Congrés mundial de semiòtica: un reportatge.\nPublicat el 24 de desembre de 2017 per JoanGrimalt\nDedicat amb agraïment al mestre i amic Antoni Bosch-Veciana, en qui pensava escrivint el text, i que hi ha contribuït decisivament.\nEls últims dies del passat juny de 2017 va tenir lloc a Kaunas (Lituània) el World Congress of Semiotics, amb el lema Cross- Inter- Multi- Trans. El congrés aplegava molts estudiosos de tot el món, i va estar molt ben organitzat. S’arribava fins a disset sessions simultànies, de dilluns a divendres. Per això, fins i tot sense fer mai campana, cadascú només es podia fer una idea molt particular i limitada del conjunt de la trobada. Un congrés és el lloc ideal per als afectes gratuïts, desinteressats; per a afinitats misterioses, d’àmbit planetari. La seducció hi té lloc a diferents nivells: des del desig desmesurat de plaure fins al clàssic latin lover assedegat de noves experiències (encarnant el mite de Don Juan), passant per la pura o impura vanitat acadèmica, que sovint devora continguts i relacions. L’esforç és molt gran, sobretot per als qui vénen d’un altre continent. Però molts ens hi acabem retrobant: sobretot els que tenen una ajuda de la universitat per anar a congressos. No és el cas de l’Esmuc, encara; però sí de totes les universitats estrangeres que conec, d’on provenen els meus col·legues.\nQuè és la semiòtica, per a què serveix.\nLa semiòtica és la ciència que es mira el caos del món amb el desig de trobar-hi sistemes de signes. Serveix per ordenar relacions entre coses, sovint en grups de dos o tres elements: relacions de complementarietat, de contrarietat, les que siguin. Per això, als congressos de semiòtica hi caben pràcticament tots els camps del saber, i fa temps que es diu que està de moda. El fet és que la interdisciplinarietat és fonamental per a la semiòtica, i que les solucions als problemes del nostre temps sembla que passin per la cross- inter- multi– trans-disciplinarietat.\nUna revista de l’Associació alemanya de semiòtica que em van regalar gentilment, sabent que és un dels meus terrenys, ofereix un número monogràfic sobre la rialla com a conjunt de signes. S’hi analitza, entre altres moltes coses, quan i com riuen personatges com Hanna Arendt o el matrimoni Clinton, en entrevistes per als mitjans de comunicació. En un altre monogràfic, la revista se centra en què vol dir comparar entre dues coses: fins a quin punt podem precisar l’equiparació que una comparació representa. A més, ho analitza des de dos punts de vista diferents: l’oriental i l’occidental. Això es fa utilitzant eines estructurals, seguint de més o menys aprop alguna de les grans figures de la semiòtica.\nA Itàlia, destaca la figura d’Umberto Eco, que va estudiar a Torí però va ensenyar sobretot a Bolonya. Els seus assaigs poden ser molt tècnics i densos; de vegades Eco s’explica millor a les novel·les que no als textos teòrics. A França hi ha una escola molt important, començant pel lituà exiliat a París Algirdas J. Greimas, company de Roland Barthes o de Claude Lévi-Strauss, fundadors de l’estructuralisme. Els textos de Greimas són accessibles i inspiradors encara avui. Als països anglosaxons se segueix Charles S. Peirce, autor d’una obra monumental i riquíssima que encara s’està explorant. Per sort, hi ha hagut qui n’ha elaborat síntesis, cercant-ne l’aplicació teòrica. Aquí a Barcelona, a l’Esmuc, tenim un expert en semiòtica, Rubén López Cano, que també té una pàgina web pensada per fer assequible a tots els lectors, especialment als músics, la ciència dels significats.\nPer desentrellar la realitat, la semiòtica de vegades parteix d’una teoria, per aplicar-la amb violència conceptual. Sovint, però, també busca el camí contrari, i comença per buidar textos, tant del món de l’alta cultura com de la cultura de masses. També poden ser ‘textos’ unes entrevistes de la ràdio o de la televisió, com és el cas de l’estudi del significat de les rialles en personatges cèlebres.\nPer a la música, la semiòtica sembla una eina molt eficaç. Quasi tothom està d’acord que la música és expressiva, però que funciona d’una altra manera que la llengua. Les eines de la semiòtica permeten analitzar la música com a conjunt de signes, com a sistema de referències que signifiquen de manera connotativa, no denotativa. Fa molts anys que, sense fer servir la paraula semiòtica, a tot arreu on ensenyo faig servir aquestes eines. La majoria dels estudiants agraeixen poder posar paraules i ordre (logos) a intuïcions que, com a intèrprets, creien que eren territori purament subjectiu, inaccessible a la musicologia o a l’anàlisi.\nPunts de trobada i contradiccions\nHi ha bàsicament dos tipus d’investigadors de la semiòtica. El grup més nombrós parteix de la teoria, que és una mica farragosa d’estudiar, i requereix una base cultural notable, sobretot filosòfica. L’altre, al contrari, parteix d’una praxis, p.e. la interpretació musical, l’arquitectura, la física o l’ensenyament infantil, i es troba treient cada vegada més partit de les eines de la semiòtica per millorar aquesta activitat.\nQuina diferència hi ha entre l’antiga lògica, que també descobria estructures en el món caòtic, i la nova semiòtica? En primer lloc, la lògica clàssica es feia des de pressupòsits metafísics, i en canvi l’estructuralisme del s. xx es vol desprendre de les grans Preguntes. Només és la meva interpretació, però jo diria que la semiòtica vol canviar el món, o si més no millorar-lo. La mirada dels semiòtics sobre els éssers i les coses és amorosa, confiada, afirmativa, i la seva intervenció vol reforçar els aspectes que afavoreixen la vida. Sobretot la vida humana, però en general tota la vida. La semiòtica actual, malgrat els seus orígens formalistes, de fet s’associa a una manera de viure, a una moral.\nPer això, les nostres trobades tenen lloc sota el signe de l’humanisme i l’animalisme, l’ecologisme o el veganisme. Com altres grups del món de les humanitats, la majoria dels semiòtics som sensibles a la cura dels animals i del planeta. També som majoritàriament agnòstics, però espirituals, i creiem en una reformulació de la fraternitat il·lustrada que té l’arrel en l’amor judeocristià per la comunitat. Alhora, és molt corrent una sensibilitat notable pel llegat cultural i humanista, especialment l’art, tant l’elitista com el més popular.\nS’hi poden donar per suposades qüestions de gènere, especialment al voltant de la dona. I una tendència política favorable al canvi, a endevinar cap a on va el futur de les noves generacions i afavorir-lo. La semiòtica comença històricament pels estudis lingüístics i, per tant, la traducció és un dels temes sempre presents a les nostres trobades. Les diferents llengües, representa que no són millors ni pitjors. No tenen jerarquies: la diversitat se celebra, no és un problema. La idea és incloure, mai excloure ningú, per poc que es pugui. Semblaria que la comunitat semiòtica és altruista, que vol resistir contra un món nihilista, materialista, mercantilista, tecnocràtic. Inhumà.\nPerò això, a la pràctica, no és tan senzill. De moment, és astorador trobar-se amb experts en comunicació que tenen dificultats tan grans per escoltar-se i dialogar, per debatre i enriquir-se, que és el que havien vingut a fer. Començant per l’anglès, que pocs dominen com a segona llengua.\nEnmig d’una conversa abrandada sobre com posar remei a les desigualtats al món, en un cafè de l’avinguda de la Llibertat a Kaunas, apareix un captaire que molesta el col·lega que tenia la paraula: el semiòtic el foragita amb rudesa. Els altres assenteixen: no se’ls pot donar res, si no encara es tornen més pesats.\nPerò on les contradiccions es fan més doloroses és a les sessions plenàries. Durant la primera es parlava de discriminació en to reinvidicatiu i compungit. Al mateix moment, davant del teatre, la policia municipal fa entrar a la furgoneta dues gitanes que havíem vist captant pel carrer dies abans. Una és jove però va amb una crossa; l’altra és una àvia (ai, una vella), però totes dues s’han d’espavilar a enfilar-se a la furgoneta sense ajuda dels municipals. Unes senyores rosses i enjoiades es miren l’escena, i la comenten enriolades. Potser avui es troben per parlar de llibres, o de la injustícia al món.\nTambé hi ha una “convidada d’honor” d’origen lituà que rep una sessió plenària sencera per difondre la causa d’uns animals amenaçats per la industrialització de Borneo, causa a la qual ha dedicat tota la vida. Aquesta venerable senyora, de 71 anys, té fans de tot el món; alguns són aquí, visiblement feliços d’assistir a la seva xerrada. La doctora, però, és dura i tirànica amb la seva secretària. Si fos una orangutana, és evident, la tractaria molt millor.\nUn altre dels ponents de sessió plenària s’omple la boca de togetherness, d’una nova fraternitat. Pinta un panorama negre com l’infern, proposa un nou humanisme (retro) com a salvació d’aquest món malvat i després, mentre nosaltres miràvem d’entendre per què la seva proposta de diàleg no sonava convincent, falta clamorosament al respecte dels que li fan preguntes, o volen afegir llur comentari a les seves sàvies paraules.\nTotes les llengües i persones tenen la mateixa dignitat, segons els Drets de l’home: sí. Però des dels fets n’hi ha una pila de més o menys simpàtiques: l’alemany no. L’alemany és antipàtic –no se sap ben bé per què, a aquestes alçades–, fins i tot per als qui el parlen. El francès és adorat i detestat a parts iguals; el lituà o el català són simpatiquíssims, que vol dir inútils. La llengua vehicular és l’anglès, tant durant les sessions com a fora, als cafès. Els anglòfons són els únics que no s’han de traduir a si mateixos. En una plenària, un ponent francès que evidentment no parla gens bé l’anglès, s’adreça a tothom en francès, sabent que la majoria no l’entendran, amb l’excusa de la diversitat lingüística!\nEn aquesta mateixa sessió, un cèlebre semiòtic, molt ben vestit, declara la impossibilitat de dialogar amb el fonamentalisme –i ens l’havien presentat com a expert en aquest terreny–, ‘perquè ells se situen fora del marc semiòtic’. Simptomàtic: si la realitat supera el marc teòric, deixem la realitat i quedem-nos amb el marc. No seria millor eixamplar aquest marc, que excloure els que no entenem? Precisament la violència acostuma a tenir l’arrel en la manca de paraules (de comprensió), i en l’exclusió de l’altre.\nMalgrat aquestes contradiccions, personalment el congrés ha estat una experiència molt agradable, sobretot per les relacions personals. S’acostuma a tornar dels congressos amb estímuls per descobrir textos o autors desconeguts, i amb la confirmació, desmentiment o matísació que reben les intuïcions pròpies per part dels altres col·legues.\nPublicat dins de General, Música i sentits 2014 i etiquetada amb Lithuania, Semiotics | Deixa un comentari\nRecital d’Ilker Arcayürek i Simon Lepper a l’Auditori de Barcelona\nEl 25 d’octubre passat vam poder sentir a la sala Oriol Martorell de l’Auditori de Barcelona, en el marc d’un cicle de Lied molt prometedor, el jove tenor vienès d’origen turc Ilker Arcayürek, acompanyat de l’anglès Simon Lepper. Al febrer hi canta Josep Ramon Olivé, al costat del prof. Francisco Poyato.\nEl recital va ser molt ben rebut. A mi em va entusiasmar poder escoltar en viu la veritable tècnica del parlando, essencial en el gènere de la cançó, tant popular com artística. En això, Arcayürek és un model indiscutible. Ho degué aprendre a Viena, on ja va anar a l’escola.\nEl parlando és el resultat de prioritzar radicalment la paraula per sobre dels altres aspectes de la composició. A la pràctica, vol dir una dicció perfecta, com la del tenor que ens ocupa. Una bona dicció no vol dir pas un bon accent. L’accent, parlant llengües estrangeres, està sobrevalorat. Arcayürek, parlant i cantant en alemany, té l’accent turc, com en té les faccions i els records infantils, i tantes coses precioses que el vinculen al seu origen. La dicció, en canvi, és una cosa tècnica, que cal aprendre si es vol excel·lir en el Lied.\nEn alemany, i en la majoria de llengües, vol dir distingir escrupulosament entre vocals llargues i curtes, cosa no gens fàcil per als catalanoparlants (ni castellanoparlants, ni turcs), que no fem aquesta diferència. I prioritzar-la per sobre de la tendència al legato natural en el cantant, especialment el que canta òpera. Vol dir també discernir els breus moments on el lirisme obliga a deixar el parlando, sense deixar mai que es perdi, per això, el to general de recitació. Vol dir una certa sequedat de consonants per damunt de les vocals, una sensació de détaché o de staccato. Això distingeix p.e. la manera de dir els textos de Louis Armstrong i d’Ella Fitzgerald, una diferència que s’aprecia bellament als dos enregistraments que van fer en duo: Ella and Louis (1956) i Ella and Louis again (1957).\nEl parlando requereix d’un domini de la respiració extraordinari, i en general d’una tècnica vocal diferent, que prioritza la lleugeresa de la veu. Estic convençut que era la manera normal de cantar, fins a l’arribada del verismo al segle xx. Quan algú canta amb lleugeresa, sense pensar en un auditori de mil persones, sinó en les curtes distàncies, molts problemes tècnics se solucionen sols. P.e. coloratures, melismes, fermates, ornaments que en molts cantants de música popular continuen donant-se espontàniament, i que en canvi, en la tècnica vocal avui corrent, han quedat eliminats a base de fer una pressió excessiva.\nEl resultat d’aquest dir els poemes, entre el murmuri i el clam, passant per tots els matisos, és d’una expressivitat irresistible. Fins i tot si no s’entén l’alemany, la sensació d’eloqüència arriba màgicament al públic. D’una manera semblant a com passa al festival de Vilabertran, al recital d’Arcayürek semblava que tothom estigués entenent els poemes en viu, tanta era l’atenció i la sensibilitat dels espectadors. La gestualitat dels intèrprets hi juga un paper, tot i que potser no sigui la baça més important d’Arcayürek, avui per avui. Ho és en canvi la seva expressió facial, espill d’una ànima sensible, comunicativa.\nLa “veu”, tal com en parlen amb entusiasme tants amics de l’òpera, passa a tenir un paper molt secundari, en el terreny del Lied ben recitat. La d’Arcayürek és agradable al registre greu, però a l’agut té una sonoritat esquerdada que recorda la bellesa de la veu de la Callas, tan inconfusible, tan poc convencional. I és que no es tracta de sonoritats agradables, ni tan sols a l’òpera, sinó de transmetre allò que el text vehicula. Prioritzar el so i la seva bellesa deixant a part els seus significats era propi dels anys 50 del segle passat, quan les ferides lacerants de les guerres feien desitjar al públic una música clàssica lenitiva, anestesiant, que no interpel·lés. D’aquesta mentalitat –del so vellutat de Karajan, combatut amb tanta ferocitat per Harnoncourt–, només en queden restes, avui.\nNo em va agradar tant el pianista. No perquè no ho fes bé, sinó per la seva concepció. El Lied requereix un company, més que un acompanyant. Lepper esborra el piano i se sotmet al cantant, amb el lloable desig de no arrogar-se cap protagonisme excessiu. Però així es perden elements fonamentals de l’art de Schubert: ja no se senten les figuracions ni els arpegis tan transparents en un fortepiano de l’època, que tenen sovint un significat referencial (al llaüt, al rierol), i que es poden reproduir en l’instrument modern a base de limitar el pedal dret a mínims, i potser de tancar una mica la tapa del gran cua, per poder articular més lliurement. El pols d’algunes cançons, especialment les marxes (An die Türen, Der Einsame) també va quedar difuminat. En resum: vam trobar a faltar una base ferma a l’edifici eloqüent del cantant, tant en l’aspecte mètric, com purament sonor; harmònic (a vegades no es reconeixien els acords), o articulatori.\nMenció a part mereix la seqüència del programa. El que semblava una selecció aleatòria de cançons es va acabar imposant, gràcies a l’actitud del rapsoda-cantant, en una narració global, única: impossible de reduir a paraules, però convincent a la seva manera. Segurament hi va contribuir l’agrupar les tres cançons de l’arpista del Wilhelm Meister cap al final del recital, i en general, el disseny d’una segona part plena de desolació.\nEl programa de mà, signat per Sílvia Pujalte, fa ganes de guardar-lo com a referència. Les traduccions, signades per Salvador Pila, tenen també moltes virtuts. Gràcies a l’organització per oferir-nos una vetllada tan preciosa, i al nombrós públic, que li va donar sentit. Goso dir que a Centreuropa, malgrat l’avantatge de la llengua, un recital així no estaria gaire més ple, ni trobaria un públic més sensible.\nPublicat dins de Audicions i etiquetada amb alemany, Arcayürek, dicció, Lied, Schubert | Deixa un comentari\n13.06.2021 | 08:00 Les portades del diumenge 13 de juny de 2021\n13.06.2021 | 01:50 VilaWeb Paper: La divisió en dos de Catalunya: els mapes de la frontera més absurda d’Europa\n12.06.2021 | 21:50 La lluita de l’Helena i molts malalts: “No és ansietat, tinc covid persistent”\n12.06.2021 | 21:50 Montserrat Roig, setanta-cinc anys de la dona que escrivia en català perquè li donava la gana


Cinemes Girona » TOUCH ME NOT (NO ME TOQUES) de Adina Pintilie, “una investigació artística sobre el desig humà i la nostra (in) capacitat de “tocar” i “ser tocat”, estar en contacte amb un altre ” Ós d’Or a la millor pel·lícula i millor òpera prima al festival de Berlín.\nTOUCH ME NOT (NO ME TOQUES) de Adina Pintilie, “una investigació artística sobre el desig humà i la nostra (in) capacitat de “tocar” i “ser tocat”, estar en contacte amb un altre ” Ós d’Or a la millor pel·lícula i millor òpera prima al festival de Berlín.\nDijous 20 de juny: 22:00h\nLa pel·lícula aborda el viatge emocional en què es submergeixen Laura (Laura Benson), Tomás (Tómas Lemarquis) i Christian (Christian Bayerlein) en el seu afany per buscar com formalitzar la seva intimitat i la seva sexualitat. Això els atrau de la mateixa manera que els espanta, tot i que les seves ganes per alliberar-se dels seus lligams i del que imposat per la societat com a correcte és mes fort.\nEl film, escrit i dirigit per Alina Pintilie, reflexiona sobre com experimentar la intimitat d’una manera inesperada i com estimar a una altra persona sense perdre-s’hi.


Ari Santos: retorn i gols | FCBarcelona.cat\nAri Santos: retorn i gols\nFa poc més de cinc mesos, Ari Santos, queia lesionat a la disputa de la final del Grand Prix de seleccions de futbol sala. Un cop el jugador va tornar a Barcelona va ser intervingut d’una ruptura del menisc extern del genoll dret.\nSantos, feliç amb la seu retorn a les pistes. Foto: Àlex Caparrós-FCB\nAmb ganes d’ajudar\nAri Santos sap que encara li queda camí per estar en plena forma, però el seu objectiu és clar: “Encara em falta per estar del tot bé, però espero poder ajudar molt l’equip fins al final de temporada, especialment a la final de Copa del Rei, al que queda de Lliga i als play-off”.\nLa intervenció va tenir lloc el 29 d’octubre i Santos ha fet un llarg camí durant aquests cinc mesos. Mentre els seus companys s’entrenaven a la pista, Ari Santos treballava al gimnàs, a la sala de rehabilitació, a la gespa del camp de la Masia…, acompanyat del metge, del fisioterapeuta i del recuperador de l’equip, persones a les quals va dedicar ahir els seus dos gols.\nLa reaparició d’Ari Santos no va ser un retorn de pocs minuts. El jugador brasiler del FC Barcelona Alusport va entrar a la pista quan faltaven set minuts per a la fi de la primera part i es va mostrar millor del que s’esperava. Santos es va mostrar força intens en defensa, va recuperar diverses pilotes i va ajudar l’equip a sortir a la contra.\nEl mateix Ari Santos reflectia, a la fi del partit, les seves sensacions en el seu retorn a les pistes: “Físicament noto que em falta una mica d’explosió per sortir en jugada. La 1a part he aprofitat per guanyar confiança, tocant fàcil la pilota, en la segona m'he sentit millor. M'he trobat millor del que s'esperava”.\nDos gols de doble-penal\nL’alegria pel retorn va ser culminada amb dos gols. Santos va xutar els tres dobles penals i els dos primers van ser gols, llançats pel costat dret del porter. El tercer doble penal, Santos va decidir canviar de costat i Mendiola, porter d’Azkar Lugo, va endevinar la trajectòria de la pilota.\nSantos no perdia el bon humor que el caracteritza i declarava que “si hagués marcat els tres gols, m’haurien fet molta broma al vestidor, amb dos gols ja està bé”, comentava amb ironia.


Costa Brava presenta dues accions innovadores a les xarxes socials - Comunicatur\nInici | Destinacions | Costa Brava presenta dues accions innovadores a les xarxes socials\nCosta Brava presenta dues accions innovadores a les xarxes socials\nEl Patronat de Turisme Costa Brava Girona i el Patronat de Turisme de l’Emilia Romagna, a Itàlia, han engegat la primera acció promocional conjunta de màrqueting digital. Es tracta del EUROBLOGTRIP FOOD & WINE i consisteix en un viatge de familiarització de bloguers especialitzats en gastronomia i enologia a aquestes dues regions europees.\nAquesta acció neix arran de les similituds existents entre l’estratègia de màrqueting digital que els organismes de promoció turística de ambdues zones segueixen per generar continguts a les xarxes socials i així atraure a un públic objectiu interessat en l’enogastronomia. El viatge a la demarcació de Girona ha tingut lloc entre el 6 i el 9 d’octubre i el viatge a Itàlia del 9 al 12 d’octubre.\nAquesta iniciativa inèdita entre dues destinacions similars i competidores potencials, no es presenta com una competició, sinó com un posicionament conjunt que pot interessar molt a viatgers de procedència llunyana, com ara els Estats Units, Àsia o Austràlia. En aquest sentit, Ramon Ramos, director general del Patronat de Turisme Costa Brava Girona ha manifestat que «Som dues regions que disposem de patrimoni cultural i gastronòmic valorat i que potenciem. Junts reunim els dos millors restaurants del món i una de les concentracions més grans d’estrelles Michelin, tot acompanyat amb productes d’altíssim nivell, distingits amb segells de qualitat agroalimentària. Aquest és un primer pas en una relació d’entitats que serà llarga i que portarà altres projectes promocionals i fires a ambdues destinacions».\nLa regió d’Emilia Romagna està situada per sobre de la Toscana i la seva capital és Bolonia. Algunes de les ciutats més conegudes de la zona són també les que van lligades a productes gastronòmics, com Ferrara, Módena o Parma.\nEls usuaris de les xarxes socials que vulguin seguir l’evolució de les experiències dels bloguers a la demarcació de Girona i també a l´Emilia Romana poden fer-ho utilitzant els perfils a Facebook, Twitter i Instagram del Patronat, les etiquetes #EuroFoodTrip #InCostaBrava i #InPyrenees, o bé accedint a l´apartat “Amb uns altres ulls” del web oficial.\nPromoció mitjançant l’App WeFitter\nEl Patronat de Turisme Costa Brava Girona segueix sent una de les institucions més capdavanteres en la promoció a través de les noves tecnologies. En aquest sentit s’ha presentat la nova plataforma Costa Brava Pirineus Sports Friendly, de l’aplicació WeFitter.\nWeFitter és una App gratuïta que recompensa l’exercici diari que fa l’usuari i que promou també un estil de vida saludable, incloent-hi l’alimentació. Les recompenses són en forma de descomptes, regals i promocions exclusives. A l’Estat espanyol aquesta comunitat ja compta amb més de 50.000 esportistes i aficionats a l’esport.\nAmb aquesta acció es vol incentivar el turisme esportiu a la Costa Brava i el Pirineu de Girona, donant visibilitat a les empreses del territori lligades al món del ciclisme, el senderisme i el triatló, activitats amb força implantació a la demarcació.\nA l’altre banda, els usuaris de Wefitter poden accedir a una sèrie de reptes que se’ls presenta i si els superen, obtenen premis. Però també poden accedir sense participar en els reptes. En aquest cas el que fan és esport i així acumulen calories que després poden bescanviar per premis que ofereixen les empreses del territori.\nLa plataforma gironina disposa de diverses seccions amb informació del territori, vídeos promocionals i diferents ambaixadors del Club de Natura i Turisme Actiu del Patronat. D’aquesta manera el Patronat vol ludificar l’oferta esportiva i turística de la zona al mateix temps que posa la plataforma a disposició d’entitats i empreses turístiques relacionades amb esdeveniments esportius que tenen lloc a la demarcació de Girona, a fi de seguir generant nous reptes que difonguin l’oferta esportiva de la Costa Brava i el Pirineu de Girona.\nEntrevista a Ramon Ramos, director del Patronat de Turisme Costa Brava Girona\nLa nova marca turística “Paisatges Barcelona”\n¿Qué BCN conoces tú?, nueva campaña de la @DIBA para ir a lugares que quizá no sabes ni que existen. #BCNmuchomas,… https://t.co/0sXuYu5rC018 hours ago


Dancing with the Clown: Primavera Sound 2016 (2)\nPocs festivals d'aquest món poden presumir de tenir tocant de forma gairebé simultània i a pocs metres l'un de l'altre a HAR MAR SUPERSTAR, PROTOMARTYR i JOHN CARPENTER. Una anomalia per norma general que en el cas de Primavera Sound suposa poc menys que un símptoma de normalitat. El primer és un nord-americà gras i calb que presumeix de talent on altres necessiten tirar d'imatge. No, l'alter ego de Sean Tillmann no esdevindrà mai el poster boy de la joventut festivalera, però les seves aproximacions a llenguatges com el soul deixen en evidència qualsevol carn de revival que els pugui venir al cap i, el més important de tot, emocionen. Protomartyr, d'altra banda, van posar la directa amb tot un atac frontal de post-punk en la seva concepció més visceral i primitivista. I John Carpenter es va reivindicar més enllà de la seva tasca com a cineasta de culte per a desplegar el seu ampli ventall com a compositor. Deixant de banda que bona part del seu repertori perd força quan s'allunya del context audiovisual, peces com "Halloween" es van refermar com a retalls indispensables de la història de l'electrònica, i van aportar la dosi necessària de tensió al Parc del Fòrum.\nUn cop dit això, no resultaria cap disbarat afirmar que el concert per excel·lència de la nit -i potser de tot el festival- va ser el d'LCD SOUNDSYSTEM. Qui li havia de dir a James Murphy, l'home que va revalidar a principis d'aquest segle la unió de rock i música de ball, l'home que va reciclar dècades de cultura de club i va desencadenar una onada expansiva que arriba fins a a dia d'avui, l'home que va haver-se d'establir a Brooklyn perquè no es podia permetre viure a Manhattan, que un bon dia protagonitzaria un dels retorns de l'any i rivalitzaria a Coachella amb tots uns Guns N'Roses. La gran incògnita a aquestes alçades era si el citat retorn es trobaria en termes artístics a l'alçada de la seva dimensió mediàtica. I al Primavera s'hi va trobar relativament. Perquè si bé resulta contradictori que un dels combos més avançats de la dècada passada es passegi pels escenaris oferint un show de greatest hits, la solvència i la força amb què Murphy i companyia van conquerir l'esplanada gran del Fòrum referma la vigència de trencapistes com "Tribulations" o "Losing My Edge".\nA l'altre extrem, el de la fragilitat, s'hi van situar JULIEN BAKER i DAUGHTER. La primera va triomfar en les distàncies curtes amb tot un seguit de poètiques confessions en clau de folk elèctric. Els segons en canvi es van donar tot un bany de multituds que ni la pròpia Elena Tonra semblava acabar-se de creure. Els britànics van adreçar-se a les masses parlant-los de tu a tu i alternant peces de "Not to Disappear" (2016) amb perles com un "Youth" que ja ostenta la categoria de clàssic. Com a postal del moment, els avions que iniciaven les maniobres de descens a l'aeroport del Prat i que semblaven acomodar les seves velocitats als tempos reposats del repertori. Impagable. Posteriorment, aquell mateix escenari viuria en primera persona l'expansió de les atmosferes oníriques d'EXPLOSIONS IN THE SKY, un altre dels grans noms d'una nit en què KAMASI WASHINGTON va debutar per fi a Barcelona. Acompanyat d'una banda fora de sèrie, el californià va explorar les esferes més còsmiques del jazz en un Auditori Fòrum ple fins a la bandera. Va prometre que tornarà aviat a Barcelona. Esperem que el proper cop disposi de més temps -una hora llarga d'actuació resulta curta per a qui lliura discos triples on no hi sobra ni hi falta de res-.\nEtiquetes de comentaris: Daughter, Explosions In The Sky, Har Mar Superstar, John Carpenter, Julien Baker, Kamasi Washington, LCD Soundsystem, Parc del Fòrum, Primavera Sound, Protomartyr


La piscina municipal ha obert la temporada d'estiu aquest dimarts | Ràdio Cubelles\nLa piscina municipal ha obert la temporada d'estiu aquest dimarts\nLa instal·lació funcionarà fins el 9 de setembre\nLa piscina municipal, ubicada dins del Poliesportiu municipal i gestionada pel mateix concessionari del Bar-Restaurant, ha obert al públic aquest dimarts, després de disposar de tots els permisos necessaris per a la seva obertura. El seu horari serà de dilluns a diumenge d’11,00 a 19,00h.\nEs tracta d’un espai ple de vida que s’ha convertit en un punt de trobada tant per a la gent de la vila com per als visitants. La piscina municipal també preveu oferir cursos de natació per a infants, i que s'organitzaran segons la demanda i les inscripcions que es realitzin. Les inscripcions als cursos es poden realitzar al mateix bar del Poliesportiu. Montse Mestres, encarregada de la Piscina del Poliesportiu n'ha parlat en una entrevista a Ràdio Cubelles.\nAl recinte s’hi pot accedir amb tot tipus de productes com ara menjar i beure per aprofitar la zona de pic-nic, excepte els recipients de vidre.\nLa piscina municipal de Cubelles disposa d'una cadira adaptada al bany per persones amb mobilitat reduïda. Un servei que es va posar en marxa la temporada passada i que no té cap cost afegit. Els preus de la piscina seran els recollits a l'ordenança municipal, i variaran segons les edats i l'empadronament o si s'opta pels abonaments de temporada. Com és habitual, la piscina acollirà als matins les activitats d'esplai, casals i grups tant de Cubelles com de fora de la vila.\nLa piscina del Poliesportiu de Cubelles que ha obert aquest dimarts, estarà oberta fins el 9 de setembre.


El Madrid hauria tornat a la càrrega per Neymar\nSegons 'The Times', Florentino Pérez segueix volent que el futbolista brasiler arribi al Santiago Bernabéu i lideri un equip orfe des de la marxa de Cristiano\nNeymar, durant un partit amb el PSG. | Europa Press\nA Madrid encara ploren l’adeu de Cristiano Ronaldo. L’equip està tirant endavant a empentes i rodolons la primera temporada sense el que va ser el seu jugador franquícia durant gairebé deu anys. Florentino Pérez va decidir no incorporar cap futbolista que el rellevés en el rol de líder del Bernabéu durant la passada finestra de fitxatges, però tot apunta al fet que el pròxim estiu el president blanc celebrarà l’arribada d’un nou galàctic.\nNeymar Jr, en aquest aspecte, torna a escena. Segons el diari anglès The Times, el Reial Madrid segueix molt interessat a aconseguir els serveis del brasiler, actualment al PSG. Els seus problemes amb les lesions, el pas del temps i l’elevat salari que li hauria de pagar (al voltant de 30 milions d’euros) no han difuminat l’interès madrileny en l’exfutbolista del Barça. Ans al contrari, els problemes parisencs amb el joc net financer ha empentat Florentino a seguir obsessionat amb l’extrem.\nSembla difícil que, com a conseqüència del fair play financer, el PSG pugui retenir les dues màximes estrelles, Mbappé i el mateix Neymar. El davanter francès de només 20 anys agrada molt al Parc dels Prínceps i, si el xeic Nasser Al-Khelaïfi hagués de quedar-se amb un, el més normal és que el líder de la selecció francesa en el Mundial de Rússia fos l’escollit. En cas de ser així, el Madrid tindria via lliure per fitxar Neymar, encara que hauria de passar per caixa i abonar, com a mínim, els 222 milions d’euros que el PSG va pagar per endur-se’l del Barça l’estiu del 2017.


L'Ajuntament fa una declaració per donar suport a la campanya 'Casa nostra, casa vostra' — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat\nEl Ple ordinari de febrer de I'Ajuntament d'Esplugues ha acordat aquest dimecres declarar Esplugues municipi adherit a la campanya Casa nostra, casa vostra. La campanya, que ha sorgit a Catalunya, la conformen milers de persones a títol individual, col·lectius i moviments socials, ONG i empreses del sector cultural, amb l'objectiu de denunciar la situació que viuen les persones refugiades i immigrants, aconseguir la sensibilització i mobilització de la ciutadania i demanar polítiques d'acollida reals i efectives a les institucions, sota el lema Volem acollir.\nAmb aquesta declaració, el Consistori es compromet a convocar a la ciutadania a mobilitzar-se i a assistir a la manifestació que se celebrarà a Barcelona el pròxim dissabte 18 de febrer a partir de les 16 hores a plaça Urquinaona.\nD'aquesta manera, l'Ajuntament se suma a la campanya del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament de suport a l'acollida de població refugiada en trànsit a Europa, víctima dels conflictes armats a l’àrea mediterrània. Aquesta agència de cooperació dels municipis de Catalunya actua com a instrument de coordinació dels esforços dels ajuntaments en els casos d’actuacions en situacions d’emergència i especialment en la postemergència i reconstrucció.\nA més d'anar a la manifestació del 18F, es pot donar suport a la campanya Casa nostra, casa vostra signant el manifest, fent-ne difusió, comprant material o organitzant una activitat divulgativa, cultural o de sensibilització.


Això s'enfonsa - Foto denúncia\nAixò s'enfonsa amb la xapa o sense ella. La xapa l'únic que fa és molestar a tots els veïns cada vegada que passa un camió per ella i són bastants els que passen des de les 8.00 AM. fins i tot les 8.00 PM. Impossible de suportar.\n#1 enric, diu:\nOndia, doncs si veieu les rajoles del carrer de'n Cueta, veureu que no anem bé.\n#2 jordi, diu:\nDemanaria al Sr. Alcalde, que fes una petició a la ASO (empresa organitzadora del Dakar) perque l'any vinent es pugui celebrar l'etapa reina a Badalona. No cal anar al desert d'Atacama, o a Mauritania, nomes cal que passin per l'Avinguda Maresme i carrer Guifré un parell de vegades i veuran la duresa de l'etapa. L'estat del carrers de Badalona és lamentable. No se com no els hi cau la cara de vergonya. Sr. Alcalde, posis les piles d'una vegada i abandoni aquest posat de fatxenda i perdona vides. Sr. Falcó, deixi de passejar per la Rambla els diumenges al mati com si fos el xerif del poble i treballi per la ciutat. La gent de Badalona no es tonta i sabrà que fer-ne del seu vot a les properes eleccions. No els paguem per lluir, els paguem perque treballin.\nDeixa un comentari sobre "Això s'enfonsa"


Caprabo registra un increment de venda de productes estacionals per l’onada de calor\nBarcelona, 21 de juliol de 2015.- Les elevades temperatures d'aquestes últimes setmanes han disparat la venda de productes estacionals en els supermercats Caprabo. Des de l'1 de juliol, la companyia ha registrat un increment significatiu de la demanda de productes associats a la calor com són fruites, gelats i begudes, que representen una font important d'hidratació per a combatre els alts registres dels termòmetres.\n- Els gelats i la fruita són els productes d'alimentació que més incrementen el consum.\n- L'aigua i els refrescos, les begudes preferides per a combatre les altes temperatures.\n- Els gaspatxos pugen un 60% i les orxates un 50%.\nGelats i fruita, al top ten\nDurant els primers quinze dies de juliol, els productes que han liderat la demanda a les botigues de Caprabo han estat els gelats i la fruita. Com és habitual en aquestes dates, els gelats segueixen essent els grans protagonistes de l'estiu amb un creixement de més del 25%.\nA la secció de fruites, les referències que més han incrementat les seves vendes han estat els préssecs que han pujat un 15% en volum, respecte el mateix període de l'any passat, i les síndries i els melons amb un increment també del 15% en volum.\nA la categoria de plats preparats, un dels productes que més està triomfant degut als efectes de l'onada de calor són els gaspatxos, en totes les seves varietats i formats, amb una pujada del 60%.\nAigua per combatre la calor\nEn relació a les begudes, les vendes d'aigua han registrat un augment del 40% en tots els formats, els refrescos han crescut un 25% i les cerveses un 15% respecte el 2014. Cal destacar el cas de les orxates que han pujat un 50% en vendes respecte a l'estiu passat.\nProtegir-se la pell\nAl marge dels productes d'alimentació, l'onada de calor provoca la pujada de la demanda d'altres referències com és el cas de les cremes solars que han vist incrementades les seves vendes en un 50%. També és significativa la pujada de la demanda d'insecticides amb un creixement de vendes del 35%.\nCaprabo, companyia de supermercats de referència, va néixer a Barcelona el 1959. Té una xarxa de 319 supermercats, ubicats en el teixit urbà de les zones estratègiques de Catalunya, on concentra el 90% del negoci, i Navarra. La companyia representa el supermercat urbà de prestacions amb el major nombre de referències, que combina l'oferta d'estalvi amb l'oferta en marques més àmplia del mercat. Cada dia, més de 220.000 persones compren als supermercats Caprabo. Més de 1,2 milions de persones utilitzen de forma regular la targeta client de Caprabo. Caprabo és pionera en la venda d'alimentació per Internet a través de www.capraboacasa.com i la primera companyia en disposar d'app de compra completa. Caprabo forma part del Grup Eroski, del qual suposa el 20% del negoci. Caprabo ha llançat la seva nova generació de supermercats que constitueix el seu model de futur basat en la recuperació dels valors tradicionals del comerç de proximitat, que incrementa el valor del producte fresc, la quantitat de productes en botiga, aposta per la innovació, la capacitat d'elecció i el producte de proximitat.


Ignasi Giménez és el nou president del Consell Comarcal del Vallès Occidental - Cerdanyola Informa!\nInici » Noticies » Política i Economia » Política » Ignasi Giménez és el nou president del Consell Comarcal del Vallès Occidental\nEl Ple del Consell pel mandat 15-19 es va constituir el passat divendres\nEl nou Consell Comarcal del Vallès Occidental // Imatgce cedida pel Consell Comarcal\nEl passat divendres es va constituir el Ple del Consell Comarcal del Vallès Occidental pel mandat 2015-2019. Van prendre possessió els 39 consellers i conselleres comarcals i es va escollir a l’alcalde de Castellar del Vallès, Ignasi Giménez (PSC) com a nou president de l’ens comarcal amb els vots dels grups comarcals del PSC, ERC, CiU i Entesa.\nGiménez és llicenciat en Filosofia i Periodisme per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Va treballar com a periodista a Ràdio Barcelona i a l’Ajuntament de Badia del Vallès. Des de les eleccions de maig del 2007, és l’alcalde de Castellar del Vallès. Entre el 2003 i el 2007 havia estat regidor al mateix Ajuntament. Des de 2011 a 2015 ha estat diputat de la Diputació de Barcelona com a diputat adjunt a la vicepresidència quart. Aquest 2015 ha revalidat l’alcaldia de Castellar a les eleccions municipals.\nDel total de 39 consellers comarcals, 9 ho són pel PSC, 7 per Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), 6 per Convergència i Unió (CiU), 6 per Entesa, 5 per la Candidatura d’unitat popular-Poble Actiu, 4 per Ciutadans i 2 pel Partit Popular (PP). Només 11 repeteixen respecte al mandat anterior. En aquest mandat corporatiu 2015-2019 es compta amb 7 grups comarcals i entra per primera vegada el grup de Ciutadans.\nEls consellers triats per partits han sigut:\nPSC-PM (Coalició Candidatura de Progrés)\nCoalició Candidatura d’Unitat Popular-Poble Actiu\n#Consell Comarcal del Vallès Occidental #consellers #ignasi giménez #ple del consell #president


Maite Salord » Blog Archive » Escoltem els mestres, una vegada més\nFa anys, vaig escriure aquesta reflexió sobre la nostra llengua. Avui, torna a ser imprescindible, una vegada més, escoltar els mestres. Francesc de Borja Moll (1903-1991). Mossèn Antoni M. Alcover (1862-1932).\n“Aquests darrers anys els diaris de les nostres Illes han duit sovint articles i cartes al director, que, firmats per persones molt conegudes a ca-seva, combaten la identitat catalana del parlar baleàric. Les seves afirmacions i negacions solen demostrar que els qui les formulen no saben res de res en qüestions de lingüística. Generalment les seves cartes i articles queden sense resposta: en primer lloc, perquè revelen en els seus autors una tal ignorància que els qui podrien contestar-hi no volen rebaixar-se a refutar-los ni tenen el temps per perdre; i en segon lloc, perquè defensors del “balear” contraposat a “català” són gent que no havia escrit mai en balear, sinó en castellà, i per tant no mereixen ni l’atenció d’escoltar-los perquè són balearistes circumstancials i de conveniència.”\nAquestes paraules que acabau de llegir van ser escrites pel mestre Francesc de Borja Moll, l’any 1982, a la introducció de la primera edició del llibre Doctrina sobre la llengua de les Balears i de València, un recull de textos d’Antoni M. Alcover, publicat aprofitant l’avinentesa del cinquantenari de la seva mort. Són, no cal que ho digui, d’una actualitat esfereïdora. Com les que va escriure Mossèn Alcover el 1902:\n“L’amor a la llengua pròpia. És una ignomínia abandonar-la. Per a un poble, estimar sa llengua és un signe de vitalitat i de plenitud intel·lectual. Són els pobles decadents, ensopits, amodorrats, sense cap ni centener, destinats a desaparèixer i que ells mateixos accepten i firmen sa sentència de mort; són els pobles així, que desprecien, desjecten i abandonen sa pròpia llengua. (…) De manera que els catalans, valencians i balears que abandonen la seva llengua per la castellana i els rossellonesos que l’abandonen per la francesa, se donen per poble vençut i d’una civilisació inferior; neguen la seva història, insulten la memòria dels seus majors i s’estenen a si mateixos la patent de barbàrie i estupidesa, i arriba la seva beneitura a tenir per honra i gala el que constitueix la seva ignomínia.”\nM’he permès refugiar-me en els mestres perquè pens que, una vegada més, ells ens guiaran. No oblidem la seva fermesa, la seva dedicació, el seu coratge i la seva dignitat en la defensa de la llengua pròpia, la catalana, com marca el nostre l’Estatut.


Joan Manel Margalef – Orquestra Metropol\nTrombó de vares, fiscorn i direcció musical.\nTrombó de vares, fiscorn i, de tant en tant, bateria. Des de l’any 2017 també porta la direcció musical de l’orquestra. Energia pura!!!\nÉs veí de Sant Pere de Ribes, i reconegut músic de cobla, orquestra, jazz, etc. La seva llarga trajectòria musical en el món de les orquestres del nostre país fa que sigui, en l’actualitat, reconegut com un dels millors trombonistes de Catalunya.\nDesprés de passar 27 anys a orquestres com La Principal de Barcelona, La Selvatana i La Principal de la Bisbal, l’any 2015 va decidir que volis donar un tomb a la seva carrera i incorporar-se a la nostra orquestra per tal de desenvolupar les seves capacitats musicals en altres àmbits.\nPer a nosaltres tota una sorpresa i un plaer.


L'ACEB engega el programa «Consolida't» de suport als autònoms | NacióBerguedà\nL'ACEB engega el programa «Consolida't» de suport als autònoms\nEs donarà tutoritzarà i ajudarà a 26 treballadors del Berguedà, el Bages i el Ripollès\nper Redacció , 7 de febrer de 2015 a les 10:11 |\nPresentació del programa 'Consolida't', aquesta setmana a Manresa. Foto: AETIM\nEl Col·legi d'Enginyers Tècnics Industrials de Manresa (CETIM) amb la col·laboració de l'Associació Comarcal d'Empresaris del Berguedà (ACEB) i la Unió Intersectorial Empresarial del Ripollès (UIER) promou el programa d'enfortiment del treball autònom 'Consolida't', que donarà suport a 36 treballadors autònoms de la Catalunya Central, repartits entre el Bages, el Berguedà i el Ripollès.\nAmb l'objectiu de respondre a la necessitat de planificació d'estratègies en la gestió del negoci empresarial, es programaran accions durant tot el 2015. La primera ja ha tingut lloc la tarda d'aquest dijous després de la presentació del funcionament del projecte. A partir d'ara vindran sessions formatives en aspectes clau del negoci i sessions d'assessorament personalitzat en les àrees de comerç, màrqueting i planificació financera.\nD'aquesta manera, cada autònom participarà en 6 sessions d'assessorament personalitzat i 8 hores de formació en les especialitats de Compte de resultats i Tresoreria. A més, l'assessor que tutoritzi el seu Pla de Treball li oferirà també la participació a formació complementària en funció de les necessitats detectades.\nAquest és el primer any que es porta a terme el 'Consolida't' després que el 2014 se'n fes una prova pilot a Catalunya. El programa s'emmarca en el Catalunya Emprèn i és finançat per la Generalitat de Catalunya.\nEconomia, Consolida't, emprenedoria, autònoms, Ripollès, Col·legi Enginyers, Berguedà


EUiA-BAGES: Comunicat EUiA Bages sobre les protestes contra la reforma de Wert, el propers dilluns 10 i dijous 13 de desembre a Manresa\nComunicat EUiA Bages sobre les protestes contra la reforma de Wert, el propers dilluns 10 i dijous 13 de desembre a Manresa\nEl darrer avantprojecte de la Llei OrgàComunicat EUiA Bages sobre les protestes contra la reforma de Wert a Manresa el pnica per a la Millora de la Qualitat Educativa (LOMCE) que s’ha donat a conèixer sobre la reforma educativa proposada pel ministre d’Educació, Cultura i Esport, José Ignacio Wert, inclou elements que atempten directament contra el model lingüístic de l’escola pública catalana.\nEl sector d’Educació d’EUiA Bages vol reiterar el seu compromís en la defensa, política i social, del model basat en la immersió lingüística que, fins el moment, ha donat tanta solidesa i cohesió social al nostre país. Aquest model ha estat històricament una garantia d’igualtat d’oportunitats i justícia social, que va ser aprovat per unanimitat en el seu moment amb el suport de totes les forces polítiques del Parlament de Catalunya i un gran recolzament de la societat. Aquest és un nou atac per part de la dreta a l’escola pública i, per qüestions de llengua, de la catalana en particular.\nSegons el Coordinador d’EUiA Bages Ricard Sánchez, “la reforma del ministre Wert està plantejada com a eina ideològica i no pas com a eina pedagògica”. En aquest sentit EUiA Bages entén que “caldrà un gran acord polític a nivell nacional i de l’estat i una mobilització massiva per part de la societat catalana amb l’objectiu de garantir el model lingüístic de l’escola pública catalana”. Segons EUiA Bages, “Al darrera d’aquest avantprojecte, hi ha la concepció per part del govern del PP de l’educació com a eina ideològica i l’evidència que Wert i el govern de Rajoy encara no han entès que l’Estat espanyol és un estat plurinacional, pluricultural i plurilingüe i, per tant, el català com a llengua vehicular a l’escola pública catalana és un reflex i una garantia d’una societat com la nostra”.\nEn aquest sentit, el sector d’Educació d’EUiA Bages vol manifestar que la millor manera de defensar l’escola pública catalana en tot el seu conjunt és deixar d’aplicar les polítiques de retallades que la consellera en funcions, Irene Rigau, i el govern de CiU a Catalunya estan aplicant perquè també la perjudiquen greument. Així doncs, EUiA Bages espera que la consellera Rigau no intenti utilitzar aquest despropòsit del ministre Wert com a cortina de fum de les seves polítiques destructives contra l’escola pública catalana i entengui el missatge dels i les catalanes el passat 25-N, que van votar per acabar amb aquestes polítiques d’austeritat mal entesa.\nFinalment, el sector d’Educació d’EUiA Bages dóna total suport i adhesió al manifest de ‘Som Escola’ (www.somescola.cat) i anuncia el seu compromís de participació en les mobilitzacions que es donin a Manresa en la defensa de l’escola pública i del seu model lingüístic el propers dilluns 10 i dijous 13 de desembre.\nEns oposem als pressupostos de l'Ajuntament de Man...\nEUiA Bages se suma a la protesta a Manresa contra ...\nComunicat EUiA Bages sobre les protestes contra la...


Les pel·lícules i el soroll\nDijous, 15/08/2019 - 21:16\nMai m’hauria imaginat que diria una cosa així, però, si tens la sort de no poder veure de moment ‘Érase una vez... en Hollywood’ (2019), t’envejo. En part per la meva professió, m’he acostumat a viure amb el soroll en línia que acompanya les estrenes més rellevants, tant en cines com en plataformes. No només m’hi he acostumat, sinó que d’una manera (gairebé masoquista) moltes vegades disfruto d’aquest soroll... i ingènuament pensava que li passava a tothom. Aclareixo que parlo de soroll, de balbotejos inconsistents, de rum-rum de fons sobre pel·lícules o sèries. No d’informacions curoses o opinions consistents que, al marge de si les comparteixo o no, sempre seran ben rebudes.\nTant de bo molts espectadors arribin a ‘Érase una vez... en Hollywood’ sense travessar l’embolic de comentaris absurds que s’han fet sobre aquest film\nCom cada estiu, aquests dies he recuperat diverses coses, més o menys recents, que no vaig poder veure en el seu moment. O que no vaig veure per això, perquè el soroll va aixecar un mur entre nosaltres i vaig optar per deixar-les per més endavant. Però fins aquest any no havia sigut tan conscient (perquè fins ara no havia sigut tan clar) de fins a quin punt vivim condicionats pel soroll de fons, de fins a quin punt determina com rebem les pel·lícules, de fins a quin punt ens predisposa a favor o en contra seu. Me n’he adonat al recuperar sèries i pel·lícules un temps després de la seva estrena. No gaire temps després, ja que el soroll entorn de les novetats és tan eixordador com passatger. Alliberades del soroll i la fúria del moment, moltes d’aquestes propostes es posen soles al seu lloc. Es defensen amb una força inesperada. Són un milió de vegades més interessants (o de maneres inesperades) i sorprenents del que es va dir en el seu moment.\nSé que, per sort, encara queden molts espectadors capaços de relativitzar el brunzit o, directament, abstreure-se’n i arribar a les pel·lícules amb la mirada clara. Però també sé que no soc l’única que sospita que li fem massa cas. Començava aquesta columna amb l’acabada d’estrenar pel·lícula de Quentin Tarantino. Tant de bo siguin molts els espectadors que arribin a ‘Érase una vez... en Hollywood’ sense haver de travessar abans l’embolic de comentaris absurds i tramposos que s’han fet sobre aquest film.\nLa venjança del relat\nTemes: Pel·lícules Quentin Tarantino


Estudi en venda tipus loft a estrenar al costat de Santa Maria del Mar al Born, Barcelona\nEstudi en venda a Barcelona, ubicat al cor del barri del Born i al costat del Passeig del Born i la Basílica de Santa Maria del Mar, a 100 metres del Parc de la Ciutadella i el Passeig Picasso, a 10 minuts caminant de la platja de la Barcelona i al costat del museu Picasso.\nL’apartament compta amb una reforma integral i es troba a estrenar. S’han mantingut els bonics sostres amb bigues de fusta vistes i disposa de terres de parquet, fusteria exterior d’alumini i armari encastat.\nLa seva gran alçada en una 5ª planta i distribució diàfana afavoreix que la llum arribi a totes les cambres. Té una superfície de 35m2 i disposa d’una cuina independent, saló menjador amb balcó, 1 habitació doble, 1 vestidor i un bany. Un pis ideal o bé per a una parella o molt interessant com a inversió.\nEl barri és una combinació d’ambient bohemi i d’artistes al costat de les botigues més innovadores i restaurants de moda, podria ser el Soho de Barcelona. Pàrquing públic a la mateixa plaça, al costat del Mercat del Born.\nMissatge Visitar la propietat En enviar aquest formulari acceptes els termes del servei. REF 04070


Reagrupament i Laporta quedarien fora del Parlament - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 24 de Març de 2010. 09:13h.\nReagrupament i Laporta quedarien fora del Parlament\nTot i això, un 5% dels enquestats el voldria com a president de la Generalitat\nEl president del FC Barcelona, Joan Laporta, i Reagrupament obtindrien un suport molt baix a les properes eleccions i es quedarien fora del Parlament, segons el baròmetre d'El Periódico. L’enquesta reflecteix que els catalans el suspenen en valoració, amb una nota de 3,4, i en suport a les urnes. Només un 2,8% assegura que el votaria si es presentés a les eleccions.\nTot i això, el president del Barça figura en quart lloc com a líder preferit per presidir la Generalitat. Un 5% de catalans van citar Laporta quan se’ls va preguntar quin polític preferien com a president. Davant del dirigent del Barça hi ha el líder de CiU, Artur Mas (31,9%), el primer secretari del PSC i actual cap del Govern, José Montilla (24,1%), i el president d’ERC, Joan Puigcercós (6,6%). Sis de cada 10 enquestats consideren que s’hauria d’abstenir d’opinar sobre qüestions polítiques fins que no deixi oficialment la presidència del Barça.\nLaporta diu que tindria quasi un 17% de vots\n#22 Joan, Subirats, 25/03/2010 - 15:23\nJo els volia votar, però ara prefereixo donar el meu vot a l'Anglada que almenys té les idees més clares. Regeneració!\n#21 Yo, ..., 24/03/2010 - 23:44\nAnglada al Parlament!!\n#20 MARC-SABATES.COM, BARCELONA CATALUNYA //*//, 24/03/2010 - 23:40\n#19 joan, el Vendrell, 24/03/2010 - 17:41\nJo i tota la meva familia votarem ANGLADA\n#18 Carles, Barcelona, 24/03/2010 - 16:53\nUn fet més que evidencia que la independència no té seguidors a Catalunya. Ja s'ha vist amb el fracàs de les consultes populars sobre la independència i no caldrà que ens esperem a les eleccions per veure com els partits independentistes es desinflen


Ciutadans reclama la universalització de l'educació de 0 a 3 anys per a fomentar la conciliació laboral | Valencia Extra\nEl grup parlamentari de Ciutadans (Cs) en Les Corts ha registrat una iniciativa que reclama la universalització de l’educació de 0 a 3 anys amb l’objectiu de fomentar la conciliació laboral.\nAixí ho ha avançat la diputada de Cs María Quiles, qui ha afirmat que “la conciliació és encara una assignatura pendent en la Comunitat Valenciana” i ha explicat que “la implementació de l’educació infantil ha tingut un fort impacte en l’accés al treball de les dones i en el foment de la natalitat”.\nQuiles ha criticat “el dèficit de places en els centres d’educació infantil de primer cicle” i “la insuficiència de les ajudes públiques”. Sobre aquest tema, ha assenyalat en un comunicat que en el curs de 2017-2018, només hi havia un 32,2 per cent dels xiquets d’aquesta edat escolaritzats i que el bo infantil no cobreix ni el 50 per cent del cost del servei.\n“Invertir en escoles infantils és invertir en igualtat d’oportunitats”, ha subratllat la diputada, al mateix temps que defensat que “garantir una educació gratuïta per als menors de tres anys accessible a totes les famílies amb independència dels recursos econòmics hauria de ser una prioritat”.\nLa Proposició No de Llei registrada per Cs reclama començar amb la gratuïtat per a l’educació de 0 a 3 anys per a les famílies amb menors nivells de renda per a culminar amb la gratuïtat del servei per a totes les llars.\n“La crisi sanitària pel coronavirus deixa a les dones en una situació de vulnerabilitat laboral i econòmica encara major, per la qual cosa és necessari que l’Administració autonòmica aposte per mesures de conciliació serioses”, ha conclòs Quiles.


Futbol: Barça 0 - Màlaga 0; i cinema: "La llegada" i "Los próximos tres días" - blogs.flog.cat\nGerard, 22-11-2016 19:45:02\nTenia pendent veure alguna pel·lícula de Dennis Villeneuve, que me n'havien parlat molt bé, i vaig sortir del cine prou content (i emocionat).\nEl mini-pròleg ajuda a l'espectador a no perdre's excessivament amb els flash-backs, si és que es poden dir així. M'imagino que us va venir al cap "Interestellar" (similar concepció del temps).\nVilleneuve se'n surt prou bé a l'hora de crear atmosferes i tensió amb pocs elements i sense haver de recórrer a grans persecucions i explosions. No us cridà l'atenció la gran quantitat de plans des de l'esquena dels protagonistes il·luminats amb poca llum? Kubrick i "2001"?\nAixò sí, no pot evitar presentar els EEUU com la garantia de la pau mundial i la Xina i Rússia la seva amenaça.\nEs podria considerar un intent reeixit de cinema adult pel gran públic.\ndavidcuenca , 22-11-2016 23:49:19\nAnem a pams: sí que em va fer pensar en "Interestellar", però per mi "La llegada" és més rodona. Tot i que, evidentment, la concepció del temps del forat negre d'"Interestellar" és pràcticament idèntica.\nLa comparació amb Kubrick ha estat molt comentada, o sigui que crec que l'encertes de ple.\nSobre això dels EUA, és cert que fa arrufar una mica el nas, però al mateix temps val a dir que a l'hora de la veritat a la pel·lícula els únics que ataquen als alienígenes són justament els americans. Crec que més aviat vol ser una dicotomia ciència VS força bruta.\nFinalment, no tinc tan clar que la pel·lícula triomfi entre el gran públic. Tant de bo m'equivoqui.\nPersona amb fonaments i c, 24-11-2016 17:20:23\nClasse magistral de joc ofensiu per part dell màlaga, que, tot i ser robat a mà armada per l'arbitre va saber puntuar.\nA més d'equip representem uns valors, no com al barça. Agafem un immigrant amb depressió per haver jugat a l'espanyol i el convertim en el millor porter de la historia. Tot i estar lesionat pel joc brut culé va seguint jugant com un guerrer, no com altres pintameones figaflors com l'Iniesta que està com un avi, en Xavi que juga a Catar o en Messi que es fa caca.\ndavidcuenca , 24-11-2016 22:17:06\nJa trigaves, tu també! Per què el Barça sempre ha de pringar contra el Celta i el Màlaga perquè pogueu aparèixer vosaltres dos? Què he fet jo per merèixer-me això? :-)\nEl senyor Kameni va demostrar que tenia "més cuento que Calleja" quan va volar per fer la parada del segle al cop de cap de Neymar.\ndavidcuenca , 24-11-2016 22:37:36\n(Anònim), 24-11-2016 22:52:29\nNomes sabeu plorar\ndavidcuenca , 24-11-2016 23:13:29


Ensenyem la smartGyro a TV Girona - YCOM\nJuntament amb el smartphone Wiko Fever, el “patí elèctric” smartGyro X1, va ser l’estrella del Té de Tot ahir dia 28… i sense ser cap innocentada!\nAhir, dia dels innocents, no vam gastar cap innocentada, però tampoc ens en van fer cap! I encara que ho pugui arribar a semblar, el patí elèctric smartGyro X1 no és cap innocentada, si no una forma ben real de transport personal que podria eclosionar aquest 2016.\nPerò abans d’ensenyar aquest mitjà de transport tan futurista, el nostre redactor en cap, en Guillem Alsina, va ensenyar als televidents el Wiko Fever, un smartphone de la fabricant europea Wiko que, a més d’un microprocessador de vuit nuclis i 2 GB de memòria RAM, té com a principal atractiu el poder disposar de doble SIM i, per tant, de dos números de telèfon en el mateix terminal, pels quals rebre i fer trucades.\nEn vam explicar els avantatges i l’utilitat amb la Rosó Feliu, la presentadora del programa ahir en substitució de l’habitual Aida Fuentes.\nI llavors si, després de revisar el Wiko Fever, vam passar a explicar què és i per a què serveix la smartGyro X1. A explicar i a fer-ne una demostració amb un voluntari, perquè en Guillem no s’hi va atrevir!\nTot això ho podeu veure en el següent vídeo a partir del minut 12:35 (haureu d’arribar-hi manualment):


El Corredor Mediterrani és la Via Augusta romana, Mariano!\nTarragona. Diumenge, 19 de Febrer 2017. 05:20\n“És l'economia, imbècil!!!”, va engaltar Bill Clinton a George Bush -sènior- en la campanya electoral nord-americana del 1993. Amb aquesta fuetada verbal, Clinton -candidat a la presidència- posava en evidència les limitacions de Bush -candidat a la reelecció-, que es presentava amb un programa electoral que havia perdut la perspectiva de les prioritats. Aquesta cita, trivialitzada i banalitzada, campa lliurement per les xarxes per il·lustrar situacions còmiques protagonitzades per personatges ridículs. Però conserva el seu esperit. I és perfectament aplicable a les polítiques erràtiques d'infraestructures viàries del govern espanyol. El Corredor Mediterrani -grapejat, dilapidat i prostituït pels gabinets de Rajoy- és l'oblidada columna vertebral del territori peninsular. És la via natural que connecta la península Ibèrica amb el continent europeu des de fa més de 2.000 anys. És la Via Augusta romana, Mariano!!!\nLa calçada romana\nQuan els romans van posar els peus -i les urpes- a la península Ibèrica -fa 2.200 anys- la que seria Via Augusta ja insinuava el seu traçat. Les nacions nord-ibèriques -del territori entre les actuals Narbona i València- es comunicaven entre elles i amb les sud-ibèriques -de la vall del Guadalquivir- a través d'un traçat de vies i carreteres que serien l'esbós del dibuix definitiu de la posterior calçada romana. Fa 2.200 anys la façana mediterrània peninsular ja participava plenament de les dinàmiques globals -i globalitzants- que imposaven les potències de l'època. En canvi el centre, el nord i l'oest de la península -per una simple qüestió de logística estratègica- havien quedat en una situació perifèrica i feien la funció de rebost del litoral mediterrani. Els ramals viaris que s'endinsaven cap a l'interior (atenció, Mariano!!!) partien, sempre, de l'eix mediterrani, seguint -o remuntant- el curs dels grans rius -l'Ebre, el Duero, i el Tajo-. De llevant cap a ponent, Mariano.\nLa Via Augusta en el traçat des de Narbona\nL'excursió cartaginesa d'Anníbal i els seus elefants a Roma -en el context de les guerres púniques que enfrontaven les dues superpotències del moment- va seguir el curs dels camins que insinuaven la Via Augusta. De Cartagena als Pirineus; passant per Sagunt, Tortosa i Empúries, sembrant el camí de mort i de destrucció. Poc després els generals Escipions romans -dos germans amb fam de glòria i sed de sang- van fer el mateix camí a la inversa, sense elefants però amb el mateix resultat. L'expansió peninsular romana -que vol dir la conquesta i el sotmetiment de les nacions ibèriques- es va fer seguint l'eix mediterrani. I el traçat de la Via Augusta explica, Mariano, que l'acusat sentit de la praxi romana -que no estava per punyetes tribals- no va tenir dubtes: la forma més estratègica -que vol dir fàcil i pràctica- de comunicar la península amb el continent era a través del litoral mediterrani. Fa 22 segles, Mariano!!!.\nRoma tenia un particular -i brutal- sistema de dominació que consistia en la concentració de la població sotmesa. L'èxode rural, Mariano, sempre ha estat un fenomen forçat i dramàtic. Roma va situar a propòsit les ciutats més importants de la península sobre el traçat de la Via Augusta. Gerunda (Girona), Barcino (Barcelona), Tàrraco (Tarragona), Dertusa (Tortosa), Saguntum (Sagunt), Valentia (València), Saètabis (Xàtiva) o Ilice (Elx). Ciutats que, amb els seus respectius hinterlands, s'estima que representaven (atenció altra volta, Mariano!!!) el 30% de la població peninsular. I el 60% si hi sumem l'estimació de població de les antigues Corduva (Córdoba), Astigi (Écija), Híspalis (Sevilla) i Gades (Cadis) i els seus respectius hinterlands. Perquè la Via Augusta, la columna vertebral de la xarxa viaria romana a la península, dibuixava el traçat que unia Cadis i Narbona, i fins a Roma, caput mundi (capital del món). 2.000 anys, Mariano!!!.\nQuan contemplem les restes de les infraestructures romanes ens sorprèn la seva capacitat de resistir el pas dels segles. Això s'explica perquè Roma, en les infraestructures estratègiques, no estalviava ni recursos ni esforços. La Via Augusta, infraestructura viària de primer ordre en la Roma imperial, va ser construïda amb l'ús de les tecnologies més avançades de l'època. Tant és així, que va resistir l'ensorrament polític de l'imperi; les revoltes destructives dels esclaus, les invasions germànica, bizantina i islàmica, i les guerres d'expansió dels Estats cristians. 1.000 anys després de ser construïda, els comte-reis catalano-aragonesos la van convertir en el Camí Reial que unia Alacant amb Perpinyà, passant per València i per Barcelona. La columna vertebral de la xarxa viària que unia la Corona d'Aragó amb França, amb les Repúbliques italianes i amb l'imperi alemany. I que unia Andalusia -la part sud de la corona castellana- amb Europa...Mariano!!!.\nEl fil de la història\nLes disputes fratricides ibèriques, Anníbal i els seus elefants, els sanguinaris Escipions romans i la pau de plom imposada -la pax romana injustament glorificada-, l'exotisme visigòtic, la gihad islàmica, la croada cristiana, l'empori comercial catalano-valencià, les revolucions agràries, les revolucions socials, la revolució industrial, la revolució tecnològica, i el que ha de venir; fa més de 2.000 anys que arriba i que marxa, del continent a la península i de la península al continent; que entra, que es queda, o que senzillament transita i se'n va; pel camí natural que segueix el perfil de la costa mediterrània. La Via Augusta és, també, alguna cosa més que un eix viari estratègic. És, atenció altre cop, Mariano!!!, el fil sobre el mapa, que vol dir sobre el territori (les persones, les cultures, el comerç, ... l'economia!!!), que explica la nostra història -inequívocament europea- i el nostre destí -inequívocament europeu-... Europea, Mariano !!!\nEditorial El Corredor Mediterrani, més que una presa de pèl José Antich


Aura Ioga - Seminari E.F.T.\nVisió orgànica i visió mecanicista.\nFluidesa i estancament.\nTransformació d'estats emocionals.\nEn que consisteix E.F.T.?\nPràctica i aplicacions.\nSeminari - E.F.T (Tècniques d’alliberació emocional)\nE.F.T (Emotional Freedom Techniques) és un sistema creat per Roger Callahan (psicòleg clínic) i posteriorment remodelat per Gary Craig, amb el propòsit d'alliberar-nos de les emocions negatives o distorsionades.\nLes emocions són estats mentals que sorgeixen en el sistema nerviós de manera espontània amb l’objectiu d’obtenir una resposta adaptativa òptima. Una via interna per a un comportament més efectiu mitjançant una reacció psicològica positiva o negativa. Les emocions són, per tant, el mitjà a través del qual experimentem felicitat o patiment.\nAquestes, poden ser distorsionades, errònies, inútils o disfuncionals, aportant llavors malestar emocional, alteracions, desequilibris i respostes inadequades, convertint-se en un llastre, en una càrrega que ens dificulta tant el pensament, com l' adaptació .\nE.F.T. és una tècnica senzilla, ràpida i eficaç, que qualsevol persona pot aprendre i practicar a casa. Les seves arrels son a la medicina xinesa, la kinesiologia aplicada i la psicologia cognitiva. Consisteix en estimular els canals bioenergètics d’acupuntura, amb uns tocs suaus en determinats punts. Es segueix un protocol establert, que es repeteix varies vegades, mentre enfoquem mentalment l’assumpte o problema específic a tractar.\nTé un alt nivell d’eficàcia per reduir o eliminar pors, ansietat, estrès, còlera, culpa, addiccions, traumes, inseguretats, problemes d’aprenentatge, dolors físics i problemes psicosomàtics entre d’altres.\nPermet reequilibrar el sistema energètic.\nFacilita la resolució de qüestions emocionals pendents.\nAugmenta el potencial de l’aprenentatge i millora la creativitat.\nAugmenta el rendiment professional i esportiu.\nOptimitza la salut. Obre camins d’esperança i de millora.\nActiva el propi poder de curació i de regeneració innat.\nAjuda a viure amb plenitud.\ndissabte 28 d'abril de 10 a 14.15h\ndiumenge 29 d'abril de 10 a 14.15h\nAlumnes Aura Ioga: 80 €


: : EUiA EL VENDRELL : :: FESTA 09 d'Esquerra Unida i Alternativa\nFESTA 09 d'Esquerra Unida i Alternativa\nEl proper 3 d'Octubre Esquerra Unida i Alternativa celebrarà la seva festa 09 com cada any per aquestes dates. Us adjuntem el cartell i la relacions d'actes proposats per aquest dia.\nLa gent del Baix Penedès estem fent un grup per anar, podeu posar-vos en contacte al mail de l'assemblea baixpenedes@euia.cat. Us animem a participar, son temps de lluita i de defensa de lluites pesades, temps difícils de crisi, temps en el que la gent d'EUiA ha d'estar a l'alçada de les circumstancies, fent propostes i mobilitzant-se, però també podem fer una aturada, anar al sopar i carregar piles amb la nostre gent.\nVolem obrir aquest espai i es per això que us animem també a que porteu companys de lluites o gent propera, hem d'obrir la nostre organització a molta mes gent, per això no volem fer d'aquesta festa un acte endogàmic, tot el contrari.\nLloc: INEFC (Av. de l´Estadi, s/n) Barcelona\n- 9.30h. II Cursa / Caminada Lluís Companys - (inscripció gratuïta a www.cursacompanys.cat)\n- 16.00h. I Torneig d’escacs Alternativa Jove - Joves d’EUiA*\n- 18.00h. II Mercat Solidari Alternativa Jove - Joves d’EUiA\n- 18.30h. El model sanitari de Catalunya a debat\n- 21.00h. Sopar EUiA i Lliurament del premi l’Alternativa 2009\nPublicat per EUiA El Vendrell a 17:02\nVagi molt be. vinga vinga a treballar que l'any que ve eleccions importants.\n21 de setembre de 2009 a les 21:10


Dijous que ve 28 de març, a les 8 del vespre, la vilafranquina Anna Gual presentarà el poemari Altres semideus a la llibreria L’Odissea de Vilafranca del Penedès, en un acte que serà conduït per la crítica literària Anna Tomàs i l’editora Ester Andorrà i que també comptarà amb un recital de la pròpia autora. Aquesta serà la primera de moltes altres presentacions pel territori català.\nEl volum és el tercer de la trilogia “Arrel Trinitat”, encapçalada pel llibre Molsa (Adia Edicions) i continuada per El tubercle (Editorial 3i4). Ambdós títols, publicats al 2016, van tenir molt d’èxit de crítica i públic, i varen merèixer els prestigiosos premis Bernat Vidal i Tomàs a Mallorca i el Senyoriu d’Ausiàs March a València, respectivament.\nAnna Gual, amb vint-i-dos anys va publicar el seu primer llibre Implosions (LaBreu Edicions, 2008), després que l’editorial la va descobrir al blog “No caic, em tiro” (Premi al Millor blog escrit en català 2012). Al 2012 publica el llibre d’artista Passa-m’hi els dits (Átem Books, 2012) amb il·lustracions de l’austríaca Bianca Tschaikner i un any més tard guanya el Premi de poesia mediterrània Pare Colom amb el llibre L’ésser solar (Lleonard Muntaner, 2013). Amb la voluntat de seguir esbrinant quins són els límits del llenguatge, Gual publica el seu tercer poemari, Símbol 47 (LaBreu Edicions, 2015).


Ajuts per a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2017). Departament d'Empresa i Coneixement\nAjuts per a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2017)\n3676 - Ajuts per a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2017) Departament d'Empresa i Coneixement empresaiocupacio\nEscola Universitària de la Salut de Manresa, adscrita a la Universitat Autònoma de Barcelona.\nEscola Universitària de Sant Pau de Barcelona, adscrita a la Universitat Autònoma de Barcelona.\nEscola Universitària Politècnica de Mataró, adscrita a la Universitat Politècnica de Catalunya.\nContacte: Roser Pinto roserpinto@gencat.cat\nEl termini de presentació de sol.licituds és del 7 de juny al 6 de juliol del 2018.\nAls alumnes universitaris matriculats en algun dels centres adscrits indicats anteriorment.\nEstan exclosos els alumnes d'estudis de màster, postgrau, cursos d'especialització i títols propis reconeguts per les universitats.\nResolució d'inadmesos i desistits ACA 2017 [--]\nResolució ACA 2017 [--]\nEstadístiques ACA 2017 [91,82 KB ]\nAjuts a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2016)\nAjuts a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2015)\nAjuts a estudiants universitaris de centres adscrits (ACA 2014)


L’ANC dona per fet que Rajoy aplicarà l’article 155 dilluns | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL’ANC dona per fet que Rajoy aplicarà l’article 155 dilluns\nJordi Sànchez creu que el Govern espanyol decidirà "dinamitar les institucions catalanes" després de rebutjar el diàleg\nBarcelona 13 OCT 2017 - 14:09\tCEST\nEl president de l'ANC, Jordi Sànchez. Juan Carlos Hidalgo EFE\nEl president de l'Assemblea Nacional Catalana (ANC), Jordi Sànchez, ha enviat una carta als simpatitzants de l'entitat en la qual adverteix que "dilluns serà un dia decisiu" i dona per fet que Rajoy aplicarà l'article 155. Segons Sànchez, el Govern espanyol decidirà "amb molta probabilitat dinamitar les institucions de la Generalitat per posar-les sota el seu control". Al text, el president de l'ANC avisa que aquest mateix dia l'Audiència Nacional "decidirà com procedir amb les denúncies per sedició" contra ell; el president d'Òmnium, Jordi Cuixart, i una intendent dels Mossos d'Esquadra. "Tinc la sensació que estem sent utilitzats com a ostatges per part de la Fiscalia i altres altes instàncies espanyoles". El líder de l'ANC demana confiança en un Govern que ha "dissenyat una estratègia guanyadora" i dona per fet que la independència seguirà endavant.\nL'ANC va demanar ahir al Parlament que aixequés la suspensió de la declaració davant la negativa del Govern espanyol a oferir "qualsevol proposta de diàleg". Les cares de decepció van ser visibles dimarts entre els concentrats al passeig de Lluís Companys de Barcelona per seguir la compareixença del president de la Generalitat, Carles Puigdemont, en la qual s'esperava que declarés la independència de Catalunya de manera unilateral. Finalment, la declaració va ser diferida i des de llavors el Govern ha rebut diverses pressions per retirar la suspensió de la independència. "Els nervis i els neguits són comprensibles, però no ens poden portar a desconfiar d'aquells que fins ara tan bé ens han representat", assegura en la missiva.\nSànchez veu la marxa enrere de Puigdemont com una "aposta arriscada", però reconeix que va ser una manera de "fer més transitables" els "últims passos fins a la República". No obstant això, assegura que s'intueix una "reacció antidemocràtica del Govern espanyol". El líder de l'ANC assenyala que la premsa internacional "ha recollit i valorat aquesta voluntat de diàleg" i acusa Rajoy d'haver-se "refugiat en la intolerància que el caracteritza".\nLa carta de l'ANC demana als seus destinataris que mantinguin una actitud pacífica davant "la més que probable actitud repressiva i violenta de les forces policials". Sànchez afegeix: "Ells necessiten un relat violent per justificar les seves decisions i repressió. No l'hi donarem". Sànchez conclou el text fent una crida a la unitat dels independentistes, una "fortalesa immensa i guanyadora".


IB3 | Gómez avisa: dilluns es podrien aprovar més restriccions\nPortada > societat > Gómez avisa: dilluns es podrien aprovar més restriccions\nGómez avisa: dilluns es podrien aprovar més restriccions\nEl Govern ha confirmat que ja s'han detectat els primers brots de contagis vinculats als dinars i sopars de Nadal\nLa consellera de Salut, Patricia Gómez, ha confirmat que ja s’han detectat els primers brots de contagis vinculats als dinars i sopars de Nadal. Ha estat a l’illa d’Eivissa, on la incidència acumulada creix ràpidament i ja supera els 280 casos per cada 100.000 habitants.\nDavant d’aquestes dades, Gómez suggereix que el Consell de Govern podria aprovar dilluns un altre enduriment de les restriccions a totes les illes, sobretot a Eivissa, que podria pujar de nivell. Els tècnics de Salut estudien ja quines mesures es poden prendre a partir de la setmana que ve.\nLa incidència acumulada a Balears: 545 casos per cada 100 mil habitants\nBalears duplica en un mes els ingressats a les UCI per covid-19\nJaume Miquel Moyá Martinez 04/01/2021\nEl millor es tornar al confinament absolut, nomes aixi es podrá ayudar aquest virus.\nMaría Massaner 04/01/2021\nEl que haurien de fer es tancar totes les tendes de roba i domés treballar on line, en vers dels bars a les 18h. Es incomprensible, es un focus d’infecció molt més gran, ja que tothom paupa la roba,es lleven la mascareta dins les tendes,els infants per terra… Però alguna cosa hi ha al darrere que no es fan saber.\nmaria bonet sanchez 04/01/2021\nel que haurien de fer és tancar ports i aeroports com van fer l’altra vegada si no haguessin deixat entrar a cap turista sense fer-se una PCR en aquell moment les illes no estarien com aquesta\nJoan Mascle 04/01/2021\nEl q hem de fer es no més collonades. Què voleu? Estar confinats cada 3 mesos? Que diguin la veritat: campi qui pugui i en acabar comptarem


Les instal·lacions del quarter de la Guardia Civil de Bétera es milloraran este any – Compromís per Bétera\nLes instal·lacions del quarter de la Guardia Civil de Bétera es milloraran este any\n“El deteriorament del quarter de la Guàrdia Civil de Bétera és més que evident, en alguns casos, fins i tot resulta perillós, ja que són molts els anys que porten sense fer una inversió important en quant al manteniment de l’edifici”, afirma Daría Terrádez, portaveu de Compromís per Bétera. “La competència és de l’Estat i, per tant, no poden ser altres les administracions que assumisquen esta obligació”.\nEn este sentit, el senador de la Coalició Compromís, Carles Mulet, presentà fa uns mesos una pregunta que ha rebut resposta esta setmana. En concret, el senador preguntà sobre quines mesures es pensaven adoptar en les obres de millora del Puesto de la GC de Bétera, pel que fa a la rehabilitació de l’estat dels habitatges i de la resta d’instal·lacions.\n“La resposta ha tardat en aplegar, però crec que és positiva”, continua Terrádez. Així s’afirma que en el present exercici les actuacions previstes fan referència a la reparació dels balcons del pavellons, on viuen els guardies amb les seues famílies i que suposa un total de 6.762,69 €, del pressupost assignat a la Direcció General de la Guàrdia Civil.\nTambé s’informa que, pel que fa a la resta de les instal·lacions, es troben en fase d’estudi diverses actuacions que es desenvoluparan en la pròxima anualitat, supeditades a la disponibilitat econòmica.\n←Compromís per Bétera proposa reduir les partides destinades a armament i substituir-les per d’altres de caràcter social\nCompromís per Bétera proposa la reducció de l’IVA dels instruments musicals→


Les funeràries reporten 17 nous morts per covid-19 a Catalunya, 9 més que ahir Les funeràries reporten 17 nous morts per covid-19 a Catalunya, 9 més que ahir – El Món\nACN 06/06/2020 2:26 pm\nSalut detalla que s’han comptabilitzat fins avui un total de 38.544 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la covid-19, 43 més en un dia. A més, 1.545 professionals de residències estan aïllats per sospita o confirmació -110 menys que en l’últim balanç- i, pel que fa a les residències de gent gran, un total de 14.067 persones han estat confirmades com a positius de coronavirus (42 més).\nPer territoris, a la ciutat de Barcelona han mort 4.202 persones (10 més), entre positius i sospitosos, 2.319 en hospitals i centres sociosanitaris, 1.310 en residències, 279 en domicilis i 294 no classificats. A la zona metropolitana nord, hi ha hagut 2.861 morts (4 més), 1.558 en hospitals i sociosanitaris i 1.040 en residències, a banda de 124 no classificats i 139 en domicilis. La xifra total de morts per coronavirus a la regió metropolitana sud és de 2.291 (1 més que ahir) i de 1.548 a la Catalunya Central (2 més). Mantenen les mateixes dades de víctimes les regions sanitàries de l’Alt Pirineu i Aran (30), Camp de Tarragona (384), Girona (783), Lleida (206) i Terres de l’Ebre (44).\nEls augments més destacats de nous positius de covid-19 en les darreres 24 hores s’han produït a Barcelona ciutat (18.413, 60 més), la regió metropolitana nord (16.843, 62 més) i la regió metropolitana sud (12.636, 88 més).


Abril | 2012 | la llum llibertària\nFoc a les alçades (Fredi M. Murer, 1985)\nPosted in 1981-1990, Cinema de drama, família, Fredi M. Murer, sexualitat, suïssa\tby la llum llibertària\nPoques coses coneixem de la cinematografia suïssa. Foc a les alçades (Höhenfeuer) és una pel·lícula que pot moure a escàndol per la seva temàtica. Ambientada al món rural, en una família humil de grangers que viuen a l’alta muntanya. Els pares i els dos fills, el petit és sord amb qui no acaben de comunicar-se per desconèixer el seu món, la seva normalitat; la filla, hauria pogut ser mestra i ara es qui ensenya el seu germà el llenguatge dels signes. Queda clar, però, que es una família on el pare exerceix un rol autoritari. El cas és que són una família on tots els membres treballen de valent, amb una estructura familiar de caire patriarcal. La filla llegeix llibres i escolta la ràdio i al pare aixó no li agrada. El nen comença a interessar-se pel sexe i son pare l’envia a “desfogar-se” picant roques. Els dos fills, ofegats en la frustració d’una infància i joventut reprimida pels pares, acaben trobant refugi l’un en l’altre. Dura reflexió sobre la família patriarcal i les seves repressions, excel·lent representació naturalista del món rural. Una pel·lícula molt interessant.\nPosted in 1971-1980, anglesa, Cinema de comèdia, Monty Phyton, religió, Terry Jones\tby la llum llibertària\nClàssic etern de la irreverència ideològica. Una comèdia dels Monty Python irrepetible. La història d’un pobre desgraciat que nen el mateix dis que el nen Jesús i és considerat, per error, un profeta a la Palestina de l’època del domini romà. Diàlegs antisistema i antireligiós des del començament de la pel·lícula fins al final. Un guió ple d’enginy fan d’aquesta pel·lícula un dels cims de la iconoclàstia. És divertida, trepidant, sorprenent, etc. Va patir el furor de la censura i finalment es prohibí en varis països i en altres va ser castigada per la crítica catòlica i els piquets de bpociot, encara que el públic va convertir-la en pel·lícula de culte i una de les més taquilleres de tot el món.\nSospitós principal (Lynda La Plante, 1991-2006)\nPosted in 1991-2000, 2001-2010, anglesa, Cinema thriller, Lynda La Plante, policia, sèrie de televisió, sexualitat\tby la llum llibertària\nA priori, no sembla que una sèrie de televisió ambientada en el món de la policia criminal tingui massa possibilitats de figurar en un blog amb recomanacions de cinema llibertari. El cert, però, és que aquesta sèrie ens sembla diferent de les altres. D’una banda perquè té uns guions molt sòlids, copmplexes i tenebristes, una gran interpretació de la protagonista principal, l’actriu anglesa Helen Mirren, i la garantia de les produccions de les televisions britàniques.\nNo obstant, nosaltres volem remarcar l’èmfasi posat en les qüestions de gènere i de sexe, que recorren les trames. En els primers capítols, els casos estaven centrats en un violador i assassí en sèrie, en una trama de pedofília al més alt nivell i en el xantatge sexual de persones transsexuals. I, de manera transversal, el masclisme i el sexisme en l’ambient de treball i en la societat en general i les dificultats de conciliació de la via laboral i familiar per a les dones (i també, molt menys, per als homes). Aquests aspectes queden reflectits d’una manera valenta en diverses escenes, com la sortida de l’armari d’un policia o les complicitats entre els companys que no accepten una dona com a superiora jeràrquica. No són plantejaments rupturistes, però quan es va estrenar la sèrie, els anys noranta, tampoc no estaven massa acceptats. Totes aquelles persones que disfrutin amb les sèries intel·ligents haurien de prendre bona nota d’aquesta recomanació.\nENLLAÇOS (eMule). Versió dual: anglès i espanyol\nPrincipal Sospechoso 1×01 Un precio a pagar (Parte 1 de 2) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 1×02 Un precio a pagar (Parte 2 de 2) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 2 – Operacion Nadine (Parte 1 y 2) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 2 – Operacion Nadine (Parte 3 y 4) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 3 – El guardián de las almas (The Keeper of Souls)(Parte 1)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 3 – El guardián de las almas (The Keeper of Souls)(Parte 2)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 4 – Circulos internos (Inner circles) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 4 – El Aroma del miedo (The20%scent of darkness) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 4 – La niña perdida (The lost child) [DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 5 – Errores de juicio (Errors of judgement)(Parte 1)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 5 – Errores de juicio (Errors of judgement)(Parte 2)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 6 – El último testigo (The last witness)(Parte 1)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 6 – El último testigo (The last witness)(Parte 2)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 7 – El acto final (The final act)(Parte 1)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nPrincipal Sospechoso 7 – El acto final (The final act)(Parte 2)[DVD+DVB][Spanish-English][MisteryRip-TusSeries][ikabot-jesuscas-saave].avi\nNota: si els enllaços no us funcionen, proveu directament aquí: Tus series.com\nJo tenia 19 anys (Konrad Wolf, 1968)\nPosted in 1961-1970, alemanya, cinema històric, II Guerra Mundial, Konrad Wolf\tby la llum llibertària\nGran sorpresa de la cinematografia de l’Alemanya de l’Est. Las recreació dels darrers dies de la II Guerra Mundial al front occidental, quan els soviétics avancen amb molta celeritat cap a Berlin i de tot allò que es troben pel camí. És una visió realista, molt historicista, a partir dels ulls d’un jove soldat de 19 anys alemany que havia emigrat a la Unió Soviètica de petit i ara torna al seu país enrolat en l’exèrcit comunista. És també una mirada íntima i trista. El retobament amb un país que li és estrany i proper, la descomposició del règim nazi, la gent perduda per totes bandes. No és un film bèl·lic sinó al voltant de les històries humanes que provoca el desenvolupament de la guerra i sobre aquest moment tan crític en la història d’Europa -l’any zero. Val molt la pena de veure’l per la força increïble de les imatges i pel to tan proper i tendre, en certa mesura, del relat en boca del protagonista tant allunyat de la propaganda típica.\npassword: KW (1968)\nPosted in 2011-2020, alemanya, cinema documental, dansa, Wim Wenders\tby la llum llibertària\nMai no hauríem dit que un documental sobre la dansa ens pogués agradar tant. L’homenatge de Wim Wenders a la coreògrafa alemanya Pina Bausch, desapareguda abans de l’estrena, és un clam a favor de la vida. Estructurada com a collage de diferents obres dirigides per Bausch que tenen en comú una especial relació amb l’espai, uns espais que són inicialment freds i alienants, com alguns edificis d’arquitectura contemporània, tan asèptics; els complexos industrials, tan feréstecs i opressors, o paratges salvatges, etc. Qualsevol paisatge pot ser humanitzat amb la força de la dansa i el ritme: “És dansa? És teatre? O és la vida, la llibertat, la lluita, el desig, l’alegria, la desesperació, la reconciliació, la bellesa, la força. Balleu, balleu, o sinó esteu perduts”.


Programes | Nova Ràdio Lloret\nCercar per paraula...\nDilluns a divendres de 8:00 a 9:00h\nEl magazine matinal de Lloret de Mar\nEl Bon dia, bona hora és l’informatiu matinal de la ràdio de Lloret en què, de 8 a 9 del matí, repassem tots els temes d’actualitat que fan referència al municipi i els seus veïns, a través d’entrevistes.\nA més, us oferim un repàs dels titulars més destacats de la jornada en l’àmbit general, mirem què diuen les portades dels diaris i els continguts que ofereixen de Lloret i el meteoròleg Miquel Berni ens explica quina és la previsió meteorològica.\nAmb la col·laboració de: Paco Moreno, Cristina Catalán i Marc Carreras\nDivendres de 9:00 a 10:00h\nL'espai cultural de Nova Ràdio Lloret\nAmb k de kultura, l’espai que recull la programació teatral. La cartellera dels cinemes i les activitats de lloret, Blanes i tossa de mar. Una cita amb les propostes del cap de setmana.\nDimecres de 9:00 a 9:30h\nVides que mereixen ser explicades\nSi vols conèixer amb profunditat lloretencs i lloretenques que destaquen en algun aspecte concret de la seva vida, pots escoltar cada dimecres a dos quarts de deu del matí el programa “Amb veu pròpia”. 30 minuts per descobrir una persona de la nostra vila.\nDiumenges de 20:00 a 22:00h\nLa historia del pop-rock\nEl programa musical revival més veterà de la ràdio catalana, porta gairebé 20 anys ininterromputs en emissió, aconseguint més d’un milió d’oients acumulats, 50.000 cançons compartides, més de 300 festes arreu de Catalunya adaptant el programa de ràdio a sessió de ball i també ha generat una sala de festes estable durant 8 anys a la nit de Barcelona, 2 CDs recopilatoris dels que es van vendre més de 50.000 còpies a tot l’Estat i un grup de músics en directe “La Banda del Cocodrilo”. El títol i la línia musical del programa es van inspirar en un dels primers rocks de la història “See you later alligator” de Bill Haley que aquí es va traduir com “Hasta luego Cocodrilo”.\nDissabtes de 8:00 a 9:00h\nParlem de religió\nPrograma que acull les diferents confessions religioses que conviuen a Lloret de Mar. Una trobada per parlar de la seva història, activitats, celebracions i rituals.\nLa primera mitja hora és compartida de forma rotativa cada dissabte per un representant de la religió Hindú i de la religió Islàmica, a dos quarts de nou del mati, la religió catòlica pren el relleu amb el rector de la parròquia.\nDe dilluns a divendres, de 10h a 13h\nun programa plural per a gent molt singular\nLa Llista és un programa plural per a gent molt singular. Un espai en què abordarem diversos temes d’interès com, per exemple, la salut emocional, la informació, la tecnologia, l’emprenedoria, l’humor i l’entreteniment. A més, fomentarem la participació ciutadana a través d’un concurs i del servei de whatsapp de l’oient.\nDilluns de 9h a 10h\nTota l'actualitat esportiva de Lloret de Mar\nCada dilluns, en el programa Lloret Esportiu, repassem els resultats més destacats del cap de setmana. Parlem amb jugadors, entrenadors i directius per valorar la jornada esportiva.\nDissabtes de 21:00 a 23:00h\nL'actualitat musical de la setmana\nEls dissabtes, de nou a onze de la nit, pots escoltar les cançons que són i seran èxit a les principals llistes internacionals.\nUn avanç de les novetats que en les pròximes setmanes s’escoltaran en les diverses plataformes musicals. Cal seguir Ràdio box, cada dissabte a la nit, per estar al dia de les estrenes musicals que marcaran la línia sonora de l’emissora durant el temps de fórmula.\nAmb la col·laboració de: Jordi Rocas, Lourdes Coca i Josep Tibau\nDiumenges de 8:00 a 10:00 h.\nLa nostra dansa\nTots els diumenges, de 8 a 10 del matí, escolta una selecció de sardanes exclusives per a Lloret de Mar i Tossa, tot gaudint de la música de cobla.\nUn espai escrit i dirigit per Jordi Rocas i Josep Tibau.\nSi teniu alguna consulta o petició podeu utilitzar el whatsapp o trucar al 649 90 41 55.\nConeixes els nostres polítics?\nDonat que molts dels 21 regidors que hi ha actualment a l’Ajuntament són nous, hem decidit donar-los veu a Nova Ràdio Lloret.\nUn a un s’asseuran als estudis de l’emissora per parlar una estona, de forma distesa i relaxada, sobre la feina que fan al consistori.\nL’objectiu d’aquesta entrevista en profunditat és conèixer les persones que hi ha darrere de cada nom.\nDimarts i dijous de 9:00 a 10:00h\nEls veïns parlen de Lloret\nLa tertúlia ciutadana és l’espai que recull l’opinió de tres veïns de Lloret sobre diversos temes de l’actualitat de la jornada. Tres lloretencs conversen sobre temes que afecten a Lloret i expressen la seva opinió particular.\nEls ciutadans interessats a participar-hi poden trucar al llarg de la setmana al telèfon 972 372 393.\nÚltim dijous de mes de 9:00 a 10:00h\nEls polítics parlen de Lloret\nLa tertúlia política és l’espai que substitueix la tertúlia ciutadana amb els representants de les formacions polítiques a l’Ajuntament de Lloret.