MASÉ JARA QUINTET - Artescenics\nMASÉ JARA QUINTET\nMasé Jara , son un grup de jazz vocal. Toquen generalment jazz, tant temes pròpis com d’altres artistes. disposen d’un repertori per a una hora i mitja de música aproximadament (extensible). Els seus membres son: Teo Salvà (bateria), Sergio Llopis (piano), Jaume Blàzquez (trompeta), Juanan Torrandell ( contrabaix) i Masé Jara (veu) .\nMasé Jara comença a estudiar cant jazz amb tan sols 15 anys amb la titulada Superior en la matèria: Catalina Moll. Als 19 entra al Conservatori Superior de les Illes Balears, en el que actualment cursa el Grau Superior de Jazz i Música Moderna i el Grau Superior de Pedagogia de la música. Ha tocat amb diferents formacions amb les que ha actuat per tota l’illa. Ha cantat amb la Berliner Philarmonike a Berlín (2014) com a membre d’una coral i ha participat en el disc “Voiceover vol.1” del grup Highlands Project, grup amb el que ha actuat al Teatre Principal de Palma dues vegades i al teatre d’Alcúdia com a motiu del Festival de Jazz d’Alcúdia (2017). Ha interpretat en el Teatrre Xesc Fortesa amb la Big Band del Conservatori Superior, el projecte “Ru- faka” del director y compositor Sergi Vergés. Actualment presenta el seu projecte personal amb el seu quintet, en el que es troben composicions i arranjaments pròpis.


Manual per a dinamitar els nous pactes de la Moncloa -L'anàlisi de Pere Martí\nMínims. En tots els manuals del filibusterisme parlamentari hi ha un apartat molt conegut que recomana que, si alguna qüestió no t’interessa o la vols dilatar, formis una comissió parlamentària. És la millor manera d’eternitzar-la, de convertir-la en un circ mediàtic i que acabi amb uns acords de mínims que siguin tan mínims que no calgui aplicar o ja sigui massa tard per a fer-ho. El PP ha aconseguit de convertir els pactes de la Moncloa que proposava Pedro Sánchez –i que va rebatejar com a ‘taula de la Reconstrucció’, per llevar la pols tardofranquista que tenia el primer nom– en una comissió parlamentària. El PSOE no ha tingut més remei que acceptar-ho, cosa que és un símptoma clar de debilitat política, després de la reunió que han tingut Sánchez i Casado.\nCasado, teledirigit per José María Aznar, no té interès en cap pacte que no sigui per a salvar la unitat d’Espanya i fer fora el govern del PSOE-Podem. Intenta de treure el màxim rèdit partidista de la caòtica gestió que el govern de Pedro Sánchez fa de la crisi del coronavirus, però com a partit de govern ha de guardar les formes i fer veure que va a favor dels pactes d’estat. Ara, a l’hora de jugar amb les xifres de morts, no té escrúpols a llançar les autonomies que governa contra el govern espanyol, amb la presidenta de Madrid com a punta de llança d’una demagògia que serveix per a tapar la seva incompetència. Tot això, emprant un llenguatge ultranacionalista i anticomunista que costaria molt de diferenciar del de Vox. El PP sap que un pacte d’estat és ara mateix donar oxigen a Sánchez, però com que no pot oposar-s’hi frontalment, el dilata en una comissió del congrés espanyol, que ara per ara és tancat i no té data de reobertura.\nEl pla del PP també remata qualsevol possible participació efectiva de les comunitats autònomes, com havia ideat Sánchez, perquè les relega a la comissió general de comunitats autònomes del senat espanyol, on s’haurien de debatre les qüestions que les afecten. Aquesta comissió del senat no ha funcionat mai i tant Catalunya com el País Basc solen evitar d’acudir-hi perquè no pretén sinó diluir la seva condició de nacions, amb un maquillatge de federalisme igualitari. Funciona a l’estil de les reunions dominicals de Pedro Sánchez, en què comunica les decisions que ha pres i els presidents autonòmics tenen el dret d’expressar l’opinió, sense que mai sigui presa en consideració, sobretot la de Quim Torra i Íñigo Urkullu.\nLa liquidació de la taula de la Reconstrucció pel PP deixa Sánchez en un mal pas, perquè li costarà de vendre aquesta ensarronada a la resta de partits, i encara més als independentistes. Uns pactes de la Moncloa o taula de la Reconstrucció tenien el perill que anessin més enllà de la necessitat de prendre mesures per a superar la crisi econòmica i intentessin, aprofitant l’avinentesa, de blindar la recentralització que s’ha fet de la gestió de la pandèmia. Aquest perill no ha desaparegut, perquè en això el PP i el PSOE són com dues gotes d’aigua. A les reunions que Pedro Sánchez ha fet amb Gabriel Rufián i Laura Borràs no ha aprofundit gaire a l’hora de definir què implicaven aquests pactes perquè segurament tampoc no ho sap exactament. Sánchez ha informat ERC i Junts per Catalunya enviant un correu electrònic a les sis de la tarda. Això demostra quin poc interès li suscita la presència de l’independentisme. Un desinterès que és mutu, si més no fins ara.\nPuig garanteix que la Generalitat podrà pagar les factures malgrat l’infrafinançament. Malgrat la manca crònica de finançament, el president de la Generalitat, Ximo Puig, ha assegurat que en aquests moments la liquiditat per a atendre l’emergència sanitària és garantida. Per tant, el Consell pot pagar les factures d’empreses i proveïdors. Segons Puig, les necessitats de liquiditat per a les actuacions de la pandèmia del coronavirus en aquest semestre són de 2.200 milions d’euros, dels quals ha dit que ja se n’havien aconseguit 1.303, vora el 60%. A més, la Generalitat negocia amb el govern espanyol per a rebre com més aviat millor el FLA extraordinari, que serà de 1.550 milions. El president s’ha reunit amb el conseller d’Hisenda, Vicent Soler, per discutir com es repartirien els fons procedents de l’extra de liquiditat que va anunciar el govern d’Espanya per a les comunitats autònomes. Aquest cap de setmana, en la videoconferència del president espanyol, Pedro Sánchez, amb els presidents autonòmics, va comunicar-los que l’executiu espanyol injectaria 14.000 milions d’euros a les comunitats per garantir-los la liquiditat mitjançant diferents instruments financers. Puig ha valorat positivament el compromís econòmic del govern espanyol, però demana un canvi estructural del model de finançament.\nLa fiscalia investigarà les amenaces del regidor del PP de Càlig a Arran. La fiscalia general de l’estat espanyol ha remès el cas d’Óscar Robles, regidor del PP de Càlig, a la fiscalia provincial de Castelló perquè es pronunciï sobre l’amenaça que va fer a Facebook als militants d’Arran del Sénia, a qui va dir: ‘Amb un poc de sort, seguiran el camí de Guillem Agulló.‘ La fiscalia insta a investigar les paraules del regidor pels delictes d’odi i discriminació. El portaveu de Compromís al Senat, Carles Mulet, va denunciar davant la fiscalia general la publicació a les xarxes de les amenaces del regidor i va reclamar al PP que apartés Robles del partit, cosa que no ha fet, sinó més aviat al contrari: una diputada provincial va aplaudir el portaveu de Càlig i la presidenta valenciana del partit, Isabel Bonig, va assegurar que era un insult sense importància.\nMenorca reclama de ser un dels primers territoris desconfinats. Menorca no ha registrat cap nou cas positiu de SARS-CoV-2 aquestes darreres 48 hores, mentre que el nombre d’altes hi continua creixent, avui amb dues més: un pacient ingressat a la planta de medicina interna de l’Hospital Mateu Orfila de Maó i un altre que era atès pels equips UVAC a casa. En vuit dies hi ha hagut només dos contagis i 32 altes. El nombre de guarits, 75, triplica de sobres el de pacients actius, 23. Amb aquestes dades a la mà, diversos sectors demanen que Menorca sigui un dels primers territoris a desconfinar-se. La presidenta del Consell, Susana Mora, ha assegurat que l’illa està preparada per a començar a tornar a la normalitat d’una manera més còmoda que no els altres territoris. Però diu que, abans d’obrir ports i aeroports, s’ha de desconfinar internament, cosa que no serà possible abans de tres setmanes, pel cap baix, segons els sindicats mèdics. El parer de la patronal PIME i del comerç és que es tingui en compte l’evolució positiva de la malaltia a Menorca per no malmetre l’economia, però abans reclamen que es facin proves a gran escala a tota la població per confirmar que ja s’ha immunitzat.\nAndorra comença a reobrir parcialment els comerços. Després de vint-i-quatre dies de tancament total, exceptuant els serveis considerats essencials, la primera fase del procés de reactivació econòmica d’Andorra ha començat avui amb la reobertura parcial dels comerços. En aquesta primera tongada, l’executiu opta per deixar obrir els que faciliten la vida en confinament, a més de les activitats necessàries per a implantar adequadament les mesures socials. Han pogut obrir els negocis de confecció tèxtil, per a facilitar la fabricació de màscares casolanes, com ara merceries o botigues d’arranjaments tèxtils. També el comerç relacionat amb el parament de la llar, els electrodomèstics, les joguines, el bricolatge i la informàtica; i encara empreses vinculades a l’agricultura i a la jardineria domèstica. A més, es permet que obrin els serveis immobiliaris relacionats amb els arrendaments. Aquest primer moviment de desconfinament ha implicat l’activació de 948 treballadors, que s’afegeixen als que s’encarreguen dels serveis essencials, com ara professionals de l’àmbit de la sanitat, l’alimentació, carburants i mitjans de comunicació.\n18 casos de Covid-19 ha tingut Nova Caledònia, en un arxipèlag de 270.000 habitants. Fa dotze dies que no s’hi detecta cap cas nou i d’avui endavant serà el primer territori que començarà el desconfinament.\nEl 20 d’abril de 1893 va néixer a Barcelona Joan Miró i Ferrà, pintor, escultor, gravador i ceramista, considerat un dels màxims representants del surrealisme.


Reclamacions per caigudes en la via pública - Gabinete\nReclamacions per caigudes en la via pública\nSi desgraciadament patim una lesió per caure a la via pública com a conseqüència del mal estat de la vorera, calçada, clavegueram, falta d’il·luminació nocturna, desnivells i un llarg etcètera, hem de saber que podem reclamar una indemnització pels danys patits.\nAixò es coneix com a Responsabilitat Patrimonial de l’Administració.\nTanmateix, no és senzill aconseguir indemnització, ja que la jurisprudència acostuma a considerar que l’Administració no és una asseguradora i que el ciutadà ha de prestar atenció quan va pel carrer, considerant-se únicament indemnitzables aquelles situacions on hi ha hagut una relació causa-efecte entre el comportament/negligència/omissió de l’Administració i les lesions patides.\nTot i així, oferim una sèrie de consells perquè l’acció pugui prosperar.\nÉs fonamental que, després de produir-se la caiguda, es truqui a la policia i a emergències, així com comptar amb testimonis que ho hagin vist. Molt recomanable realitzar fotografies del lloc de la caiguda i del desperfecte a la via que ha ocasionat el sinistre.\nTambé és important, a efectes de quantificar la reclamació, realitzar un seguiment mèdic continu, assistir a un centre de rehabilitació i ser visitat per especialistes que reconeguin les lesions i enviïn un informe complet especificant els dies que ha necessitat la persona per curar-se així com les seqüeles que han quedat.\nEl lesionat compta amb un any des de la curació per reclamar. És imprescindible presentar una reclamació prèvia extrajudicial contra l’Administració, ja que la tramitació acostuma a allargar-se més d’un any i en la majora de casos sol acabar denegada, així que recomanem tenir paciència.\nEn segon lloc, en cas de denegació, s’ha d’interposar una demanda davant dels Jutjats, on les possibilitats d’èxit augmenten exponencialment, tot i que dependrà del cas i les circumstàncies.\nhttps://gabinete.net/wp-content/uploads/2020/03/stjkrynoz3s-henrique-felix-scaled.jpg 1707 2560 Hernández & Vicente https://gabinete.net/wp-content/uploads/2020/03/LOGO_VICENTE-300x300.png Hernández & Vicente2016-11-28 11:15:032020-03-24 06:42:49Reclamacions per caigudes en la via pública\n5 indrets a Catalunya per passar el pont de la Puríssima Cas Volkswagen. Primera sentència que reconeix indemnització de danys i perjudicis...


Exportar a mercats emergents\nRisc canviari | Impagament | Riscos logístics | Risc de propietat intel·lectual | Risc polític | Risc cultural\nPer a una PIME, exportar a nous mercats vol dir optar per entrar en mercats caracteritzats per un fort creixement i potencial. No obstant això, també significa acceptar nous riscos, contra els quals és aconsellable prendre precaucions.\nLa inestabilitat política i econòmica que hi ha en alguns mercats emergents pot augmentar el risc canviari, és a dir, els riscos relacionats amb les fluctuacions de la moneda de país.\nLa disminució de la taxa de canvi pot suposar la pèrdua de valor dels actius en moneda estrangera. De la mateixa manera, l'augment de la taxa de canvi pot suposar un increment del valor en la moneda nacional de les obligacions en divises estrangeres. Tots aquests riscos poden generar costos addicionals, tant pel que fa a les importacions com a les exportacions.\nPer protegir-se, les PIMES poden demanar al banc que els ajudi a aplicar una política de gestió del risc canviari, per exemple mitjançant la cobertura del risc de canvi.\nPer a les PIME dels mercats emergents és important aconseguir garanties de pagament, ja que sovint aquests mercats es caracteritzen per una combinació d'un sistema bancari fràgil, fortes limitacions jurídiques, un alt nivell de corrupció i una gran exposició al risc de transferència.\nTot això suposa dificultats per a les empreses locals, que ràpidament poden veure com no són capaces de complir les condicions de pagament. En aquests casos, la PIME exportadora ha de fer front a l'impagament.\nPer garantir la màxima protecció contra aquests riscos, és important fer algunes comprovacions un cop que s'ha identificat un soci comercial (comprador o venedor) al país:\nComprovar la solvència del comprador o venedor\nControlar el risc creditici del comprador o venedor\nComprovar l'historial de pagaments del comprador o venedor\nHi ha tres maneres de gaudir de cobertura contra el risc d'impagament:\nAmb el crèdit documentari : també anomenat carta de crèdit, aquesta tècnica ofereix a l'exportador garanties de pagament en les vendes de mercaderies;\nAssegurança de crèdit: algunes asseguradores ofereixen assegurances de crèdit adaptades a determinats mercats emergents i països en desenvolupament. Operadors com ara COFACE ofereixen assegurances de crèdit a l'exportació;\nVendre a través d'empreses comercials: les empreses comercials (també anomenades empreses comercials d'ultramar) són responsables de vendre els béns d'exportació en nom teu i assumeixen el risc d'impagament.\nLa protecció de sistema logístic, inclosa la gestió operacional dels fluxos físics de mercaderies, l'ordre i la gestió de les existències, és una qüestió important per a les PIMES que pretenen importar o exportar des d'un mercat emergent o cap a un mercat emergent.\nEls principals riscos per a les PIME en els mercats emergents fan referència als temps de trànsit, als problemes de la cadena de subministrament i a la complexitat del despatx de duanes.\nPer gaudir de cobertura vers aquests riscos, és essencial ser curós en la redacció dels contractes de compravenda, parant atenció especial a les clàusules jurídiques de l'oferta, i basar-se en el sistema internacional normalitzat d'incoterms, que defineix els deures i obligacions dels venedors i dels compradors en el marc de les transaccions comercials internacionals. També es recomana crear una reserva de seguretat.\nPer a més informació, consulta els nostres consells:\nPreparar un contracte de comerç internacional\nEntendre els termes del transport internacional\nRisc de propietat intel·lectual\nEl risc relacionat amb els drets de propietat intel·lectual és més gran en els mercats emergents, en els quals la legislació en aquest aspecte pot ser sovint inadequada.\nIndependentment de l'àmbit d'activitat, una empresa pot ser víctima de la falsificació de les seves patents, marques, dissenys industrials i models, la qual cosa repercutirà negativament en la seva imatge.\nLa gestió del risc de propietat intel·lectual es basa tant en instruments jurídics com en solucions d'assegurances, com l'assegurança de responsabilitat civil o altres tipus específics d'assegurances.\nL'Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual pot donar suport quan es tracta de qüestions de propietat industrial a l'estranger. També es recomana treballar amb un advocat especialitzat en qüestions de propietat intel·lectual, per garantir el compliment de la llei per part de l'empresa i reduir el risc de litigis.\nProtegir una marca comercial\nL'actual situació social i política d'alguns països emergents pot ser confusa i el seu desenvolupament futur, incert.\nPer a les empreses estrangeres, això crea una sèrie de riscos concrets, no només físics (la seguretat del personal local, la repatriació), sinó també econòmics (l'adopció de mesures restrictives per part del govern, com la imposició de límits a la repatriació de fons, expropiacions, nacionalitzacions, etc.)\nPer protegir el teu negoci vers aquests riscos, alguns models analítics permeten mesurar i avaluar el risc polític. Les asseguradores de crèdit poden oferir qualificacions de risc en funció del país: Coface , Ducroire\nL'elevadíssim risc polític que preval actualment en alguns països exigeix que l'empresa subscrigui una cobertura de prima de risc polític proporcionada per un banc, com una taxa inclosa en la pòlissa d'assegurança de crèdit i que depèn de la qualificació del país en particular.\nTreballar en un mercat estranger també significa comprendre les particularitats d'aquell mercat. De fet, en contextos diferents, la mateixa acció pot tenir conseqüències molt diferents.\nEn el cas de la PIME, hi ha un risc real si no es comprenen les lleis ni els reglaments locals, així com la forma en què operen els teus socis.\nTambé és essencial informar-se per endavant sobre les normes de comunicació i comerç del país, sobre els seus valors i variacions culturals, i comptar amb una xarxa de socis de confiança, perfectament integrats en l'entorn local.\nA més, és possible utilitzar els serveis d'una empresa comercial o d'una empresa d'assistència internacional, per tal d'alliberar-te de part de la feina necessària per entendre el país objectiu. Per a una PIME que vol exportar, aquesta sol ser una opció molt més eficient i que et permet completar molt més ràpidament i amb èxit el teu projecte.


El primer equip del Cerdanyola FC fa les primeres incorporacions\nEl conjunt que ha de garantir la consolidació del Cerdanyola FC a Tercera Divisió ja comença a definir-se. La directiva ja tancat la continuïtat de set jugadors i ha anunciat ja cinc incorporacions.\nEls jugadors que han renovat el seu compromís amb el club verd-i- blanc per a la temporada 2014/2014 són Alberto Coca (porter), Eric Solivelles “Suli” (lateral dret), Ramón Fernández (davanter), Quim Solano (davanter), Edu Soler (migcampista), Oriol Molins (migcampista) i Rubén López “Turu” (centrecampista). I en l’apartat d’altes, el Cerdanyola FC ha fet públic els fitxatges d’Esteban Rubio (el migcentre prové del Mercantil), Dani Romero (banda dreta, procedent del Palamós), Raúl Barriendos (central de l’Horta), Nicolás Porto (migcampista (procedent del sots-23 del Cerdanyola FC) i Albert Llorca “Dowi” (central que va acabar la temporada amb el juvenil del Cerdanyola FC). Al cos tècnic, segueixen Toni Carrillo com a entrenador, Iñigo Irisarri com a segon, i s’incopora Pau Trias (Sant Gabriel) com a preparador físic.\nLes piscines i els cursos intensius, alternatives per passar l’estiu a Cerdanyola\nLes piscines descobertes ja estan a punt per rebre els primers banyistes de la temporada. La primera en obrir les portes ha estat la del Bosc Tancat (de 10 a 19h de dilluns a diumenge ininterrompudament fins al 31 d’agost), que enguany també ofereix piscina nocturna de 20 a 00h.\nI aquest dissabte és la data escollida perquè les piscines de Montflorit i el Turonet acullin a qui vulgui resfrescar-se i gaudir de les seves instal·lacions preparades amb piscines, tots els serveis i espais de restauració. La piscina de Montflorit començarà la temporada fent una jornada de portes obertes el 21 de juny i oferirà els seus serveis fins al 7 de setembre en horari de dilluns a diumenge d’11 a 19h. La piscina del Turonet (Les Fontetes) obrirà també les portes el 21 de juny fins al 7 de setembre de dilluns a diumenge de 10.30 a 19.30 hores.\nD’altra banda, el Complex Esportiu de Can Xarau ofereix cursos intensius al juliol. L’oferta contempla cursos de natació per a nadons d’entre 6 i 24 mesos, per a infants d’entre 2 i 3 anys i d’iniciació per a nens i nenes a partir dels 4 anys. També hi haurà cursos d’un nivell més avançat per a perfeccionar qualsevol estil de natació. Les inscripcions es faran per ordre d’arribada fins omplir el número de places ofertades. L’horari d’oficina és de 8.30h a 13.30h i de 17h a 19h.\nSUMMER TERM A LA UAB\nLa UAB no tanca a l’estiu, sinó que obre les seves portes als estudiants de batxillerat i als futurs universitaris que vulguin formar-se amb matèries universitàries en un entorn de campus universitari com el de l’Autònoma. Fins al 27 de juny està oberta la inscripció a la Summer Term, una oferta acadèmica que ha creat la UAB adreçada als estudiants d’últims cursos de batxillerat per a introduir-los als continguts universitaris, estiguin o no matriculats a la UAB, així com per aquells altres que començaran les classes a la universitat el curs vinent i aprofiten l’estiu per preparar-se. Aquesta oferta, que inclou tres modalitats diferents, és per a dur a terme després de finalitzar el període lectiu ordinari del curs, entre els mesos de juliol i setembre. Les modalitats són assignatures de graus universitaris, cursos propedèutics i activitats de participació universitària. Es concediran beques de matrícula als estudiants que ho sol·licitin i compleixin els requisits establerts, basats en la renda familiar.\nPrimera Ruta de la Bona Tapa de Cerdanyola\nLa tapa serà la protagonista de la ciutat el proper dissabte gràcies a la primera Ruta de la Bona Tapa. Es tracta d’un esdeveniment gastronòmico-comercial organitzat conjuntament per l’Associació de comerciants Sant Antoni-Bonasort, el Gremi d’Hostaleria del Vallès Occidental i el Barcelonès i la Federació d’Hostaleria, Comerç i Oci Nocturn de Cerdanyola del Vallès.\nEls comerços de l’associació Sant Antoni-Bonasort oferiran vals de descompte d’un euro als seus clients per poder fer una de les següents degustacions als diversos establiments participants:\nTapa + canya, 2 euros amb val de descompte ( a partir de les 12h). Sense val de descompte, 3 euros.\nBar Alcazabar C/Sant Antoni, 21: “Callos” casolans\nRest. Tropecien C/Felicià Xarau, 16: “Solomillo” de porc amb formatge rulo de cabra i ceba caramel·litzada.\nRest. Los Caracoles C/ San Antoni, 23: Lacón amb formatge de cabra.\nRest. El Racó de la Plaça, Plaça Sant Ramon, 1: Cassoleta de “solomillo” de vedella amb formatge brie.\nCal Pintxo C/ Sant Ramon, 154: Musclos a la marinera.\nRest. Cal Pepelu C/ Sant Casimir, 27: Musclos al vapor.\nRest. Can Vidal ‘3, Av. Espanya, 6: Pinxo de sípia amb xampinyons i gambes amb tomàquet cherry sobre una base de pa amb salsa salmorejo.\nRest. El Caliu C/ Om, 23: Cua de vedella amb salsa.\nBar Mata, Plaça Palacio Valdés, 2 local 1: Lacón gallec casolà.\nTake Away (12.00h a les 20.00h) a l’establiment Panxa Contenta (Passeig Cordelles, 21-23): Te negre amb fruites.\nA partir de les 20 hores uns quants restaurants oferiran un menú especial per 14 euros.\nCombinats o còctels (a partir de les 22h) a Cal Pintxo, Oddvar Blue Note i ACME\nTant al matí com al vespre, a la plaça Constitució hi haurà concerts per donar la sortida a la ruta. A les 10.30h hi actuarà el grup Rosendeando. I a partir de les 18.30h ho farà la banda Els Torrats, grup de tribut a Sopa de cabra.\n6.000 euros contra la fam a Cerdanyola\nCerdanyola va unir-se sota el lema ‘A Cerdanyola, cap persona amb fam’ dijous passat. El projecte comú de Creu Roja, Càrites, l’Església Evangèlica i Persones Amigues de Mossèn Rosell per garantir l’alimentació de famílies desfavorides és el beneficiari dels 6.000 euros que va recaptar la nova edició de la Nit Solidària del Rotary Club de Cerdanyola. La vetllada, celebrada als jardins de ca n’Ortadó, va comptar amb les actuacions de Miquel Bofill Sax Quartet, Angué i 60’s Grup. Durant les actuacions, el pintor cerdanyolenc Ramon Gutiérrez va pintar un quadre que es va subhastar per recollir fons pel projecte solidari.\n“Les quatre entitats fa temps que col·laborem en un projecte de ciutat pels més necessitats”, explicava la membre de Càrites, Amèlia de Juan, que apuntava que els diners recollits “serviran perquè poguem donar resposta a les necessitats de moltes famílies que s’han vist afectades per la crisi”. Per la seva banda, la presidenta del Rotary Club Cerdanyola, Remei Gómez, remarcava que “la lluita contra la probresa és responsabilitat de tots”. Per a Gómez, la societat “ha de donar respostes” i fer-ho des de la proximitat és “el millor”. A més d’agrair la col·laboració de l’Ajuntament, Gómez destacava l’esforç dels voluntaris de les entitats, “gent que ajuda gent”. En aquest sentit, l’alcaldessa de Cerdanyola, Carme Carmona, assegurava que iniciatives com la Nit Solidària “tornen a demostrar que és possible una ciutat més humana” i va anunciar que l’Ajuntament posarà “tots els instruments perquè ningú es quedi enrere”.\nLa FCH confirma la imputació del president Tomàs Moral\nLa Federació Catalana d’Handbol (FCH) ha confirmat la imputació del seu president, Tomàs Moral, després que l’agència EFE ho fes públic fa dues setmanes. Així, el proper 17 de juny Moral està citat per declarar davant la titular del Jutjat 4 de Cerdanyola com a conseqüència d’una querella interposada per Servicios Integrales Vigo, S.L. (Servigo) per un suposat delicte d’insolvència punible.\nLa imputació de Moral, segons avançava EFE, parteix d’una querella presentada per l’administradora de l’empresa Serveis Integrals Vigo SL, que acusa el president de la Federació de “signar en fals” el maig del 2013 un document en el qual fixava terminis per tornar un deute de 61.961,51 euros –dels quals només en va fer efectius 31.961,51–, tan sols 11 dies abans de presentar concurs de creditors. La FCH ha emés un comunicat on exposa que Servigo és una empresa de neteja formada per “una família directament vinculada a la pràctica del nostre handbol, a la qual la FCH va adjudicar el servei de neteja del PEM Guiera al desembre de 2011”. La Federació apunta que “atenent a raons exclusivament econòmiques, a l’abril de 2013 la FCH va rescindir el contracte amb Servigo, assumint el deute acumulat fins llavors de 61.961,51 euros i liquidant el mateix amb un pagaré de 31.961,51 euros a 3 de juny de 2013 i cinc pagarés més de 6.000 euros cadascun amb venciment entre el juliol i el desembre de 2013”. Des de la FCH s’afirma que “aquests darrers cinc pagarés han resultat, fins el moment, no liquidats degut a la entrada en Concurs Voluntari de Creditors de la FCH”.\nActualment, segons anuncia la FCH, l’equip jurídic de la federació “està estudiant el cas i preparant, juntament amb el president, la compareixença del 17 de juny”. La FCH manifesta la seva “absoluta voluntat de col·laboració amb la justícia i el seu desig que prevalgui la veritat”. També espera “un ràpid restabliment de l’honorabilitat de la FCH i de la del seu president, i una reparació justa dels danys personals i institucionals que ja ha generat aquesta querella”.\nD’altra banda, la FCH ha manifestat el seu “optimisme al respecte de la bona resolució de la seva actual situació i de la seva sortida del Concurs de Creditors”. En aquest sentit, Moral ha assegurat que la federació espera sortir del concurs de creditors el proper 2 de juliol perquè aquesta està en “condicions de presentar als creditors un pla de viabilitat”. Malgrat que el nou expedient de resolució del contracte de gestió i explotació del PEM Guiera encara resta a l’espera del dictamen de la comissió Jurídico Assessora de Catalunya, la Federació Catalana d’Handbol (FCH) es mostra optimista: “És un informe preceptiu i no vinculant, però ens agradaria que fos favorable”, afirmava Moral fa 15 dies en roda de premsa.\nPàgina 185 de 194


Fidelitat | Vida Creixent\nAprendre a SER FIDEL i CRÉIXER\n“Estima el Senyor, el teu Déu, obeeix-lo i sigues-li fidel:\nen ell trobaràs la vida, i el Senyor et concedirà molts anys\nper a poder habitar en aquest país que ell havia promès\nals teus pares, a Abraham, a Isaac i a Jacob”\nDt 30, 20\nPREGÀRIA PER DEMANAR UNA VIDA EFICAÇ, VISCUDA AL RITME DE L’EVANGELI I D’ACORD AMB EL QUE ENS HA ENSENYAT JESÚS.\nOn hi hagi DIVISIÓ, hi posi UNIÓ.\nOn hi hagi EGOISME, hi posi SOLIDARITAT.\nOn hi hagi INDIFERÈNCIA, hi posi ACOLLIMENT.\nOn hi hagi SOLITUD, hi posi PRESÈNCIA.\nOn hi hagi PREJUDICIS, hi posi COMPRENSIÓ.\nOn hi hagi MENTIDA, hi posi VERITAT.\nOn hi hagi RACISME, hi posi FRATERNITAT.\nOn hi hagi VIOLÈNCIA, hi posi PAU.\nPerquè vingui a nosaltres el teu REGNE\nd’AMOR, de VERITAT i de JUSTÍCIA.\nCAMINAREM AMB TOTA LA FERMESA: FIDELITAT!\nLa vellesa es presenta com un repte de fidelitat i de sinceritat. Hauríem d’anar reforçant el que hem cregut i esperat. Potser constatarem que les forces físiques van disminuint i que necessitem més temps i més esforços per ser fidels al que la realitat de cada dia ens demana.\nEns hauríem d’esforçar, però també hauríem de tenir en compte el que som en cada moment; sense exigirnos més del que podem fer o ser.\nHauríem de ser fidels a les exigències de la vida, al que som i al que els altres tenen dret a esperar de nosaltres. Ser fidels i realistes!\nAMB UNA “VIDA ETERNA, A L´HORITZÓ”\nTots farem l’experiència de la vida i de la mort.\nLa vida sempre ens semblarà curta;\nla mort sempre arribarà massa aviat.\nJESÚS ha viscut una altra experiència\ni ens ha dit que la mort del cos\nens farà entrar en la PLENITUD DE LA VIDA.\nEll ha ressuscitat i ens ha promès que nosaltres,\ncom Ell, viurem més enllà de la mort física del cos.\nNo sabem com serà aquesta vida, ni ens la podem\nLa nostra família del cel ens hi espera.\nNo és un somni, ni una utopia,\nés la promesa d’un Déu que és AMOR i VIDA.\nDUR L’ALEGRIA AL COR DE TOT GERMÀ I AQUESTA ALEGRIA NINGÚ NO ENS LA PRENDRÀ – SOLIDARITAT!\nÉs una experiència que l’amor verdader anirà gravant en la meva persona i que, de mica en mica, em farà canviar la meva manera de veure les persones i les coses.\nDes d’ara, junts hauríem d’anar construint una família i una societat solidàries, marcades per la fe i l’amor, tal com Jesús ens ho presenta en l’Evangeli i com les vivències familiars i socials ens ho han anat proposant.\nLa vida familiar i el formar part d’una societat comporten necessàriament unes exigències i uns esforços que potser no viuríem si visquéssim sols. Per motivar-nos a ser-hi fidels, hauríem de tenir en compte els aspectes positius i l’ajuda que rebem de la família i de la societat.\nTant la vida familiar com la social ens exigiran actituds i esforços per col·laborar al bé del grup i al progrés equilibrat de la família i de la societat.\nProbablement, la nostra edat ja no ens permetrà de ser tan actius com ho hem estat en el passat. Ho hem d’acceptar! Però, ens hauríem d’esforçar per ser-hi actius, en la mesura que ens ho permetin les nostres forces.\nRecordarem i ens esforçarem per viure el missatge que Jesús ens dona en els evangelis que llegim a la missa dels diumenges del temps pasqual i expressarem els nostres sentiments i la resposta que li voldríem donar en la nostra vida de cada dia.\nQue Déu ens faci ser fidels a la seva voluntat. Què la\nconfiança en Jesús presideixi sempre la nostra vida.


ELOGIO DE LA OCIOSIDAD : UN ENSAYO FILOSÓFICO SOBRE EL VALOR DE NO HACER NADA, de Brian O’Connor – Xarxa de Biblioteques de Cornellà\nELOGIO DE LA OCIOSIDAD : UN ENSAYO FILOSÓFICO SOBRE EL VALOR DE NO HACER NADA, de Brian O’Connor\nHi ha dites com ”qui té ofici, té benefici” , o ”tant tens, tant vals”, entre d’altres, que ens parlen de la importància de ser productiu, de lluitar, de fer-se a un mateix i dels aspectes pecuniaris. De fet, ja de petits ens eduquen per a gaudir del reconeixement de la feina ben feta. Però…com vivim aquest sentit de l’existència? Ens sentim realment realitzats així? I si l’ociositat fos la veritable font de la llibertat?\nEl filòsof Brian O’Connor ens planteja aquesta defensa de l’ociositat tot rebatent els prejudicis socials i els postulats de reconeguts filòsofs que han tractat aquest tema, com Kant, Hegel, Marx, Schopenhauer i de Beauvoir.\nUn llibre estimulant que ens permet replantejar-nos el culte a la feina i potser trobar una manera diferent de viure.\nLOS EXTRAÑOS de Jon Bilbao\nESO NO ESTABA EN MI LIBRO DE HISTORIA DE LA PSICOLOGÍA, de José T Boyano\nSOM UNS PRINGATS, d’Empar Fernandez


Com desfer-se del blau i de la depressió\nCom desfer-se del blau i de la depressió\n1 Què és la melsa\n2 Per què anem fregant\n3 Símptomes del cargol\n4 Com batre la melsa\n5 Vídeo: com afrontar el blues\nQuantes vegades comencem a sentir-nos tristos i desitjats sense cap motiu. Sembla que tot està bé a la família, tot va bé a la feina, els amics fidels estan a prop i els diners estan en ordre. Tot i això, per algun motiu, vull amagar-me en un racó perquè ningú toqui. Es tracta d’un blues típic que pot superar qualsevol: optimista i pessimista, jove i vell, ric i pobre. Què és la melsa, el desequilibri mental o una malaltia física real, intentem esbrinar-ho.\nQuè és la melsa\nCansat de la sobrecàrrega, la falta de son, la falta de sol i vitamines, el cos comença a molestar i actuar. I això no sorprèn, perquè fins i tot la màquina més poderosa no voldrà funcionar sense una atenció i cura adequades. I aquí hi ha una persona viva.\nLa melsa es manifesta de diferents maneres. Per a alguns, aquesta és una sensació d’apatia i desesperació increïbles. Algú durant una depressió així perd l'interès per la vida i per qualsevol de les seves manifestacions. Bé, i alguns viuen sensació d’avorriment i enyorança en el desig de mentir o simplement dormir constantment.\nPer què anem fregant\nHi ha moltes raons per les quals la melsa supera periòdicament a una persona. A continuació, en detallem uns quants bàsics:\nManca de sol i vitamina D. Com ja sabeu, la depressió es desenvolupa més sovint a la tardor, quan la llum del dia es redueix i el sol cada cop menys surt dels núvols. De fet, hi ha una relació directa entre el nombre de dies assolellats i l’estat d’ànim d’una persona. Al sol, la pell produeix vitamina D, vital per als humans. A la tardor, la gent sol anar a la feina quan encara és fosc, i torna a casa, també quan ja és fosc. D’aquí els problemes amb l’estat psicològic i la salut. Si no teniu temps, passeu amb el sol durant el descans al dinar a la feina i us sentireu molt millor.\nProblemes i problemes de la vida. Per descomptat, qui vol passar-ho bé quan la vida no és tan suau. Tot i això, no us preocupeu excessivament. Les vostres experiències no canviaran la situació, així que per què us preocupeu en va?\nProblemes de salut. Sorprenentment, problemes amb alguns òrgans del cos poden afectar el nostre estat psicosomàtic. Per exemple, els òrgans de la glàndula tiroide. Si la melsa us supera amb més freqüència, heu de passar les proves necessàries i consultar amb un especialista. Les dones també poden canviar d’estat d’ànim amb canvis hormonals. Això sol produir-se en el període premenstrual, durant l’embaràs, la lactància o la menopausa. També cal tenir-ho en compte i esperar un període difícil.\nEsgotament i sobrecost del cos. Si treballes molt de temps sense dies de descans i vacances, la melsa és només una reacció protectora del cos. Feu una pausa a la feina, perquè, igual, en aquest estat, no podreu treballar de manera eficient. Dediqueu el vostre temps lliure al bé del vostre cos i ànima.\nFalta d’activitat física. Curiosament, això també pot convertir-se en una causa greu i real de depressió i depressió. De fet, durant l’activitat física, l’endorfina es produeix: una hormona de l’alegria. Senderisme o trotar regularment. Milloraran no només el seu estat d’ànim, sinó també la salut.\nSímptomes del cargol\nLa melsa es caracteritza per diversos canvis fisiològics, de comportament, emocionals i mentals. Normalment amb una melsa, una persona es torna passiva, irritable, apagada, insegura i ansiosa. Sovint, una persona perd interès fins i tot per necessitats físiques com menjar, dormir, sexe. Es cansa més de pressa, arriba a ell mateix més temps, deixa d’alegrar-se de les coses habituals. Els familiars intenten ajudar, trucar per desfer-se, passejar per la natura i visitar. Però una persona amb melsa evita l'entreteniment i els contactes, prefereix la solitud.Tot això comporta un estat de depressió profunda. Per tant, la melsa s’ha de tractar puntualment.\n5 maneres efectives de desfer-se de la solitud\nCom batre la melsa\nEl moviment és la vida. Per derrotar la melsa, cal treballar físicament. Al cap i a la fi, és ella qui aportarà plaer i satisfacció. Si teniu l’oportunitat, aneu a l’àvia del poble, excaveu un jardí, piqueu llenya o aconseguiu aigua. Si això no és possible, netegeu el vostre apartament, renteu les finestres, desmuntegueu l’armari, pinteu les parets. Al cap i a la fi, l’ordenació d’objectes endreça els pensaments i sentiments. El més important és no ficar-vos al sofà davant del televisor. Això només agreujarà el vostre estat emocional.\nFeu les vostres coses preferides. Penseu què voleu fer en aquest moment? Potser les noies necessitaran compres, els homes trobaran plaer en companyia d’amics al garatge per fer un got de cervesa. Per molt que tinguis, comenceu a fer el que heu somiat. Comença a pintar, ballar o anar amb bicicleta. Oblida’t de totes les preocupacions.\nNo oblidis els teus sentiments. Obteniu un bany d’aigua calenta, afegiu-hi escuma i pètals de flors, enceneu les espelmes. Per què no ho fas per algú, sinó per la teva estimada? Aleshores, podeu fer-vos un deliciós cafè i asseureu-vos a una cadira amb el vostre llibre preferit sota una manta suau.\nBusqueu l'oportunitat de viatjar o simplement sigueu més sovint a la natura. A l’estiu, sortiu al riu o al bosc per fer barbacoa, a l’esquí a l’hivern i al patí de gel. Sí, només sortiu amb el vostre fill i feu un ninot de neu. Una senzilla passejada pel parc us proporcionarà un impuls energètic durant tot el dia.\nMolts trastorns psicològics sorgeixen per manca de sensacions tàctils. Demaneu a la vostra persona estimada que us faci un massatge, que s’aferri a la vostra mare o a qualsevol altra persona propera. I rebràs una part de calidesa i tranquil·litat.\nOrganitza una reunió amb vells amics, companys de classe, companys de classe. Les persones amb qui vàreu estar connectats us animaran. Podeu parlar de les darreres novetats mundials, parlar dels vostres problemes i escoltar consells.\nMireu al nostre voltant. Hi ha molta gent al món, molt més miserable, més lletja i més pobre que vosaltres. Probablement tingueu familiars, gent propera, hi ha menjar, un sostre al cap, braços i cames. Milions de persones del món modern ni tan sols ho tenen, però no estan tristes, però estan lluitant amb problemes i, amb el cap alçat, van cap al vent. Fes una ullada al teu voltant, avalua el que tens i alegra't per tu i els teus assoliments.\nHi ha un altre tipus d’activitat que eliminarà completament la melsa de la vostra vida. Es tracta d’esports extrems. Si alguna vegada has somiat saltar amb un paracaigudes o submarinisme al fons marí, és hora de fer-ho. El kart, conquistant cims nevats, o com a mínim muntant una muntanya russa, alliberarà una enorme porció d’adrenalina a la sang.\nLes olors són bones per combatre els mals humor. Els olis aromàtics són capaços de canviar completament la nostra actitud. Trieu l’ombra que més us agradi. Els èsters de romaní, pomelo i oli d’ametlles el tornaran a la vida.\nBé, el consell més important: canviar a la teva vida allò que no et convé. Llanceu les escombraries antigues, netegeu la casa i dirigiu-vos de les escombraries. Hi ha un objectiu: anar-hi, cada dia, pas a pas. I llavors no hi haurà pensaments de melsa, sentiments i depressió. Canvia el teu món en millor, i comença amb tu mateix.\nVídeo: com afrontar el blues\nGràcies per l’article, estic completament d’acord, sobretot sobre la televisió, tan bon punt el veig em poso al cap amb mals pensaments, durant la melsa, augment de la fatiga, intento canviar a alguna cosa positiva i aportar alegria, beig cursos de glicina, faig gimnàstica, camino!


La Mercè 2019: Associa’t a la Festa\nDissabte, 21/09/2019 fins Diumenge, 22/09/2019\nEl 21 i 22 de setembre, Associa’t organitza l’activitat a Barcelona.\nEls propers dissabte 21 i diumenge 22 de setembre, Associa’t organitza Associa’t a la Festa.\nEmmarcat en La Mercè19, aquesta festa és un espai únic i singular que agrupa tot tipus de tallers, activitats, actuacions als escenaris i murals d’art urbà.\nL’objectiu és poder conèixer tota l’activitat que mou i fa bategar les entitats de Barcelona amb els valors i fortaleses de cadascuna.\nEn l’edició d’enguany, hi ha diferents novetats. Una d'elles és la Ràdio Associa’t, que engloba nou ràdios comunitàries de Barcelona. Una altre és un cinema a la fresca per conèixer històries amb els valors de l’associacionisme com a rerefons.\nTambé hi haurà fins a 5 espais diferenciats dedicats a la gastronomia i amb servei de bar i cafeteria, amb el focus posat en l’economia transformadora, social i solidària i grups de costura comunitaris de 13 barris de Barcelona, que lluiran els seus vestits a una passarel·la de moda al bell mig de la Plaça Catalunya.\nTant les noves activitats com els clàssics de les darreres edicions, es desenvoluparan al llarg de tot el cap de setmana a través de dos escenaris, tres carpes de tallers i tres espais a peu de plaça.


Els comuns no accepten la realitat d'un Govern independentista i segueixen insistint a Aragonès La República\nEls comuns no accepten la realitat d’un Govern independentista i segueixen insistint a Aragonès\nDefensen “noves vies d’exploració” malgrat les negociacions avançades entre Junts i ERC\nEl portaveu de Catalunya en Comú, Joan Mena, ha instat aquest dilluns el vicepresident del Govern amb funcions de president, Pere Aragonès, a iniciar les “noves vies d’exploració” per a la investidura amb En Comú Podem. En una compareixença a la seu del partit, Mena ha demanat a Aragonès que faci efectiu el seu ultimàtum a Junts per Catalunya. “Necessitem a Catalunya, més que mai, un Govern que sigui fort per confiar en el conjunt dels poders públics del nostre país. Sembla ser que el senyor Aragonès no és ni tan sols capaç de complir amb la seva paraula”, ha assegurat. També ha considerat que els dos partits comparteixen les mesures socials que necessita Catalunya i la resolució del conflicte amb l’Estat espanyol a través del diàleg.\nSobre si els comuns donarien suport a un govern d’ERC en solitari, Mena ha repetit que els comuns encara no han entès per què han de renunciar a un govern “fort” quan tenen la possibilitat de fer-ho. “Un Govern sòlid, valent i que doni resposta a les certeses que necessiten els catalans. No volem renunciar que Catalunya tingui un escenari de governabilitat. Això passa per tenir un Govern progressista que apliqui polítiques d’esquerres i pensant en els treballadors del nostre país”, ha dit.\nMena ha lamentat que els republicans encara no els han trucat i que porten molt de temps esperant la trucada. “Tenim predisposició per poder negociar un govern alternatiu”.


Celebrem el dia del medi ambient amb Barcelona + Sostenible. – DUNA · Educació\nEl passat 5 de juny va ser el Dia Mundial del Medi Ambient i des de DUNA, vam decidir celebrar-lo a la jornada proposada per Barcelona + Sostenible. La localització escollida va ser l’Espai Francesca Bonemaison. Aquesta segona edició, va arreplegar a 130 persones de la xarxa BCN+ Sostenible, i vam poder conèixer 10 bones pràctiques d’algunes de les organitzacions participants. Tot el pla va comptar amb detalls escollits amb molta cura i consideració pel Medi Ambient, com per exemple l’espai ” Com heu vingut?” a través del qual es van poder comptabilitzar les emissions de CO2 emeses per les persones assistents, en funció del mitjà escollit per a arribar a la celebració, obtenint un resultat favorable. Una altra mostra de conscienciació ambiental, van ser els premis atorgats; plantes i materials biodegradables per a reconèixer la qualitat de les bones propostes premiades.\nLa periodista Clara Sánchez-Castro, va ser la conductora de l’acte, i va donar pas a Imma Pruna, gerent de Serveis de Medi Ambient de la Diputació de Barcelona. Aquesta, va parlar de la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat, esmentant que “Compartim objectius, treballem plegades. Som xarxes amigues”. Tot seguit, és va donar un toc d’atenció als responsables i polítics per a implicar-se més en els assumptes relacionats amb la sostenibilitat. A continuació, va participar en Frederic Ximeno, comissionat d’Ecologia de l’Ajuntament de Barcelona, que va recordar la situació d’emergència ambiental en què ens trobem i que l’aspiració que té és que tota la ciutat formi part de la xarxa B+S.


Estat d'excepció - FÒRUM.ad\nEl 16/03/17 7:38\nQuanta poesia no s’amaga darrere d’aquest sintagma contradictori! Com la nit i el dia, com el blanc i el negre, com el dolç i el salat, pràcticament. La lírica de la impotència, com aquell qui diu.\nEl verb estar, que és la mare de l’estat, l’hem vist unes quantes vegades, en aquesta secció: quan vam tocar l’Estatut, després amb la Constitució, després encara un dia que vam parlar de destitucions… Perquè aquest verb és un dels més prolífics del diccionari, com és fàcil de deduir pel seu abast semàntic. I en canvi, excepció…Excepció és gairebé una excepció: tot just ha generat dos derivats (excepcional i excepcionalment), i si m’estrenys podríem arribar a cinc, si considerem excepte i els seus dos fills (exceptuar i exceptuable) com a parents propers. Que ho són, perquè ambdós davallen del verb llatí excipere, de significat idèntic.\nLa poesia de l’amenaça que ha llançat el govern del PP rau, doncs, en el contrast. En aquesta desproporció que hi ha entre l’Estat, que sembla ser a tot arreu (de fet, filològicament, gairebé és a tot arreu, amb els seus dos-cents derivats, la més nombrosa de totes les famílies rodalmotitzades) i l’excepcionalitat de l’actuació proposada, que porta la raresa en el propi nom. Però també en la mateixa contradicció semàntica del terme hi ha alguna cosa de poètic, perquè l’adjectiu excepcional el fem servir en sentit positiu: diem que una persona, per exemple, o un restaurant són excepcionals quan ens agraden molt, ens atreuen, ens fascinen. “En Messi és un jugador excepcional”, podria titular un diari, i ningú dubtaria que es tractava d’una lloança, quan, etimològicament parlant, només significa que queda fora de la norma. Al contrari, l’Estat i les instàncies administratives sí que el fan servir, aquest adjectiu, amb el significat etimològic: “es prendran mesures excepcionals”, i aleshores no que no se’ns acut pas pensar que seran bones, amables o dignes d’elogi.\nA la llum d’aquest doble ús se m’acut que probablement la mesura excepcional ja ha estat presa, i ha consistit precisament a anunciar un possible estat d’excepció que en realitat el govern sap que no podrà aplicar. L’excepció confirma la regla, diu la dita, i això ens duria a discernir prèviament quina és la regla. En el cas de l’Estat que ens ocupa, prohibir i reprimir. Imposar-se i negar. L’excepció a aquesta regla, doncs, quina és? Comportar-se per una vegada com un Estat democràtic. Permetre el referèndum i acceptar un punt de vista diferent. Hmm… massa excepcional, oi? Sí, jo també ho trobo.\nNotícia Anterior: Oriol Junqueras visita la Seu d’Urgell\nSegüent Notícia: Mor l’excònsol major d’Andorra la Vella Joan Samarra Vila


Impulsar equipaments bàsics per al territori amb l’objectiu també de consolidar el teixit associatiu de base dels barris | Barcelona Futura\nImpulsar equipaments bàsics per al territori amb l’objectiu també de consolidar el teixit associatiu de base dels barris\nL’experiència dels primers centres gestionats pel teixit associatiu dels barris és molt positiva i demostra que aquests espais de relació, comunitaris i de proximitat contribueixen a dinamitzar, consolidar i ampliar el teixit associatiu de cada barri. Per tant, és important poder-ne desplegar a cada barri. En un districte on els lloguers no són assumibles per a la majoria d’entitats, els espais municipals passen a ser clau per a la creació de nous projectes i la consolidació dels ja existents.\n● Traslladar el CSS de la Sagrada Família al local de l'Illa Myrurgia. Ampliació del CC Sagrada Família. Traslladar a planta baixa l'espai de gent gran de la Sagrada Família. Rehabilitació de la Fàbrica del sucre (c. Cartagena) (Sagrada Família).\n● Desenvolupar un projecte singular d’arts escèniques i implementar equipaments de barri (Dreta de l’Eixample) un cop adquirit el Taller Masriera. Consolidar l’espai veïnal Aragó 317 de la Dreta Eixample i dotar-lo com equipament de proximitat.\n● Donar suport al Casal de barri de Transformadors per assolir un projecte de gestió cívica potent i integrador per a tots i totes les veïnes del barri. Desenvolupar projecte circular amb un hort comunitari i vinculat al punt verd, a l’escola de Fort Pienc i al Mercat de Pagès (Fort Pienc).\n● Consolidar el projecte de la Model i iniciar la construcció de: Espai jove, poliesportiu, habitatge, residència de gent gran, Escola Xirinacs, espai de memòria i espai d'ESS (Esquerra de l’Eixample).\n● Construir l’Espai Veïnal del Mercat de Sant Antoni seguint els compromisos establerts en el procés participatiu (Sant Antoni).


Consell de Ministres de l'URSS - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Consell de Ministres de la Unió Soviètica)\ngovern i soviet\nConsell de Comissaris del Poble\n15 març 1946\n1r febrer 1991\nPalau del Senat (Rússia), Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques\nReunió del gabinet del Consell de Ministres el gener de 1918.\nEl Consell de Ministres de l'URSS (en rus Совет Министров СССР, Sovet Minístrov SSSR) o Sovmín (Совмин) va ser el nom que va rebre entre 1946 i 1990 el braç administratiu del govern de la Unió Soviètica, que exercia el poder executiu. Prèviament s'havia anomenat Consell de Comissaris del Poble de l'URSS, abreujat Sovnarkom. El 26 de desembre de 1990 el Consell de Ministres va ser reemplaçat pel Gabinet de Ministres de l'URSS, òrgan que va perdurar fins a la dissolució de la Unió el 25 de desembre de 1991.\nEl Consell de Comissaris del Poble va ser creat el 8 de novembre de 1917, en plena Revolució d'octubre, durant el «II Congrés dels Soviets de totes les Rússies». El seu primer president va ser Vladímir Lenin. Tot i que ja des de la seva creació estava a càrrec del poder executiu, la Constitució soviètica de 1918 el va fer explícitament responsable de "l'administració general dels assumptes de l'Estat", permetent sancionar decrets amb força de llei quan el Congrés dels Soviets no es trobés en període de sessions. Temps després el Congrés dels Soviets va ser reemplaçat pel Soviet Suprem.\nAmb la formació de la Unió Soviètica, a la darreria de 1922, es va crear un nou Consell de Comissaris del Poble que tindria autoritat a nivell federal -l'anterior pertanyia a la República Socialista Federativa Soviètica de Rússia-. Cada república administrava en forma autònoma els seus assumptes interns, de manera que cadascuna va mantenir el seu propi Consell de Comissaris del Poble. Finalment, el 1946 els comissariats del Poble van passar a ser ministeris i el Consell de Comissaris es va convertir llavors en Consell de Ministres.\nCompost pels titulars de les desenes de ministeris de la Unió Soviètica, el Consell de Ministres elegia a un president, que exercia de cap de govern. El Presídium, cos col·legiat a càrrec de la prefectura d'Estat, era l'encarregat de nomenar i destituir ministres, decisions que podien ser convalidades o denegades pel Soviet Suprem, màxima autoritat legislativa de la Unió. En cas que algun decret del Consell de Ministres contrariés la legislació vigent, el Presídium també tenia potestat per a declarar-ne la nul·litat. Igual que d'altres institucions de govern, el Consell de Ministres tenia la seva seu al Kremlin de Moscou.\nPresídium del Soviet Suprem de l'URSS\nPresident del Presídium del Soviet Suprem de l'URSS\nFoto de satèl·lit de la seu del Consell de Ministres de l'URSS\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Consell_de_Ministres_de_l%27URSS&oldid=21735949»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 ago 2019 a les 23:29.


Els llibres d'aquest Nadal. Els 25 del 25 de L'Illa dels Llibres L'illa dels llibres - Els llibres d'aquest Nadal. Els 25 del 25 de L'Illa dels Llibres L'illa dels llibres -\nInici Notícies Actualitat Els llibres d’aquest Nadal. Els 25 del 25 de L’Illa dels Llibres\nEls llibres d’aquest Nadal. Els 25 del 25 de L’Illa dels Llibres\nLa tradicional llista amb les recomanacions nadalenques de L’Illa dels Llibres\nLa posició de les novel·les no obeix a cap criteri de preferència respecte les altres recomanades.\nLa Campana / Periférica & Errata Naturae\nAngelika Schrobsdorff narra a ‘Tu no ets una mare com les altres’ la vida de la seva mare Elsa, des del seu naixement en una família jueva de la burgesia berlinesa de principis del segle XX fins a la seva mort.\nSchrobsdorf reconstrueix en forma de novel·la la biografia d’una mare que va viure al límit i sense complexos allunyada del tradicionalismes imposats del seu entorn familiar.\nElsa va viure intensament l’ambient bohemi del Berlín dels anys 20 que anys més tard veuria com la seva vida patiria un canvi a conseqüència de l’arribada de Hitler al poder.\nLa novel·la ha rebut el premi dels llibreters de Madrid i l’editorial La Campana publica l’edició en català.\nLa literatura és molt present en la novel·la ‘La mecànica de l’aigua’ que suposa el debut de Silvana Vogt. Nascuda a l’Argentina, Vogt viu des de fa uns anys a Catalunya i ha escrit la seva primera novel·la en català.\nVera, la protagonista viatja a Barcelona després del ‘corralito’ a l’Argentina. ‘La mecànica de l’aigua’ parla de literatura a través de la mirada d’una dona que decideix viatjar a la ciutat catalana amb la companyia del seu gos Kantiano amb l’esperança de trobar un lloc on podem comprar el nou llibre del seu escriptor favorit: Federico Esperanto. A Barcelona Vera es trobarà amb l’editor Eliseu Mussol amb qui continuarà la seva passió lectora.\nL’autor debuta amb la novel·la després de guanyar la segona edició del premi Autor Revelació convocat l’Ateneu Barcelonès i Rosa dels Vents Alguna cosa no del tot neta, però no gaire perillosa és un thriller ambientat a la Barcelona actual, on les històries de quatre personatges s’entrecreuen fins arribar a un final inesperat. Negocis, sexe, robatoris, espionatge però també il·lusió, amor, esperança i grans dosis de realitat són presents en aquesta novel·la.\nElisabeth Strout ha escit una novel·la que narra la relació d’una mare amb la seva filla. Narrada en primera persona per la Lucy Barton descriu la seva estada a l’hospital després d’una operació de l’apèndix que fa que la seva estada en un hospital de Nova York s’allarga un mes i mig.\nBona part de la novel·la està centrada en les converses amb la seva mare que decideix visitar-la després de molt de temps sense pràcticament relació entre elles.Mare i filla conviuran durant sis dies en una habitació de l’hospital i la situació les obligarà a comunicar-se i intentar escurçar les distàncies entre elles.\nLa calma i l’assossec que regnen durant les nits de convalescència les empenyen a parlar, temptejant no només la possibilitat del retrobament sinó també l’eventualitat de la cura.\nLucy Barton mostra al lector aspectes importants de la seva vida com com una infantesa pobra i solitària, els problemes amb la família, la desconcertant presència del pare i la seva ambició de fer-se escriptora.\nEl periodista literari de La Vanguardia, Xavi Ayén recorre el món a través de la mirada i les converses amb 80 escriptors.\nGabriel Garcia Márquez, Paul Auster, Juan Marsé, Phlip Roth, José Saramago, Doris Lessing, Umberto Eco, Ana Maria Matute o Gunter Grass són alguns dels escriptors que apareixen en aquest llibre.\nFragments d’entrevistes i moments compartits amb 80 escriptors, és el que Xavi Ayén ens ofereix en aquesta guia on descobrirem secrets de l’ofici d’escriptor o aspectes més íntims o poc comentats de cadascun d’ells a més de recordar-nos els títols més destacats de cada autor.\nDesprés de la bona acollida d‘‘Aquellos años del boom’ on oferia un exhaustiu repàs per la generació d’autors llatinoamericans com Gabriel Garcia Márquez o Vargas Llosa i ara amb la publicació de ‘La vuelta al mundo en 80 autores’ Xavi Ayén ofereix un bon regal pels lectors més exigents.\nLolita Bosch rememora el bullying patit en l’adolescència. L’escriptora denuncia i analitza el bullying que va patir dels 14 als 17 anys, a través dels seus propis records i del testimoni d’un grup d’adolescents que actualment pateix assetjament.\nA l’obra ‘La ràbia’, Lolita Bosch ens mostra com es va sentir, què n’opinen els seus amics actuals, quina és l’actitud dels professors i adults involucrats.\nBosch explica que patia lipotímies a causa dels nervis; que volia fugir cada dia; que els seus pares no sabien què fer; que es preguntava perquè li havia tocat a ella; que intentava passar desapercebuda; que sentia una ràbia que no sabia on dirigir.\n‘La ràbia’ ha obtingut El premi Roc Boronat 2016.\nRaig Verd /Rayo Verde\nA partir d’un fet històric i les ganes de John Lennon de comprar una illa, l’escriptor Kevin Barry fabula sobre aquesta idea. Sembla ser que que el música va comprar finalment l’illa de Dorinish. Aquets fe ha servit a Barry per crear una novel·la on narra i fantaseja sobre aquell primer viatge a l’illa. Lennon fugint de la premsa intenta asserenar l’esperit i superar així els fantasmes que el persegueixen i li bloquegen la creativitat. Per aconseguir-ho, un conductor irlandès d’allò més peculiar li farà de guia espiritual improvisat.\nUna novel·la diferent que barreja realitat i ficció de la mà de l’autor de Ciutat de Bohane.\nConeguda per la seva tasca com a periodista cultural a TV3, Gemma Ruiz publicarà el 21 de setembre la novel·la ‘Argelagues’ (Proa), on reivindicarà el paper de la dona a través de la mirada de la Remei, la Rosa i la Nina per obrir-se camí en el món laboral de les fàbriques tèxtils del Vallès i per tirar endavant la família. El títol de la novel·la fa referència a uns arbustos modestos,que creixen forts i punxen, demostrant que les protagonistas de la novel·la no són fràgils i lluiten contra les adversitats. + INFORMACIÓ\nL’escriptor francès continua sorprenent amb relats de novel·la negra i policíaca. Després d’abandonar al seu comissari Camille Verhœven i guanyar el Premi Goncourt amb ‘Ens veurem allà dalt’, Pierre Lemaitre torna amb una novel·la negra però no policíaca, tal com li agrada definir a l’autor.\nEn aquesta ocasió a ‘Tres dies i una vida’ (Bromera/Salamandra) s’endinsa en la mirada i la ment d’un jove de dotze anys que en un moment d’ira és capaç de matar a un noi de sis. + INFORMACIÓ\nColumna/Literatura Random House\nL’escriptor francès establert a la ciutat de Barcelona va rebre a finals de 2015, el Premi Goncourt, un dels guardons literaris amb més prestigi de la literatura francesa. Enard evoca els records de la infantesa de l’autor en la comunitat jueva del Caire i està protagonitzada per Franz Ritter, un universitari orientalista musicòleg que viu a Viena i està afectat d’una malaltia greu que el porta a fumar opi.\nFranz Ritter, pateix una malaltia degenerativa, rememora durant una llarga nit l’amor de la seva vida, la Sarah, i acompanyat per l’opi recorda els països per on va viatjar, les aventures viscudes, el descobriment de l’altra i els mil personatges que junts van trobar durant la seva cerca de l’Orient.\nLa crítica ha definit ‘Brúixola’ com una exploració dels llaços entre Orient i Occident on una cop més es reafirma la qualitat literària de Mathias Enard.\nL’unica biografia autoritizada pels familiars de Montserrat Roig. Bestabé Garcia reconstrueix la vida de l’escriptora I periodista catalana a aprtir d’entrevistes, arxius personals I textos d’obres com El temps de les cireres y Els catalans als camps nazis.\nAmb ulls altres ulls inclou fotografies de Pilar Aymerich, fotògrafa i amiga de Roig.\nAquest any 2016 s’han fet molts homenatges a Montserrat Roig coincidint en el vint-i-cinquè aniversari de la seva mort.\nTot queda en família /De buena familia\nCynthia D’Aprix Sweeny\nAmsterdam Llibres/ Maeva\nL’escriptora nord-americana debuta amb una novel·la familiar carregada d’embolics protagonitzada pels germans Plumb que esperen amb delit el moment en què podran fer ús de l’herència familiar que anomenen “el Niu” i que ha de servir per tapar tots els forats acumulats, i començar-ne de nous. Però tots els seus plans salten pels aires quan en Leo, el germà gran, estavella de matinada el seu Porsche acompanyat d’una cambrera mexicana trenta anys més jove que la seva dona i una bona dosi de droga al cos i cal recórrer al Niu per fer front a l’escàndol.\nMar Bosch debutava amb la novel·la ‘Bedlam’ l’any 2012 i ara confirma la seva qualitat literària amb la publicació de ‘Les generacions espontànies’. Una entrevista de feina i un currículum són el punt de partida de la novel·la. Eva, la protagonista de la novel·la té una entrevista de feina i mida que va repassant el seu currículum també anirem coneixent moments de la seva vida i de les feines que ha anat exercint com a especialista en genètica a maquilladora de cadàvers fins a professora o detectiu.\nMar Bosch ofereix un punt d’ironia i humor al mateix temps que ens ofereix una crítica de la situació laboral actual. + INFORMACIÓ\nLa novel·la guanyadora de la darrera edició del darrer premi Ramon Muntaner suposa el debut com a parella literària de Salvador Macip i Ricard Ruiz Garzón. La novel·la ens descriu un ambient apocalíptic quan un grup de joves descobreixen una organització secreta que pretén acabar amb la civilització a partir d’una nova espècie de planta que es reprodueix amb molta facilitat. A partir d’una nova espècie d’herba, modificada al laboratori i que es comercialitza en forma de beguda, l’organització vol assolir el control de la societat.\nUna novel·la amb aventures i molta acció escrita per dos seguidors i lectors de novel·la fantàstica que segurament ens aportaran més novetats en el futur.\nL’obra guanyadora del Premi Llibreter a Altres Literatures és una tria dels millors contes de Lucia Berlin que solen ser autobiogràfics i que constitueixen un retrat de les angoixes i aventures de l’autora, que va afrontar sempre la seva vida convulsa i complicada amb alegria i bon humor.\nEl jurat va decidit atorgar el Premi Llibreter a aquesta obra de relats ‘que conformen una història personal i són la recuperació d’una forta veu literària. L’autora és capaç de connectar amb el lector des de la sensibilitat i la qualitat del seu treball. El mateix títol és un desafiament pels qui busquen descobrir alguna cosa diferent’. +INFORMACIÓ\nLlort segueix consolidant una trajectòria com a escriptor de gènere negre. Coincidint amb el cinqué aniversari de Crims.cat publica per primer cop amb aquesta col·lecció després del seu pas a La Magrana.\nAra torna amb novel·la negra i policíaca dura on res és el que sembla com ja adverteix amb el títol. ‘No n’estiguis tan segur’. Del que si podem estar segurs és que el lector s’ho passarà bé llegint la novel·la plena de girs i sorpreses, amb girs protagonitzada pel sergent dels Mossos d’Esquadra Jaume Fuentes i el seu company, Santi Planes, amb el cas del cadàver d’un home jove esbudellat en un petit despatx del centre de Barcelona. Al llarg dels set dies següents, el que en un principi semblava un cas rutinari es converteix en una investigacií on no hi fatalaran assassinats, traïcions, fugitius, perseguidors, màfies, corrupció, sicaris, testimonis accidentals, venjances, sexe i violència.\n‘A punt d’estrena’ descriu el món de l’alta costura de la ciutat de Barcelona durant els anys 50, tot i que l’ofici de maniquí no tenia la visibilitat o el ‘glamur’ de les actuals models. Maria Carme Roca assegura que les maniquins eren considerades ‘’com un penjador que lluïa la roba’ perquè la cotització i el glamur de les models arribaria molt més tard. La novel·la ha rebut el Premi L’Illa dels Llibres 2016. + INFORMACIÓ\nL’any 2012, l’escriptor Joël Dicker es convertia en un dels autors més destacats del moment amb ‘La veritat sobre el cas Harry Quebert’,una novel·la que destacava pel seus girs argumentals. Ara amb ‘El llibre dels Baltimore’ se centra en Marcus Goldman i la seva infantesa, concretament l’època que vivia amb els seus tiets i cosins on descobrirem les dues branques de la família Goldman: els Goldman de Baltimore i els Goldman de Montclair. Els Montclair, dels quals forma part Marcus Goldman, autor de ‘La veritat sobre el cas Harry Quebert’, és una família de classe mitjana que viu en una petita casa en l’estat de Nova Jersey. Els Baltimore, pròspers i als quals la sort sempre ha somrigut, habiten una luxosa mansió en un barri de l’alta societat de Baltimore. Marcus Goldman vol saber la veritat sobre l’ocàs de la família. +INFORMACIÓ\nEl llibreter Paco Camarasa ha escrit les seves memòries en clau de novel·la negra. A ‘Sangre en los estantes’ el Comissari de la BCNegra ofereix un repàs pels autors més destacats del gènere i ho fa en forma de diccionari. Camarasa també explica les anècdotes viscudes amb autors negrecriminals més reconeguts a nivell internacional i que van visitar en alguna ocasió de la llibreria ‘Negra I Criminal’. Paco Camarasa no ha escrit un assaig sobre el gènere negre però si una guia imprescindible per començar o continuar llegint autors de novel·la negra.\nPeriscopi/ Literatura Random House\nL’autor Sukkwan Island continua oferint als seus lectors novel·les excepcionals. Acostumats a llegir novel·les colpidores i dures de l’escriptor nord-americà, amb L’Aquari es visualitza un petit canvi en la seva carrera. David Vann s’endinsa de nou en traumes familiars i dle passat però a diferència de les altres històries publicades fins ara apareix el perdó.\nLa Caitlin, una nena de dotze anys que cada tarda, després de l’escola, visita l’aquari de Seattle, però quan un dia comença a compartir la seva afició amb un home gran provoca, sense voler-ho, provoca un gir en el seu entorn familiar portant a la seva mare a reviure els fantasmes d’un passat traumàtic.\nEl laberinto de los espíritus /El laberint dels esperits\nCarlos Ruiz Zafón tanca la tetralogía iniciada amb ‘L’ombra del vent’. Després de quinze anys i amb les quatres novel·les publicades, l’escriptor assegura ‘em sento en pau amb mi mateix i il·lusionats de la feina feta i completar el projecte’.\nL’autor tanca amb la nova novel·la tots els fronts oberts a les anteriors obres com per ‘L’Ombra del Vent’ (2001), ‘El Joc de l’Àngel’ (2008), ‘El Presoner del cel’ però amb més dosis de misteri i intriga. El final d’una les sèries literàries més esperades i llegides dels darrers anys. + INFORMACIÓ\nEl cel segons Google, suposa en el debut de Marta Carnicero després de publicar llibres dedicats a la cuina. Una novel·la segur que s’ha cuinat amb ingredients de bona qualitat i sobretot a foc lent, malgrat que la seva lectura es devora ràpidament deixant molt bones sensacions.\nJúlia i Marcel són una parella que comencem a viure les primeres esceetxes en la seva relació arran de l’adopció de la Naïma. El que havia de ser una situació meravellosa poc a poc va distanciant a la jove parella. La novel·la també narra el retrobament d’una filla amb el seu pare anys després. Marta Carnicero ha escrit una novel·la amb un llenguatge molt visual i directe gràcies a un text breu però intents que ens apropa a situacions i escenes molt quotidianes. + INFORMACIÓ\nL’editorial Navona ha editat ‘L’amor que molesta’ la primera trilogia que va publicar l’escriptora italiana abans de la tetralogia iniciada amb ‘L’amiga genial’.\n‘L’amor que molesta’ va ser publicada a Itàlia l’any 1992 i va comptar amb una adaptació al cinema de la mà de Mario Martone. Gairebé un dècada després arribaria la segona part sota el títol de Els dies de l’abandonament i finalment l’any 2006 tancava la triologia amb ‘La filla fosca’.\nLa trama de ‘L’amor que molesta’ amb traducció d’Anna Carreras, gira a l’entorn de la relació entre la Delia i la seva mare Amalia, una relació mare-filla que compta amb crueltat i passió. + INFORMACIÓ\nDesprés de tancar la trilogia del Baztan, Dolores Redondo aconsegueix el premi Planeta 2016 amb la novel·la ‘Todo esto te daré’. Tot i no canviar de genere, Redondo presenta ara una novel·la ambientada a la Ribeira Sacra gallega, on la força del paisatge torna a protagonitzar la narració com ja va fer en l’anterior trilogia.\nL’escriptora assegura que ha trigat sis anys en escriure aquesta novel·la i que els lectors trobaran un to diferent a les novel·les protagonitzades per Amaia Salazar.\nLa novel·la arrenca amb un suposat accident de tràfic porta a un famós escriptor a descobrir la doble vida d’Álvaro Muñiz de Dávila, i a aflorar, juntament amb un guàrdia civil retirat i un capellà amic del difunt, els més obscurs secrets d’una família d’antiga nissaga.\nL’escriptor ofereix en la seva nova novel·la un homenatge a la literatura i cultura portuguesa de la mà d’un professor universitari.\nA ‘Un oceà de memòria’ de Sebastià Bennasar Hi ha decisions que poden marcar-nos per la resta de la nostra vida. Decisions que s’han de prendre en poc temps.\nEl protagonista de la novel·la ‘Un oceà de memòria’ de Sebastià Bennasar, el professor António Figueira, ha de decidir en poques hores si finalment accepta l’oferta de feina per donar classes de literatura a la Universitat de les Açores. + INFORMACIÓ\nArticle anteriorUn llibre recupera les primeres fotografies de Francesc Boix realitzades durant la Guerra Civil\nArticle següentLa Galera publica una edició commemorativa d”Els pastorets’ de Folch i Torres\nApostes de lectura – Nadal 2016 – Un món de llibres 20/12/2016 At 10:55\n[…] L’illa dels llibres […]


Fontajau presumeix de l’Spar Citylift Girona (79-61)\nLes jugadores d'Eric Surís sumen la seva segona victòria a l'Eurolliga contra el Dinamo de Kursk\n3 min. Girona 27/11/2019 22:07\nFontajau va empènyer perquè volia tornar a viure una nit històrica. I la va viure. I tant que la va viure. L’Spar Citylift Girona ja pot afegir, al seu àlbum de records de l'Eurolliga, un triomf contra el Dinamo de Kursk del qual podrà treure pit sempre que vulgui (79-61). El 8-1 de sortida amb què les gironines van obsequiar als seus aficionats va ser tot un avís per al conjunt rus, que va entendre ràpidament que, si s’adormia, no sortiria amb cap rialla. Perquè, si alguna cosa té aquest equip, és que ho dona tot, també quan sembla que ja s’ha buidat i que hauria de recarregar l’energia.\nAndusic va ser la primera a deixar constància de les bones decisions en atac, que van permetre que el rival en cap moment aixequés la veu. I malgrat que el primer avantatge visitant no va ser visible fins a l’inici del segon quart (15-16), les revolucions van arribar a còpia de passió. Tothom va tenir el seu petit moment, sobretot Rosó Buch i Brittney Sykes, en la seva millor nit. Quan el partit ho demanava no van dubtar a fer-se grans i van aconseguir màximes de 10 punts que semblaven increïbles d’assolir (33-23, 39-29 i 41-31). A la mitja part, després de vèncer els dos primers parcials, el triomf era de 44-36.\nSortint de vestidors, l’equip d’Eric Surís va continuar mossegant i lluitant cada rebot. Perquè, si l’atac va ser important al principi, la defensa era la clau al final. L’exercici de solidaritat, un cop més, va marcar la diferència. I quan el Kursk, en el retorn de Xargay a Fontajau, s’apropava, Coulibaly s’imposava sota cistella (58-48 i 66-53). La immensa gestió dels darrers minuts, quan Sykes va brillar com mai i va sumar 23 punts, va fer la resta.\nEl Cadí s’ho jugarà a l’últim partit\nEl Cadí La Seu va fregar la proesa contra l’Aluinvent DVTK hongarès (73-69) i haurà d’esperar una carambola si vol continuar viu a l’Eurocup. El conjunt de Bernat Canut, per classificar-se, necessita guanyar a la pista del PEAC, el cuer, en la darrera jornada i creuar els dits perquè el DVTK no lligui el triomf amb el Landes, el primer del grup.\nLes locals van imposar el ritme en els dos primers quarts i van arribar al descans amb un avantatge de set punts que les urgellenques no van poder contrarestar (38-31). El coratge del visitant, però, va fer possible que la remuntada fos una realitat fins al darrer instant. Perquè el Cadí, que va tenir en Tinara Moore, amb 17 punts, a la jugadora més destacada, mai es va rendir. Ni ho farà en un darrer partit que, tot i que s’ha complicat, encara fa possible continuar endavant.\nNoemí Jordana, una petjada eterna a l’Spar Citylift Girona


La ràdio | - Tipografía La Moderna\nPerò la caixa, l’aparell de la ràdio, deu guardar molts secrets al seu pit. A vegades xiula, o fa sorolls estranys, com provinents d’un altre planeta\nJosep Sou - 19/03/2015\nRoger, argent viu, als set anys no deixa de remenar tot el seu cos ni un sol minut de cada dia. Només sembla aturar-se, a estones més o menys llargues, davant l’aparell de ràdio. Una caixa ben antiga, amb quatre botons de fusta i incrustacions de nacre, que resta ben disposada al prestatge que a casa se li ha dedicat des que aparegué, un bon dia, així com d’improvís, i amb gran alegria general.\nAquests mobles antediluvians, que a una banda llueixen el dial darrere d’un rectangle de vidre, i que a l’altra mostren un quadrat de canemàs on viuen, d’amagat, els altaveus. Un senyor aparell que serveix per a la distracció, o la informació, de tota la família, i que presideix la vida senzilla de la, també senzilla, saleta d’estar. Una casa humil de petita ciutat de províncies, com n’hi ha tantes i tantes, i més en aquests temps de l’antigor.\nHores i més hores són les que Roger passa davant de l’aparell que el té fascinat, i també, val a dir-ho, una mica embadalit. I tot perquè no s’hi pot explicar com és que els homes que li parlen des de l’aparell han pogut entrar dins la carcassa. Tampoc li sembla massa clar com és que hi caben drets, si la caixa és menuda per a l’alçada d’una persona. Un embolic que, a poc a poc, haurà de desfer. Tot és qüestió de paciència i bona lletra, diuen.\nDes de la finestra de la saleta, situada en un tercer pis, s’hi veuen pont, barranc i riu. Tant la barrancada, generosa i plena de fronda espessa, com el pont, de grans dimensions, uneixen dues parts veïnes de la ciutat. Quant al riu, més val ni parlar-ne, doncs segur que no haurà d’aprofitar per a que la Tercera Flota dels E.U.A. s’arribe, qualsevol dia, per a posar ordre en aquella contrada, altre temps bel·licosa i difícil de rendir. Avui, però, ja no cal.\nUna taula rodona, com aqueixes que a sota duen un braser, és la raó principal de l’escenari. Asseguts al seu voltant s’hi menja, llegeix, i s’escolta la ràdio. Inclús, a vegades, aprofita com a suport del tocadiscos portàtil, en les hores d’oci del pater familias. Roger, potser per aquest motiu, ha après a estimar la música clàssica: Beethowen, Rimsky Korsakov, Dvorak, i tants d’altres, han passat a ser com de casa. Tampoc és que n’hi hagueren tants de discos, però suficients per a educar la oïda per al futur.\n–Mira Roger, mira per la finestra i veuràs com entra el riu per les fàbriques! -Diu la mare, la dona més feinera del món, mentre creua la saleta de nord a sud com un llamp-. I és que Roger, deu dies malalt i un de sa, tampoc hui ha anat a l’escola de les monges, i cova la grip a casa, calentet i a la vora del braser. La pluja torrencial ha desbordat els marges del riu i ha entrat al si de les fàbriques que s’hi arrengleren a les vores. Una barbaritat d’aigua, en poc de temps, ha estat la pluja salvatge que han hagut de patir, i aquesta, en forma d’avinguda, se n’ha pres per la mà la part baixa de la ciutat, la més antiga i saborosa.\nAllò que més s’estima Roger és escoltar la ràdio i, fins i tot, escodrinyar-li les entranyes furgant la tela que cobreix els altaveus. De tant de clavar el dit ja se n’ha fet un bon forat, que jura i perjura que ell no en té la culpa: –t’ho promet mare. Jo no he fet res. Serà que ja està vella, la tela, i per això s’esgarra, només de mirar-la-. Però els dits el traeixen a cada passa que fa, i no para de d’airejar-los. Les monges asseguren que mai no han vist un alumne tan actiu, i que sembla una cua de sargantana, del nerviós que sempre porta al damunt. Encara que també creuen que són coses de l’edat, i que, quan s’hi faça gran farà un canvi. La mare, però, ho dubta: -no ho sé, Mare Teresa, no ho sé. Aquest xiquet sempre està bellugant-se, i mirant de fer-ne una de grossa. Vostè diu que farà un canvi, però no sé si m’ho crec. Ja voldríem tots a casa que fóra així, però…\nA la ràdio, el millor de tot són els concursos. Programes on la gent truca i pren part en l’acció: -Caixa o diners? -Pregunta el presentador-. -I el concursant tria: -Caixa!!! I així durant una llarga estona, fins que l’individu resta pelat, o s’emporta una bicicleta, una moto, o, potser, un viatge a Mallorca. Quin luxe de vida! I els programes musicals tenen un èxit molt gran, i s’escolten a les cases, a les oficines, i als tallers de costura, sobre tot. Hi ha un que s’anomena “Discos dedicats”, on la gent que vol, o que sent la necessitat de fer-ho, li dedica una cançó a la seua núvia, la seua mare, la seua tieta, el seu amic o company, o vés a saber: –Per a la tia més bona del món, seguidament, una cançó del gran intèrpret de la música popular, Emilio “El Moro”…-diu la locutora-. Tot seguit s’escolta:\n“Tengo yo una ovejita lucera\nle he puesto un collar…\ny cuando le contesta el corderito, BAAAA”.\nLes cançons canvien amb el temps, i les modes incorporen les novetats de cada moment. És molt emocionant aquest programa perquè permet demostrar els sentiments de la gent, i posar-se en contacte els uns amb els altres. I els locutors i locutores agafen molta fama, i tenen una barbaritat de seguidors. De vegades són més importants que les estrelles del cinema, i tot.\nPerò la caixa, l’aparell de la ràdio, deu guardar molts secrets al seu pit. A vegades xiula, o fa sorolls estranys, com provinents d’un altre planeta, que arriba a eixordar-te si estàs ben a la vora. I Roger pensa que al seu si, necessàriament, deuen haver, com a mínim, tres o quatre follets, culpables tots ells dels enrenous, i de la distorsió de les veus que hi habiten. A Roger li agrada molt, no obstant, apropar l’orella a la tela de la caixa, tancar els ulls, i somniar amb mons llunyans, perifèrics, que viatgen fins a casa seua per iniciar, tots plegats, aventures terrenals entre humans i nouvinguts de l’espai fosc i misteriós. I els dies passen, sense fer molt de soroll, sense molestar.\nAra, el fred glassa les gotes de pluja i la neu floreix en forma de flocs preciosos que, a poc a poc, blanquegen el paisatge urbà. La ràdio aconsella de restar a les cases i no sortir per a res que no siga absolutament imprescindible. Les voreres s’han posat força perilloses i una caiguda podria esdevenir una complicació d’incalculables conseqüències. Un puput cerca abric al rebaix de la finestra, la cresta ben roja, i amb el bec furga la neu fent giravolts nerviosos, aliè a les maniobres còsmiques que silencien el dia per a tornar-lo més humà potser, o més habitable.\nA les nou de la nit, just abans de les notícies, el “part” s’hi anomena- reminiscències d’un passat encara massa recent-, les “Notes necrològiques” publiquen el traspàs d’un veí que, cansat de suportar les càrregues diàries, ha resolt marxar, i per a sempre. La urbanitat li ha aconsellat de fer un comiat, com cal, a través de les ones. Per al general coneixement de tots els oients i, potser, amics.


El Pla d'Acció Municipal (PAM) es tanca amb un 79% d'accions executades\nData de publicació: 11.04.19 09:12\nA finals de març es va fer la darrera reunió de valoració del Pla d'Acció Municipal (PAM), una eina de gestió i anàlisi de l’acció de govern que tenia l'objectiu d'incrementar la transparència envers els ciutadans i el personal de l’Ajuntament de Torelló. El PAM, que ha rebut el suport tècnic de la Diputació de Barcelona, s'ha concretat en 115 accions específiques, amb un grau d'assoliment del 79%.\nAquesta eina de gestió que ha fet servir l'equip de govern durant la darrera legislatura va posar-se en marxa identificant 5 grans objectius estratègics, que es van desglossar en 24 objectius operatius i que, a la pràctica, es concretaven en 115 accions específiques repartides en nou categories i associades als diferents departaments de l’Ajuntament.\nMés enllà del 79% d'assoliment general, destaca que l'estat d'execució dels 5 grans objectius estratègics ha finalitzat per sobre del 50% i que en tres dels cinc objectius la xifra s'apropa o supera el 90%. L'objectiu estratègic amb un percentatge més alt d'assoliment ha estat 'Assegurar la igualtat d’oportunitats i el dret de les persones a viure dignament durant totes les etapes de la seva vida, mitjançant la cobertura de les necessitats personals bàsiques i socials', que ha arribat al 96%.\nLa valoració final que s'extreu és molt positiva, posant l’accent en l'alt grau d'implicació de tots els departaments en la gestió del PAM. També cal tenir en compte que hi ha accions que no s’han iniciat o no s’han pogut completar, però se n’han fet d’altres que no estaven programades, o que algunes de les actuacions que no s’han fet depenien directament de subvencions que no han arribat. A més, el PAM no contempla el dia a dia de la corporació sinó que recull accions que l’equip de govern ha decidit portar a terme durant la legislatura. Els responsables de la coordinació del Pla d'Acció Municipal també valoren el fet que durant aquests quatre anys el desenvolupament del PAM ha coincidit amb la implementació de l'administració electrònica, un pas important no previst inicialment i que ha afegit càrrega de feina a totes les àrees de l’Ajuntament.\nInforme final del Pla d'Acció Municipal (PAM) 2015-2019\npdf Arxiu PDF (175,16 Kb) - Data de publicació: 10.04.19


Poesia-ia-ó, un nou espectacle de poesia per a petita infància – Pamipipa, Teatre de Titelles i Cançons\n5 de maig de 2017 25 de febrer de 2020 Pere López i Picanyol\nEl passat dissabte vam presentar a l’escola de música de Palau-Solità i Plegamans un nou espectacle per a petits infants. El títol expressa clarament quin ha estat aquesta vegada el motiu d’inspiració: Poesia-ia-ó. Oi que està clar? Prèviament ja havíem fet alguns assajos oberts a l’escola bressol El Petit Camacurt de Castellcir (gràcies Carme per les facilitats) i per al grup de criança de Sant Joan de Mediona (Gracies Núria per la teva entusiasta col·laboració).\nFa temps que als nostres espectacles incorporem versos, rodolins, petites rimes i dites que siguin entenedores per als més petits. Juguem amb les paraules, les llepem i assaborim tractant de trobar-hi quelcom més que el seu sentit immediat. Ens agrada la musicalitat que sona en pronunciar-les.\nAra, amb Poesia-ia-ó, anem un pas més enllà: un espectacle íntegrament de poesia per als més petits. És agosarat? No us ho podem dir. El que sí podem afirmar és que per ara les vegades que l’hem presentat ha tingut mot bona acollida. Vaja, que ha agradat.\nI mantenint-nos en la nostra línia de teatre de musicosetes, a Poesia-ia-ó també hi hem incorporat cançons, tonades instrumentals i diversos sons i sonalls per a amanir la veu, així com un senzill i bonic suport visual de titelles i objectes.\nEn la seva forma pràctica direm que es tracta d’una producció de petit format per a un aforament recomanat de fins a 25 persones com per exemple biblioteques i escoles bressol petites. També hem tingut en compte de simplificar el muntatge per a poder-lo oferir a un preu molt assequible.\nApa, doncs, ara a refinar-lo. Ens ajudeu?\nBloc de notes de Titelles Pamipipa Poesia a la masia permalink\nCercar entrades per data Selecciona el mes maig 2022 febrer 2022 gener 2022 novembre 2021 octubre 2021 setembre 2021 agost 2021 abril 2021 març 2021 gener 2021 setembre 2020 juliol 2020 juny 2020 maig 2020 abril 2020 març 2020 febrer 2020 gener 2020 octubre 2019 agost 2019 abril 2019 febrer 2019 gener 2019 desembre 2018 novembre 2018 octubre 2018 setembre 2018 agost 2018 juliol 2018 juny 2018 maig 2018 abril 2018 març 2018 gener 2018 desembre 2017 novembre 2017 octubre 2017 setembre 2017 agost 2017 juny 2017 maig 2017 abril 2017 febrer 2017 gener 2017 desembre 2016 novembre 2016 octubre 2016 setembre 2016 agost 2016 juliol 2016 juny 2016 maig 2016 abril 2016 març 2016 gener 2016 desembre 2015 novembre 2015 octubre 2015 setembre 2015 agost 2015 maig 2015 abril 2015 gener 2015 desembre 2014 novembre 2014 setembre 2014 juliol 2014 abril 2014 març 2014 gener 2014 desembre 2013 novembre 2013 octubre 2013 setembre 2013 agost 2013 juliol 2013 juny 2013 maig 2013 març 2013 febrer 2013 desembre 2012 novembre 2012 octubre 2012 setembre 2012 agost 2012 maig 2010 octubre 2004 novembre 2003 desembre 2002 maig 2002 octubre 1999


FEFAC es reuneix amb el CatSalut per realitzar propostes de millora del servei a les farmàcies - Notícies FEFAC\nFEFAC es reuneix amb el CatSalut per realitzar propostes de millora del servei a les farmàcies\nEl projecte de nou model d’atenció farmacèutica a residències, la dispensació d’urgència, millores en les funcionalitats de la recepta electrònica i l’ús de la creu van ser alguns dels temes tractats\nEtiquetes: residències | dispensació | recepta | creu | Salut | despesa sanitària\nData de publicació: 25/05/2018 12:42:19\nEl passat 4 de maig, FEFAC va mantenir una reunió amb el director general del CatSalut, David Elvira, el responsable de l'Àrea del Medicament, Josep Torrent-Farnell, Joaquín Delgadillo, gerent de Prestacions Farmacèutiques i Accés al Medicament i altres tècnics del Departament de Salut, en la qual mostrà com l’oficina de farmàcia pot col·laborar en la millora de la salut dels ciutadans i en la racionalització de la despesa sanitària, en diferents àmbits.\nD’una banda, en torn el coneixement del farmacèutic comunitari sobre el medicament, buscant la millora del compliment terapèutic i de l’ús racional dels medicaments. D’altra banda, en la millora de les prestacions del sistema, aprofitant la confiança del ciutadà envers l’oficina de farmàcia i la proximitat d’aquestes, que redunda en benefici de l’equitat en l’accés al medicament i al ciutadà.\nTal com va posar FEFAC de manifest, la col·laboració de les farmàcies també es pot potenciar en l’àmbit de la salut pública, mitjançant cribratges, seguiments d’indicadors de risc, prevenció de la malaltia i educació en salut.\nEs va tractar doncs d’una proposta general de millora de la col·laboració, coordinació i participació, amb l’objectiu comú de millorar la salut, racionalitzar l’ú dels medicaments i la despesa total del sistema i mostrar que l’oficina de farmàcia és clau per assolir-ho.\nUna de les qüestions plantejades va ser el projecte de nou model d’atenció farmacèutica a residències. Sobre el posicionament de FEFAC en relació aquesta qüestió, hem informat durant les darreres setmanes (+info: comunitat posicionament / al·legacions al nou model de residències). Tal com van manifestar els representants del CatSalut, es donarà cabuda a la Federació en la definició del mou model.\nTambé es va incidir en la incorporació de l’oficina de farmàcia a l’estratègia de vacunació contra la grip, junt amb la resta de punts d’immunització, aportant l’exitós exemple de França. Tal com ens han informat amb anterioritat, de moment la voluntat del Departament de Salut és potenciar el paper de l’oficina de farmàcia com a punt d’informació sobre les mesures de prevenció per evitar el contagi de la grip.\nUna altra de les propostes plantejades és sobre la dispensació d’urgència a les oficines de farmàcia. Aquestes reben diàriament sol·licituds per part de pacients de dispensació de medicaments que requereixen de recepta mèdica però sense aportar-la. El motiu de no presentar la prescripció acostuma a ser l’oblit o pèrdua, i en nombroses ocasions es tracta de medicació que el pacient acostuma a prendre com a part del seu tractament habitual.\nFEFAC considera que el sistema sanitari hauria de poder donar resposta a aquestes situacions, amb la implicació dels farmacèutics i el seu criteri professional, i utilitzant les potencialitats de la recepta electrònica. Al Regne Unit, el National Health Service (NHS) especifica que, en cas d'emergència, el farmacèutic estableix legalment un procediment per dur a terme la dispensació, en funció de l'avaluació de la situació. A d’altres països, com els Estats Units, també hi ha en marxa mecanismes per permetre aquest tipus de dispensacions.\nMillora de la funcionalitat de la recepta electrònica\nAixí mateix, durant la reunió es van traslladar les possibilitats de millora de la funcionalitat de la recepta electrònica per afavorir el compliment del tractament, el seguiment farmacoterapèutic i la reducció de Problemes Relacionats amb els Medicaments. Els motius per fer-ho són que un percentatge molt elevat de les visites als serveis d’Urgències dels hospitals estan relacionades amb un ús incorrecte dels medicaments. A més, l’accés, pautat i limitat, a la carpeta de salut del pacient o a la seva e-recepta, permetria el control i millora de la presa de la medicació prescrita i detectar quan no se la pren, reduint riscos de salut.\nSegons la proposta de FEFAC, en introduir un nou medicament al Pla Terapèutic, caldria ressaltar-ho per tal que el farmacèutic pugui detectar visualment la introducció del nou fàrmac. D’aquesta manera, es potenciaria el consell farmacèutic sobre l’ús del medicament, efectes secundaris, interaccions, etc, i es podria comprovar que el pacient es pren el medicament.\nTambé es va traslladar al director del CatSalut que l’accés a l’historial de prescripcions del pacient per part del farmacèutic comunitari permetria realitzar el seguiment de la medicació retirada i detectar possibles incompliments, abandonament de tractament o duplicitats.\nUna altra de les qüestions tractades va ser la col·laboració entre farmàcia hospitalària i comunitària, amb l’objectiu de promoure sinèrgies de treball conjunt.\nÚs de la creu\nL’ús de la simbologia i terminologia pròpia de l’oficina de farmàcia per part d’altres establiments va ser un altre dels punts de la reunió. La Llei autonòmica 4/2015, de 13 de juliol, d’Ordenació Farmacèutica de Canàries estableix que l’ús de la paraula “farmacia” i la Creu de Malta serà exclusiu de les oficines de farmàcia. FEFAC entén que aquesta modificació normativa suposa un avenç molt remarcable, doncs evita la identificació d’aquests símbols amb altres establiments que no són oficines de farmàcia. Per aquest motiu, la Federació està interessada en promoure davant del Departament de Salut de la Generalitat la translació a Catalunya del model canari referit.\nLa reunió es va desenvolupar en un clima d’enteniment i voluntat de col·laboració, i el missatge que van transmetre els representants de l’Administració indicava el seu reconeixement del valor de l’oficina de farmàcia, com a punt sanitari més proper a la població amb una important aportació sanitària i la necessitat de fer augmentar la seva contribució a la salut i al sistema sanitari. Segons van traslladar a FEFAC, estudiaran les propostes realitzades i continuaran les converses per avançar en aquestes qüestions.


15.000 euros per rehabilitar façanes a Palamós • Ràdio Capital de l'Empordà\nActualització: 30 de Desembre de 2017\n15.000 euros per rehabilitar façanes a Palamós\nL’Ajuntament de Palamós ha inclòs al pressupost municipal de 2017 una partida de 15.000 euros destinada a poder subvencionar una part de les millores que els veïns del municipi puguin fer a les façanes dels seus habitatges. Així, el consistori vol que millori la imatge general de l’espai públic i reforçar la seguretat dels veïns.\nLa subvenció serà del 50% del cost d’execució (IVA inclòs) i del 100% dels tributs municipals inherents a l’actuació, amb un límit màxim de 2.500 euros per actuació.\nEl tipus d’actuació subvencionable són per a obres que s’hagin portat a terme entre l’1 de gener del 2016 i fins al 30 de setembre d’aquest any. Les subvencions afecten un ampli ventall d’actuacions: sanejament i pintat de tota la façana, reparació dels diferents elements constructius, neteja i restauració d’elements de tancament o serralleria, eliminació d’aparells condicionadors d’aire i antenes, substitució de baixants i canals de recollida d’aigües o reparació de cornises i volades.\nS’exclouen d’aquests ajuts la demolició de la façana, la substitució de la fusteria, i les actuacions que s’hagin executat sense haver obtingut prèviament la corresponent llicència d’obres. Per a rebre l’ajut cal que es tracti d’immobles residencials de fins a quatre habitatges, amb més de 20 anys d’antiguitat i que no hagin estat rehabilitats en els darrers 10 anys.\nArticle anteriorEl preu del lloguer creix al Baix Empordà\nArticle següentAmplien el servei de mediació en zones d’oci nocturn de Platja d’Aro


Catosfera Girona 2015: Internet, estructura d'estat - Joan Camp - Blogs de l'indirecte!cat\nOpinió amb independència. Diumenge, 21 d'abril de 2019 04:42 h\nDes de l'aparició a la meitat dels anys 90, Internet no ha parat de créixer i evolucionar arreu del planeta. A Catalunya, no només no n'ha estat una excepció, sinó que ha resultat una eina especialment útil i eficaç per posicionar el nostre país, la nostra llengua i la nostra cultura a escala mundial. Les xifres parlen per si soles.\nMalgrat que el català és la 75a llengua del planeta en nombre de parlants, la situació del català és bastant potent a la xarxa. Estem entre les 23 primeres llengües més actives d'Internet. Ocupem la 19a posició a Twitter en volum de piulades, i la 17a posició a Viquipèdia pel que fa a nombre d'articles (a banda que el català va ser la segona llengua d'ús d'aquesta gran enciclopèdia, just després de l'anglès, i abans de l'alemany). Ens trobem entre les 10 i 15 llengües més actives del món, segons Google. I dels 10 webs amb més visites de tota la xarxa, n'hi ha 6 que ja treballen amb la llengua catalana. Segur que les xifres es poden avaluar des de moltes òptiques diferents, però el que és indiscutible és que la llengua i la cultura catalanes han estat les primeres en disposar d'un domini propi (el .CAT), que ens permet anar per la xarxa amb document d'identitat propi. Una efemèride, que celebrarà els seus primers 10 anys el proper 16 de setembre.\nInternet s'ha convertit en una finestra que ens ha permès sortir al món i donar-nos a conèixer a partir dels nostres propis mèrits i a partir de les nostres voluntats. Sense demanar permís a ningú. Sense passar per Madrid. I hem sabut aprofitar l'ocasió per fer-nos veure. Per això seria impossible explicar la situació política, social, cultural i econòmica actuals sense entendre fins a quin punt ha estat important la xarxa per a fer aquest salt qualitatiu.\nQue Google, Twitter o Facebook parlin català. Ser la seu del principal congrés de mòbils del planeta. Crear una aerolínia puntera a Europa com Vueling, un joc tan universal com el Candy Crush... o ser capaços de muntar una via catalana de 400 km, de mà en mà. Res de tot això hagués estat possible sense Internet. Per tot el que us he explicat, i per molt més, crec que Internet és una estructura d'estat, i que davant dels nous horitzons que se'ns anuncien estarà bé aturar-nos una estona per parlar-ne. Fer balanç, per saber on som i cap a on volem anar.\nAixò és el que farem a les jornades de la Catosfera que en els propers dies celebrarem a Girona. Sota la premissa d’'Internet, estructura d'estat', parlarem de projecció internacional, de legalitat, d'entreteniment, de turisme, de cultura, de comunicació, d'educació, de cinema, de música... i tancarem dissabte 28, amb uns del pilars més importants: la participació de la gent. Perquè sense la participació de la gent, no haguéssim estat capaços de fer tot el que hem fet.\nUs esperem a Girona, la capital de la Internet catalana. Del 20 al 28 de març. I us recomano que us inscriviu, que tot i que els espais són molt grans, l'aforament és limitat. Ens veiem els propers dies a Girona!\n20 de març de 2015, 11.40 h\nMolt bona iniciativa. Ànims i sort.