. Des de l'octubre, treballen tots amb un objectiu comú: fer una obra de teatre.\nL'obra té títol, 'Encreuaments', i data d'estrena. Les més de 20 persones que hi participen la representaran els dies 15, 16 i 17 de juny a la mateixa Sala Beckett. Serà el moment de veure el resultat d'aquest experiment que s'emmarca en el projecte Art i part per posar l'art al servei de les causes socials. Per als usuaris de Joia és una oportunitat de participar en un projecte realment inclusiu i per als actors que hi col·laboren, una manera de treballar en un format innovador i poc habitual.\nArtmalalties mentalsSala Beckett


La Garriga de Castelladral - Eco Hotel amb encant: Natura i Origens\nLes Habitacions - Preparatius i descans\nEl nostre Cuiner\nEco Hotel amb encant: Natura i Origens\nLa Garriga de Castelladral és una masia d'origen medieval que la nostra família ha restaurat amb molt d'amor i convertit en un preciós EcoHotel amb encant. A una hora de Barcelona, La Garriga és un indret on reconnectar de nou amb la Natura i els nostres Orígens.\nVine a gaudir d'un bany de bosc, dorm entre pedres plenes d'història, assaboreix la deliciosa mel de les nostres abelles, respira profundament, esmorza el pa ecològic acabat de coure, celebra la vida, banya't en un SPA on antigament es produïa el vi, gaudeix d'un picnic romàntic al prat, aturat i escolta el silenci. Torna a la Natura.\nBenvingut a La Garriga de Castelladral!\nsincan dershaneler ankara tercümeankara depolama\nAVANTATGES DE RESERVAR A TRAVÉS DE LA NOSTRA WEB:\n• Poder escollir concretament l'habitació on t'allotjaràs\n• Early check in a les 12h (segons disponibilitat)\n• Late check out a les 14h (segons disponibilitat)\n• 10% de descompte en el nostre SPA privat\n• Millor tarifa disponible\ncanlı bahis canlı bahis siteleri canlı bahis canlı bahis 2020 iddaa siteleri canlı iddaa siteleri canlı casino siteleri yabancı canlı bahis canlı kaçak bahis canlı casino sitesi bahis siteleri bahis siteleri\n20 habitacions úniques i diferents per gaudir de tots els teus sentits\ntranquil·litat i harmonia en plena natura\nDescansa, respira, escolta, enamora't...\nRegala emocions a La Garriga de Castelladral


Qui va convèncer Samper per fitxar pel Vissel Kobe? | We Love Barça\nQui va convèncer Samper per fitxar pel Vissel Kobe?\nOvermars: "A mi m'agradava molt el Barça però no sé que farà De Ligt"\nSamper: "Vull tornar a jugar i gaudir del futbol"\nSergi Samper ha decidit en pocs dies canviar radicalment d'aires i abandonar Barcelona per fitxar pel Vissel Kobe japonès. Amb 24 anys, el migcampista...\n5 Març, 2019 - 12:31\nSergi Samper ha decidit en pocs dies canviar radicalment d'aires i abandonar Barcelona per fitxar pel Vissel Kobe japonès. Amb 24 anys, el migcampista iniciarà una nova aventura en una cultura totalment diferent de l'europea i intentarà fer fortuna en un futbol on normalment els futbolistesdisputen els últims anys de les seves carreres.\nPerò quin han estat els motius per acceptar aquesta proposta? Ferran Martínez revela a Mundo Deportivo que tot va començar en una conversa fa menys de dues setmanes amb Gerard Piqué, amic del propietari de Rakuten i el Vissel Kobe, Hiroshi Mikitani. El central li va explicar que el president l'havia trucat preguntant per Samper perquè estaven interessats a fitxar-lo.\nSamper es va mostrar sorprès per l'interès del Vissel Kobe i en un principi no es veia jugant al futbol japonès. Però, posteriorment, va anar canviant d'idea després de diverses converses amb Andrés Iniesta i una trobada presencial amb Mikitani aprofitant la seva presència amb motiu del Mobile World Congress de Barcelona.\nA partir d'aquí, i amb la proposta sobre la taula, el migcampista barceloní va decidir acceptar la proposta i iniciar un nou repte en la seva carrera, que fins ara ha estat marcada per les lesions i la mala fortuna. Japó l'espera.


Sicília, de l’1 al 4 de juliol de 2017: d’Erice a l’Etna, passant per Cefalú i acabant a Agrigento (dia 2, 2 de juliol de 2017) (I)\nDormo bastant bé durant la nit. A la matinada, però, els rajos de sol que entren per una de les finestres em desvetllen. Tot i això, aconsegueixo fer algun altre petit son fins que ens llevem definitivament i ja baixem a esmorzar a l’hotel. No és que hi hagi gaire gran cosa, però és bo i més que suficient. Un cop les maletes recollides i ja ben esmorzats, encara tenim temps d’immortalitzar la badia de Trapani des de l’hotel.\nEns enfilem al cotxe i ja comencem la ruta d’avui per Sicília. El primer destí és visitar el volcà Etna, fet pel qual haurem de fer una bona quilometrada. De totes maneres, ens ho prenem amb filosofia i anem fent tot xino-xano. Passem pel costat de Palerm, voregem la costa i no em puc deixar de desesperar amb la conducció dels italians: o molt ràpida o molt lenta, saltant-se totes les senyals de tràfic i de velocitat. Normalment, si van lents, solen estar consultant el mòbil. Aquesta gairebé “màxima” de la conducció és aplicable a joves i ancians, homes i dones! En fi, tot un espectacle, com ho és fer benzina, que a més, és caríssima. El país en sí, en certs punts, té un bon aire de decadència...\nAnem fent camí pel que antigament va ser el regne de Sicília. Tal i com es conta va viquipèdia (https://ca.wikipedia.org/wiki/Regne_de_Sic%C3%ADlia:): “El Regne de Sicília (en sicilià: Regnu di Sicilia) fou un estat que existí al sud de la península Itàlica i que existí entre els segles XII i XIX, moment en el qual passà a integrar-se definitivament en el Regne de les Dues Sicílies.\nEls orígens del seu naixement es remunten el 1130, any en el qual fou creat per l'antipapa Anaclet II un regne a benefici de Roger II que comprenia l'illa de Sicília, la Calàbria, la Pulla i la Campània, que comprenia la ciutat de Nàpols.\nSicília fou conquerida vers el 1071 pel "Gran Comte" Roger I, sent abans d'aquesta conquesta solament un comtat, amb ell s'iniciarà la dinastia Hauteville. Roger I formava part d'uns mercenaris normands que havien estat cridats pels bizantins que desitjaven expulsar els sarraïns de la península Itàlica. Sota Roger II, l'antipapa Anaclet II l'investeix rei de Sicília i el fa el seu deixeble, cosa que plantejarà un problema polític quan la dinastia Hohenstaufen prengui el poder al regne de Sicília.\nAixí les tropes de Carles d'Anjou entraran a l'illa i batran Manfred I a la batalla de Benevent, mentre Carles és coronat rei de Sicília a Roma el 1266. Sota Carles d'Anjou, i posteriorment el seu fill Carles II, el nord es privilegia vers el sud, així la capital és traslladada de Palerm a Nàpols. Aquesta situació de dominació angevina conclou amb les Vespres Sicilianes, que conduïxen a la divisió del regne de Sicília el 1282 en el regne de Sicília, peninsular o regne de Nàpols, sota domini angeví, i el regne de Sicília, insular, sota domini catalanoaragonès.\nAmb el casament de l'hereva legal de Manfred I, Constança de Sicília amb Pere el Gran d'Aragó, el regne de Sicília esdevé un dels principals interessos del comte-rei aragonès. Les Vespres Sicilianes representaran una doble ruptura: primer contra els angevins, amb qui els impostos eren molt alts; i després contra l'herència de Frederic I, una herència sempre en disputa (entre Hohenstaufen i angevins) i que no estabilitzava el regne. Així mateix fou una demanda d'autonomia. Per poder fer front als angevins, els sicilians van invitar Pere el Gran a reivindicar els drets de la seva esposa, cosa que comportarà la separació en dos regnes.\nEls dos reialmes restants estaran separats fins al 1442 quan el rei d'Aragó Alfons el Magnànim conquerirà el Regne de Nàpols i provocarà el naixement del Regne de les Dues Sicílies, passant els seus territoris a formar part de la Monarquia Catòlica.”\nXerra que xerraràs, ens despistem un moment i ens perdem. Bé, no ens perdem, però hem de girar al poble de Cefalù (http://www.lasicilia.es/cefalu ), que també havia visitat anteriorment i que em va encantar. Ja que hi som, decidim parar-nos a estirar una mica les cames i fer una mica de vermut. Cefalù és un poble coster i molt bonic, ple de turistes. Deixem el cotxe una mica allunyat i hi anem a peu, tot xino-xano. (Continuarà)\n(La fotografia correspon a la platja de Cefalù)


F. Vera: Rajolar. Oliva. 2009\nDefuig l'obituari, no m'agrada. Però no és per la mort pel que no m'agrada. La gent es mor, jo mateix em moriré; "no anava a quedar-me per a llavor", com diem per ací, a la Ribera del Xúquer, una mica en broma, per referir-nos-en a tal certesa.\nSi el defuig és perquè el transpàs ens obliga a parlar del mort, generalment en termes laudatoris, i perquè finalment acabem parlant més de nosaltres, de com ens havia influït aquell, de les estones que hi poguérem compartir, que no del mateix finat. I, tanmateix, les esqueles cada vegada més duen el nom d'amics i de gent coneguda. Déu ser cosa de l'edat que, cada vegada amb major freqüència, vagen desapareguent persones, llocs i coses que han estat, durant molt temps, els nostres referents.\nEn passar per determinat llocs trobes que aquella casa de façana impossible, el cantó de la qual era l'aresta d'un angle increïblement agut i que fotografiares amb una càmera de plaques tot cercant l'aspecte de la proa d'un vaixell ha deixat pas a l'exangüe jardí d'una tira de vivendes d'aquelles que en diuen adossades. La fesomia de l'espai més immediat varia lentament, però de sobte te n'adones de què hi ha un món que només viu ja a la memòria. O a les fotografies. Trobes que el sequer d'arròs —què se n'ha fet d'aquella societat agrícola?— on de xiquet jugaves al futbol, i que fotografiares ple d'herbes tot creixent de manera caòtica, fa ja una dècada, va camí de desapareixer en una ampliació, previsible, de la població. I el rajolar que abastia de material tantes obres els darrers anys, ara no en produeix ni una, de rajola. Caldria pensar, aleshores, que també s'hi moren els mons (el que nosaltres hem conegut com a món) i que d'ells només se'n conserva, potser, una certa memòria?\nFotografiem, en gran part, per conéixer, per descobrir-nos, però possiblement, i de manera igual d'important, ho fem també per no oblidar. Tant una cosa com l'altra són conseqüència d'una reacció d'autoafirmació del fotògraf, una manera de relacionar-se amb aquell món on trobem el nostre referent, el que ens dóna sentit, tot i que, com nosaltres, tampoc no es quedarà per a llavor. O potser sí? Potser fer fotografies siga la nostra manera d'evitar la gratuïtat de l'existència. Qui lo sà?.\nAquesta tardor ens ha faltat gent coneguda i estimada. Alguns d'ells, fotògrafs de primera línia. Ricard Terré, Koldo Chamorro i Humberto Rivas ho han fet amb poques setmanes de diferència. La premsa n'ha donat el comiat i el reconeixement, diguem-ne, oficial, mentre que als blogs hem pogut saber del buit que ha provocat la seva pèrdua entre qui els coneixíem. Els nostres referents fotogràfics, doncs, també desapareixen, com ho fan els edificis, els paisatges i els indrets que hem conegut, però d'aquests fotògrafs no només en guardarem la memòria, sinó què, afortunadament, seran ells els qui ens deixen la seua pròpia memòria: aquelles impagables fotografies en les que quedà enregistrada la manera com només ells foren capaços de mirar el món que els envoltava.\nPublicat per Francesc Vera a 10:29\nEtiquetes de comentaris: Humberto Rivas, Koldo Chamorro, memòria, obituari, Ricard Terré\nCarles 8 de novembre de 2009 a les 21:04\nTambé Humberto Rivas??? Quina temporadeta!!!\nA més dels perquès de la fotografia que esmentes (funció “finestra” -conéixer el món-, “espill” -descobrir-nos-, “àlbum” -no oblidar- i la summa de totes, la funció “psicòleg” –autoafirmació-) crec que te n´has deixat una, si vols més prosaica: la funció “desfici”, és a dir, fotografiar per passar l´estona, per no avorrir-se…\n“Què voleu que hi faça! Elemental, ja ho sé.”\nque diu l´Estellés…\nEn altre ordre de coses, molt bonics, el teu “Obituari” i la foto que l´encapçala. Tanque amb uns versets de José Luis Hidalgo (Los muertos, 1947), perquè les últimes paraules de l´article me l´han “invocat”:\nPero ya no estoy solo, mi ser vivo\ncistella de llum 8 de novembre de 2009 a les 21:10\nEvidentment hi ha el desfici. Però el desfici, crec, englobaria totes els altres perquès. Allò de l'ofici de gandul d'Erwitt podria ser-ne el resum.\nGràcies pels elògis a la foto i al post. Els versos de l'Hidalgo molt apropiats.\nJosep Lluís 12 de novembre de 2009 a les 12:50\n¿És llavors la fotografia un consol davant un món que s'ensorra? Certament, el món, el paisatge rural i el urbà, per a bé o per a mal, estan canviant molt a pressa...


Almudena Cid es queda sense el que més estimava després de perdre Christian Gálvez\nAlmudena Cid, molt afectada després de la separació. | Catalunya Diari\nAlmudena Cid s'acomiada de la seva il·lusió més gran després de la traumàtica ruptura\nper Miguel Cuartas 26/03/2022 07:00h\nAlmudena Cid és conscient que el seu matrimoni és història. Intenta portar tan bé com sigui possible una ruptura que no s'esperava després d'11 anys de matrimoni al costat de Christian Gálvez.\nL'exgimnasta olímpica encara continua dolguda per una separació traumàtica que l'ha agafat desprevinguda per la manera com es va produir.\nUna de les parelles de famosos més sòlides del nostre país posava punt final a la seva relació i aquest fet enfonsava completament Almudena.\nAlmudena Cid intenta recompondre's després de la ruptura\nLa sorpresa va ser majúscula per a Almudena Cid. «La va deixar per sorpresa, però ara sabem per què. Tots els que l'estimem estem sorpresos», va afirmar algú proper a l'exgimnasta a la revista 'Semana'.\nAlmudena Cid no esperava aquesta ruptura amb el seu marit. | Europa Press\nTant ella com el seu entorn estan decebuts pel que ha passat, però reconeixen que el millor és no pensar-hi més. Així les coses, Almudena ha abandonat el domicili on van viure durant els seus últims anys com a matrimoni.\nUn habitatge que els dos van reformar poc abans que la seva història d'amor s'acabés. «Les setmanes prèvies li va enviar un ram de roses i el va posar al llit amb el missatge: 'tens les claus del meu cor'. Fins i tot, van fer una reforma a casa», asseguren.\nUna separació traumàtica\nPer si no n'hi hagués prou, el seu exmarit decidia confessar als quatre vents l'amor que sentia per una altra dona, la presentadora a 'El programa de Ana Rosa', Patricia Pardo.\nChristian Gálvez no es tallava a l'hora de parlar de la nova il·lusió que té després de sortir a la llum que tots dos mantenien una relació.\nChristian Gálvez i Almudena Cid feia 15 anys que estaven junts i 11 de casats. | GTRES\nUnes paraules molt tendres i carregades de sentiment del presentador del programa 'Alta tensión'. Això va deixar molt tocada Almudena Cid, que no s'esperava aquesta reacció de l'amor de la seva vida.\nEncara no es coneixen detalladament els seus plans de futur, però, per ara, Christian Gálvez ja s'atreveix a parlar públicament de paternitat.\nCal assenyalar que Almudena Cid no ha volgut esborrar cap de les fotos del passat on surt amb ell. Cosa que sí que ha fet l'expresentador de 'Pasapalabra'. El que sí que hem vist és que Almudena ha deixat de seguir-lo, perquè no vol veure les noves fotografies que ell pugui penjar al costat del seu nou amor.\nAlmudena Cid acaba la seva obra a Madrid al pitjor moment\nActualment, Almudena posa el focus a la seva feina per intentar oblidar unes setmanes que, sens dubte, han estat les més difícils de tota la seva vida.\nAmb la seva feina al món de la interpretació, Almudena se sent realitzada i busca el seu benestar en uns temps negres per a ella. En concret, va trobar la il·lusió a l'obra 'Una historia de amor', encara que la seva última funció als Teatres Infanta Isabel de Madrid tenia lloc aquest diumenge 20 de març.\nAlmudena Cid ho ha passat molt malament després de la inesperada separació del marit. | Europa Press\nAixò sí, el suport del públic a Madrid durant el temps que l'obra ha estat en cartell no ha estat el que esperava. Moltes vegades, el teatre gairebé no ha omplert la meitat de l'aforament.\nEncara que sembli un comiat, el somni d'Almudena no s'acaba aquí, ja que hi ha una gira prevista per Espanya, els pròxims mesos. Per exemple, viatjarà amb els seus companys de producció a Euskadi i les Canàries. La seva idea és continuar amb cadascun dels seus compromisos professionals que l'allunyen del soroll mediàtic de la seva ruptura dolorosa.\nCid agraeix de cor tots aquells que han comprat una entrada de teatre per gaudir de la seva obra. «Meravellós, Almudena fa un paper espectacular o m'he tornat a emocionar veient-te». Aquestes són només algunes de les fantàstiques crítiques rebudes per Almudena i tot l'equip de l'obra 'Una historia de amor'.\nDiego Urdangarin, el nebot d'Iñaki que amenaça Letícia Ortiz i coneix la veritat\nManuel Bedmar revela, per fi, si segueix o no al costat de Rocío Flores


(S'ha redirigit des de: Fatimid al-Hakim biAmr Allah)\nNascut a Egipte el 985, Hàkim fou proclamat wali al-ahd el 993, i va succeir al seu pare Abu-Mansur Nizar ibn al-Muïzz al-Aziz bi-L·lah, el 996 a l'edat d'onze anys, quan va morir a Bilbays (14 d'octubre). Fou proclamat solemnement l'endemà rebent el títol d'imam i el làqab d'al-Hàkim Bi-Amr Allah. Aquesta transferència sense obstacles era una demostració de l'estabilitat de la dinastia fatimita. En el seu llarg regnat com a califa, Hàkim va ampliar el govern fatimita a l'emirat d'Alep.\n1 Al-Hasan ibn al-Ammar al-Kutami\nAl-Hasan ibn al-Ammar al-KutamiModifica\nDes del començament els berbers kutama, principal suport de la dinastia, van exigir que el seu cap al-Hasan ibn al-Ammar (que va rebre el lakab d'Amin al-Dawla) fos nomenat al front del govern, especialment després de les seves victòries sobre els romans d'Orient a Sicília; fou nomenat wasita i va afavorir als berbers de l'exèrcit contra altres grups com turcs, daylamites i negres. L'anterior visir Isa ibn Nasturus fou executat i es va enfrontar al tutor del jove califa, l'eunuc eslau Bardjawan. Aquest es va aliar al turc Mangutekin, governador de Damasc, el qual al seu torn estava aliat al beduí Mufarridj ibn Dghfal ibn al-Djarrah de la dinastia dels jarràhides, i aquests dos darrers van sortir cap a Egipte. Però Mufarridj es va retirar i Mangutekin fou derrotat a Ascaló per forces enviades per Ibn Ammar a les ordes de Sulayman ibn Djafar ibn Fallah. Però llavors Bardjawan es va aliar a un influent cap berber, Djaysh ibn Samsama, que havia estat destituït del govern de Trípoli de Líbia per Ibn Ammar; va esclatar una revolta i Ibn Ammar fou enderrocat i va haver de fugir i amagar-se, i Bardjawan va prendre el poder amb el càrrec de wasita (octubre del 997). Ibn Ammar fou capturat al cap de poc, i encara que perdonat inicialment, fou tot seguit assassinat. Mufarridj es va sotmetre a Djaysh ibn Samsana que ara exercia com a principal cap militar.\nBardjawan va governar amb ajut del seu secretari Fahd ibn Ibrahim. Va fer front a una ofensiva romana d'Orient a Síria del nord, amb la revolta a Tir de l'aventurer Allaka amb ajut grec. La flota romana d'Orient fou derrotada davant del port de Tir. Djaysh ibn Samsama va passar a l'ofensiva per terra contra els grecs i encara que fou derrotat prop d'Apamea, la mort del general Damià Dalassenos va posar en fuita als grecs. Es va produir agitació a Damasc que fou dominada, i van esclatar disturbis a la ciutat de Barka a la Cirenaica que foren sufocats, però l'intent de reconquerir Trípoli als zírides va fracassar.\nEs van fer negociacions amb l'Imperi Romà d'Orient que no van arribar a cap resultat i l'emperador Basili II va ordenar una nova campanya, que aquesta vegada fou victoriosa. Bardjawan mantenia al califa al palau, i controlava tot l'aparell del poder, fins a l'abril del 1000 quan va morir assassinat per orde del jove califa (15 anys) a mans de l'esclau Raydan. Inicialment van esclatar disturbis doncs els turcs, aliats de Bardjawan, van pensar que es tractava d'un cop d'estat del partit berber, però el califa va sortir a la porta del palau i va explicar les raons per les quals s'havia desfet del seu wasita. En endavant el califa va exercir personalment el poder. El 1001 es va signar una treva de 10 anys amb Bizanci (només torbada per la destrucció de l'església del Sant Sepulcre el 1009, en revenja pel qual l'emperador grec va ordenar tallar les relacions comercials amb Egipte i Síria el 1015 o 1016).\nL'opositor més rigorós i més constant d'Hàkim era el califat abbàssida a Bagdad, que va intentar parar la influència de l'ismaïlisme. Aquesta competició va conduir al manifest de Bagdad de 1011, en el qual els abbàssides van fer observar la línia descendent de Hàkim indicant que no era descendent legítim d'Alí ibn Abi-Tàlib.\nHàkim també va lluitar amb els governants càrmates de Bahrain (Aràbia oriental). El seu vehicle diplomàtic i missioner era la daˤwa ismā'īlīyya, amb el seu centre d'organització de poder al Caire.\nEl regnat de Hàkim va ser caracteritzat per quatre aspectes principals:\nEl 1020 va fer cremar al-Fustat al costat del Caire, per causa d'uns pamflets en contra seva que havien aparegut a la ciutat. Les tropes negres van saquejar al-Fustat i després la van cremar. L'eunuc Adi que va ser enviat a controlar els fets, va fer un relat tan esgarrifós del que passava que el califa el va fer matar immediatament. Però els turcs i berbers van agafar partit pels habitants de la ciutat i van combatre contra els soldats negres.\n1004, el príncep omeia andalusí Abu Rakwa Walid ibn Hisham, que havia estat a diversos llocs després de ser expulsat de Còrdova, especialment a Síria, es va presentar a la ciutat de Barka i va obtenir el suport dels zanata (ja tenia el dels Banu Kurra); es va proclamar califa i va derrotar a un primer exèrcit enviat contra ell. La població donava suport a la revolta i l'exèrcit també en gran part, i fins i tot el visir Husayn ibn Djahwar va entrar en correspondència amb l'omeia. Hàkim llavors va cridar als beduïns de Mufarridj de Ramla dels djarràhides, i als ghulams hamdànides de Síria i sota les ordes d'al-Fadl ibn Salih els va enviar contra el rebel. La batalla es va lliurar prop d'Alexandria; Abu Rakwa devia triomfar perquè va seguir avançant arribant a l'oasi de Faium i va atacar Djuiza on el califa havia enviat un contingent dirigit per Ali ibn Fallah que fou derrotat. Però al-Fadl va aconseguir una victòria decisiva sobre Abu Rakwa a Faium (agost del 1006) i l'omeia va fugir cap a Núbia. Capturat fou entregat per un governador de frontera i executat al Caire el març del 1007.\n1001-1012, revolta de Mufarridj de Ramla de la dinastia dels djarràhides, instigat per al-Husayn ibn Ali al-Maghribi que després de l'execució del seu pare Ali al-Maghribi (1010) s'havia refugiat amb Hassan ibn al-Mufarridj, fill de Mufarridj. Els rebels van proclamar califa al xerif de la Meca (1012), però aquest es va acabar sotmetent a Hàkim i va retornar a la Meca i fou perdonat.\nDurant tot el regnat hi va haver rivalitat entre dues faccions oposades, els turcs i els berbers, dins de l'exèrcit fatimita.\nHàkim va conservar tots els dominis fatimites i encara els va incrementar el 1010/1011 quan el uqàylida de Mossul, Kirwash el va reconèixer. Mansur ibn Lulu d'Alep el 1015 se li va sotmetre tanmateix i després d'Ibn Lulu els fatimites van tenir diversos governadors a la ciutat. El 1019/1020 fou nomenat governador de Damasc el wali al-ahd que va adoptar mesures liberals contràries a la política del califa, com autoritzar a beure vi. Hàkim el va destituir, però el governador va revocar les ordes donades i fou finalment reenviat al govern. Llavors va esclatar una revolta contra ell i a la mort del califa la regent Sitt al-Mulk el va fer arrestar i portar al Caire.\nAcceptant les tesis més extremistes va imposar el punt de vista que la divinitat estava encarnada en la seva persona. Aquesta idea es va començar a difondre des de 1017 o 1018. Prop del final del seu regnat el moviment dels drusos, una secta religiosa centrada al voltant d'Hàkim, es va començar a formar i foren els drusos els que primer es van referir a Hàkim com el que "Governa per Mandat de Déu".\nCanard, M.. "al-Ḥākim Bi-Amr Allāh." Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. Referència. 4 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/al-hakim-bi-amr-allah-SIM_2637>\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Al-Hàkim_(fatimita)&oldid=24996867»\nDarrera modificació: 22 set 2020 a les 19:07\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 set 2020 a les 19:07.


Can Revell Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPol 3 Parc. 5, Manacor, Mallorca, Espanya - Veure al mapa\nMés informació sobre Can Revell\nSituat en el cor de Manacor, Can Revell és un lloc ideal des d'on descobrir Mallorca. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCan Revell també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Mallorca. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, escriptori a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Can Revell és una elecció inteligents per a viatgers a Mallorca, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nNúmero de Identificación Fiscal: VT/1553\nCal que informeu el Can Revell de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Un guàrdia civil de Lleida a una companya: "Demà et violaré"\nUn Jutjat de Lleida ha condemnat un guàrdia civil a pagar una multa de 2.100 euros per assetjar sexualment una companya el 2017, a qui haurà d'indemnitzar amb 4.815 euros per dirigir-se a ella amb expressions "humiliants" de naturalesa sexual.\nSegons la sentència, a què ha tingut accés Efe, l'acusat es va incorporar al Parada de Ponts el 25 de juny de 2017 com a guàrdia civil en pràctiques, on treballava també la víctima. La magistrada ha trobat provat que l'assetjament es va produir en el període que va entre finals de juny i la primera quinzena de juliol d'aquell any.\nEn aquest sentit, ha estat provat que l'agent, "mogut per l'ànim d'obtenir favors de naturalesa sexual", es va dirigir a la seva companya amb expressions "humiliants" tals com "a veure quan fem un trio amb la meva dona"; "sóc un llop al llit" o "demà et violaré".\nCom a conseqüència, la víctima va estar de baixa laboral per trastorn ansiós-depressiu des del 14 de juliol de 2017 fins al 16 d'octubre del mateix any i va rebre tractament psicofarmacològic, sense seqüeles permanents.\nPer tot això, la magistrada ha decidit condemnar l'agent per la comissió d'un delicte d'assetjament sexual, sense la concurrència de circumstàncies modificatives de la responsabilitat criminal


Es tracta d’una miniatura d’una mola per a esmolar ganivets i destrals. És mòbil.\nEls materials emprats per a la seva elaboració són pedra i ferro. La mola és de pedra abrasiva, justament per a poder afilar eines i instruments.\nL’escultura representa un home que ha conquerit nous territoris i hi ha clavat una bandera.\nEmprant una pedra de bosc com a base, l’individu està fet amb el filferro d’un vell estenedor. El barret que porta al cap és de llauna, extreta d’una antiga llauna de conserves. Pel que fa a la bandera, el pal és de ferro i el que seria la tela és del coure d’una antiga canal d’aigua.\nL’escultura representa un llenyataire que està a punt d’estellar un tronc fent servir una maça i un tascó.\nConstruït amb el filferro d’un vell estenedor i una xapa de cervesa, el llenyataire es troba sobre un fragment de rajola del pedrís d’una cuina. Pel que fa a la maça, el tronc i el tascó que farà servir per a estellar-lo, són del coure extret d’una antiga canalització d’aigua, excepte el mànec de la maça, que és de filferro.\nEl paleta amb l’escaire\nAquesta figura és un paleta treballant amb l’escaire.\nA sobre d’un tros de tova recuperada d’un antic pati, hi trobem un paleta que porta un escaire. El cap d’aquest professional de la construcció és una xapa de cervesa i el cos està fet amb un filferro d’un vell estenedor. L’escaire que porta s’ha elaborat amb un tros de ferro reciclat.\nBanc de fuster, ribot i martell\nL’obra és una miniatura d’un banc de fuster, d’un ribot i d’un martell de fuster, que es caracteritza per tenir dues orelles darrere per a poder arrencar claus.\nLa fusta i el ferro són els materials que s’han utilitzat per fer aquesta obra.\nL’escultura representa un minaire.\nPer a fer honor al seu ofici, el professional s’aguanta sobre un tros de tub de gerrer, que havia estat un conducte d’aigua d’una mina. El cap del minaire és una xapa de cervesa i la silueta, un filferro d’un antic estenedor. El pic de minaire que té a les mans està fet del mateix material tret del pic, elaborat amb un tros de coure d’una antiga canal.\nL’obra és una miniatura d’una cadira paridora, feta servir perquè les dones donessin a llum.\nTota la cadira paridora és de fusta.\nLa figura és un nen que està jugant amb una rutlla. Es tracta d’un homenatge a l’escultura del mateix nom que es troba al barri del Guinardó de Barcelona, obra de l’artista Joaquim Ros i Bofarull.\nTant la rutlla com la silueta del nen estan fet amb el filferro d’un vell estenedor i se sosté sobre un tros de tova d’un pati.\nGrifes o tornagauxes\nEs tracta d’unes grifes o tornagauxes en miniatura. Són completament mòbils.\nL’únic material emprat per a fer aquesta obra és ferro de reciclatge.\nLa figura és un paleta en plena activitat, amb una paleta i una gaveta.\nDamunt d’un tros de tova d’un pati, el professional està construït amb el filferro d’un antic estenedor i una xapa de cervesa. Les seves eines de treball, la paleta i la gaveta, són de coure, que prové d’una vella canal d’aigua.\nPastera de guixaire\nEs tracta d’una miniatura d’una pastera de guixaire, de la talotxa i de la creu de pastar.\nAquesta escultura mostra un individu que es passeja per la muntanya, equipat amb un barret i un bastó.\nTant la silueta del subjecte com el bastó estan fetes amb el filferro d’un antic estenedor i el cap és un tros de llauna d’un envàs. L’excursionista s’aguanta sobre una pedra de bosc.\nPedres de molí\nL’obra són unes pedres de molí en miniatura. És completament mòbil i les pedres de molí poden donar voltes, com ho farien si tinguessin la seva mida normal per a aixafar el gra.\nEls materials que s’han reciclat en la seva elaboració són pedra i trossos de ferro.\nBanc de baster\nL’obra és una miniatura d’un banc de baster.\nEls materials que s’han fet servir són fusta i un tros de xapa.\nEl sembrador de blat\nLa figura representa un sembrador de blat, equipat amb un sarró on porta la llavor d’aquesta planta.\nL’individu, que s’aguanta sobre una pedra de bosc, porta per cap una xapa de cervesa i la resta del seu cos està fet amb el filferro d’un vell estenedor. El sarró, on porta la llavor de blat per sembrar-la, és un fragment del que havia estat una llauna de conserves.\nAquesta escultura representa un caçador que empunya l’escopeta.\nSobre una pedra de bosc, s’aixeca el caçador. El seu cos està traçat amb el filferro d’un antic estenedor i el seu cap està fet amb un tros de coure d’una antiga canal d’aigua. L’escopeta que porta també és de filferro.\nL’obra és una maqueta de la Nau Gaudí de la Cooperativa Obrera Mataronesa. Tal com indica el seu nom, Antoni Gaudí en va ser l’arquitecte. L’edifici, d’estil modernista, va ser declarat bé cultural d’interès nacional. Actualment és la seu del Consorci Museu d’Art Contemporani de Mataró, espai d’exhibició de la Col·lecció Bassat.\nVegeu-ne més informació i fotosNau Gaudí\nNen amb avió de paper II\nAquesta obra mostra com un nen juga amb un avió de paper.\nEl noi, la silueta del qual ha estat dibuixada amb el filferro d’un antic estenedor, té una xapa de cervesa com a cap. L’objecte amb què juga, un avió de paper, està fet de coure, material que prové d’una antiga canal d’aigua. Un fragment de marbre el manté dempeus.\nLa figura representa un enllustrador que neteja les sabates d’un senyor amb barret i bastó.\nSobre una superfície que és un tros d’una antiga rajola de cuina, les figures de tots dos individus i el bastó han estat fetes amb filferro. El cap de l’enllustrador és un xapa de cervesa i tant les seves eines de treball com el barret del seu client han estat fets amb el coure d’una antiga canal d’aigua.\nLa figura representa un ferrallista, el treballador que munta les armadures dels elements constructius de formigó armat. Equipat amb una grifa, el ferrallista observa la jaça que ja està llesta per omplir-la de ciment i fer-ne una viga.\nSobre un fragment d’una pedra de bosc, la jaça i la silueta del ferrallista estan fetes amb el filferro d’un antic estenedor. La grifa és de ferro i prové d’una antiga construcció que es va derruir.


21/07/2008: "Escondidos en Brujas" (* * * * -)\nS�c dels que pensen que el cinema �s una excel�lent finestra per con�ixer m�n. Si a cl�ssics com "El tercer home" (Carol Reed, 1949) o "Temps d'estiu" (David Lean, 1955) descobrim la m�gia de ciutats com Viena o Ven�cia, a la sorprenent "Escondidos en Brujas" podem passejar per l'encantadora localitat belga de Bruges. Perqu� ja tinc les vacances muntades, si no, despr�s de veure aquest "thriller" c�mic m'hauria agradat despla�ar-m'hi. Procurar� fer-ho aviat! No us deixeu enganyar. El cartell espanyol d�"Escondidos en Brujas" no fa just�cia a la personalitat del debut com a director del jove angloirland�s Martin McDonagh. Espero que el seu disseny no provoqui gaires desercions. I �s que considero aquesta ir�nica reflexi� sobre la lleialtat, la redempci� i el pes de la mala consci�ncia com una de les millors sorpreses de la temporada. De fet, el nom de McDonagh ja fa temps que desperta expectatives justificades. �s el dramaturg d�obres com "El tinent d�Inishmore" o "La reina de la bellesa de Leenane", totes dues portades amb �xit als escenaris catalans. A m�s, al 2006, va guanyar l�Oscar al millor curtmetratge amb "Six shooter". Ara el realitzador es mant� fidel a l�humor negre que l�ha popularitzat a trav�s de la hist�ria de dos assassins que passen uns dies a la ciutat medieval belga del t�tol despr�s d�una missi� fallida. S�n inevitables les comparacions amb el cinema dels germans Coen (Fargo, 1996), fins i tot la banda sonora l�ha compost l�autor de la m�sica dels dos directors americans, Carter Burwell. Es tracta, per�, d�una proposta que trenca t�pics i equilibra amb naturalitat els diferents registres. T� un to hipn�tic, sarc�stic i grotesc, i alhora tendre, melanc�lic i vitalista. D'altra banda, juga molt b� amb tot el que �s imprevisible. 11/07/2008: "Pretextos" (* * * * -)\nAprofitant que aquests dies S�lvia Munt ha presentat al veter� festival txec de Karlovy Vary el seu primer llargmetratge de ficci� com a directora, continuo reivindicant el risc de "Pretextos", una valenta reflexi� sobre les hist�ries imperfectes i la necessitat de sentir-nos estimats. Es va estrenar fa unes setmanes i ja enfila la recta final de la seva explotaci� comercial a les sales. Es tracta d'una proposta on es plantegen preguntes transcendents des del respecte absolut per les diferents opcions que cadasc� escull. Despr�s d'haver investigat en el terreny del curtmetratge, el documental i els telefilms, ara Munt psicoanalitza temes com la insatisfacci�, l'autoestima, el dubte, la vellesa o el m�n de la creaci�. El punt de partida �s la relaci� d'una parella en crisi, amb necessitats diferents. Se senten sols i han de buscar els seus pretextos per trobar la felicitat. Ell �s metge; ella, directora de teatre. Uns inspirats Ram�n Madaula, Laia Marull, Manuel Alexandre i la mateixa S�lvia Munt s�n els protagonistes d'aquest drama existencialista reconegut amb els premis a la millor realitzaci� i a la millor fotografia al passat Festival de M�laga. A "Pretextos" es diuen frases com "Una persona �s feli� fins al moment en qu� sap que pot ser-ho m�s" o "Digue'm que m'estimes encara que no sigui veritat". Cal afegir-hi alguna cosa m�s? S�, una cita m�s que fa uns dies vaig llegir de Laia Marull: "Sha de saber que la felicitat �s un estat passatger." 04/07/2008: "Funny games" (* * * * -)\nAquests dies molts cin�fils es pregunten per qu� el cineasta austr�ac Michael Haneke ha fet un "remake" tan fidel de "Funny games", un dels seus t�tols m�s populars. El mateix Haneke reconeix que tenia moltes ganes que el p�blic anglosax� acced�s a aquesta provocadora reflexi� sobre la banalitat de la viol�ncia, i �s que fa 10 anys els era m�s dif�cil veure-la pel fet d'haver rodat la pel�l�cula en alemany. Un honest Michael Haneke no ha dubtat a advertir que els que ja coneixen la versi� original se la poden estalviar. Tot i aix�, jo s�c dels que pensen que malgrat la incomoditat de la hist�ria que s'explica, la versi� americana de "Funny games" compta amb un nou element que justifica els 112' d'angoixa: el c�sting. Naomi Watts, Tim Roth i Michael Pitt demostren que s�n uns monstres de la interpretaci�, especialment la protagonista de "King Kong" (per cert, productora del projecte). El punt de partida tornen a ser les vacances d'una fam�lia i la visita d'un parell de desconeguts disposats a alterar la seva tranquil�litat. Ha passat el temps per� aquesta reflexi� sobre l'espectacle de la viol�ncia i la manera com la nostra societat s'hi ha acostumat �s m�s necess�ria que mai. �s veritat que ha desaparegut l'efecte sorpresa per� es mant� la radicalitat de la proposta, la valentia i l'est�tica sense artificis. Tinc la sensaci� que el nou "Funny games" agradar� als que els convencia el film original i continuar� desagradant als detractors del cineasta austr�ac. El 1998 Gus van Sant es va atrevir a fotocopiar "Psicosis", d'Alfred Hitchcock, i se'l va criticar molt. Ara �s Haneke qui juga amb el seu propi material i torno a trobar plenament l�cita la llibertat de qualsevol creador. El mercat, com sempre, �s una altra cosa! 03/07/2008: "El incre�ble Hulk" (* * * - -)\nNo m'estranyaria que d'aqu� a uns anys s'editi en DVD l'"Actor's cut" d'"El incre�ble Hulk". Molt probablement valdria m�s la pena que la retallada versi� que ha dirigit el director franc�s Louis Leterrier ("Transporter 2"). I �s que es veu que Edward Norton, protagonista i guionista sota pseud�nim del projecte, est� indignat i s'ha negat a participar en la promoci� del film. "El incre�ble Hulk" va de m�s a menys. Es decanta per l'acci� en detriment del tractament psicol�gic dels diferents personatges. El mateix Norton ha reconegut que hauria volgut que la pel�l�cula fos m�s llarga i profunda. Tot i aix�, cal dir que tota la primera i la segona part de la hist�ria aporten molts elements interessants per entendre la solitud de La Masa. Amb una posada en escena espectacular, un so mil�lim�tricament calculat, una banda sonora potent composta per Craig Armstrong i uns actors convincents, l'aventura comen�a al Brasil, on Hulk lluita per deixar de convertir-se en el monstre temut. Per�, l�gicament, aquest a�llament t� els seus perills. N'hi ha que volen despertar la b�stia. "El incre�ble Hulk" est� a mig cam� entre el "remake" i la seq�ela. No fa gaire temps es va estrenar "Hulk", l'adaptaci� cinematogr�fica d'un dels personatges m�s populars de la factoria Marvel, nascut el 1962. Els productors en van quedar decebuts perqu� van veure que la profunditat psicol�gica de la pel�l�cula provocava un injust refredament entre molts espectadors. Aix� doncs, ara ens ha arribat una nova versi� de la m�tica criatura verda amb la intenci� de convertir-se en l'�xit tan desitjat pels seus creadors. Ho aconseguir�? Enlla�os patrocinats\n< juliol 2008 > dl.dt.dc.dj.dv.ds.dg. 12345678910111213141516171819202122232425262728293031 Sindica aquest blog - RSS


Polèmica al Consell Comarcal d'Osona per la selecció del gerent | Osona.com\nper Carles Fiter , Vic, 30 d'octubre de 2019 a les 12:55 |\nEl Consell Comarcal d'Osona ha suspès precipitadament les entrevistes als candidats del procés selectiu per a la gerència de l'ens supramunicipal. La polèmica està en el procediment de la prova psicotècnica que ha exclòs 6 dels 11 aspirants a convertir-se en el nou gerent. Aquest diumenge, el president Joan Carles Rodríguez suspenia a última hora, a través d'un edicte, l'entrevista dels 5 aspirants que havien superat la fase psicotècnica pel "nombre inesperat de candidats que havien resultat exclosos" del procediment.\nTal com ha pogut saber Osona.com, ERC defensa a ultrança el procés de selecció, mentre que els socis de coalició JxCat i Independents, i alguns consellers republicans, no han acabat de veure amb bons ulls el resultat del psicotècnic i volen demanar explicacions a l'empresa que ha portat a terme el procediment.\nDes de JxCat, el conseller Carles Banús explica a Osona.com que "va saltar una alarma interna quan vam veure que més del 50% van quedar fora". "Ens va generar dubtes el procés psicotècnic, ja que. han acabat caient 6 persones d'11 perfils gerencials", afegeix. En aquest sentit, remarca que s'han d'asseure amb l'empresa perquè doni explicacions de què ha passat. Tot i això, Banús destaca que es reprendrà tan ràpid com es pugui el procediment.\nPer la seva banda, des d'Independents d'Osona, Pere Medina es remet a l'edicte emès pel president del Consell Comarcal, tot i que reconeix que el resultat "va sobtar una mica" a priori. "La sorpresa ha estat que dels 11 candidats només n'hagin passat 5, tenint en compte l'experiència i currículum d'alguns". Tot i això, remarca que "el procés el vam avalar tots els partits" i que estan a l'espera de les explicacions tècniques de l'empresa.\nLa data fixada per tenir gerent al Consell Comarcal era el 15 de novembre. El 9 d'octubre va finalitzar el termini de presentació de sol·licituds per formar part del procés de selecció. El 18, es va fer públic que dels 17 aspirants que s'hi van presentar, 11 van superar la primera fase. Aquests candidats van fer la prova psicotècnica el passat 21 d'octubre i van superar-la 5 dels 11. Després d'aquesta fase, només quedava entrevistar-se amb els aspirants. El procés, però, ha quedat aturat en aquest punt, sense una data a la vista.\nÉs la primera vegada que s'ha obert convocatòria per escollir el nou gerent del Consell Comarcal. Els empeny la llei, però també era una aposta de l'ens, tal com havia explicat el president a Osona.com. Aquest 2019, ERC va arrabassar la condició de primera força als postconvergents.\nLa formació republicana té 14 consellers; JxCat, 10; els Independents d'Osona, 4; el PSC, 3; i la CUP, 2. Aquesta situació que ha generat falta d'entesa entre consellers no ha fet trontollar el pacte de govern fins al moment.\nPolítica, JxCat, Joan Carles Rodríguez, ERC, Consell Comarcal d'Osona, consells comarcals


Quan la crisi colpeja la maternitat, per Esther Vivas\nQuan la crisi colpeja la maternitat\nApostar per la vida\nArran de la crisi econòmica, la maternitat ha deixat de ser un dret, una opció accessible a tothom, i passa a convertir-se en un privilegi, en mans d'aquells que econòmicament s'ho poden costejar\n25 de de febrer del 2020. Actualitzada 26 de de febrer del 2020 a les 12:25\nLes dones aquí cada vegada tenim menys criatures i parim per primera vegada a una edat més avançada, de mitjana 32 anys, l’edat de la primera maternitat més alta de tot el món. La precarietat laboral i de vida i els problemes d’infertilitat són algunes de les causes que ho expliquen.\nLa crisi econòmica ha colpejat de ple la maternitat. Com escrivia al llibre ‘Mamá desobediente. Una mirada feminista a la maternidad’: ¿qui pot permetre’s tenir descendència sense feina, sense arribar a final de mes o sense poder pagar una vivenda? La maternitat d’aquesta manera deixa de ser un dret, una opció accessible a tots, i passa a convertir-se en un privilegi, en mans d’aquells que econòmicament s’ho poden costejar.\nDes de l’esclat de la crisi econòmica el 2008, el nombre de dones amb 35 anys o més, alta qualificació, estabilitat laboral i ingressos regulars que han donat a llum ha anat en augment. En canvi, les dones aturades o amb recursos econòmics inferiors han tingut menys descendents. Ho assegura una tesi doctoral sobre l’impacte de la crisi en la maternitat presentada recentment per José Manuel Terán de Frutos a la Universitat Autònoma de Madrid. La crisi, com sosté l’esmentada investigació, ha donat lloc «a una severa selecció socioeconòmica materna», i ha frustrat els desitjos reproductius d’amplis sectors de la població espanyola i immigrant. La maternitat no només ve travessada per una qüestió de gènere, sinó també de classe i raça.\nAixí mateix, posposar la maternitat fins a passats els 35 anys pot significar trobar-se amb dificultats per aconseguir un embaràs. La fertilitat femenina a partir d’aquesta edat comença a descendir de manera significativa. I la masculina, tot i que moltes vegades no es diu, també es deteriora amb el pas del temps. Crisi, precarietat i infertilitat van estretament agafades de la mà. I el problema no només està en la impossibilitat tenir criatures sinó en tenir-ne el nombre que es desitja. A Espanya, es calcula que gairebé un 50% de les dones voldria tenir almenys dues criatures i un 26% tres o més, quan la mitjana se situa en 1,31. Tot això trunca projectes de vida.\nTambé l’emergència climàtica\nEl deteriorament ambiental colpeja també la fertilitat humana. Les substàncies tòxiques que inhalem, ingerim o penetren la nostra pell menyscaben la fertilitat de les persones. Ara que tant s’ha parlat de l’impacte en la salut del Complex Petroquímic de Tarragona, després del seu accident, val la pena afegir com un estudi dut a terme per l’Institut Marquès, el 2002, constatava que la qualitat del semen dels tarragonins és un dels pitjors a escala global, i assenyalava que una de les causes podia ser l’exposició a productes químics ambientals que actuen com a ‘disruptors estrogènics’. Aquest informe va servir a l’organització ecologista L’Escurçó per portar davant del jutge la indústria petroquímica de la zona.\npermetre’s tenir descendència sense feina, sense arribar a final de mes o sense poder pagar una vivenda?\nI és que l’emergència climàtica acaba tant amb la fertilitat de múltiples espècies animals i vegetals com amb la humana. Hi ha un paral·lelisme evident entre els problemes creixents de fertilitat en la societat i la crisi ecològica global que ens afecta, com assenyalava Naomi Klein al seu imprescindible llibre ‘Esto lo cambia todo’. Per això la infertilitat és considerada, segons alguns experts, «l’epidèmia del segle XXI». La civilització actual dona l’esquena a la fecunditat de tots els éssers vius, incloses les persones, es valora i es protegeix poc i, més enllà dels problemes de reproducció humana, és responsable de la desaparició de moltes formes de vida de la biosfera.\nLa solució als creixents problemes d’infertilitat no rau a generalitzar els tractaments de reproducció assistida ni en la congelació d’òvuls, aquests poden ajudar en casos concrets però no són la resposta de fons. Tampoc són tractaments accessibles al conjunt de la població. El que necessitem són mesures que permetin a les persones tenir criatures quan vulguin, és a dir, lluitar contra tot allò que ens obliga a posposar la maternitat i mina la fertilitat, polítiques que combatin la precarietat laboral i millorin les condicions d’ocupació, que posin fi a l’especulació immobiliària i garanteixin l’accés a la vivenda, que promoguin una alimentació saludable i que frenin el canvi climàtic i la contaminació atmosfèrica.\nApostar per la vida implica apostar per polítiques que es cuidin del planeta i de les persones.\nCrisi Crisi Climàtica Mares, pares i nens Embaràs


Per fer innovació social digital responsable, què ha de fer un Punt TIC? | Xarxa Punt TIC\nInnovació social digital responsable al teu punt TIC, por Pexels. 2020. Licencia: BY-SA\nInternet i el context de relacions digitals posa en valor com podem treballar compartint el nostre coneixement i comunicant-nos amb altres persones. Aquesta idea de transparència, orientada a la cocreació, és una oportunitat per fer innovació social digital responsable. Donem algunes claus.\n1. Desenvolupar una consciència digital\nÉs important analitzar internament què entenem nosaltres per innovació social digital. Ens ajudarà a entendre què passa al nostre voltant i les oportunitats que té el nostre punt per a poder intervenir.\nCal desenvolupar una consciència digital, comprendre les relacions de poder presents en la societat digital, per a fer un ús crític de la tecnologia. Adquirir competències que ens permetin entendre la transcendència de les nostres accions en la xarxa, de l'aplicació d'eines digitals, d'un ús segur i responsable.\n2. Assessorant-ses promovent una educació digital crítica\nÉs important entendre la tecnologia des del desenvolupament d'una visió crítica davant la transformació digital. La tecnologia és un mitjà i no un fi, però això no la converteix en innòcua.\nPer exemple, pot aprofitar els recursos que la Xarxa Punt TIC té al teu abast. Al CampusLab de Punt TIC, hi ha un curs d'autoformació que en parla del tema i que pots trobar aquí. A més, durant la JdIS 2020, en Albert Pujol, dinamitzador del Punt TIC Coebre Lab, apuntava moltes idees. Pots recuerar aquí el vídeo.\n3. Evitar la resistència al canvi\nQuan parlem d'innovació social digital, no parlem només de tecnologia, parlem de persones. Mira al teu voltant i col·labora per compartir el coneixement i recursos i establir accions de suport mutu amb altres agents del teu entorn. És bàsic per a canviar la dinàmica de la competència per la de la col·laboració i la solidaritat.


El Monestir de Sant Llorenç acull el Festival EVA (En veu alta) | Revista Tasta.cat\nEl Monestir de Sant Llorenç acull el Festival EVA (En veu alta)\nPer Fermi Riu | a 27 setembre, 2017 | 0 Comentaris\nEl Monestir de Sant Llorenç, a Guardiola de Berguedà, acull durant el mes d’octubre, el Festival EVA, En Veu Alta que programa 8 representacions i espectacles. El Festival se celebra amb el suport de Cívitas Cultura que dinamitza culturalment el Monestir.\nA la presentació del Festival hi van assistir l’Alcalde de Guardiola de Berguedà, Josep Lara, el responsable de Cívitas Cultura, Toni Puig, la Directora de Turisme i Comerç de l’Agència de desenvolupament del Berguedà, Imma Espel i l’actriu i responsable del Festival EVA, Jordina Biosca.\nImma Espel va destacar que el manteniment de les visites i aquesta programació i aposta cultural posa en valor l’espai del Monestir i la seva importància.\nToni Puig va fer una valoració molt positiva del darrer festival, el d’estiu anomenat “Convivium” que va comptar amb la participació de 52 grups creatius i artistes, les interpretacions dels quals van congregar 2300 persones entre conferències, exposicions, concerts, actuacions, etc. Puig va manifestar la seva satisfacció per haver aconseguir acollir el Festival EVA al monestir i poder gaudir del seu prestigi cultural.\nJordina Biosca va explicar que el Festival EVA té 13 anys d’experiència al Penedès, que l’objectiu és aportar la paraula viva, sense maquillatges i creu que els espais tenen una gran influència en el resultat de l’actuació, en referència al Monestir com a Pal de paller cultural.\nL’Alcalde de Guardiola de Berguedà, Josep Lara es va mostrar molt satisfet dels resultats del festival Convivium i de totes les iniciatives culturals que hi ha portat a terme l’entitat Civitats. Lara creu que s’estan fent les coses ben fetes i que un exemple d’això és el festival EVA per la seva qualitat i renom.\nToni Puig també va anunciar altres actuacions que complementen el Festival EVA com l’exposició de Joan Arocas sobre la història del Monestir, la presentació dels treballs multiculturals d’Albert Novellón el 6 d’octubre, la xerrada d’Enric Truñó el dia 20 d’octubre sobre el que van representar els jocs olímpics de Barcelona, tant durant els jocs, com 25 anys després.i les actuacions de Bell Canto i de Quico i Carla del grup Zel durant el novembre.\nEl Festival En Veu Alta s’estrena al Monestir de Sant Llorenç, a Guardiola de Berguedà, com a Festival de tardor. La millor narració i tradició oral repartida en quatre dissabtes del mes d’octubre i en dues sessions, una a les 17h amb espectacles per a famílies, i, a les 19h, per a públic adult. Propostes culturals dutes a terme per grans narradors i artistes que, de ben segur, emocionaran i faran vibrar als assistents en un marc especial i incomparable com és el Monestir de Sant Llorenç.\nEl primer dissabte, 7 d’octubre, a la sessió per a públic familiar, Ada Cusidó presentarà “L’Arbre de Sucre”, un conte per passejar per les quatre estacions de l’any des del balcó de casa”. Després, a la sessió per a públic adult, Adolfo Osta i Jordina Biosca portaran “El nen de la neu”, dues veus, una cantada i una narrada, amb històries que es posaran en escena i faran emocionar o riure a qui escolti.\nLa setmana següent, el 14 d’octubre, tornarà la narradora Jordina Biosca, aquest cop per oferir un espectacle familiar: “El petit eriçó”, un conte sobre perseverança i resiliència. Després, a la sessió de les 19h, Assun Planas narrarà la història “La Sorpresa del roscón”, d’Elvira Lindo, un text tragicòmic que gira al voltant de la reflexió d’una dona que vol entendre quan va començar a equivocar-se a la vida.\nEl tercer dissabte, el 21 d’octubre, Mònica Torra farà viatjar a les famílies a través dels contes, amb “Un viatge de contes”. Narracions d’aquí i d’allà que s’han seguit mantenint vius. Després, la mateixa artista, Mònica Torra presentarà “Fes-li el salt amb Roal Dahl”, una aproximació als contes per adult de Roald Dahl plena d’històries apassionants, àcides, macabres i d’humor negre.\nI per acabar el Festival de tardor, el darrer dissabte, 28 d’octubre, Jordi Jubany explicarà el conte “En Perot i el ratolí”, la relació d’un nen amb tot un grup d’animals que s’anirà trobant pel bosc. I, a les 19h, un concert molt seductor, amb Escarteen Sisters, la Flàvia i la Laia, que canten de meravella i toquen el violí i el violoncel i ofereixen versions molt especials. Van ser guanyadores del Festival Acústica de Barcelona 2016.\nL’EVA, una familia de festivals\nEl Festival En Veu Alta va néixer l’any 2005 al Penedès. El 2010 es va unir un emplaçament nou: Pradell de la Teixeta (Priorat), que enguany ha complert 8 anys. Els dos certàmens s’organitzen el mes de juny i juliol. L’any 2016 s’hi va afegir Gurb (Osona), en format cicle, amb espectacles al llarg de tot l’any. I, aquest 2017, s’hi suma el Monestir de Sant Llorenç de Guardiola de Berguedà. Aquest 2017 el Festival En Veu Alta ha entrat a formar part com a Festival estratègic de la Diputació de Barcelona.\nL’EVA és un festival amb un format original i una especialització contrastada que busca difondre la narració, la tradició oral i la força de la paraula. Recull les tradicions i costums dels indrets on es realitza, però sense oblidar mai els dels altres racons del món, sempre amb un important contingut tradicional i històric que forma part de la memòria i el patrimoni.\nLa singularitat de la temàtica dels espectacles implica també una localització especial: espais únics, que transmetin emocions i sensacions de per se. El Monestir de Sant Llorenç, és doncs, un marc incomparable per acollir el Festival EVA.\nEl Monestir de Sant Llorenç, la joia del segle X encara poc coneguda\nA l’espai del monestir hi ha vida eremítica ja al segle VI. És un monestir pensat en carolingi i construït amb el primer romànic abans que Catalunya existís com a país. Era el monestir de la casa comtal de la Cerdanya: Jofre el Pilós el va protegir i ben segur que s’hi va formar l’abat Oliba. Entra en decadència quan els comtes catalans conquereixen noves terres. I sofreix el terratrèmol que al segle XV enfonsa l’arquitectura del Pirineu.\nReinventat als anys 80 i primers dos mil, ara s’ha obert a la cultura creativa i col·laborativa pel Berguedà, Catalunya i un món millor, amb festivals estacionals que opten per formats de qualitat i proximitat, amb programació continuada cada cap de setmana.\nCivitasCultura, associació que gestiona la cultura al monestir\nAssociació de voluntariat cultural enamorada de Sant Llorenç. A partir d’un conveni amb els governs públics del territori, hi desenvolupa una programació continuada. Creu fermament amb la descentralització de la cultura que opta per facilitar sentit per la vida creativa en comú.\nLa col·laboració amb creatius del Berguedà i Catalunya és prioritària. El seu projecte de futur preveu convertir Sant Llorenç en un referent per la cultura del país en els propers anys, proposant des de la memòria i la contemporaneïtat.\nFotos: EVA / Joan Horrit / Tasta\nText: EVA / Tasta\nEtiquetes civitasEVAFestival en Veu AltaGuardiola de BerguedàMonestir de Sant Llorenç\nSense respostes a “El Monestir de Sant Llorenç acull el Festival EVA (En veu alta)”


L'Estat a Barcelona\nManel Risques i Corbella (Barcelona, 1952) és professor titular d’Història Contemporània de la Universitat de Barcelona i membre del Grup de Recerca sobre les Èpoques Franquista i Democràtica (GREF) i del Centre de Estudis de l’Època Franquista i Democràtica (CEFID). Les seves principals línies d’investigació han estat la política d’ordre públic, l’Administració, les forces policials i la repressió política, i els moviments socials en la dinàmica històrica. Entre les seves publicacions destaquen El Govern Civil de Barcelona al segle XIX (1995), Temps d’amnistia (2001), Procés a la Guàrdia Civil (2001), El triomf de la memòria. La manifestació de l’11 de setembre de 1977 (2002), Identitat democràtica o tradició espanyolista. La repressió sobre els Mossos d’Esquadra a la postguerra (2003) i El Palau de la Duana. De Govern Civil a Delegació del Govern (2008). Ha dirigit Història de la Catalunya contemporània (1998, 2006), Un segle d’història de Catalunya en fotografies (2010-2012) i ha participat en l’elaboració de llibres de batxillerat (Vicens Vives) i en diverses obres col·lectives entre les quals destaquen Les ruptures de l’any 1939 (2000), Una inmensa prisión (2003), Visca la República! (2007), El Estado y la memoria (2009) o La ciutat i la memòria democràtica (2009). Comissari de diverses exposicions (com Les presons de Franco o En transició) va elaborar el projecte Montjuïc, espai de memòria (2009) i ha dirigit el projecte sobre els espais de memòria de la ciutat de Barcelona. Ha rebut el Premi Ciutat de Barcelona (1994), el Premi Nacional de Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya (2004) i el Premi UPEC 2011 («Generació TOP»).\nSerra d'or - Març de 2013 - Els governadors civils de Catalunya\nEl País - 17 de gener de 2013 (2) - El poder de debò\nSàpiens - Gener 2013 - En cinc preguntes


coronavirus: PIMEC xifra en fins a 46.800 MEUR l'impacte del coronavirus en les pimes i autònoms si la crisi s'allarga un mes - Empordà\nPIMEC xifra en 46.800 MEUR l'impacte en pimes i autònoms si la crisi dura un mes\nUn 89,8% de les empreses registren una contracció de les vendes mentre que un 75% té tensions de tresoreria\nACN 25.03.2020 | 12:51\nDiferents representants de les PIMEC ACN\nDiferents representants de les PIMEC\nEl coronavirus amenaça en provocar un impacte negatiu de fins a 46.800 milions d'euros en les petites i mitjanes empreses i autònoms si la crisi s'allarga quatre setmanes. PIMEC ha xifrat la generació d'ingressos d'explotació diaris en 1.700 milions d'euros, un 25% de la xifra habitual. En cas que la crisi s'estengués un mes, la pèrdua d'ingressos equivaldria al 9,4% del Valor Afegit Brut (VAB) anual. Aquestes dades demostren" la importància de la tensió en la tresoreria i la "necessitat de posar en marxa línies de crèdit per compensar" aquest impacte. De fet, un 89,8% de les empreses han registrat una contracció de vendes o anul·lació de les reserves mentre que un 75% han admès tenir problemes de tresoreria.\nAquestes són les principals conclusions de la segona enquesta de Pimec, elaborada entre els dies 20 i 23 de març sobre una mostra total de 2.067 respostes de petites, mitjanes empreses i autònoms.\nLa primera enquesta de PIMEC, elaborada entre el 5 i 10 de març, recollia que el 18% de les empreses enquestades tenia tensions de tresoreria, un percentatge que s'ha disparat fins al 75% actualment.\n"Si no se solucionen aquests problemes, es pot col·lapsar l'activitat de les empreses i portar-les a la suspensió de pagaments i tancaments", ha advertit el president de PIMEC, Josep González, en declaracions a l'ACN. Els més afectats són els sectors de l'hostaleria, la restauració, la construcció, el comerç i reparacions.\nEl percentatge de petites, mitjanes empreses i autònoms amb una reducció de vendes o anul·lació de reserves també ha crescut notablement en les últimes setmanes i ha passat d'un 35,1% a un 89,8% quinze dies després.\nProp de tres de cada quatre pimes i autònoms apunten una davallada superior al 20%. La contracció més accentuada es produeix en el sector de l'hostaleria, el comerç i la restauració, seguits de la logística.\nA més, el 55,6% de les pimes i autònoms reconeix que ha previst realitzar un Expedient de Regulació Temporal d'Ocupació (ERTO), especialment del sector de l'hostaleria i la restauració. En el cas dels autònoms, un 86,2% dels enquestats preveu acollir-se a les mesures específiques adreçades a aquest col·lectiu.\nGonzález s'ha referit als autònoms com el col·lectiu "més feble" i ha demanat prioritzar la "protecció" d'aquest grup, juntament amb les microempreses, seguit de les mitjanes i grans empreses. "Aquest hauria de ser l'ordre d'importància de les mesures que es posin en marxa", ha manifestat.\nEn aquest sentit, el 66,6% de les empreses asseguren que no han experimentat baixes laborals com conseqüència de la covid-19, un percentatge inferior al 94% registrat fa dues setmanes. La logística, hostaleria, restauració i construcció són els sectors més afectats.\nEn els darrers quinze dies també s'han intensificat significativament els problemes d'aprovisionament. El 53,2% de les petites i mitjanes empreses i autònoms afirmen patir un escanyament en el subministrament de materials, notablement superior al 28,1% registrat en la primera enquesta.\nPer altra banda, l'escanyament amb els aprovisionaments procedents d'altres països ha baixat en les últimes dues setmanes, d'un 21% a un 16%, "possiblement perquè algunes empreses que normalment recorren a ells ara estan amb activitat reduïda o nul·la". Aquests problemes s'accentuen en les indústries de la construcció, el comerç i les reparacions.\nEl 51,9% de les petites i mitjanes empreses i autònoms apunta que ha tancat algun establiment, bàsicament del sector de l'hostaleria i la restauració. El president de PIMEC ha demanat a la població "cuidar" el petit comerç.\nAmb tot, la majoria de les petites i mitjanes empreses i autònoms valoren la situació com molt dolenta, amb un valor d'un 1,76 entre un mínim d'1 i un màxim de 5.\nPIMEC, en contra del "confinament total"\nJosep González s'ha mostrat en contra de la proposta del president de la Generalitat, Quim Torra, de dur a terme un "confinament total" de la població i ha advertit d'unes conseqüències econòmiques negatives "molt importants". En aquest sentit, ha reclamat també un acord entre les administracions i els ha demanat "subministrar materials de protecció" per garantir la seguretat dels treballadors.\nEl president de PIMEC ha reiterat també la petició de la patronal de suprimir els pagaments de les liquidacions fiscals de les quotes a la Seguretat Social i ha titllat de "despropòsit" l'obligació de les empreses a pagar l'IVA de factures "que encara no han cobrat".\nEn qualsevol cas, González ha alertat de la manca de "celeritat" del govern espanyol i ha recordat que les conseqüències de la crisi del coronavirus aniran en funció de la "rapidesa i magnitud" dels executius. "Si no som àgils en prendre decisions, podem tenir conseqüències com les de la crisi del 2007", ha alertat.


Toni Films edita un nou audiovisual d’Anna Vicens, sobre SFG, amb fotos de l’àlbum de Lluís Palahí | Ràdio Sant Feliu\nToni Films edita un nou audiovisual d’Anna Vicens, sobre SFG, amb fotos de l’àlbum de Lluís Palahí\n7 de Gener de 2011 per Ràdio Sant Feliu\nSegons informa el web infoguixols.cat, l’Anna Vicens ha realitzat -amb la col·laboració de Judith Albertí, Anna Ferrer Vicens, Antoni Ferrer i Antoni Ferrer Vicens- un nou documental de Sant Feliu: L’àlbum de fotos d’en Lluís Palahí i Xargay.\nPodria semblar que només es tracta d’un recull de fotografies del cronista i fill il·lustre de Sant Feliu (2002), en Lluís. Però el treball realitzat per l’Anna conté i mostra una part de la història de la nostra ciutat. És, de fet, una passejada visual del passat a través de les fotografies -en aparent moviment-, i de la veu -que conta i que canta- d’en Lluís Palahí. En el documental hi ha, doncs, música i cançons que el mateix Lluís ha escrit i cantat.\nAmb vuitanta-cinc anys de viure a Sant Feliu, Lluís ha acumulat un tresor de records, a partir de la seva observació i curiositat que l’han empès a col·leccionar-ne testimonis de tota mena. Però la força autèntica de tot plegat és l’afecte que li fa dir: “Estimo el meu poble, i la seva gent”.\nAixí és que en Lluís, amb el suport tècnic de l’Anna Vicens i família, ens invita a fer una visita guiada per la ciutat a fi d’observar-hi els canvis –massa de pressa, per al meu gust- del paisatge urbà i humà que ha sofert.\nLa mar i el port\nLa visita guiada per les imatges i per la veu del nostre protagonista comença amb la contemplació de la bonança i calma de la mar on fondegen grans velers, bergantins, arrecerats al port natural del racó de llevant. Allí les barcasses carregaven els sacs de taps de la indústria surera (Batet, Charles, Bender, Canadell, etc.) que serien embarcats més endins. A l’altre extrem, s’hi observa el tranquil racó de garbí. A dalt, solitària, l’ermita de Sant Elm enmig de la muntanya del Castellar ben pelada, sense arbres.\nAquella calma, però, de vegades es perdia. I hi apareixien les llevantades o temporals de funestes conseqüències per a les embarcacions, i que animaven l’esperit de curiositat i solidaritat de molts guixolencs.\nAmb la col·locació de la primera pedra pel rei Alfons XIII (9 d’abril de 1904) començà la construcció del moll. Va ser una efemèride, amb velers i vapors ornamentats, que no deixà indiferent ningú. La llàstima és que la bonica platja de Calassanç va desaparèixer.\nEl Passeig i la ciutat\nL’estesa de xarxes al passeig amb les “remendadores” sorgint és una estampa que encara avui ens impressiona.\nUna a una va recordant les cases més emblemàtiques de la façana de mar: l’observatori de la casa Patxot, el Llevantí i l’antiga Cambra de Comerç, on visqué un temps Salvador Albert; l’hotel Marina amb les mainaderes passejant-hi per davant, el Casino dels Nois i la seva biblioteca, la casa Llagustera (la Catequística d’AC), on havia viscut l’altre Patxot, en Ferran, (Ortiz de la Vega), autor de La ruinas de mi convento. Can “Seis”, lloc de trobada per cantar-ne una.\nLa casa Brugada, de la Duana… El cinema Catalunya amb el franquisme “Victoria”-, les cues per entrar-hi, etc. Moltes d’elles desaparegudes, com el portal d’una casa noble del carrer Especiers.\nVeient aquest documental i seguint les explicacions d’en Lluís, una filla em pregunta: Com és possible que desapareguessin tots aquests edificis de tanta personalitat arquitectònica? Us imagineu un Sant Feliu amb totes aquestes cases de la façana de mar restaurades?\nLluís evoca també la ciutat voltada d’hortes i masies (can Xiribic, cal Panarro…). Les seis esquinas i els comerços de can Plàcido, can Rodas, etc. La vila havia ja esdevingut oficialment, des del 1902, ciutat. Així i tot a la placeta de Sant Joan mostra la tranquil·litat dels carrers -hi ha tant sols un carro!- que permetia que els nens i nenes hi juguessin. La benzinera de can Bonet i el carrer Major; ca l’Esclanyana i, després, Camarfi <(de Carme, Marina i Fina). Tota aquella tranquil·litat i bonança va canviar quan va esclatar la guerra, el juliol de 1936. En Lluís fa un resum molt detallat del nombre i efecte tristos dels bombardeigs. Sardanes a la Plaça. El mercat cobert, bonic i de categoria de l’arquitecte Bordàs. La inauguració de camp de l’Ateneu Deportiu on jugaren l’internacional Conrad Porta, en Joan Palahí… El nom dels avantpassats d’en Lluís està molt lligat a la fàbrica de gas Palahí i Cia. El seu pare, Gustau, els oncles, cosins.. No cal insistir aquí en la importància d’aquesta empresa. Ja és coneguda. Josep Palahí i Auter, nascut a Figueres, aquí esdevingué una personalitat en tots els sentits del mot. Com que va ser amic de Joan Maragall, algun dia parlarem de la visita del poeta a Sant Feliu, ja que s’escau “l’any Joan Maragall” 2010 – 2011 i, de retruc, de Josep Palahí.\nEl tren, una de les passions d’en Lluís, hi surt sovint. La seva utilitat, no solament per transportar mercaderies, sinó per a la pageses de la vall d’Aro que venien a mercat, i per al guixolencs que anàvem al metge a Girona, o a buscar-hi el tren gros.\nLa nevada de 1947, molt bonica i de categoria, però ens deixà sense llum i sense queviures. Es va fer necessari netejar les vies perquè el tren circulés.\nLa “Montdela” > Montserrat i Adela (1964).\nParla de la platja guixolenca de Sant Pol, del xalet “estrany” Montseny, de S’Agaró, del suro gros de Romanyà, dels aplecs de Sant Baldiri, de la Divina Pastora, de les masies que es van enderrocant; de les berenades dels dijous a Sant Amanç i a cal Pitxo\nEl senyor Mas\nEn Lluís conserva viva la memòria i l’estima pel mestre senyor Mas. Tots els alumnes dels estudis Nous també en tenen un bon record en tots sentits, per la seva relació i tracte personal, pel teatre –l’Agrupació Artística d’AC, pels seus escrits i consells. Realment, el pas del mestre Mas i la seva activitat cultural desenvolupada a Sant Feliu va marcar molta gent.\nI la visita guiada acaba amb els seus cants i els crèdits de tots aquells que han fet possible un documental que tots els guixolencs i, sobretot, els centres docents podran utilitzar per explicar el passat de la nostra ciutat.\nGràcies Lluís, Anna, Toni, Judith, Toni i tots els col·laboradors !\nQue tingueu un bon any, i molts més per a continuar oferint als guixolencs aquests bocins preciosos de la nostra història.\nEs presenten les novetats del MIC-2011 de futbol base de la primavera


ADREÇA DEL REGISTRE D'ENTITATS C. Rutlla, 70, 2-1\nTel. 600 539 920\nL’AFAG és una associació sense ànim de lucre que aplega les famílies que acullen infants en situació de risc i que són tutelats per la Generalitat de Catalunya, a la província de Girona.\nEl nostre objectiu és promoure l'acolliment i paral·lelament actuar d'interlocutors entre les famílies acollidores i les administracions: donar-los suport per fer front a les incerteses derivades dels tràmits administratius que comporta l'acolliment.\nAlhora, l'associació es proposa com un punt de trobada en què els pares/mares acollidors poden compartir experiències, angoixes, ajudar-se mútuament i afrontar la relació que han de mantenir amb els pares/mares biològics.\nEns reunim en assemblea general dos cops l'any. Procurem fer-ho a cases de colònies o albergs per tal que els nens també hi puguin assistir còmodament. En aquestes reunions les famílies podem parlar de problemes puntuals dels nostres acolliments i rebre el suport d'altres famílies.\nDialoguem amb les administracions per tal de millorar les condicions dels acolliments\nEls exposem els problemes de les famílies i dels nens acollits, que -com tots sabem- afronten situacions poc habituals.\nAmb l’objectiu d’anar assolint nous reptes per tal que l’acolliment vagi avançant, l’associació els proposa considerar prioritaris els deu punts que es llisten a continuació:\n1 – En un acolliment cal tenir sempre present que l’infant té prioritat, fet que comporta la necessitat que sigui un equip coordinador el que prengui les decisions pel que fa a visites, retorns, etc., tenint en compte el treball que es fa amb la família biològica des de l’EAIA i com està el nen.\n2 – Establir UN PROTOCOL per tal que tot menor que passi a ser tutelat per la Generalitat tingui papers de manera immediata i automàtica. I en cas que aquesta documentació ja existeixi que es faci tot el possible per lliurar-la a la família acollidora el més aviat millor.\n3 – Tenir presents als acollidors i endegar mesures que ajudin a conciliar la vida laboral i l’acolliment, tant pel que fa als horaris de les visites, com al fet d’ajudar a les famílies a l’hora de trobar plaça escolar o guarderies, per exemple.\n4 – S’ha de fer cultura de l’acolliment, sobretot al voltant social del nen: escola, policia, metges, etc. Al marge de les grans campanyes per trobar nous acollidors, s’ha d’incidir especialment en els sectors que acabem d’esmentar.\n5 – Ajuda i reforç per a l’infant quan deixa de ser tutelat, tant en el retorn amb la família biològica, com en accedir a la majoria d’edat. Un menor de 16 anys que es preveu que continuarà sent tutelat per la Generalitat podria començar a tenir com a referent l’educador que treballarà amb ell quant tingui 18 anys. Això li permetria, d’una banda, no haver de canviar el referent quant compleixi els 18 anys i, d’altra banda, poder treballar paral·lelament amb la família acollidora.\n6 – Les famílies que han tingut un nen acollit, per llei i sempre que no pugui ser perjudicial, han de ser el primer recurs si el menor torna a quedar sota la tutela de la Generalitat.\n7 – S’ha de tractar de l’acolliment en els processos de validació de les famílies que volen adoptar un infant, amb l’assistència d’una o vàries famílies acollidores.\n8 – Les famílies acollidores han de tenir la mateixa llibertat de decisió que tenen amb els seus fills biològics a l’hora de marxar de viatge.\n9 – Tot i que no ens agrada parlar de la qüestió econòmica, ens hi veiem obligats. Fa molts anys que no es revisa la quantitat de l’ajut per tenir nens acollits.\n10 – Cal crear un carnet de família acollidora.\nÉs molt important que aquest decàleg es vagi renovant, que es revisin i canviïn els punts d’acord amb les necessitats que vagin sorgint, i que s’estableixi un calendari efectiu de resolució de cadascun d'ells, a fi de trobar solucions oportunes per a tothom: nens, famílies i administracions.


La Policia torna a carregar contra els manifestants a Ankara\nManifestants es concentren a la plaça Taksim d'Istambul, amb banderes i fotos d'Ataturk, pare de la Turquia laica. (Foto: Reuters)\nLa violència policial a Turquia ja ha fet tres morts i més de 4.000 ferits. Els manifestants surten al carrer per protestar contra l'autoritarisme del govern. Una enquesta d'una Universitat turca ha fet un retrat robot del manifestant: jove, laic i indignat amb l'autoritarisme del govern. El 92,4% dels enquestats diuen que es manifesten contra la deriva totalitària del govern islamista.\n06/06/2013 - 00.39 Actualitzat 09/11/2021 - 12.39\nLa policia turca ha tornat a carregar contra els manifestants a la plaça de Kizilay d'Ankara, en una jornada que havia començat més tranquil·la que les anteriors i en la que s'han produït els primers contactes entre el govern i representants dels manifestants. La violència ha esclatat quan a la tarda agents antiavalots han començat a emprar canons d'aigua a pressió i gas lacrimogen contra grups de ciutadans que protestaven a la cèntrica plaça de la capital turca.\nLa plaça havia començat a omplir-se a partir de l'hora de plegar de molts empleats i funcionaris, que hi han anat en acabar la jornada laboral. Alguns activistes pretenien arribar a la residència del primer ministre, intents sempre avortats per la Policia.\nLa violència policial ha provocat tres víctimes mortals. L'última, aquesta tarda. Es tracta d'un home que va rebre un tret al cap a mans de la policia a Ankara i que es trobava en estat de mort cerebral des de feia quatre dies. Els altres dos morts en les protestes són un home de 22 anys, que va rebre al cap l'impacte d'un pot de fum disparat des d'un vehicle policial durant una marxa a la província de Hatay, i un altre jove que va ser atropellat per un cotxe particular quan s'aixecava una barricada a Istanbul.\nEl Col ·legi de Metges de Turquia ha xifrat en 4.177 els ferits, dels qual n'hi ha tres en estat crític, deu han perdut un ull i quinze han rebut traumatismes cranials.\nRadiografia del manifestant: jove, laic i indignat amb l'autoritarisme del govern\nJove entre 19 i 30 anys, sense afiliació política, laic i indignat amb l'autoritarisme del govern i la violència policial és el perfil majoritari del manifestant que, des de fa sis dies, exigeix al carrer la dimissió del primer ministre turc, Recep Tayyip Erdogan. Aquest és el resultat d'una enquesta realitzada entre manifestants per la Universitat de Bilgi, a Istanbul, citada pel diari Hürriyet Daily News.\nL'actitud autoritària d'Erdogan és el que ha empès a sortir als carrers al 92,4% dels manifestants, que exigeixen més democràcia i menys gasos lacrimògens, segons el sondeig.\nL'enuig amb el primer ministre és gairebé tan gran com la repulsa cap a la violència policial: el 91,3 per cent dels enquestats va afirmar que la desproporcionada resposta dels antiavalots va influir en la seva decisió de manifestar-se. La violació dels drets democràtics (91,1%) i el silenci dels mitjans (84,2%) són altres dels detonants d'aquesta onada de protestes.\nParadoxalment, només un 56,2 per cent argumenta com a origen de la concentració la defensa del petit parc de Gezi, a Istanbul, malgrat que va ser aquí, i en el desallotjament policial dels activistes que demanaven que no es tallessin els arbres, on va encendre la flama de les revoltes.\nEl 70 per cent dels enquestats diu no sentir-se prop de cap partit i només el 15,3 reconeixen alguna vinculació partidista. De fet, una majoria d'enquestats es defineixen com a no conservadors i laics, un altre factor que potser doni de pensar al govern de tendència islamista d'Erdogan.\nEntre els objectius dels enquestats estan: la fi de la violència policial (96,7%) i que es respectin les llibertats a partir d'ara (96,1%). La immensa majoria, gairebé 8 de cada 10, té clar que no volen que l'Exèrcit intervingui en aquesta crisi, en un país amb una llarga tradició d'interferència militar en la vida social i política. La manca d'afiliació política que declaren la majoria dels manifestants contrasta amb les acusacions d'Erdogan que és l'oposició, o fins i tot potències estrangeres, les que estan darrere de les protestes.


Com arribar a Horts De La Margineda a Santa Coloma amb Bus | Moovit\nCom arribar a Horts De La Margineda a Santa Coloma amb Bus\nIndicacions a Horts De La Margineda de Santa Coloma amb transport públic\nDes de Bar XOC, Encamp 38 min\nDes de Palau De Gel, Canillo 56 min\nDes de Taverna Comapedrosa 65 min\nDes de Prats, Canillo 79 min\nDes de Hotel Marco Polo, La Massana 37 min\nDes de Restaurante Delizioso, La Massana 44 min\nDes de La Relliscada 56 min\nDes de El Solá 56 min\nDes de Ordino 48 min\nCom arribar a Horts De La Margineda amb Bus\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Bar XOC, Encamp amb transport públic?\nEs triga 38 min des de Bar XOC, Encamp fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L2, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Hotel OBAGA BLANCA amb transport públic?\nEs triga 68 min des de Hotel OBAGA BLANCA fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L4, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Palau De Gel, Canillo amb transport públic?\nEs triga 57 min des de Palau De Gel, Canillo fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L4, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Taverna Comapedrosa amb transport públic?\nEs triga 65 min des de Taverna Comapedrosa fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L5, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Prats, Canillo amb transport públic?\nEs triga 79 min des de Prats, Canillo fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L4, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Hotel Marco Polo, La Massana amb transport públic?\nEs triga 37 min des de Hotel Marco Polo, La Massana fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L6, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Restaurante Delizioso, La Massana amb transport públic?\nEs triga 44 min des de Restaurante Delizioso, La Massana fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L6, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de La Relliscada amb transport públic?\nEs triga 57 min des de La Relliscada fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L4, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de El Solá amb transport públic?\nEs triga 57 min des de El Solá fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L4, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant es triga per arribar a Horts De La Margineda des de Ordino, Ordino amb transport públic?\nEs triga 48 min des de Ordino, Ordino fins a Horts De La Margineda fent servir Bus - L6, Bus - L1 LA MARGINEDA\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Bar XOC, Encamp amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Hotel OBAGA BLANCA amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Palau De Gel, Canillo amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Taverna Comapedrosa amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Prats, Canillo amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Hotel Marco Polo, La Massana amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Restaurante Delizioso, La Massana amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de La Relliscada amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de El Solá amb Bus?\nQuant de temps es tarda per arribar a Horts De La Margineda des de Ordino, Ordino amb Bus?\nQuines són les estacions més properes a Horts De La Margineda?\nLes estacions més properes a Horts De La Margineda són:\nPont Pobladó és a 283 metres de distància, 4 minuts caminant\nRui D'Enclar és a 326 metres de distància, 5 minuts caminant\nSta. Coloma Poble és a 366 metres de distància, 5 minuts caminant\nQuines Bus línies paren a prop de Horts De La Margineda?\nAquestesBus línies paren a prop de Horts De La Margineda: L1 LA MARGINEDA\nVeure totes les rutes que s'aturen a Horts De La Margineda a Santa Coloma, Andorra.\nNo busques Horts De La Margineda? Vols trobar les ubicacions més properes a Bus més pròximes a tu? Selecciona una altra estació o vés a la nostra vista del mapa per trobar l'autobús, el tren o una altra Santa Coloma estació més propera a mi.\nVols saber quines estacions estan a prop meu en aquest moment? Cerca les Bus estacions més properes a tu, descarrega't l'aplicació Moovit. Amb la nostra aplicació, pots trobar la parada d'autobús més propera, l'estació de tren o trobar rutes i horaris alternatius que et portaran a Horts De La Margineda.\nBusques una estació específica propera a la teva destinació? Troba la parada més propera o les parades alternatives més properes a Horts De La Margineda amb Moovit. Selecciona d'aquesta llista de les estacions alternatives per a Horts De La Margineda: Pont Pobladó; Rui D'Enclar; Sta. Coloma Poble.\nCerca altres alternatives de transport públic rellevants, com ara les rutes de Bus, per arribar a la teva destinació. Les següents opcions de transport tenen rutes que passen a prop de Horts De La Margineda - Bus: L1 LA MARGINEDA.\nCom arribar a Horts De La Margineda ara és molt més fàcil amb Moovit. No necessites tenir una aplicació específica d'autobús per comprovar l'hora dels busos o una aplicació de tren per veure els seus horaris: Moovit té tota la informació del transport públic en una aplicació gratuïta i fàcil d'usar. Per aquest motiu, Google Play Store i l'App Store d'Apple han seleccionat a Moovit com una de les millors aplicacions de transport públic disponibles i per això més de 250 milions d'usuaris, inclosos els de Santa Coloma, confien les seves necessitats de transport públic en Moovit!\nHorts De La Margineda, Santa Coloma\nCom anar als llocs populars de Andorra la Vella amb transport públic Jijonenca Cerveseria Era Bauro Bodega Poblet Cal Auliva aqua spa Julia Perfumeria Terrassa L'arbaset Ca l'Àngel Somriu Hotel Refugi Dels Isards Garralla Supermarket Lycée Comte De Foix Pizzeria Avet Paddy's Irish Pub Burger Roc l'Avet La Margineda Restaurant Borda del Rector Richard House BarSport Lizarran\nEstacions més pròximes a Horts De La Margineda a Santa Coloma\nLes estacions Bus més properes a Horts De La Margineda a Santa Coloma


La concentració a Banyoles va reunir una cinquantena de persones.\nHan denunciat un “nou atac de la justícia espanyola” contra l’independentisme.\nLa Guàrdia Civil ha dut a terme aquest dimecres una operació policial contra el finançament del procés, l’entorn de Carles Puigdemont i els suposats responsables de Tsunami Democràtic. L’operació ‘Volhov’ ha acabat amb la detenció de més d’una vintena de personalitats del món empresarial relacionades amb l'independentisme, que l'institut armat vincula al finançament del Tsunami Democràtic.\nCom a reacció a l’operatiu policial, les entitats independentistes van convocar els ciutadans aquest dimecres a protestar als respectius municipis. A Banyoles la concentració es va fer davant l’Ajuntament i va reunir unes 50 persones. El manifest impulsat per l’ANC i Òminum denunciava que “la repressió té múltiples cares però busca limitar els drets fonamentals de la ciutadania i utilitzar la por per perseguir la dissidència política”.\nPartits i entitats independentistes van afirmar ahir que les detencions són una mostra més que “la repressió no té fre” i van reclamar la llibertat dels detinguts en aquesta i en la resta d’operacions contra l'independentisme.\nEntre els assistents hi havia diversos representants polítics locals i membres de les entitats independentistes del Pla de l’Estany.\nTAGS: rebuig, operació, Guàrdia, Civil