Lloret comptarà amb un fòrum centrat en el canvi de model turístic - Diari de Girona\nEl denominat Business Tourism Market se centrarà en la necessitat que el sector s'adapti a la tecnologia que ha sacsejat les línies habituals de negoci\nefe 18.09.2018 | 12:30\nLloret comptarà amb un fòrum centrat en el canvi de model turístic EFE\nGrona i la Costa Brava comptaran pròximament amb un fòrum sobre turisme, denominat Business Tourism Market (BTM), que estarà centrat en el canvi de model i en la necessitat que el sector s'adapti a la tecnologia que ha sacsejat les línies habituals de negoci.\nLa primera edició d'aquesta cita, que comptarà amb experts en les demandes del negoci turístic actual, tindrà lloc el pròxim 18 d'octubre en el Guitart Central Park Aqua Resort de Lloret de Mar (Selva).\nLa Fundació Climent Guitart impulsa aquest fòrum, que organitzen l'Agència Efe i Grup Guitart Hotels amb el suport de la Fundació Bancària 'la Caixa', la Diputació de Girona i el Patronat de Turisme Costa Brava.\nLa presidenta d'aquesta fundació, Cristina Cabañas, ha explicat durant la presentació de l'esdeveniment en el Caixafòrum de la capital gironina que aquest forma part de les diferents accions que preveu l'entitat per recordar la figura del desaparegut hostaler Climent Guitart en els àmbits de la formació, l'esperit emprenedor, la música i la solidaritat.\nEl delegat de l'Agència Efe a Girona, David Álvarez, ha donat detalls del programa, que concentrarà en un sol dia diferents ponències, debats i xerrades i que presta especial atenció al contacte que s'establirà entre els professionals que assistiran al BTM.\nEntre els noms que s'han anunciat figuren el de la directora general de Futurebrand Madrid, Cristina Vicedo; i el del professor d'IESE Business School i exconseller delegat de l'agència Tiempo BBDO, Xavier Oliver.\nTots dos conversaran sobre la dificultat de crear una marca i la facilitat amb la qual es pot perdre per fixar un dels primers assumptes als quals s'enfronta el sector.\nLa tecnologia en la seva vessant més pràctica en l'àmbit sobre el qual gira el BTM serà exposada per la directora de mercadotècnia digital del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, Gemma Suñer, que coneix àmpliament com els clients han apostat clarament des de fa anys per internet com a eina de recerca.\nEls límits que s'imposa el negoci turístic seran eix també d'una altra de les cites marcades a l'agenda del fòrum, que comptarà a més amb una taula rodona per conèixer cap a on va el turisme de sol i platja en la qual prendrà part l'alcalde de Lloret de Mar, Jaume Dulsat.\nDulsat, que conversarà entre d'altres amb el director del Departament de Turisme de CaixaBank, David Rico, ha assistit a la presentació d'avui en el Caixafòrum i ha explicat que l'arribada de les tecnologies de la informació i la comunicació han portat a una "segona revolució" del sector després del que van protagonitzar els operadors.\nEl Mag More, conegut pel seu assessorament a empresaris i els seus tallers de creativitat i innovació, aportarà també la seva visió a un BTM que conclourà amb un dinar per establir contactes i sinergia entre els participants.\nEl fòrum manté oberta les inscripcions a través de la seva pàgina web, on s'informa del programa i de les novetats d'una cita que aspira a convertir-se en referent del nou turisme del segle XXI.


CRITICART: de juny 2011\nAVUI TOCA PARLAR DE COSES BONES DE SITGES... QUE EN SÓN MOLTES!!!\nFoto de Gerard Balagué, moltes gràcies!!!\nCom ja vaig avisar en el darrer post, avui toca parlar de coses bones, propostes molt bones, que també tenen el nostre Sitges com escenari. Però abans vull fer una petita referència als diversos comentaris que s’han publicat en aquesta entrada, opinions de tot tipus, que venen provocades per la visió (en alguns moment torçada) de les fotos que vaig fer el diumenge passat durant el trajecte del Palau Maricel al Vinyet. Aquest interessant debat obert i totalment lliure, que té la seva dualitat a facebook, era el veritable objectiu quan vaig decidir penjar, de forma conscient i amb tota la intenció crítica, unes imatges que en cap moment volen anar en contra del nostre poble... sinó tot al contrari, mostrar la situació de caos que es viu a Sitges des de fa uns anys i remoure “el conscient” dels sitgetans per buscar-hi solucions.\nEls missatges rebuts són interessants i mostren visions diferents sobre la situació que vaig voler denunciar. Val la pena que els llegiu i que si us ve de gust en digueu la vostra....\nPerò he començat el post dient que vull parlar de coses bones i és el que toca ara. Primer de tot, felicitat a la Biblioteca Santiago Rusiñol de Sitges pel magnífic altar que van “construir” al Cap de la Vila, esdevenint un gran acte de celebració del 75 aniversari d’aquest històric i magnífic espai de culte, cultura i repòs per a molts sitgetans. Em va encantar trobar-me de bona matí del diumenge a la directora de la Biblioteca acabant d’arreglar aquella nova illa de silenci. Una de les taules de fusta que durant aquestes moltes dècades ha donat suport a llibres, diaris, llibretes, ordinadors.... presidia l’altar... que estava situat sobre una base que remetia al pati central de la biblioteca i sota una de les “finestres” des de les que alguns hem espiat l’interior d’aquest temple de les lletres i les arts.\nEspectacular i senzilla era la catifa de flors que representava el terra de ceràmica que Utrillo va triar per decorar la seva casa. En resum.... sublim!\nSegon, felicitar al Ramon Artigas Coll, el meu germà, per aconseguir que el 19è Concurs de Música de Cambra i Cant Josep Mirabent i Magrans hagi estat un any més, un èxit, tant pel que fa al gran nivell dels participants com a la quantitat de gent que en algun moment d’aquest cap de setmana es va acostar al Saló d’Or del Palau Maricel per gaudir de la música que allà es "regalava”, un esdeveniment cultural reconegut a nivell mundial, però que encara no es coneix o no es valora (prou) per part dels sitgetans. I parlant dels sitgetans, el dissabte, abans de l’entrega de premis de Música de Cambra, els organitzadors del Concurs Mirabent i Magrans van voler retre un més que merescut homenatge a la figura de Deli Carbonell, la que fou presidenta de les Joventuts Musicals de Sitges, i una de les primeres persones que no van dubtar a l’hora de donar suport moral i “real” a la meva avia, Montserrat Mirabent, quan ara fa 19 anys va decidir organitzar una beca de música. L’emotiu record a la Deli, que va morir a principis d’aquest any 2011, no podia ser d’una altra manera que a través de la música. L’any que ve es celebraran les dues dècades del Concurs.... és el moment de valorar el que tenim i de posar el nostre petit gra de sorra per fer-ho crèixer..!!!\nEl que tenim.... o el que ens queda del que teníem... des de les terrasses del Palau Maricel vàrem tenir una imatges realista i dura de les obres que s’estan duent a terme al Cau Ferrat i al Maricel... Potser ara no toca parlar de la reforma dels museus, però se n’ha de parlar i aviat; així com també s’ha de parlar de l’estat de conservació del Palau Maricel, del les seves terrasses, de la Biblioteca Santiago Rusiñol i de l’edifici que alberga l’Arxiu Històric de Sitges...Són uns espais únics, magnífics, plens de belleses... i en un estat de conservació que mostra moltes necessitats urgents!!!!\nUrgent.... com el plantejar-se que fer amb el teulat-hort urbà de l’antic edifici de l’Ajuntament de Sitges. S’hi ha de fer alguna cosa si no volem que la cosa vagi a pitjor, però tot i que ara alguns em poden criticar per ser poc crítica amb el govern actual, crec que la resposta dels recent estrenats habitants de la Casa Gran serà.... però si no tenim diners ni per comprar pintura per emblanquinar el Vinyet com vols que arranquem les plantes de la teulada (per posar un exemple)....\nDes de dalt de les terrasses del Palau Maricel, i mentre guanyadors i concursants celebraven els seus èxits musicals, alguns vàrem tenir la sort de poder gaudir d’una visió única i poc habitual de la processó de Corpus. Un privilegi.... que em tornen a demostrar que Sitges és molt gran.... Com també va ser un privilegi escoltar els guanyadors del concurs Mirabent i Magrans, la llista dels quals us deixo aquí....\n1r premi de cambra (3.000 €) Cuarteto Octavia: David Pons, Antonio Felipe Belijar, David Rubio i Victor Manuel Mansilla · saxofons\n2n premi de cambra (2.000 €) Satz Duo: Oscar Alabau · violoncel / Ricard Rovirosa · piano\n3r premi de cambra (1.200 €) Fussion Percusion Duo: Hector Castelló i Rubén Lajara · percussió\nPremi Casa Parramon al millor instrumentista de corda (800€): Alicia Salas / Lara Fernandez · violes\nPremi Montserrat Mirabent a la millor interpretació d’un compositor català (500 €): Duo Alfageme amb la interpretació de “Caprici” de Joan Elias\nPremi Fundació Mas i Mas a mode de concert dins del cicle “30 minuts de música” : Trio Baroja\n1r premi de cant (3.000 €): Victor Sicard · Baríton\n2n premi de cant (2.000 €): Tiago Costa · Tenor\n3r premi de cant (1..200 €) Mina Baek · Mezzosoprano\nMencions d’honor Beñat Egiarte i Miguel Borrallo · Tenors\nPremi Montserrat Mirabent a la millor interpretació d’un compositor català (500 €): Mar Jordana, soprano, amb la cançó “A l’ombra del lledoner” d’Eduard Toldrà\nPremi Fundació Callís a la jove promesa (800 €): Josep Ramon Olivé, baríton\nPremi Fundació Mas i Mas a mode de concert dins del cicle “30 minuts de música” : Gabriel Blanco, tenor\na de juny 30, 2011 9 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Conservació del Patrimoni, musica\nSI NO ES FA ALGUNA COSA, SITGES PASSARÀ DE SER EL FAR WEST A SER EL BRONX ..\nFa uns mesos vaig escriure un text en el que comparaba Sitges amb el Far West, però vist en que s'ha vist avui al passeig de la Ribera i Marítim, una greu situació que es repeteix cada cap de setmana i que amb l'arribada del bon temps es multiplica per 1000, el nou consitori té que començar a replantejar-se la situació si no vol que el problema vagi més enllà... i em sembla que ho han de fer ja!!!\nDiuen que una imatge val més que mil paraules, i seguint aquesta dita,avui us estalviaré llegir més de 10.000 paraules meves, amb les que no aconseguiria descriure fidelment el caos que he volgut "inmortalitzar". Així que per sort de molts, us presento aquestes imatges que he pogut obtenir en menys de cinc hores. Perdoneu que algunes de les fotos estiguin girades, no he trobat la manera de que es col.loquin correctament, però crec que val la pena tenir una visió conjunta, global i realista de la desastrosa imatge que oferia la zona més propera al mar.....ja que avui els carrers de Sitges han lluit bellíssimes catifes de flor, obres d'art efímer que demà es convertiran en les co-protagonistes d'aquest bloc, juntament amb imatges del 19 Concurs Mirabent i Magrans que ha tingut lloc aquest cap de setmana. Però com no vull desviar l'atenció al tema que tracto, no les vull penjar aquí!!\na de juny 27, 2011 19 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Conservació del Patrimoni\n19è CONCURS JOSEP MIRABENT I MAGRANS!!!!!\nDemà dissabte 25 i el diumenge 26 de juny, coincidint amb la festivitat del Corpus, el Concurs de Música de Cambra i Cant Josep Mirabent i Magrans donarà el tret de sortida al nou estiu cultural sitgetà. Un cop superada la majoria d'edat, i amb una gran consolidació i reconeixement dins del món musical europeu, el 19è concurs Mirabent i Magrans tornarà a omplir de música el Saló d'Or del Palau Maricel de Sitges, a l'entrada del qual, i seguint la tradició, hi haurà exposat l'ou com balla!\nUn cop més, i ja en van 19, convidar-vos a tots a que vingueu a passar una bona estona, gaudint d'un ambient magnífic i d'uns músics espectaculars i d'una qualitat magnífica!!!! Ah, i el diumenge, quan acabi el concurs de cant, el relleu se li passarà als nostres estimats gegants, que a les 7 es convertiran de nou en els grans admirats quan obrin la processó del Corpus, trepitjant les belles catifes que durant tot el dia hauran engalanat els carrers de Sitges.\nEls horaris dels dos dies, per si voleu començar a fer el planing, és de 9 del matí a 2h del migdia, i de 4 de la tarda a 9 del vespre!!!, ah, i per acabar el dia, que millor que una copa de cava a les magnífiques terrasses del Palau Maricel?!!! Us hi esperem!!!!\na de juny 24, 2011 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nPRENEU-VOS-HO COM SI FOS UNA CARTA ALS REIS D'ORIENT.....\nAra si que ja puc completar el meu article sobre el Carrer Sant Pau de Sitges, i als diversos noms i a les moltes efemèrides viscudes al llarg d’aquestes darreres dècades, afegir que al citat carrer hi va viure i s’hi va criar un alcalde de Sitges, Miquel Forns. El dissabte passat, durant el seu discurs d’investidura, el nou alcalde no es va oblidar de fer referència directa a les moltes coses que ha viscut al carrer Sant Pau.\nLa casa on va viure en Miquel, recentment restaurada, està paret amb paret amb un vell edifici tapiat i que dóna molt mala imatge al carrer en particular i a Sitges en general. Ja fa un any, quan es va anunciar que l’Acadèmia Barcadí s’instal•laria al Mercat vell, m’hi vaig referir, i ara vull tornar-ho a dir. Seria una opció que la multinacional comprés o llogués aquest edifici per tal de rehabilitar-lo, i així matar “diversos ocells d’un tiro”: conservar un edifici antic, retornar l’espai del Mercat Vell al poble, i contextualitzar la història de la família Bacardí, ja que aquesta casa ruïnosa es troba dins del perímetre que en el seu moment conformaven els terrenys de la casa natal dels Bacardí.... i si no és molt demanar, que de pas treguin l’escultura-homentage-propaganda, obra de Lorenzo Quin, i en col•loquin una de la Lucia Bacardí..... (ah.... i ara que no em sent ningú..., que es destrossi d’una vegada la fontseca-escombraria-expedestal,que fins fa poc lluïa la sirena de Pere Jou i que ara ha quedat penjada al mig del passeig).\nI sobre edificis ruïnosos i conservació.... doncs tot i que es tracta d’un petit pas per l’home crec que es pot considerar un gran pas per a una possible voluntat de conservar la casa Vilella, més coneguda com la Residència Helvètica. Des de fa molts anys aquest és un dels edificis sitgetans que es troben en pitjor estat de conservació (fotos que podeu veure aquí), un altre és la casa del Telègrafs del carrer Major, i en el que durant anys la desídia de propis i estranys ha fet patir més pel futur d’aquesta casa. Doncs ahir vaig veure que algú havia decidit estabilitzar la zona de la façana que tenia més possibilitats de desprendres. Les ràfegues de la teulada lluïen unes esquerdes impressionats amenaçaven ruïna. Imagino que els veïns de les cases dels costats hauran denunciat aquest fet, i que els propietaris de la casa Vilella s’han vist amb l’obligació de posar-hi aquests pegats. Per a mi aquesta és una gran notícia, ara el que falta és que algú faci entendre a qui sigui que aquest edifici és fonamental dins del patrimoni arquitectònic de Sitges i que el seu deure i la seva obligació és conservar-lo!\nTot i que en aquest cas dubto que la dita es compleixi, ja que posaria la mà al foc que l’interior de la casa està molt pitjor que l’exterior, a vagades “les aparences enganyen” i això és el que passa amb la casa de Can Falç. El bon aspecte que llueix la façana principal a la Ribera amaga el degradat estat en que es troba un dels edificis més importants i representatius de Sitges. Aquests dies a facebook s’han penjat unes fotografies que evidencien la lamentable conservació de la part menys visible de la casa. Fa uns mesos, dins de les idees lluminoses promogudes per l’antic ajuntament, hi havia la de convertir Can Falç en un biblioteca, arxiu..... Mentre es decidia el que, la casa anava caient a trossos, i seguint la política patrimonial dels darrers anys, com pitjor estigui l’edifici, més el podrem canviar. Doncs no, ara el que s’ha de fer es restaurar la casa de Can Falç, que sinó aviat no en quedarà res i ja podrem fe el pàrquing que tants reclamen!!!\nFoto treta del bloc Una sortida digna\nEls que si que poden reclamar i tenen tota la raó són els responsables de la Biblioteca Santiago Rusiñol. Primer de tot felicitar-los ja que aquesta setmana, el mateix dia que es commemoraven els 80 anys de la mort de Santiago Rusiñol, una petita festa celebrava els 75 anys de la Biblioteca de Sitges. Com avui no paro de demanar, crec que seria just i necessari que entre tots els sitgetans li féssim un gran regal, i satisfer el seu desig. No se com dir-ho, si rehabilitació, restauració o condicionament del vell edifici... us confesso que les tres paraules juntes em fan tremolar... ja que quan les veig escrites una darrera l’altre em venen imatges de passarel•les, rampes i segones pells de vidres.... La Biblioteca simplement demana que li retornin la seva bellesa i li permetin gaudir d’ una funcionalitat necessària per a poder seguir com a mínim 75 anys més, i a la vegada respectuosa amb la casa que durant aquestes més de set dècades li ha servit d’aixopluc, donant-li l’encant i la originalitat que ha enamorat a tants!!! Com diuen en aquest bloc..... una sortida digna!!\nI per últim, cada dia estic més indignada amb els indignats. Les imatges d’ahir al parc de la Ciutadella encara em donen més raons per seguir dient que amb aquests no m’hi puc identificar. Però tampoc ho puc fer amb els que segueixen acampats a la Fragata de Sitges, això sí, més tranquils, nets i ordenats que els instal•lats a la Plaça Catalunya de Barcelona. La meva opinió és que acampats a la Fragata no fan res de res i que si volen reivindicar els seus drets, que desmuntin el campament i que lluitin pel que tenen més a prop. Que de coses per reivindicar n’hi ha moltes, només cal que s’aixequin i que donin una puntada de peu a la primera pedra que trobin... (metafòricament parlant, eh!)\na de juny 16, 2011 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ajuntament de Sitges, Arquitectura, Arquitectura de Sitges, Conservació del Patrimoni\nS'HA D'ACAMPAR PER SER UN INDIGNAT?. RESPOSTA AL MEU ARTICLE SOBRE L'ACAMPADA DELS INDIGNATS A LA PLAÇA CATALUNYA!\nEls que em coneixeu una mica, o com a mínim, els que en algun moment heu seguit el bloc aquests darrers quatre anys, sabeu que un dels principals objectius dels meus articles “crítics” és mostrar la meva indignació davant de la política cultural, patrimonial.... que s’està duent a terme a Catalunya, posant més èmfasi, per proximitat i per passió, a les moltes “idees lluminoses” que s’han promogut a Sitges des de fa uns anys . Entre els altres objectius del bloc hi ha el d’explicar la nostra història, valorar la nostra cultura, fomentar la voluntat de conservar el patrimoni... i no puc negar que també vull provocar la reacció dels que em llegeixen. Però fins avui mai havia provocat tanta reacció!!\nCom a mitjana, els meus escrits són llegits per unes 70 persones al dia, i amb tristesa confesso que els comentaris que m’envien són pocs, però aquest molt esperats i sempre interessant. Dilluns passat, el sis de juny, les estadístiques es van trencar d’una forma estrepitosa. L’entrada sobre l’acampada dels Indignats a la Plaça Catalunya de Barcelona i la meva recerca infructuosa de la comissió de cultura, ha rebut més de 4.000 visites (que no se si lectures) en tres dies, i 41 persones han donat la seva opinió sobre les meves paraules. Brutal!!!\nEn una situació “blogaire” normal, sempre intento contestar un per un tots els comentaris que rebo, però per no fer-me més pesada, espero que aquest escrit serveixi com a resposta. Entre els 41 missatges rebuts n’hi ha de suport i n’hi ha en desacord, i tot i que en alguns se m’insulta, agrair l’esforç d’escriure aquí el que penseu. Ningú diu res negatiu de les primeres accions portades a terme pel col·lectiu dels Indignats.... i la majoria coincideixen en afirmar que des del primer moment van donar suport a les acampades i a les moltes accions que es van promoure des de la Plaça Catalunya. Però la majoria també coincideix en dir que darrerament aquesta acampada s’ha anat degradant fins arribar a la situació d’impàs en la que es troba a dia d’avui.\nPotser si que en el meu post únicament vaig criticar el que està malament, i que no vaig reconèixer que els Indignats del 15M han fet moltes coses bé. Però també vaig deixar clar que en un primer moment jo també vaig donar suport a aquesta iniciativa popular. També és evident que les “bretolades” que denuncio amb les fotografies penjades no representen a tots els que en algun moment s’han concentrat a la Plaça Catalunya per mostrar la seva indignació davant del sistema actual.\nAlguns “m’acusen ” d’inactivitat davant de la indignació.. i em proposen que en comptes de quedant-me a casa escrivint “mentides” i criticant amb Indignats del meu bloc, vagi a la Plaça Catalunya a treballar per canviar les coses que no m’agraden.... Doncs a aquest “anònim” dir-li que cada un té i tria la seva manera de mostrar el descontentament i la indignació vers el govern i les seves accions. Jo respecto els que van decidir manifestar-se a la Plaça Catalunya, i al igual que em demanen que no parli dels Indignats sense conèixer la causa, també demano als Indignats anònims que no em donin lliçons activistes sense conèixer la meva causa! A mi tampoc m’agraden moltes coses de la política i societat actual, però evidentment no em puc embarcar en lluites que desconec, ni puc passar-me un mes acampada a la plaça Catalunya, ja que per sort, tinc tres nens petits i una feina amb la que complir... i és per això que, com a historiadora de l’art, he decidit posar el meu gra de sorra en la lluita per salvar el patrimoni cultural català. Potser per a alguns això és una imbecil·litat, un esnobisme, una inutilitat, una utopia.....o simplement considera que és perdre el temps..... però per a aconseguir el meu objectiu, estar acampada a la Plaça Catalunya no em serveix per res.\nAixí que en algunes ocasions surto al carrer a demanar firmes i a repartir papers reivindicatius, i quan toca, em quedo a casa per escriure algun article sobre el tema, o actuar de manera radical, i busco jurisprudència, estudio les lleis del patrimoni, i intento trobar altres il·luminats com jo, que també vegin en la necessitat de conservar el nostre patrimoni, una bona causa per la que valgui la pena perdre temps, diners, amics...... i així entre tots trobar la manera de posar una demanda al jutjat per tal de demostrar la il·legalitat d’un gran projecte públic de 10.000.000 d’euros!!! Doncs això és el que acabava de fer dilluns quan “vaig anar a passejar per la Plaça Catalunya de Barcelona”. Si algú dels Indignats s’apunta a la nostra causa, des de la Plataforma SOS Sitges estarem encantats de rebre qualsevol proposta!!! I si es crea una comissió de patrimoni, cultura, art....jo ajudaré en tot el que se’m reclami, Això sí, amb un super-orgull mediterrani, base fonamental de la societat i la cultura catalana!!!\nSobre les estàtues de la Plaça Catalunya!!!! Per demostrar la nostra indignació no cal destrossar tot el que ens envolta. Aquestes escultures s’han trobat, de manera involuntària, al “camp de batalla”, i han rebut les “bales perdudes. Jo també sóc de l’opinió que “l’art no són només nus de bronze o mabre sobre pedestal”; i estic convençuda que dir que l’art “només el disfruten les societats que viuen en el zenit de l’opulència” és una fal·làcia. L’art està per tot arreu i l’hem de saber trobar, apreciar, gaudir i respectar. Estic totalment d’acord amb que en temps de crisi no s’han de gastar els nostre diners en l’adquisició i col·locació (que moltes vegades aquesta és la partida més elevada) d’escultures en espais públics... i que en una situació econòmica com la que vivim actualment, primer hem de dedicar la major part dels nostres recursos en aspectes com l’educació i la sanitat. Però les peces artístiques que ja fa anys que embelleixen (per alguns envelleixen) les nostres ciutats, i que ja estan més que pagades, no cal destrossar-les... més que res, que en temps de crisi, els diners que ens costarà a tots restaurar-les, o tan sols, netejar-les, els podríem destinar a altres partides molt més necessàries.\nSiguem lògics amb les nostres demandes i no fem més demagògia amb el tema... ah, i si com un altre anònim proposa em retallen el cap... potser el poden utilitzar com a bust en algun monument.... i que els Indignats hi vagin a tirar ous i a fer-hi pintades en contra dels ARTISTES, “la representació de ser humà amb els instints més tristos i bàsics com l’avarícia, la cobdícia, l’egoisme i la hipocresia”.\nAquest migdia he tornat a la Plaça Catalunya. He decidit anar-hi una mica més tard, quan els acampats ja s’haurien llevat i les comissions estarien treballant. La situació que vaig veure el dilluns no ha variat gaire. Potser si que hi havia més gent passejant per allà, però d'Indignats originals pocs, i és normal, ja que la majoria d'aquests són estudiants, i en época d'exàmens a la plaça poca concentració poden tenir, per molta aula d'estudi que allà s'hi hagi col.locat.\nDisputa entre una acampada i un senyor per un gos\nPerò també es fa més palesa la tensió entre acampats i ciutadans; després d’uns dies de pluja hi havia alguns que assecaven els seus sacs de dormir en l’assecador gegant en que s’ha convertit la sortida d’aire del metro que hi ha davant del Corte Inglés.... i la població de cadells de gats i gossos havia incrementat....\nEvidentment que aquest als que jo cito aquí no representen els veritables Indignats, però aquest són l’actual cara visible del que en un primer moment va ser una important revolució popular..... per cert, la pluja d’aquests darrers dies també ha ajudat a que la pintura que omplia l’esquena de la Deessa de Clarà hagi perdut intensitat i força... però no ha desaparegut del tot!!!\nAixí que el millor per a tots els que estem INDIGNATS és trobar com fer-ho i a la vegada respectar la manera triada pels altres!!! Aixequem-nos!!!\na de juny 09, 2011 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: 15M, Barcelona, Indignats\nON ESTÀ LA COMISSIÓ DE CULTURA I PATRIMONI DELS INDIGNATS?\nDesprés d’un cap de setmana dedicat gairebé en exclusiva a la lluita per la conservació del patrimoni arquitectònic de Sitges, aquest matí m’he acostat al centre de Barcelona per acabar de tancar alguns temes relacionats amb les accions de la Plataforma SOS Sitges. Un cop a la Plaça Catalunya, i amb la càmera de fotos a la mà, he decidit endinsar-me en l’acampada dels Indignats que ocupen aquest espai públic des del 15 de Maig. Fins a dia d’avui i per no parlar d’oïdes, no he fet cap referència a aquest acte reivindicatiu. En alguns moments m'he sentit culpable del meu "passotisme"; al principi defensava aquesa acció popular, m'irava per defensar el moviment....Però després de la meva visita a l’acampada, ara ja puc donar la meva opinió: estic indignada amb aquests que s’anomenen indignats!!!! Ja se que molts em poden titllar d'insolidaria, de passiva o de conservadora, però el que he vist avui no m’ha agradat gens, m’ha dolgut i m’ha fet dubtar sobre la veritable realitat d’aquestes acampades!!\nNomés arribar a la plaça ja m’ha cridat l'atenció l’estat en el que es troben gairebé tots els elements patrimonials que durant anys han embellit aquest espai. Primer et topes amb La Deessa de Josep Clarà, magnífica escultura de marbre que llueix una insultant pintada amb el símbol anarquista a l’esquena. Indignant!!! Just al seu davant, el monument a Macià realitzat per Subirachs no està molt millor.\nDavant d’aquest espectacle m’he indignat tant que he decidit demanar per la comissió de Cultura (de patrimoni ja ho trobava demanar massa) i saber la seva opinió sobre la destrossa patrimonial i artística que s’està permetent en aquesta plaça. Ha estat difícil trobar a qui fer aquesta pregunta. A les 10 del matí la plaça es començava a despertar, l’olor a lleixiu era molt forta, i uns quants es posaven a fregar el terra de la plaça amb aigua de color dubtós... Per cert, alguns d’aquests acampats baixaven literalment dels arbres on han construït cabanes, i han omplert el “cel” de la plaça en una teranyina gegant...una imatge brutal que poc serveix per donar credibilitat a les seves reivindicacions!\nFinalment he trobat una noia molt amable que parlava amb el venedor de menjar per als coloms que durant anys ha tingut el negoci en aquest plaça. Davant de les queixes d’aquest ciutadà, l’acampada li deia que aquesta baixada de feina s’ho prengués com unes vacances, i que aviat tornaria a la normalitat. Trobo que aquest senyor reacciona amb molta sang freda i ironia a aquestes “paraules d’ànim”. Quan li he preguntat a la noia amable i “graciosilla” pel la ubicació de la comissió de cultura o patrimoni de l’acampada, s’ha quedat parada davant de la meva demanda i ha dit a un altra acampat: “tiene razón, no tenemos ni casita de Cultura”. Mentre rebia aquesta resposta els meus ulls es desviaven cap a una pancarta que hi havia just darrera d’aquesta parella:\n“LA CULTURA ES FUNDAMENTAL POR QUE EN FUNCIÓN DE QUIEN LA DOMINE ES COMO HACEMOS Y PENSAMOS”\nO potser no m’he dirigit als acampats més ben informats, o veritablement en aquesta acampada ni fan ni pensen!!! Espero que si algú té coneixement sobre l’existència de comissions i assemblees on es parli de la necessitat de lluitar per la nostra cultura i pel nostre patrimoni, que m’ho digui, que tinc molts temes per aportar.\nDavant d’aquest panorama dantesc he decidit fotografiar l’estat deplorable en que es troben TOTES les escultures que envolten la Plaça Catalunya. Tant que reivindiquen que es gasten diners en coses inútils, han pensat els indignants el que costarà la restauració de totes aquestes obres d’art?\nAra ja no parlo pel que he vista a la televisió, el que he llegit als diaris o he sentit dir... ara ja parlo pel que he vist i escoltat jo....i encara tinc més clar que lluitar pel que nosaltres considerem just i necessari va molt més lluny de destrossar tot el que ens envolta, construir suposades cases sostenibles als arbres, dormir dins de tendes i fer assemblees asseguts a terra.... i només puc dir que estic indignada amb els indignats i que el que ara toca és aixecar-nos i moure’ns per aconseguir un futur millor i digne per a tots!!!\na de juny 06, 2011 44 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAVUI TOCA PARLAR DE COSES BONES DE SITGES... QUE E...\nSI NO ES FA ALGUNA COSA, SITGES PASSARÀ DE SER EL ...\nPRENEU-VOS-HO COM SI FOS UNA CARTA ALS REIS D'ORIE...\n99 ANIVERSARI DE LA VISITA DE RUBÉN DARÍO A SITGES...


El Nomenclàtor viari en línia de Vinaròs conté informació dels noms oficials de les vies públiques de la ciutat de Vinaròs aprovats pel Ple de l'Ajuntament el dia 23 de maig de 2013 i les posteriors revisions i incorporacions.\nAmb l'aprovació el dia 11 de desembre de 2007 del Reglament de Toponímia Local, l'Ajuntament de Vinaròs es comprometia a treballar fermament en la defensa d'una part important del patrimoni cultural, la toponímia, i un dels deures d'aquell compromís era l'elaboració de la llista oficial de topònims municipals.\nEl treball de revisió i la redacció de fitxes de les vies públiques ha sigut un procés llarg iniciat l'any 2008 amb l'encàrrec de l'elaboració de les fitxes que l'Ajuntament va fer a l'Associació Cultural Amics de Vinaròs. En aquell treball inicial s'ha basat la revisió de cadascuna de les fitxes i la redacció de les noves, ja que els darrers anys nous noms han ampliat la llista de vies públiques municipals.\nUna vegada preparada la llista definitiva dels noms de les vies públiques, va passar a la Comissió de Toponímia Local perquè en donés el vistiplau; i una vegada va comptar amb el dictamen favorable de la Comissió Informativa Social van ser aprovats pel Ple de l'Ajuntament de Vinaròs el dia 23 de maig de 2013.\nEl treball de l'elaboració de les fitxes de cadascuna de les vies públiques no està concebut només com un document intern de treball de l'Ajuntament i per això es va decidir la creació del Nomenclàtor viari en línia de Vinaròs, per tal de ser una eina útil a la ciutadania i difondre el treball dels investigadors locals. Pot ser que hi trobeu errades o mancances que han pogut passar inadvertides, per error o per desconeixença. Us agrairem les vostres aportacions a través de la secció Bústia de suggeriments, amb les correccions i els suggeriments que considereu necessaris per a millorar el nomenclàtor viari de Vinaròs ja que la intenció és que siga un projecte viu, en continu creixement amb les noves incorporacions de vies públiques i amb les millores que es puguen fer en les fitxes ja existents.\nEn cada fitxa trobareu la informació distribuïda en diversos camps: nom oficial de la via; data d'aprovació; classificació temàtica; significat del nom; noms anteriors, si és que n'ha tingut; i, quan s'ha considerat interessant, notes explicatives d'alguna qüestió relacionada amb el nom de la via actual o amb els noms anteriors.


Hotel de l'Union OrsiEres Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a OrsiEres.\nRue de la Commune 14, Orsières, OrsiEres, Suïssa, 1937 - Veure al mapa\n"Owner very friendly helpful and informative. Several locals..."\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel de l'Union està situat idealment a Orsières; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel de l'Union asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, restaurant, premsa, ascensor, bar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara servei de despertador, balcó/terrassa, despertador, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel de l'Union és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a OrsiEres.\nTots els comentaris (160) Parelles (89) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (7) Grups (26)\nAllotjaments a OrsiEres


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - La Xarxa canvia el nom i és ara Té Tela\nLa Xarxa canvia el nom i és ara Té Tela\nL’entitat encarregada de programar els espectacles de teatre familiar a Banyoles s’ha desvinculat de la Fundació Xarxa i és a partir d’aquest any Té Tela. Amb el canvi de nom, ha estrenat nou logotip i nova pàgina web, però continua mantenint els mateixos criteris de programació.\nSegons explica la programadora de Té Tela, Marta Martí, formar part d’aquesta Fundació els impedia arribar a certes ajudes i subvencions de Cultura. Donat que des de Banyoles sempre s’havia treballat d’una forma molt independent, han optat per desvincular-se, però mantenint el funcionament i l’estructura que tenien fins ara.\nAmb el canvi de nom, també s’han proposat nous reptes, com augmentar la presència al carrer, més enllà dels dos o tres espectacles que cada any programen a espais públics. Pel que fa a la programació familiar d’aquests primers cinc mesos de l’any, que es va presentar el mes de desembre passat, Marta Martí explica que han mantingut espectacles de formats que saben que agraden, però també han apostat per algunes de més arriscades.\nAquest mes de gener, el dia 26, es podrà veure “Somnis de Sorra”. Es tracta d’un espectacle en el que un artista explica una història dibuixant directament a la sorra, i ambientat amb música i directe. El 23 de febrer es podrà veure l’espectacle per a tots els públics “Rojo Estándard”, de la companyia LaNordika. Pel mes de març han programat “El col·leccionista de pors”. El 26 d’abril els dos pallassos gironins Pere Hosta i Toti Toronell portaran l’espectacle “Escargots” a la Factoria. Per últim, el 31 de maig, el Teatre Municipal acollirà l’espectacle “Dintríssim” de Xiula.


Riberaonline: Aubà: ‘L’engany més gran de l’Estat al territori és la variant de Gandesa’\nAubà: ‘L’engany més gran de l’Estat al territori és la variant de Gandesa’\nDesprés que s'hagin constituït les comissions del Senat, de les quals Miquel Aubà serà portaveu del grup republicà a les d'Agricultura i d'Indústria, Comerç i Turisme, i vocal a les de Foment i Medi Ambient, avui ha registrat les seves dues primeres mocions d'aquesta legislatura. La primera, com ja va anunciar el passat juliol, reprèn la que va presentar la legislatura anterior i demana 'la gratuïtat dels peatges per a tots els vehicles que tinguin entrada o sortida durant el mateix trajecte de viatge per qualsevol dels peatges ubicats a l'AP-7 entre Peníscola i l'Hospitalet de l'Infant'.\nLa segona fa referència a la construcció de la variant de la carretera N-420 a Gandesa i que Aubà coneix molt bé de la seva època d'alcalde. Durant el seu mandat, va treballar per fer possible el projecte d'aquesta circumval·lació, de la qual fa trenta anys que se'n parla, i que està paralitzada des de fa temps. La moció registrada demana a Foment que, 'abans de finalitzar l'any 2016, estableixi un calendari amb les actuacions, els tràmits i les partides pressupostàries necessàries per executar les obres de la variant de la carretera N-420 a Gandesa, així com a reprendre'n l'execució de manera immediata'.\nEl senador republicà, amb la moció, vol 'saber en quina situació es troba el projecte, a més de les perspectives i els compromisos per tirar-la endavant'.\nAquesta variant, de només 5,1 km, un cost inicial de 30 MEUR, i que va veure publicada la redacció de l'estudi previ de traçat al BOE el mes de març de l'any 2000, té per objectiu treure de l'interior del nucli urbà tota la densitat de trànsit pesat que comporta l'N-420. Segons Aubà, 'la paralització de la variant de Gandesa és l'engany més gran que ha fet l'Estat al territori'. El senador ha recordat que l'adjudicació del projecte constructiu no es va fer fins l'any 2008, i que malgrat haver fixat el preu de les expropiacions, mai es van portar a terme.\nPer a Aubà, 'al principi, els tràmits van ser eterns i després es va paralitzar tot. L'engany que hem patit amb la variant és responsabilitat dels governs del PSOE i del PP, que no han tingut cap voluntat política de fer-la. Durant anys, als Pressupostos de l'Estat comptaven amb partides milionàries que mai es gastaven, i després es van reduir a xifres insultants i testimonials que tampoc s'han gastat, com els ridículs 5.000 € de 2015'.\nEl senador republicà ha destacat que 'PSOE i PP, en matèria d'infraestructures, han menyspreat les nostres terres i ha quedat molt clar que els seus interessos i prioritats eren uns altres'; en aquest sentit, ho ha comparat amb en els terminis de l'autopista AP-41 Madrid-Toledo construïda per ACS l'estudi de la qual apareixia al mateix número de BOE que les variants de Gandesa, Corbera d'Ebre i Riudecols, l'any 2000. Malgrat travessar onze termes municipals i incloure nou enllaços i tres àrees de servei, la rapidesa en els tràmits contrasta amb la de les variants catalanes. Així, l'any 2004 s'adjudicava l'obra i, abans de 2006, l'AP-41 es posava en funcionament. Després, al maig de 2012, presentava concurs de creditors.


Més de mig segle estiuejant a St. Feliu - Diari de Girona\nMés de mig segle estiuejant a St. Feliu\nLa Nora Segú i en Pierre Lefevre, residents a França, fa 55 anys que passen les vacances amb la seva família a la vila\nsant feliu de guíxols | ddg 31.07.2015 | 09:35\nLa Nora Segú i en Pierre Lefevre, amb la seva família i l´alcalde de Sant Feliu, durant el reconeixement. ajuntament de sant feliu de guíxols\nHi ha gent que cada any, quan arriben les vacances, es trenca el cap intentant decidir quina serà la destinació d'aquell any. Aquest no és el cas, però, de la Nora Segú i en Pierre Lefevre, que fa 55 anys -aviat és dit- que passen les vacances a Sant Feliu de Guíxols. Ahir, l'Ajuntament els va fer un reconeixement per la seva fidelitat a la vila.\nNora Segú és filla d'uns emigrants catalans que abans de la Guerra Civil es van instal·lar a França, ja que, a causa de la situació política, a Catalunya hi havia poca feina. Per això, moguts per la seva passió per la música, van decidir anar-se'n al país veí. Tot i això, la resta de la família es va quedar a Catalunya, amb qui han mantingut el contacte al llarg dels anys.\nPer això, l'any 1960, van demanar a en Cosme, un oncle de la Nora, si els podia trobar un habiatge per llogar a la Costa Brava durant l'estiu. I així va ser, ja que van poder llogar unes habitacions per a ells i per als seus fills, Emmanuel i Jean Frederic. Posteriorment, durant uns anys, els pares de la Nora, Arseni i Aurora, passarien les vacances al pis superior.\nMés endavant, la parella va decidir llogar un habitatge de dues plantes al carrer Guifré, juntament amb dues parelles més: en Paul i la Geneviève i i en Jean i la Pîerrette. Des de fa uns anys, finalment, la Nora i en Pierre passen les vacances als apartaments Gasela.\nAhir, el matrimoni, acompanyat d'un dels seus fills i els néts, va rebre de la mà de l'alcalde, Carles Motas, un llibre de la Costa Brava en 3D, una il·lustració i altres obsequis per agrair-los la fidelitat. L'exalcalde de Sant Feliu Antoni Juanals i la seva dona, Àngels Figueras, també van assistir a l'acte.


Charlie Sheen és l’últim d’una llarga llista de ‘celebrities’ que han fet pública la seva malaltia\n7 min. Barcelona 23/11/2015 00:00\n651x366 01. Freddie Mercury, que va morir l’any 1991. 02. Rock Hudson va ser el primer a reconèixer la malaltia. 03. Magic Johnson va ser el primer gran afectat del món de l’esport. 04. L’actor Brad Davis, de L’Exprés de Mitjanit. 05. Robert Mapplethorpe va morir el 1989. / GETTY 01. Freddie Mercury, que va morir l’any 1991. 02. Rock Hudson va ser el primer a reconèixer la malaltia. 03. Magic Johnson va ser el primer gran afectat del món de l’esport. 04. L’actor Brad Davis, de L’Exprés de Mitjanit. 05. Robert Mapplethorpe va morir el 1989. / GETTY\nLes històries personals de molts famosos ajuden a divulgar situacions que moltes persones anònimes estan vivint en silenci i sense cap referent a seguir. Pel que fa a la sida, el testimoni de molts famosos afectats al llarg dels últims trenta anys ha sigut molt més eficient que qualsevol campanya pública.\nCharlie Sheen ha anunciat que és portador del VIH quatre anys després de saber-ho i compartir-ho només amb el seu cercle íntim. L’actor, a més, ha denunciat haver sigut extorsionat per persones que se n’havien assabentat i que l’amenaçaven d’explicar-ho. D’aquesta manera ara s’uneix a una llarga llista de famosos que han reconegut públicament la malaltia. El primer que va enfrontar-se a tots els prejudicis de la sida va ser l’actor Rock Hudson, que fa 30 anys es va convertir en el símbol de lluita contra la malaltia i contra el tabú que l’envoltava i que encara l’envolta.\nL’any 1985 la sida començava a ser un problema d’abast mundial per la seva alta taxa de contagi i de mortalitat, ja que no hi havia medicaments eficaços per combatre-la. Tot i això, el silenci era imperant. La situació, però, va canviar el juliol d’aquell any, quan Hudson va reconèixer públicament que feia un any que estava diagnosticat i que havia desenvolupat la malaltia. Un anunci que va ser una bomba per molts motius. A part que es tractava d’una respectada estrella de Hollywood, per a molts la informació confirmava tàcitament el que era una evidència mai confirmada: la seva irreconeguda homosexualitat.\nL’anunci de Hudson, que moriria tot just uns mesos després de fer pública la seva malaltia, el 2 d’octubre del 1985, va portar la sida a l’àgora pública, encara que no es va desterrar del tot la imatge que es tractava d’un virus que només es contagiava entre homosexuals i drogoaddictes que compartien les xeringues. Després d’aquell punt d’inflexió, els famosos que feien públic que també s’havien contagiat va anar creixent sense parar, cosa que va desterrar de mica en mica la falsa creença que només afectava determinats grups.\nEl fotògraf Robert Mapplethorpe, parella de la cantant Patti Smith, va morir quatre anys després que Hudson a conseqüència de complicacions de salut derivades de la sida. Tenia només 42 anys i era un dels fotògrafs de més impacte en l’àmbit internacional. El 1990 una revista anunciava que l’actor Anthony Perkins, recordat pel seu paper a Psicosi, també patia la malaltia. Va morir al cap de dos anys de fer-se públic.\nPerò aquests dos casos queden petits al costat del de Magic Johnson, que va ser el primer famós de fora del món de la faràndula que reconeixia el seu contagi. La llegenda de la NBA va confirmar el novembre del 1991 que tenia el VIH tot i que no havia desenvolupat la malaltia. En aquells moments, Johnson va decidir retirar-se del bàsquet -tot i que va formar part del Dream Team dels Estats Units als Jocs de Barcelona 92- i consagrar la seva vida a lluitar contra la malaltia. Entre d’altres, va escriure llibres sobre la seva experiència per conscienciar la societat del risc. De fet, el cas va commocionar prou l’opinió pública perquè es constatés un augment del 60% en les proves de detecció.\n1991, un any negre\nPerò el 1991 va ser un any especialment dur pel que fa a aquesta malaltia. Tot un revulsiu que va fer que els mitjans s’hi aboquessin i la població entengués que l’exposició era enorme. Aquell mateix any el cantant britànic Freddie Mercury, líder del grup Queen, va morir de sida amb només 45 anys, després d’una brillant carrera musical i amb un futur prometedor sobre els escenaris.\nMercury va anunciar en un comunicat que tenia sida el 23 de novembre d’aquell any per fer callar els rumors que corrien per Londres i arribaven fins als seus amics. Va morir a conseqüència de la malaltia tan sols un dia després. Feia cinc anys que n’era conscient, i amb la seva gent de més confiança -entre els quals hi havia la seva banda- vivien al ritme que marcava la malaltia, que avançava a passes de gegant i que va acabar amb el cantant reclòs a casa seva a Kensington, convertida en un hospital.\nLa seva passió per la música era l’únic motiu que tenia per seguir endavant i no va parar de treballar fins poc abans de morir. De fet, l’any de la seva mort Queen publicava Innuendo, un conjunt de cançons que tothom va llegir de manera diferent en saber-se la greu notícia de la malaltia del líder. Cançons com The show must go on servien per entendre com ell havia decidit afrontar la situació i transmetien un missatge d’esperança. Passava el mateix amb I want it all, del 1989, composta també sabent quin era el seu trist destí. Una de les persones a qui va confessar que tenia la malaltia va ser Montserrat Caballé, amb qui va començar a treballar el 1987. Junts van gravar Barcelona, que seria l’himne olímpic del 1992. La soprano sempre ha lloat públicament la manera com Mercury va portar la malaltia. En el testament, l’artista va deixar la seva fortuna a la lluita contra el sida. També havia gravat vídeos parlant-ne i conscienciant que es van emetre pòstumament. Quan va morir Mercury, la llista de famosos afectats ja començava a ser molt llarga. S’hi podia comptar el director teatral Michael Bennett; l’actor Brad Davis, protagonista de L’Exprés de Mitjanit, i el realitzador Tony Richardson. Tot i que aquests casos també van ser molt sonats, el 1993 un nom molt conegut recorria mig món associat a la malaltia: transcendia que el rus Rudolf Nureyev, considerat un dels millors ballarins de la història, patia la sida des del 1984.\nUn seguit de noms d’esportistes també van portar la malaltia fins a persones que no havien vist afectat cap referent seu. Va ser el cas del tenista Arthur Ashe, el primer home negre que va guanyar a Wimbledon, i del doble campió olímpic de salt Greg Louganis, que ho va anunciar el 1995. Una figura respectada com l’escriptor Isaac Asimov, divulgador científic, va morir el 1992. La seva vídua va explicar 10 anys després que havia sigut per culpa del virus. Tot i això, va assegurar que l’hi havien contagiat amb una transfusió de sang en una operació.\nBarcelona, ciutat de referència gràcies a Bosé\nAquesta nit se celebra la sisena edició de la Gala Sida Barcelona, organitzada per Miguel Bosé, que aquest any ha escollit l’actriu Belén Rueda com a ambaixadora. La festa, que concentra al MNAC famosos d’arreu del món, recapta fons per a la Fundació Lluita Contra la Sida, que presideix el doctor Bonaventura Clotet i dirigeix Bosé. L’any passat la gala va recaptar 713.000 euros, una xifra que dóna una bona mostra que el paper dels famosos -afectats o no per la sida- pot ser útil per finançar la investigació i també per conscienciar.\nElizabeth Taylor, solidària amb la causa fins a la mort\nL’actriu Elisabeth Taylor compartia una estreta amistat amb Rock Hudson. Per això, després de la mort de l’actor va fer seva la lluita contra la sida amb la fundació que ella mateixa va crear, The Elizabeth Taylor AIDS Foundation. Una de les fites de la seva lluita va ser la intervenció que va fer davant l’ONU reclamant implicació política en l’assumpte, i el premi Príncep d’Astúries rebut per la seva contribució a la causa. Poc abans de morir va demanar als fans que no li portessin flors a la tomba i que donessin els diners a la seva fundació.


Comerç electrònic global: traducció automàtica contra màquina vs persones per a la localització | Martech Zone\nEl comerç electrònic transfronterer està en auge. Fins i tot fa només 4 anys, a Informe Nielsen va suggerir que El 57% dels compradors havien comprat a un minorista a l'estranger en els 6 mesos anteriors. En els darrers mesos, el COVID-19 mundial ha tingut un gran impacte en la venda al detall a tot el món.\nLes compres de maons i morters han caigut significativament als Estats Units i al Regne Unit, i s’espera que la caiguda del mercat minorista total als EUA aquest any sigui el doble que la crisi financera experimentada fa una dècada. Al mateix temps, hem vist un enorme augment del comerç electrònic transfronterer. Venda al detallX estimacions el comerç electrònic transfronterer a la UE va créixer un 30% aquest any. Als Estats Units, dades de Global-e trobat que el comerç internacional havia crescut un 42% al maig d’aquest any.\nAllà on es basa la vostra marca minorista, les vendes internacionals podrien ser un punt de vida. No és d’estranyar que els venedors de tot el món busquin captar aquest segment de nous negocis, en creixement. Tanmateix, per captar eficaçment els consumidors transfronterers, els venedors han d’anar més enllà de proporcionar la traducció del lloc un cop el visitant aterra al seu lloc.\nEls proveïdors de comerç electrònic s’han d’incorporar ubicació en les seves estratègies de creixement. Això vol dir tenir en compte elements com el SEO en llengua materna, proporcionar imatges adequades per a un mercat local; si sou un minorista europeu que intenteu vendre al mercat asiàtic, només usareu imatges centrades en euros al vostre lloc. client potencial.\nLa localització s’assegura que el vostre lloc tingui en compte tots els matisos culturals de les regions a les quals intenteu vendre.\nPot semblar una tasca impossible. Molts llocs de venda al detall tenen centenars de pàgines actualitzades regularment i la contractació de traductors professionals resultaria prohibitivament costosa. Al mateix temps, molts podrien considerar que la traducció automàtica i la localització són incompletes i massa inexactes per confiar-hi. Però, com sap qualsevol persona que utilitza programari de traducció automàtica, la tecnologia millora constantment. La tecnologia pot ser una eina increïblement valuosa per a la localització web i, quan s’associa amb persones reals, pot arribar a cims vertiginosos.\nTraducció automàtica vs automàtica\nUna idea equivocada habitual és això traducció automàtica és el mateix que traducció automàtica. D'acord amb la Autoritat de localització i globalització (GALA):\nTraducció automàtica - programari totalment automatitzat que pot traduir contingut font a idiomes objectiu. Les tecnologies de traducció automàtica inclouen proveïdors com Google Translate, Yandex Translate, Microsoft Translator, DeepL, etc. Però aquests proveïdors de traducció automàtica aplicats a un lloc web solen superposar idiomes nadius un cop el visitant estigui al lloc.\nTraducció automàtica - La traducció automàtica inclou la traducció automàtica, però va més enllà. L’ús d’una solució de traducció no només s’ocupa de la traducció del vostre contingut, sinó també de la gestió i edició del contingut, el SEO de totes les pàgines traduïdes i, a continuació, gestiona la publicació d’aquest contingut automàticament, potencialment en directe, sense que hagueu d’alçar el dit. Per als minoristes, la producció d'aquesta aplicació de tecnologia pot augmentar les vendes internacionals i és increïblement rendible.\nGent contra traducció automàtica\nUn dels principals inconvenients de l’ús de la traducció automàtica en la localització és la precisió. Molts professionals del màrqueting consideren que la traducció humana completa és l’única manera fiable d’avançar. El cost d'això, però, és enorme i prohibitiu per a molts minoristes; per no dir que no té cura de com es mostrarà realment aquest contingut traduït.\nLa traducció automàtica us pot estalviar molt de temps i la precisió depèn del parell d’idiomes escollit i del grau de desenvolupament i competència de les eines de traducció per a aquest parell específic. Però, per exemple, com a valoració global, la traducció és bona el 80% del temps, tot el que heu de fer és obtenir un traductor professional que verifiqui i editi les traduccions en conseqüència. En obtenir una primera capa de traducció automàtica, accelereu el procés per fer que el vostre lloc web sigui multilingüe.\nDes de la perspectiva financera, aquesta elecció és una consideració enorme a fer. Si contracteu un traductor professional per començar de zero i treballar en una gran quantitat de pàgines web, és probable que la factura que acumulareu sigui astronòmica. Però si tu Començar amb la primera capa de traducció automàtica i, a continuació, porteu traductors humans per fer ajustos quan sigui necessari (o potser el vostre equip parla diversos idiomes), tant la seva càrrega de treball com el cost global es reduiran significativament.\nLa localització de llocs web pot semblar un projecte descoratjador, però gestionada correctament amb una combinació de tecnologia i poder de les persones, no és una feina tan gran com es pensa. El comerç electrònic transfronterer ha de ser una estratègia per als avançats en màrqueting. Nielsen informa que 70% dels minoristes que havien incursionat en el comerç electrònic transfronterer havien estat rendibles amb els seus esforços. Qualsevol incursió en la localització ha de ser rendible si es fa eficaçment tenint en compte la tecnologia i els límits de la tecnologia.\netiquetes: traducció automàticaDeepLcomerç globalcomerç electrònic globaltraducció lingüísticaubicaciólocalitzaciótraducció automàticatraducció d'idioma manual


Crònica de la jornada d'estudi i divulgació "Sant Joan Abadesses, mil anys d'absència" | Federació Catalana de Monges Benedictines SAF\nEl passat dissabte 7 d’octubre de 2017, més de setanta persones es van reunir el Palau de l’Abadia de Sant Joan de les Abadesses per escoltar els últims estudis sobre el primer monestir femení dels comtats catalans, el monestir de monges benedictines de Sant Joan de les Abadesses fundat pel comte Guifré el Pilós i la seva esposa Guinedilda vers el 887 i extingit el 1017.\nRamon Roquer, alcalde de Sant Joan de les Abadesses, Albert Piñeira, de Cultura de la Diputació de Girona, Mons. Romà Casanova, bisbe de Vic, i Enric Vendrell, director general d’Afers Religiosos de la Generalitat de Catalunya, van donar inici a la jornada amb els seus parlaments inaugurals, coincidint amb l’escaiença de celebrar en aquests moments tant decisius pel futur de Catalunya una jornada sobre la història d’un monestir que visqué i participà de la configuració inicial dels comtats catalans.\nDurant la intensa jornada es van analitzar diferents temes relacionats amb el monacat femení i el monestir de Sant Joan. El catedràtic Josep Maria Salrach Marès va oferir una anàlisi detallada del context polític en el qual es van desenvolupar els fets de 1017 que desembocaren en l’expulsió de les monges de Sant Joan a través d’una butlla del papa Benet VIII. Ponència complementada per les aportacions de Montserrat Pagès i Paretas sobre el darrer abadiat, el d’Ingilberga, i de Joan Ferrer Godoy sobre les conseqüències de l’expulsió i la configuració d’un nou projecte monàstic a Sant Joan de la mà de l’abadia de Sant Víctor de Marsella.\nPerò durant la jornada també hi hagué ocasió per analitzar el paper de la dona als comtats catalans els segle X i XI de la mà de la professora Teresa Vinyoles Vidal, qui ens parlà molt especialment de les roturadores, repobladores i civilitzadores. I en la mateixa línia d’anàlisi, el doctorant Xavier Costa Badia va aprofundir en la configuració del patrimoni del monestir de Sant Joan i el seu impacte sobre el territori.\nNo obstant, la jornada volia reivindicar el món de l’espiritualitat femenina a l’Alta Edat Mitjana i la necessitat del seu estudi. Per això, la jornada comptava amb la presència de la germana Maria Dolores Martín Trutet, qui plantejà el fet monàstic femení des dels seus orígens com una realitat pròpia, no depenent de l’experiència masculina. En aquest sentit, les comunicacions d’Araceli Rossillo Luque i Irene Brugués Massot, sobre l’educació i la cultura als monestirs femenins medievals i la vida monàstica als primers monestirs femenins dels comtats catalans, respectivament, van ajudar a perfilar la visió dels monestirs com espais de vida espiritual de dones i per a dones.\nFinalment, la professora Núria Jornet-Benito, coinvestigadora principal del projecte de recerca I+D Paisatges espirituals de la Universitat de Barcelona, col·laborador de la jornada, va cloure l’acte amb una reflexió interessant sobre els punt abordats i les línies de treball obertes. I al marge de la necessitat de remirar les fonts originals i de seguir investigant, va apuntar les possibilitats d’aprofundir en l’estudi dels mecanismes de memòria que es donaren temps després de l’expulsió i que convergiren en la llegenda del comte Arnau.\nEn definitiva, la jornada Sant Joan de les Abadesses, mil anys d’absència ha estat el primer pas vers una necessària revisió de la història del monestir de Sant Joan i del monacat femení a l’Alta Edat Mitjana a casa nostra. Per això, els organitzadors preveuen editar el 2018 una monografia que reculli i ampliï tots els temes tractats a la jornada.\nSala annexa per seguir les intervencions\nJosep Maria Salrach obre la jornada amb la ponència inaugural\nNúria Jornet presenta la segona ponent, Teresa Vinyoles\nTeresa Vinyoles ens parla de la dona als s. X i XI\nTercera comunicació amb Xavier Badia\nDarrera comunicació del matí amb Araceli Rossillo\nAraceli Rossillo ens parla de l'educació als monestirs\nEls ponents del matí atenen les preguntes dels assistents\nUna jornada amb gran assistència!\nVisita al monestir de Sant Joan al migdia\nM.Dolores Martín parla sobre el fet monàstic femení\nComunicació d'Irene Brugués, arxivera del SAF\nDarreres comunicacions de la tarda\nMontserrat Pagès parla sobre l'abadessa Ingilberga\nL'historiador santjoaní Joan Ferrer Godoy\nNúria Jornet tanca la jornada amb una reflexió final\nEsperança Atarés, presdienta de la Federació de Monges Benedictines, clou l'acte\nTags: Activitats SAF, Formació, història de la dona, història monestirs, jornades, mil anys d'absència, Sant Joan de les Abadesses


L’església de Sant Aciscle i Santa Victòria de la Massana compta des de l’any 2007 amb un orgue d’unes qualitats i sonoritat excepcionals. Per aquest motiu s’ha volgut promocionar el coneixement de l’instrument així com de les possibilitats estètiques musicals. Amb aquest objectiu s’organitza una temporada de concerts, visites escolars i altres accions, que promouen el coneixement d’aquesta joia musical.\nDurant la temporada d’estiu les places i parcs de la Massana es converteixen en escenari d’espectacles de circ, clowns, teatre de carrer, concerts...\nA més, també tenim les festes majors, amb divertides activitats per a tots els públics.\nEls capvespres els podem acompanyar d’un vermut, una estona de tranquil·litat després de la feina o un moment de calma havent gaudit de les nostres muntanyes, tot escoltant grups musicals del país a la plaça del Quart, espai on centrem aquestes accions estiuenques que tenen lloc a les 20 h del vespre\nENA, Escena nacional d’Andorra\nL’Escena Nacional d’Andorra, ENA, és una Fundació formada per Govern d’Andorra, Crèdit Andorrà i el Comú de la Massana nascuda amb l’objectiu de promocionar les arts escèniques del país. La prioritat és donar suport als artistes nacionals i també apropar l’art al públic en general. El teatre de les Fontetes de la Massana és un dels escenaris de les produccions de l’ENA.\nAl llarg de l’any trobem actes, festes i celebracions de diferents característiques relacionades amb les tradicions com poden ser la revetlla de Sant Joan , el Carnaval, la celebració de Tots Sants, amb la castanyada. Les entitats culturals i socials de la Massana participen activament, en aquests actes festius aportant activitats, participació i donant un ple sentit a les festes populars i a la cohesió social\nDes de fa més d’un quart de segle, la Massana rep la primavera amb Andoflora, la fira de la planta i la flor. La plaça de les Fontetes es converteix en un petit poblet, amb casetes de fusta, on s’hi pot comprar tot tipus d’elements relacionats amb les plantes i les flors, a més d’artesania i gastronomia i un ampli programa d’activitats culturals: tallers, exposicions, arts escèniques...\nSi alguna festa simbolitza l’esperit de la col·lectivitat aquestes són les festes majors de cadascun dels quarts que composen la parròquia de la Massana. El calendari l’obre el poble de Sispony, coincidint amb la revetlla de Sant Joan, i finalitza amb la d’Arinsal, que té lloc el penúltim cap de setmana del mes d’agost. Així doncs, ens trobem amb un estiu ple d’activitats populars, balls tradicionals i actes festius organitzats directament per les comissions de festes de cada quart. Podeu consultar el calendari de festes per conèixer les dates.\nL’esdeveniment del còmic del Pirineu. Exposicions d’originals, firmes d’autors, xerrades, presentacions, zona de venda, concurs de cosplay, etc. Des del 1997, la Massana acull, a l’abril, un saló dedicat al còmic que ja ha esdevingut un clàssic dels circuits internacionals. Tota la informació sobre les diferents edicions i les dates del saló a www.lamassanacomic.ad\nDurant les festes nadalenques, el punt de trobada és la plaça de les Fontetes, amb un esdeveniment que es renova cada any, centrat en la gastronomia, el lleure i la cultura. La pista de gel, els estands de productes artesanals, els tallers infantils i els concerts són accions sempre presents durant les setmanes prèvies al Nadal.\nEl públic infantil és protagonista de l’estiu a la Massana, ja que volem que ens infants aprofitin les vacances per adquirí el gust per la cultura. Per això el comú programa espectacles de qualitat: teatre, concerts, espectacles itinerants, jocs tradicionals, i accions especialment adreçades a aquest col·lectiu.\nLa festivitat de sant Antoni Abad, el 17 de gener, és l’esdeveniment més destacat del calendari d’hivern ja que es tracta del patró de la Massana. La celebració comença amb la tradicional missa a la capella de sant Antoni de la Grella, situada a l’antic camí ral que comunica la Massana amb Andorra la Vella. És l’únic moment de l’any en què es pot accedir a aquesta petita capella. La part més popular de la festa és la tradicional escudella de sant Antoni, elaborada per la Confraria d’escudellaires de la Massana, formada per cuiners professionals i voluntaris.\nJust abans de l’escudellada, es canten els Encants de sant Antoni, una subhasta benèfica i molt participativa.\nTots els actes són oberts a tothom i l’escudellada és gratuïta.


Aquest dijous s’ha col·locat la primera pedra del nou CAP d’Amposta | Amposta.info\nAquest dijous s'ha col·locat la primera pedra del nou CAP d'Amposta\nL’acte ha estat presidit pel conseller de Salut, Antoni Comín, acompanyat de l’alcalde d’Amposta, Adam Tomàs. El nou CAP està previst que entre en funcionament d’aquí dos anys\nEl conseller de Salut i l’alcalde d’Amposta col·locant la primera pedra del nou CAP\nL'acte ha estat presidit pel conseller de Salut, Antoni Comín, acompanyat de l'alcalde d'Amposta, Adam Tomàs. El nou CAP està previst que entre en funcionament d'aquí dos anys\nEl conseller de Salut, Antoni Comín, ha participat aquest matí de la col·locació simbòlica de la primera pedra del nou centre d'atenció primària (CAP) que s'ha de construir a Amposta, una obra llargament demandada a la capital del Montsià i que estava aturada des del 2010. El nou CAP entrarà en funcionament d'aquí dos anys i s'ubicarà en uns terrenys cedits per l'Ajuntament d'Amposta a la Generalitat. “Les inversions han tornat”, ha remarcat el conseller.\nComín ha recordat que el pressupost del 2017 del Departament de Salut ha aconseguit revertir un terç de les retallades que s'havien produït els darrers anys. “No podem parlar de triomfalisme perquè encara hem de desfer totes les retallades i després superar el pressupost del 2010, però s'ha d'explicar a la ciutadania que la tendència ha canviat”, ha afegit.\nTambé ha subratllat que el nou centre de salut d'Amposta permetrà donar un “salt de qualitat” assistencial i servirà com a símbol del nou model d'atenció primària que està desenvolupant el Departament centrat en una visió comunitària. “Volem reformar la primària perquè pugui afrontar els nous reptes de la societat, que sobretot són el canvi demogràfic i l'envelliment. Hem de fer un sistema comunitari per integrar la primària amb el teixit social i que es faci més prevenció i promoció de la salut”, ha apuntat. En aquest sentit, ha destacat que els ajuntaments són un “soci imprescindible” per poder tirar endavant el nou model.\nEn l'acte de col·locació de la primera pedra, el conseller ha estat acompanyat pel delegat del Govern a les Terres de l'Ebre, Francesc Xavier Pallarès; l'alcalde d'Amposta, Adam Tomàs, i el gerent de la regió sanitària de Terres de l'Ebre, Ismael Piñas, entre d'altres.\nEl nou CAP d'Amposta comptarà amb una superfície construïda superior als 2.000 metres quadrats, després d'invertir-hi uns 3,45 milions d'euros. El futur edifici constarà de tres plantes i, entre d'altres serveis, disposarà d'àrea d'urgències i extraccions, medicina de família, pediatria, àrea de la dona i odontologia. Salut, a través del Servei Català de la Salut (CatSalut), prioritza aquest nou CAP en entendre que l'actual, construït fa més de 30 anys, no té prou espai per atendre les aproximadament 10.000 persones assignades a aquesta Àrea Bàsica de Salut.


Saber més respecte al cognom Božinova és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Božinova sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Božinova.\nEl cognom Božinova en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Božinova, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Božinova és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Božinova\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Božinova en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Božinova, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Božinova que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Božinova, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Božinova. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Božinova és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Božinova del món\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Božinova en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Božinova poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Božinova és un cognom més freqüent, i en quins països Božinova és un cognom insòlit o inexistent.


Naturgy llança 'Herois del Món', una skill d'Amazon Alexa orientada a la sostenibilitat\nNaturgy va llançar la passada setmana 'Herois del Món', una skill d'Amazon Alexa per conscienciar sobre la necessitat de lluitar contra el canvi climàtic i difondre informació sobre la cura de l'entorn, innovació i noves tecnologies.\nNaturgy, EnergyLab i Edar Bens investigaran l'hidrogen verd obtingut de les aigües residuals\nReynés (Naturgy) insta a posar en marxa els certificats d'origen per a l'hidrogen\nFamílies i joves poden accedir a 'Herois del Mundo' des de la app d'Alexa i amb la veu a través de qualsevol dispositiu amb Alexa integrada. Consisteix en un joc de preguntes i respostes per posar a prova el coneixement sobre sostenibilitat. Es tracta de la primera skill d'una companyia energètica a Espanya orientada cap a aquest tema.\nAmb aquesta nova skill, Naturgy demostra un cop més el seu compromís amb la sostenibilitat, cosa que ha estat reconegut recentment en els Premis Europeus de Medi Ambient de la Comissió Europea, al rebre el guardó tant en la Secció Espanyola com a l'Europea, per la seva decidida aposta mediambiental. En concret, aquests premis reconeixen a aquelles empreses que combinen amb èxit la viabilitat econòmica amb la protecció de l'entorn.\nL'aposta de Naturgy per ser un agent clau en la transició energètica passa per un major creixement en renovables, l'impuls dels gasos renovables i, en concret, de l'hidrogen, la generació distribuïda, l'emmagatzematge de l'energia, la captura del CO2 o la digitalització de les xarxes.\nLa companyia ha obtingut avenços importants només en els últims dos anys, durant els quals s'ha reduït de manera considerable la seva petjada ambiental. En concret, el grup ha disminuït un 25% les seves emissions directes de gasos d'efecte hivernacle, un 30% el consum d'aigua i un 75% dels residus generats.


MENUTS I GANÀPIES: NINOT FLORIT\nQUÈ HEM FET SERVIR?\n· Un mitjó de mitja.\n· Mill (en castellà alpiste)\n· Serradures o terra\n· I material plàstic (pintura, retalls, paper...)\nAl fons del mitjó, cal posar uns dos dits de mill, i després continuar omplint-lo amb la sorra o amb les serradures, quan s’hagi arribat a la grandària desitjada, es lliga amb un nus i es pot començar amb la seva decoració.\nPer fer el nas i les orelles, cal agafar un tros de mitja plena, com si féssim un pessic, i lligar-ho amb un tros de llana, o de fil. Com a suport, podem posar un got de vidre o plàstic, recobert amb el tros de mitja que ens sobra.\nPer últim, cal remullar la part superior del ninot amb els dits, es tracta de que sempre tingui el cap humit, doncs d’aquesta manera, li creixerà un cabell ben verd i florit!\nAmb aquesta proposta hem observat com les nenes plasmaven les seves emocions,sobretot a l’hora de manipular els materials... heu posat mai la mà en un grapat de mill? Seguim veient que els costa sortir de la realitat, fer ninots fantàstics amb molt color, queda només pels més menuts. Les més grans, feien senyores repletes de detalls.\nAra queda esperar , i el resultat dependrà de la responsabilitat que les nenes adquireixin, si tenen cura de la seva planta, podran veure uns bons resultats.\nPublicat per MENUTS I GANÀPIES a 11:11


territoris.cat/Edgar Aldana 21:10 10/04/14\nEls ajuntaments han restituït en poques hores tots els mastelers, i les estelades tornen a onejar als municipis de la comarca.\npla urgell els serveis nit desconeguts\nEls veïns d'Ivars d'Urgell observen el masteler tallat davant de l'Ajuntament.\nUn cop es va conèixer el resultat de la votació en el Congrés dels Diputats, amb la negativa a la transferència per tal que Catalunya pugui convocar consultes, uns desconeguts es van dedicar a tallar els mastelers dels municipis de Vilanova de Bellpuig, Ivars d'Urgell i el Palau d'Anglesola.\nEls mastelers metàl·lics es trobaven en llocs emblemàtics dels municipis, i en el cas d'Ivars d'Urgell, en tenien dos, un a la plaça del Bisbe Coll, i l'altre a la plaça de l'Ajuntament, ambdós van ser tallats, i com també a la resta de poblacions es van endur les estelades.\nEn el cas d'Ivars d'Urgell, el consistori ha presentat una denúncia a la comissaria dels Mossos d'Esquadra. En els tres municipis, un cop conegut l'acte, els consistoris es van apressar a reposar els mastelers i a col·locar una nova estelada que ja oneja als tres municipis de la comarca.\nEls alcaldes han manifestat que no volen que aquest fet hagi de ser motiu de confrontament, tan sols es tornaran a reposar les estelades, tantes vegades com les tallin.


La Federació Catalana de Societats Musicals proposa Octavi Ruiz com a candidat als Premis Nacionals de Cultura - Federació Catalana de Societats Musicals\nDilluns, juny 21 2021\nHome/Notícies/La Federació Catalana de Societats Musicals proposa Octavi Ruiz com a candidat als Premis Nacionals de Cultura\nCompositors i directors, diverses societats musicals del país, així com ajuntaments i entitats del tercer sector cultural han donat el seu aval per acompanyar la candidatura\nEl director Octavi Ruiz (Foto: Àlvar Andrés - FCSM)\nOctavi Ruiz ha estat el director de la Societat Musical la Lira Ampostina durant quasi 40 anys. Tota una vida lligada a una entitat que ja des del principi va introduir metodologies per professionalitzar la seva escola. Un empeny que ha fructificat en la concessió de centre de grau professional de música, esdevenint l’únic conservatori privat de la demarcació de Tarragona.\nDes del respecte als músics i a la feina constant i humil, Ruiz ha aconseguit que la Lira Ampostina actués al Palau de la Música de València, l’any 2004, o que guanyés un primer premi al prestigiós Certamen de Bandes Vila d’Altea el 2007. A més d’establir col·laboracions de la banda amb espectacles de diverses disciplines, des de l’avantguarda que mira cap a l’arrel del compositor i pianista Carles Santos, amb l’espectacle Belmonte, que comptava amb la dansa de Cesc Gelabert, fins a col·laboracions amb Raimon, Serrat, Quico el Célio, el Noi i el Mut de Ferreries.\nAquests motius i molts d’altres han impulsat a la FCSM a presentar la candidatura als Premis Nacionals de Cultura, la distinció més important en el camp de la cultura a Catalunya, que atorga el Consell Nacional de la Cultura i de les Arts (CoNCA)\nEl risc com a camí per a l’entusiasme i la creativitat\nLa filosofia de l’Octavi ha estat la d’assumir el risc per eixamplar la creativitat i l’entusiasme de la banda. No debades en els darrers anys la Lira Ampostina ha adaptat òperes com l’Elisir d’amor, o ha fet un pas endavant en la concepció escènica amb la representación de musicals com ara Cabaret, Mamma mia, Mar i Cel… amb actors, posada en escena, decorats…\nFins i tot mesos abans de la jubilació de l’Octavi la banda va arranjar la banda sonora del videojoc Gris, creat a l’estudi terrassenc Nomad Studio.\nUna tasca en la qual s’han emmirallat les bandes\nDes dels inicis de la seva trajectòria, quan l’Octavi va professionalitzar l’escola de música vinculada a la banda creant un claustre de professors especialitzats per a cada instrument, la Lira Ampostina ha estat un mirall on les bandes s’hi han atansat a la recerca d’inspiració, tant pel que fa al model de gestió com a la qualitat sonora. El director, que des de ben jove va encarregar-se de la direcció de la banda i de l’escola, ha sabut engrescar els músics en nous reptes, sempre mantenint la bonhomia i el respecte cap als músics.\nDiverses bandes, així com directors i compositors de gran trajectòria al país, ajuntaments i entitats del tercer sector cultural han acompanyat la candidatura presentada per la FCSM amb els seus avals. Tots aquests actors culturals manifesten la importància per a les bandes i, en general, per a la cultura del país de tota una vida de dedicació per assolir l’excel·lència musical.\nI això, l’Octavi Ruiz, ho ha aconseguit seguint la filosofia de respecte, transversalitat i cohesió que proposa el model de les societats musicals.\nLa Unió Musical del Bages ofereix el Concert al cobert de la Màquina de Batre\nEl 1r curs de Direcció de Banda de L’Auditori i la BMB es clourà amb un concert amb la participació dels alumnes\nLa Valenciana ofereix el concert de primavera, amb il·lusions renovades i noves incorporacions\nL’Escola de Música de La Sénia acull un curs de direcció musical amb Toni Scholl