Aigua per a tota la vida, no amb finalitats de lucre! | Intersindical Valenciana\nAigua per a tota la vida, no amb finalitats de lucre!\nIntersindical Valenciana ha signat aquesta declaració de la societat civil internacional al costat de més de 550 organitzacions i col·lectius de tot el món.\nAquest 22 de març, les Nacions Unides celebren el Dia Mundial de l’Aigua amb el tema oficial “el valor de l’aigua”. Aquesta elecció de tema ha d’alertar-nos: de la idea de valor a la de preu, només hi ha un pas! No obstant això, donar un valor econòmic a la naturalesa és un fenomen creixent que acaba d’arribar al seu clímax amb l’enumeració de l’element més essencial per a la humanitat i la vida: l’aigua.\nL’entrada de l’aigua en borsa: un crim contra els vius!\nEl 7 de desembre de 2020, l’empresa comercialitzadora de derivats financers més gran del món, CME Group, va llançar el primer mercat de futurs d’aigua del món. Els inversors i especuladors ara poden apostar per l’evolució del curs d’aigua a Califòrnia.\nEn teoria, els contractes de futurs haurien d’ajudar a combatre la volatilitat dels preus i brindar seguretat als agricultors. La realitat ha demostrat en gran manera el contrari.\nEls impactes dels “mercats de l’aigua” que ja existeixen en diversos països són catastròfics. A Xile, els rius són subhastats i adquirits per multimilionaris que utilitzen l’aigua per a irrigar massivament la producció intensiva d’alvocat o proveir mines, mentre milions de persones intenten sobreviure a aquest acaparament d’aigua que condueix a grans sequeres. A Austràlia, el mercat de l’aigua que es va crear fa costat a l’economia al mateix temps que evita el desaprofitament d’aigua. En última instància va incitar els inversors i els fabricants agrícoles a l’especulació, depenent de les previsions d’escassetat i el preu futur de l’aigua, en detriment de l’accés dels agricultors a l’aigua.\nContaminació, sobreexplotació, mercantilització, acaparament de terres, ruptura de cicles… Tantes pressions que ja estan patint els ecosistemes aquàtics a conseqüència dels nostres models de desenvolupament. En aquest context de crisi generalitzada de l’aigua, l’aigua de qualitat és cada vegada més escassa i cobejada: es converteix en una inversió econòmica ideal per als inversors ja que cada persona la necessita per a viure i cap substitut pot reemplaçar-la.\nMilers de milions de persones encara no gaudeixen del seu dret humà a l’aigua i milions de xicotets agricultors ja estan experimentant grans dificultats per a accedir a l’aigua. La financerització de l’aigua obri la porta a l’especulació massiva i als alts preus de l’aigua que afavoreixen els actors econòmics més poderosos. Aquest és el risc de veure la proliferació de monocultius o àrees sacrificades per delictes ambientals provocats per l’agroindústria i l’extractivisme, els interessos econòmics del qual i financers resulten molt més atractius per als especuladors. En aquest lucratiu mercat, les necessitats humanes i les necessitats dels ecosistemes no són el primer.\nAtés que l’aigua és la font de la vida, no pot considerar-se una mercaderia, ni una inversió financera ni un objecte d’especulació. Les amenaces que plantegen la pandèmia i la crisi climàtica mundial han de conscienciar-nos urgentment d’això. Deixar que les lleis del mercat decidisquen l’assignació i gestió de l’aigua és inacceptable als ulls dels drets humans i irresponsable enfront de la situació ecològica i sanitària mundial.\nProtegir l’aigua, el nostre bé comú\nSi bé l’ONU va reconéixer el dret humà a l’aigua fa més de deu anys, es necessita un salt. Perquè el dret a l’aigua es convertisca en una realitat per a tots, hem de rebutjar aquesta visió purament econòmica i utilitària de l’aigua. En moltes àrees, s’estan experimentant polítiques alternatives d’aigua amb, en essència, el respecte pels ecosistemes dels quals depenem. A tot el món, les persones s’estan organitzant perquè es reconega el seu dret a l’aigua i exigeixen la seua plena participació en les polítiques de conques hidrogràfiques. Molts grups denuncien el domini dels interessos privats sobre l’aigua i es resisteixen a projectes que posen en perill l’aigua en el seu entorn de vida. Uns altres estan pressionant perquè es reconeguen els drets dels rius, glaceres o llacs.\nPer això, en aquest Dia Mundial de l’Aigua, associacions i col·lectius de tots els països, en tota la nostra diversitat, ens unim per a recordar-li a la gent que l’aigua és un dret humà i un bé comú. Continuarem dient-ho, en tots els idiomes si és necessari, l’aigua és vida!\nReafirmem que un dret humà no està condicionat a la capacitat de pagament. Reafirmem que un bé comú no ha de ser administrat i controlat per les lleis dels mercats financers.\nFem una crida a les autoritats públiques perquè es responsabilitzen, perquè s’oposen a la financerització de la vida i prenguen totes les mesures necessàries per a il·legalitzar la cotització de l’aigua.\nTambé fem una crida perquè cada persona reclame el seu dret a l’aigua, rebutge el control dels actors financers sobre aquest element vital, reclame quest bé comú de vida i contribuïsca a la seua protecció per a les generacions presents i futures.\nTinguem l’audàcia de repensar la nostra relació amb l’aigua perquè d’ella depén l’habitabilitat de la Terra!\n- A la declaració de la societat civil en PDF\n- Al llistat d’organitzacions i col·lectius que l’han signat.


Castellterçol acollirà un any més la trobada 4×4 solidària ‘LaRange’ | Ona Moianès\nCastellterçol acollirà un any més la trobada 4×4 solidària ‘LaRange’\nsetembre 15th, 2016 Ona Moianès Castellterçol, General, P1, P12 0 comments\nJa és la cinquena edició\nALBERT VILANOVA FARRÉS – El cap de setmana del 24 i el 25 de setembre, arribarà un any més a Castellterçol la trobada 4×4 solidària ‘LaRange’. En aquesta ocasió, la trobada arriba ja a la seva cinquena edició consecutiva.\nEl període d’inscripció ja està obert (més informació a la pàgina web http://larange.es). Els preus anticipats que hauran de pagar els participants per formar-ne part seran de 12€ per cotxe cada dia, o 20€ per participar-hi dissabte i diumenge, tot i que el mateix dia també s’hi podran inscriure pagant 17€ per un dia o 30€ pels dos.\nLa trobada durarà tot el dissabte, de 10 a 19 i el diumenge a matí, de 10 a 14. Pel que fa al dissabte, es pararà l’activitat a circuit de 14 a 16 per dinar. En aquest sentit, l’organització fa 3 propostes a la gent: dinar al mateix circuit, a la Masia fortalesa medieval La Manyosa o a la Fonada Safaja, a Sant Quirze.\nA més a més, el circuit disposarà de servei de bar i música perquè la gent pugui gaudir d’una jornada molt completa. El circuit ofereix dues zones: una per cotxes de sèrie o conductors menys experimentats i una altra pels més extrems i atrevits. I a tot això se li ha d’afegir una cuba de 3.000 litres d’aigua que es farà servir per crear zones de fang.\nFinament, aquest any també destaquen es múltiples premis que l’organització entregarà i el pica pica i paella que oferirà als que el dissabte aguantin fins al final. Aquesta trobada solidària, a més, també es podrà seguir a les xarxes amb els hashtags oficials: #solidario4x4larange #larange2016\nNext article La CUP obté el 80% dels vots en la consulta de Monistrol de Calders\nPrevious article El Consorci del Moianès ofereix més de 60 cursos de formació per a empreses i persones que busquen feina


El bus de campanya d'Hereu s'estavella - Política - AndorraDirecte\nDilluns, 17 de desembre de 2018 21:07 h\nEl mateix dia que el candidat aposta per la mobilitat elèctrica\nInternacional » Dimarts, 10.5.2011. 11:35 h\nAhir dilluns es va confirmar allò que l'alcaldable del PP a Barcelona, Alberto Fernández Díaz, ja insinuava aquest cap de setmana, que les accions de l'alcalde de Barcelona, Jordi Hereu, estan sotmeses a la Llei de Murphy.\nAhir dilluns, justament el dia que l'alcalde de Barcelona tenia intenció de presentar les seves propostes sobre mobilitat apostant pel cotxe elèctric, el seu autobús de campanya va patir un accident pels carrers de la ciutat mentre es dirigia a la seu de l'empresa automobilística Nissan. Va ser una topada en cadena en la qual hi van ser implicats dos cotxes, una moto i el mateix bus.\nL'incident es va produïr al carrer Sepúlveda cap a dos quarts de deu del matí i va passar just quan va canviar el color d'un semàfor i un dels cotxes va frenar bruscament. Això va provocar un accident en cadena. Des de dins del bus es va notar una forta frenada però no hi va haver-hi cap ferit. Tot i que Hereu fa un ús sovintejat del bus de campanya dels periodistes per desplaçar-se als diferents actes que fa per la ciutat, aquest cop no hi era present.


El líder Europa derrota el CF Igualada (3-1)\nEls blaus cauen davant del líder, després d’una bona primera meitat, on hem tingut opcions.\nEl conjunt igualadí visitava el Nou Sardenya, estadi del líder de la Tercera Divisió. Un desplaçament molt complicat, que era vist com a un gran repte pels visitants, que volien treure’n un bon resultat.\nL’inici del duel va ser molt positiu, ja que els anoiencs van ser capaços d’arribar a l’àrea rival amb claredat, però Marcè i Arnau no van poder superar al porter escapulat, que es va mostrar molt segur.\nNo obstant, al minut 17, galleda d’aigua freda, quan el davanter visitant va executar magistralment una falta que, entrava per tot l’escaire.\nDes d’aquell moment, el partit va agafar un altre caire, amb possessió pels locals i uns blaus intentant atacar a partir de jugades trenades ràpides. S’arribava al descans amb derrota per la mínima.\nLa segona meitat va ser diferent. Els locals van sortir més intensos i amb un punt més de pressió, el que va significar més aproximacions a l’àrea de Romans. En dues accions molt ràpides, l’Europa es va posar tres a zero. El duel tenia clar dominador.\nTot i això, els blaus no es van rendir i van intentar-ho fins al final, quan Martí va fer el gol de l’honor, després d’una bona combinació grupal.\nEl conjunt d’en Carlos López, rebrà la setmana vinent, al FC Vilafranca, a Les Comes, que podrà tornar acollir espectadors.\nArticle anteriorEixarcolant inicia un projecte per a recuperar coneixements d’arreu del país\nPròxim articleEl CFI femení entra en una dinàmica negativa


Història de l'Espresso - Revisió | Setembre 2020\nFonaments bàsics de l'Espresso: història\nEvolució de la màquina de cafè. Les primeres patents europees per a màquines de cafès a pressió de vapor van ser presentades entre 1821 i 1824. Una variació del mètode va ser aplicada per primera vegada a una màquina de cafe gran per Edward Loysel de Santais el 1843. La màquina de Santais va engrescar els visitants a l'Exposició de París de 1855 produint dues mil tasses de cafè per hora. La màquina de Santais va preparar un cafè alhora, però va utilitzar la pressió de vapor, no per forçar l’aigua que s’elaborava directament a través del cafè, sinó que, en canvi, va pujar l’aigua a una alçada considerable per sobre del cafè, des d’on baixava a través d’un elaborat sistema de tubs fins al llit de cafè. El pes de l’aigua calenta, no el vapor atrapat, va aplicar la pressió de cervesa.\nxoc ple de cafè de fruits secs\nNew Century, primera màquina espressora. No va ser fins a la matinada del segle XX que el milanès Luigi Bezzera va patentar una màquina de restaurant que utilitzava la pressió del vapor atrapat per forçar directament l’aigua a través del cafè mòlt. La màquina Bezzera també va innovar distribuint el cafè acabat de fer a través d'un o més grups d'aigua i vapor directament a la tassa.\nEn molts aspectes, la màquina Bezzara va establir la configuració bàsica que mantindrien les màquines exprés a tot el segle XX. Aquestes màquines van disminuir la mida del colador que contenia el cafè, però van augmentar el nombre de vàlvules, permetent-los produir diverses tasses de cafè simultàniament, més que una única olla gran alhora. Aleshores, com ara, l’operador d’expresso va embalar unes quantes culleradetes de cafè torrat fosc i finíssim en un petit filtre de metall. El filtre es va fixar en un receptacle anomenat grup, que sobresortia del costat de la màquina. Quan l’operador va obrir la vàlvula (o, en màquines més modernes, treu un mànec o pressiona un botó), l’aigua calenta es va forçar a través del cafè i a la tassa.\nL’avanç Gaggia. El 1948 Achille Gaggia va introduir la primera màquina exprés realment moderna. A mesura que el disseny de Gaggia va anar evolucionant, el dipòsit d'aigua es va col·locar al seu costat i es va ocultar dins d'un armari metàl·lic racionalitzat amb línies com un jukebox modern danès. La simple vàlvula dels vells temps es va substituir per un pistó amb molla que empentava l'aigua pel cafè de forma més ràpida i ràpida. L’operador deprimia un mànec llarg de metall. Al seu torn, el mànec comprimia un pistó carregat de molla que forçava lentament una dosi d’aigua calenta a través del cafè mentre el mànec tornava majestuosament a la seva posició erecta original. Les noves màquines carregades de font van empènyer l’aigua a través del cafè a una pressió que ara s’accepta com a ideal per a la fabricació d’expresso: un mínim de nou atmosferes o nou vegades la pressió ordinària exercida per l’atmosfera terrestre. En comparació, les màquines de pressió de vapor de la preguerra exercien una atmosfera feble de pressió i mitja.\ncafè amb processament suís\nEspresso per edats per ordinador. A la dècada dels seixanta, just en bombar-se el mànec es va convertir en la peça de rendiment de les cafetes expresso, van començar a evolucionar mitjans menys dramàtics i més automatitzats per forçar l'aigua calenta a través del cafè. La més antiga d'aquestes màquines sense mans es va construir al voltant de simples bombes hidràuliques. Les versions actuals escalfen l’aigua per separat del dipòsit principal, controlen la precisió de la temperatura i la pressió de l’aigua i aplanen les pretensions d’alta tecnologia de finals del segle XX amb les lectures digitals.\nAquestes màquines de botons tendeixen a portar l'extrem a la vista. Tot està amagat dins d’una sola carcassa d’esmalt i elegant. Tots tenen una característica en comú: L'operador pressiona un botó o fa treure un interruptor en lloc de bombar una nansa llarga. Com que gran part del procés està automatitzat, les màquines polsadores són més fàcils de dominar per al principiant, però no necessàriament fan un millor espresso. Els propietaris d'algunes de les millors cafeteries de la zona de la badia de San Francisco, en qualsevol cas, prefereixen encara les màquines de pistó-bomba, ja que ofereixen al sofisticat operador un màxim control sobre el procés de fabricació.\nIntroduïu la llet untada. Amb el llarg i brillant mànec que va al camí de la taula de correcció, la millor rutina que li queda a l’operador d’expresso és escalfar i espumar la llet que s’utilitza en begudes com el cappuccino i el cafè latte. Espresso és un cafè fort i concentrat i, d’acord amb la tradició europea, moltes de les begudes de la cuina espressa el combinen amb la llet. Si la llet no es calentés, es refredaria immediatament el cafè. Al començament de la història de la màquina exprés, algú, probablement Luigi Bezzara el 1901, es va adonar que el vapor recollit a la part superior del dipòsit es podia utilitzar per escalfar la llet i per proporcionar pressió per fer cafè. Una vàlvula amb boquilla llarga es va introduir a la part superior del dipòsit on es recull el vapor. Quan la vàlvula s'obre obrint el cargol, el vapor comprimit sillissa fora de la boquilla. L’operador aboca la llet freda en un càntir, insereix la boquilla a la llet i obre la vàlvula. El vapor comprimit tira per la llet, escalfant-lo i elevant un atractiu cap de espuma o escuma.


Guardons i premis | Hospital de Campdevànol\nAny 2020: Creu de Sant Jordi\nLa Generalitat de Catalunya va concedir la Creu de Sant Jordi a l'Hospital de Campdevànol al 2020, coincidint amb la celebració del centenari. Segons el Govern de la Generalitat, es va atorgar “en reconeixement al servei assistencial i a l’arrelament social de pacients i de professionals de la medicina que ha dut a terme la institució durant el seu primer segle de vida”.\nDe l'any 2008 al 2014: Top 20 en gestió hospitalària\nEls premis TOP 20 són atorgats per IASIST –empresa de serveis d’informació sanitària–, que recull els resultats que avaluen els centres en base a una sèrie d’indicadors de qualitat, funcionament i eficiència econòmica i que reconeix la tasca dels hospitals participants amb millors resultats. Aquest guardó és un reconeixement que posa de manifest el bon nivell assistencial i la professionalitat del centre.\nAny 2012: Certificat ISO 9001:2008 del Laboratori\nLa Norma ISO 9001:2008, elaborada per l’Organització Internacional per a l’Estandardització (ISO), certifica l’ús dels requisits per a un Sistema de Gestió de Qualitat (SGQ) que poden utilitzar-se per a la seva aplicació interna per part de les organitzacions.\nAny 2012: Diploma per la recollida de sang de cordó del Banc de Sang i Teixits\nAquest diploma és un reconeixement per part del programa Concòrdia a la tasca realitzada per l’Hospital de Campdevànol en el trasplantament de sang de cordó umbilical.\nAny 2011: Acreditació d'Argent de la Xarxa Catalana d'Hospitals Sense Fum\nAquesta acreditació certifica que l’Hospital de Campdevànol ha aconseguit el nivell d’Argent, segons els criteris de qualitat de la ENSH-Global Network for Tabaco Free Health Care Services. L'objectiu de la Xarxa Catalana d'Hospitals Sense Fum és assegurar un ambient sense fum, formar i sensibilitzar els professionals sanitaris sobre el problema del tabaquisme, activar programes de cessació tabàquica i promocionar activitats sense tabac.\nAny 2010: Diploma de col·laborador de mèrit del Banc d'Ulls\nL’Hospital de Campdevànol va ser guardonat l’any 2010 amb el diploma de Col·laborador de Mèrit del Banc d’Ulls, en reconeixement al destacat i solidari suport a la tasca humanitària que ha dut a terme. L’Hospital col·labora des de fa anys amb el programa de donació d’ulls i va aconseguir, durant l’any 2010, un total de 23 donacions, fruit de l’esforç del personal d’Infermeria.\nAny 2009: Certificat d'acreditació com a hospital d'aguts\nEl mes d’abril de 2009, el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya va atorgar a l’Hospital de Campdevànol l’acreditació de centre d’atenció hospitalària aguda, a través del qual se certifica l’assoliment d’un nivell de qualitat en relació als estàndards establerts per l’administració pública.


How to Run a Successful Father’s Day Campaign (The Do’s & Dont’s)\nThis 12 months the world will have a good time Father's Day on June 20. And the eCommerce trade is preparing with its Father's Day marketing campaign. Consumers will spend a median of $174 this Father’s Day, up from $148 from 2020. The National Retail Federation (NRF). In addition to…\nMillors trucs de productivitat compartits per Elon Musk, Jeff Bezos i Steve Jobs\nLa productivitat, com tothom ho sap, es troba entre els components clau que porten una organització a la direcció del desenvolupament al llarg del temps. Moltes empreses apliquen una sèrie de pirates de productivitat recentment per millorar l'eficiència del seu personal. De vegades, un fàcil pirateig de productivitat us pot portar ...\n4 aspectes del manteniment de WordPress que hauríeu d’estar automatitzant\nPREVISIÓ EN VENDA COMPRA ARA $ [item_price] [item_description] PREVISIÓ EN DIRECTE COMPRA ARA $ [item_price]\nEstat de l'enviament de Dokan: la forma més fàcil de fer un seguiment d'enviaments de comerç electrònic\nDisposar d’un sistema de vigilància de la càrrega de comerç electrònic garanteix una experiència de compra perfecta, ja que és important enviar el producte ràpidament al client. El 93% dels clients descobreixen que les opcions de lliurament són un problema vital de la seva experiència en compres. Businesswire És per això que és probable que tingueu un sistema de control de càrrega basat en web ...\nUna guia fàcil per als propietaris del mercat per obtenir més vendes mitjançant el mòdul de xat en viu de Dokan\nLa importància de LiveChat no es pot ignorar, ja que els clients volen utilitzar LiveChat per contactar directament amb un distribuïdor. Recentment, una investigació de Zendesk revela que: gairebé el 92% dels compradors realment se senten contents quan utilitzen la funció LiveChat. Dokan és un lloc molt apreciat ...\nFeu una còpia de seguretat de WordPress sense un connector: gestioneuWP\nComparació dels 5 millors connectors de tipus de publicacions personalitzades per a WordPress\nWordPress està ple de potencials i perspectives per a tothom que l’utilitzi. Les varietats de publicació personalitzades són un d’aquests potencials. El millor és alegrar-se com a propietari del lloc web de WordPress. Aquesta funció permet, però, al vostre consumidor obtenir la millor experiència. Per tant, les varietats de publicació personalitzades ho fan més fàcil ...\nLand New Clients: Feu créixer la vostra agència de WordPress (5 consells)\nAstra 3.4: presentació de publicacions relacionades, dissenys personalitzats millorats i extra.\nCom es personalitza l’ordre de classificació de directori de membres de PhrasePress per defecte\nUn lloc web de membres és la vostra excel·lent resposta per crear material de contingut contemporani i constant. No només ofereix un valor per al contingut, però també és molt convenient per als compradors. Tanmateix, els avantatges no es basen únicament en l’acabat dels clients potencials, sinó que ofereix relativament avantatges importants que poden revolucionar el vostre camí ...\nTemes excel·lents de WordPress que he trobat\nI hi ha més temes i models 50 000 per triar!\nTema de pàgina de destinació i màrqueting\nTema de discogràfica i banda\nTema Ioga i Fitness


Pachypodium: trasplantament, cura, reproducció | Revista Pa Groc\nPachypodium: trasplantament, cura, reproducció\nEl Pachypodium es considera una planta veritablement exòtica, sovint es compara amb una palmera o un cactus, però a més d'unes dades externes espectaculars, té una floració igual de bella. Sovint a les botigues es pot trobar sota el nom de "palma de Madagascar", encara que de fet, no té res en comú amb les palmeres. Per tant, avui anem a parlar de pachipodium, comentarem les peculiaritats de l'atenció a domicili per a una planta i esbrinar com es pot fer amb una foto.\nCondicions de la sala\nTemperatura de l'aire i humitat\nSubstrat per a la plantació\nCreixent càpsi de llavors\nSembra i cuida les plàntules\nQuan es pot trasplantar?\nToxicitat de Pachypodium\nPachypodium és una família de kutrovs, i pertany a les suculentes que creixen als continents africà i australià, així com a l'illa de Madagascar. Aquest hoste d'ultramar té una tija carnosa, coberta amb agulles, per la qual cosa sovint es confon amb cactus.Les llargues fulles estretes, que es troben a la part superior del pachypodium, li donen l'aparença d'una palmera.\nSaps "Pota gruixuda" - així és com la paraula "pachypodium" es tradueix del grec.\nEn estat salvatge, aquesta flor pot créixer fins a 10 metres d'altura, però a casa no arriba a més d'1,5 m.\nLa vida útil d'una flor de pachipodita és de 15 anys i depèn directament de la qualitat de l'atenció de la planta.\nAquesta planta es divideix en moltes espècies:\nLameru. Aquesta espècie és una de les més populars, té una exuberant corona i un tronc impressionant, que es caracteritza per una estructura irregular i potents agulles. La longitud de les fulles de la planta arriba a 50 cm, i la "palmera" floreix suaument amb nata o flors roses.\nSaunders és una espècie que té un tronc esfèric, decorat a la part superior amb un paquet de fulles amples. Aquesta espècie floreix amb brots de color blanc que tenen ratlles roses.\nZhayi és una espècie semblant a Lameru, però és més compacte. L'alçada màxima d'aquest pachypodium és de 60 cm. Zhayi té fulles lleugerament més grans que Lamer i es distingeix per brots blancs, que són clarament visibles a causa del centre groc.\nGustotsvetkovy - una planta petita que arriba als 45 cm d'alçada, té una exuberant corona, amb fulla ample que la cobreix i flors grogues brillants.\nSuculenta: una espècie amb tronc esfèric, arriba a una alçada d'un metre i mig, floreix amb rovells rosats que semblen semblants a les campanes.\nPer tal que la planta se senti bé, cal tenir cura de crear les condicions necessàries.\nUsant l'exemple de Lamach pachypodium, considerem quina mena de microclima s'hauria de crear per a una planta i com cuidar-la a casa.\nConeixeu plantes tan exòtiques com la drimiopsis, tsikas, hoveya Forster, pandanus, alokaziya, strelitzia.\nA l'estiu, el pakhepodium li agrada la temperatura de l'aire per sobre de +25 graus i, a l'hivern, no inferior a +18. Tenint en compte que la flor és un aire suculent i sec, no és terrible per a això, ja que pot acumular aigua en si mateixa i romandre durant molt de temps sense fumar.\nA diferència de la majoria de les plantes d'interior, aquest representant de la flora transfereix a la perfecció la llum directa del sol, de manera que es pot col.locar a les finestres de llum ben il·luminades.\nFinestres orientades al sud, sud-est i sud-oest.A la penombra, la planta també se sentirà bé.\nEl millor substrat del pachypodium és la terra frondosa i sedosa, que es barreja amb perlita, tots els components es prenen en quantitats iguals.\nTambé podeu utilitzar la següent opció per plantar: 1 part de terra de gespa + 1 part de la barreja preparada per a cactus + 1 part de sorra gruixuda + 0,5 parts de torba. Aquests components han de ser barrejats i utilitzats per plantar el pachypodium.\nÉs important! La condició més important per plantar és proporcionar-los un bon drenatge, que ha d'omplir una tercera (meitat) de l'olla.\nPachypodium se sentirà bé si afegiu argila, carbó vegetal o maó en petites quantitats a l'olla.\nTambé és important la presència de grans forats a la part inferior de l'olla, de manera que l'excés de líquid es pot filtrar i allunyar fàcilment del substrat.\nTot i que la planta descrita és una planta suculenta, les esqueixos apicals no es propaguen gaire.\nSi voleu que un pachypodium aparegui al vostre cos abans del formulari "nadons" a la base, per a la reproducció a casa, es recomana utilitzar el mètode de la llavor.\nEl millor període per cultivar una planta a partir de llavors és l'estiu, ja que la temperatura de l'aire estarà a un nivell prou elevat, el que contribuirà a una millor germinació i al desenvolupament normal de les plantes de planter.\nUna característica especial de les llavors de pachypodium és la ràpida pèrdua de la germinació, per tant, per aconseguir un resultat exitós en el creixement d'una planta, cal utilitzar llavors fresques.\nLa sembra de material abans de sembrar s'ha de remullar en aigua tèbia (fins a +35 ° C) i reposar durant unes tres hores.\nPer preparar un sòl adequat per a la sembra de llavors, és necessari utilitzar humus de fulla: 1 part, carbó vegetal - 1 part, sòl sòl - 0,5 parts, vermiculita - 1 part, sorra - 4 parts, farina òssia - 10 g.\nEn el contenidor seleccionat, el sòl s'aboca i rega. En aquest cas, es pot observar la disminució del substrat i l'alineació de la seva superfície. A continuació, heu de descompondre les llavors, de manera que entre elles roman un interval de 3 cm i les cobreix amb una capa de cinc centímetres de substrat.\nEl polvoritzador necessita regar-se. A continuació, el contenidor s'ha de col·locar en una bossa transparent de plàstic.Per evitar la formació de condensació, realitzeu una sèrie de pinces a la borsa amb una gran agulla.\nLes plàntules s'han de regar amb regularitat, sense esperar que s'assequi el substrat. La humitat hauria d'estar al 80%, mentre que les plantes de planter s'han d'emetre regularment, unes 3 vegades al dia. Quan apareguin els primers brots, el paquet s'haurà d'eliminar completament. La temperatura òptima per a les plantes és de +25 ° C i superior.\nLa taxa de germinació de les llavors depèn de les condicions dels cultius i pot estar en el rang d'1 a 4 setmanes. Si les llavors no germinen en 6 setmanes, es consideren no viables.\nDesprés de la germinació de la llavor, la humitat de l'aire s'hauria de reduir fins al 60%. Els brots s'han de col·locar a la llum solar directa abans de les 11 a la tarda i després de les 17 a la nit. Tota la resta del temps, els cultius necessiten llum solar difusa.\nSaps El pachipodium va aparèixer a Madagascar, des d'on es va estendre per tot el món, i el nom "palma de Madagascar" està associat a aquest fet.\nDesprés de l'aparició de brots, el reg es redueix una mica i aconsegueix un assecat fàcil del coma terrestre en l'interval entre la introducció del líquid. El trasplantament es produeix després del desenvolupament d'un parell de fulles veritables.\nLa taxa de creixement, l'abundància de la floració i l'estat normal de la salut de la flor depenen de la qualitat i l'atenció regular.\nLa "palmera de Madagascar" és bastant despreocupada per les condicions de vida, però cal tenir en compte els matisos principals de cuidar la planta a casa, perquè la flor se senti tan còmoda com sigui possible.\nCom s'ha indicat anteriorment, el pachypodium és suculent i tolera normalment els dies secs.\nLes suculentes també inclouen ripsalis, euphorbia, echinocactus Gruzoni, escorça, mammilaria, Echeveria, hatior, havortiya, agave, aihrizone, nolin, kalanchoe.\nFins i tot si oblideu regar la planta diverses vegades, no passarà res durant molt de temps.\nNo obstant això, no oblideu regar, ja que la planta pot perdre fulles i perdre l'efecte decoratiu. També és impossible inundar una flor, ja que la tija pot estirar-se fea. En els períodes de primavera i estiu, el regatge del pachipodium ha de ser regular i moderadament. El substrat sempre ha de ser mullat, però amb una capa d'assecat. Quan el terreny s'asseca fins a 1 cm, serà familiar per al reg següent.\nSi hi ha tal situació que el pachipodium vessés les fulles, el reg s'hauria de reduir significativament fins que creixin noves fulles.\nEn el període de tardor-hivern, el reg es redueix significativament.\nÉs important! Si vostè té un pachypodium tronc curt a la seva llar, després de regar aquesta planta hauria de ser pobre durant tot l'any.\nL'aigua adequada per a plantes de reg es considera un poc líquid càlid i resolt.\nA la primavera, quan hi ha un creixement actiu de nous brots, es recomana alimentar el pachypodium cada mes, pel que és millor triar un aliment líquid per als cactus. Si el pachypodium acaba de ser trasplantat, es recomana el primer mes per evitar fertilitzar. Tenint en compte que aquesta planta té un creixement lent, només floreix en el setè any després de la plantació, però és impossible deixar de vestir, ja que el pachipodium pot no florir.\nLa poda del pachypodium només necessita quan va créixer molt alt i va començar a descansar al sostre. En aquest cas, es recomana retallar la part superior de la planta a la longitud requerida.\nRealitzar el procediment de poda és prou fàcil, però per no fer malbé la flor, heu de seguir certes regles:\nFer tallar amb un ganivet pur i molt afilat.\nEl tall s'ha de tractar amb carbó, que s'ha de colpejar prèviament.\nAmb un raspall, retireu el residu de carbó i escampeu amb sofre.\nEl tall no s'ha de rentar amb aigua.\nMentre que la planta és jove, creix i es desenvolupa molt més ràpidament i, per tant, necessita un trasplantament anual de primavera. Quan realitzeu el procediment, seleccioneu cada vegada una major capacitat anterior. Quan el pachipodium té tres anys, el trasplantament es redueix a això cada tres anys.\nPachypodium és una planta que pot vessar les fulles de tant en tant. Aquesta característica no està necessàriament associada amb una malaltia greu o atac de plagues, el més probable és que no tingui humitat o que el període d'inactivitat hivernal estigui a prop.\nA l'hivern, la seva mascota verda pot perdre ràpidament fulles, tot depèn de les característiques del microclima interior.\nSi, pel contrari, el reg és molt abundant i el sòl està constantment massa humit i no té temps per assecar-se, llavors la tija vegetal pot apoderar-se. En aquest cas, cal col·locar el pachypodium en una habitació amb temperatura elevada d'aire, trasplantar-la a terra seca, treure totes les peces podrides i controlar l'aigua amb més cura.\nÉs important! Es poden produir problemes amb la planta i si el reg es fa amb aigua freda. En aquest cas, és possible l'ennegriment i la caiguda de les fulles joves del pachypodium.\nEntre les plagues que són comunes a la planta descrita, emeten:\nEn els primers indicis de pachypodium causats per les plagues, podeu intentar esbandir bé amb un corrent d'aigua calenta (temperatura de fins a +46 ° C).\nEn la lluita contra aquestes plagues, el tractament de la planta "Fitoverm" ajuda.\nTot i la bellesa del pachypodium, la planta és molt verinosa, que s'associa amb un alt contingut d'alcaloides i glucòsids, que poden causar pèrdua de visió si el suc es posa als ulls.\nSi accidentalment s'empassa el suc o una part d'una planta, pot provocar greus conseqüències, com ara el tètanus o l'arrest cardíac.\nAixí, el pachypodium és una planta sense pretensions i, atès que no causa cap dificultat particular, només és important adherir-se a certes regles i seguir les recomanacions descrites en detall en aquest article.\nPlagues d'hidrangea i mètodes per combatre'ls\nLa seu de la UE es va omplir de llet en pols\nEls pollastres porten petits ous: raons per què fer\nMaduració primerenca i fructífera: característiques de la cura de la varietat de cogombre. Arracades esmeralda\nTomàquets grandee: característiques, descripció, rendiment\nUna selecció de les varietats més exclusives de síndria\nCom cuidar adequadament la planta melotriya o el mini cogombre\nClàssics rosats al vostre hivernacle: la descripció d'un grau d'un tomàquet "cardenal"\nLes millors receptes de sopa, borscht i altres primers cursos amb col xinesa\nL'esquema de plantar flors en un llit de flors, estudiem les característiques\nL'ús de cebes: els beneficis i els danys per a la salut\nVídeo: Fem petúnia sense errors. Part 7


En els nostres centres educatius demanem la confiança de les famílies en el nostre projecte. Aquesta confiança, guanyada al llarg dels nostres 50 anys d'existència, la sostenim, de manera totalment objectiva, en els resultats acadèmics.\nA partir de metodologies innovadores i adaptades a les noves tecnologies aconseguim el millor rendiment del nostre alumnat i desenvolupem les seves potencialitats al màxim.\nEls nostres alumnes acaben l'ensenyament obligatori ben preparats per fer front al batxillerat, si aquest és el seu desig, amb garanties d'èxit. Així ho demostren les proves que cada curs aplica la Generalitat de Catalunya on obtenim resultats per sobre la mitjana.\nLa nostra aspiració és continuar en aquesta línea, no deixant de reflexionar sobre els nostres sistemes i procediments, actualitzant-nos i millorant tot allò que sigui necessari.\nÉs per això que ens avaluem sistemàticament i ens marquem objectius anuals d'excel·lència i ens preparem rigorosament totes les activitats que realitzem quotidianament.\nEstem alerta de les noves necessitat que van sorgint i treballem per preparar als nostres alumnes per afrontar-les.\nPer això hem desenvolupat diversos plans i projectes que cobreixen amb profunditat, de manera planificada, organitzada i reflexionada alguns aspectes que considerem fonamentals i pilars en el bon desenvolupament dels nostre alumnat.\nSón plans específics per treballar l'aprenentatge de la llengua anglesa, la implementació de les TIC, la lectura, l'expressió escrita, la resolució de problemes, el desenvolupament emocional, l'adquisició de valors i hàbits de treball i saber estar.\nPretenem garantir una formació vàlida pel present, però disposada a acceptar el repte de desenvolupar-se en un futur cada cop més exigent.


Juliol | 2009 |\nLa supressió de l’informatiu vespre de TVE Catalunya\nPosted in Comunicació, No anem bé, tagged 50è aniversari TVE, des de 1978, La supressió de l’informatiu vespre de TVE Catalunya, mitjans de comunicació, TVE Catalunya, TVE es convertirà amb més espanyola i menys catalana, TVE Sant Cugat on Juliol 24, 2009| Leave a Comment »\nLa supressió de l’informatiu vespre de TVE Catalunya és lamentable, i ara temo què la direcció vulgui anar aprimant paulatinament la programació en català. Per aquest motiu, he exigit a la direcció del centre que la supressió d’aquest informatiu sigui temporal i que a partir de setembre retorni a la graella i a més a més que es potenciïn més programes en català i es potenciï Sant Cugat com un centre estratègic.\nAquesta supressió no té cap sentit en un moment en què s’està potenciant Sant Cugat i, per tant, la programació en català i el fet que es retiri aquest programa de la graella tanca una porta que fa un servei públic important.\nAquest informatiu s’ha emès sempre des de l’any 1978 i es tracta d’un pas enrere que coincideix amb el 50è aniversari de TVE. A veure si ara resultarà que quan celebra els 50 anys TVE es convertirà amb més espanyola i menys catalana que mai.\nCiU continuarà sent bel·ligerant en exigir el compliment de l’Estatut\nPosted in No anem bé, Nou Estatut, Tripartit, tagged CiU continuarà sent bel·ligerant en exigir el compliment de l’Estatut, l’Estatut, maltractament a Catalunya, Zapatero on Juliol 13, 2009| Leave a Comment »\nEn aquest arxiu d’àudio destaco que aquesta exigència estarà per damunt de tot i que el president Zapatero segueix amb el seu maltractament a Catalunya en saltar-se l’Estatut.\nLa Marató de TV3 dedicarà una part dels fons a investigar la malaltia en qüestió en la seva vessant infantil\nPosted in Activitat Parlament, Federació CiU, Valors, tagged Agència d’Avaluació de Tecnologia, càncer infantil, CiU, Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, el càncer és la segona causa de mortalitat infantil, FADAM, Fundació Marató de TV3, la Marató, prevenció de malalties infantils, Televisió de Catalunya, Tripartit on Juliol 11, 2009| 1 Comment »\nDes de l’any 1992, la Marató ha repartit 64.514.409 euros entre 489 projectes de recerca però, tot i haver participat infants en algunes edicions, no s’ha destinat cap projecte a la investigació a nivell infantil.\nEstic satisfeta després d’aconseguir acordar amb el Tripartit una proposta de resolució de CiU que té com a objectiu que la Marató de TV3 dediqui una part dels fons que es recapten a investigar la malaltia en qüestió en la seva vessant infantil. A la Marató es presenten cada any aproximadament uns 120 projectes de recerca dels quals 20 són escollits per a rebre els fons recaptats. CiU proposa que un percentatge d’aquests projectes es reservi per a aquells que es dediquin a la investigació i prevenció de malalties infantils.\nAixí doncs, la proposta de resolució de CiU, aprovada amb una esmena del Tripartit, exposa textualment: “El Parlament de Catalunya recomana a la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals i a la Fundació Marató de TV3 tenir especialment en compte en les diferents edicions de la Marató les necessitats específiques dels infants en aquelles malalties que els afecten tant pel que fa a la sensibilització social com els projectes de recerca subvencionats”.\nAquesta iniciativa de CiU, sorgeix en col·laboració amb l’Associació contra el càncer infantil FADAM, la qual ha aconseguit 30.000 signatures per a reclamar una especial sensibilització per a les malalties infantils. Des de l’any 1992, la Fundació de la Marató ha repartit 64.514.409 euros entre 489 projectes de recerca però tot i haver participat infants en algunes edicions per a sensibilitzar sobre la malaltia objecte de la Marató, no s’ha destinat cap projecte a la investigació a nivell infantil. El càncer, per exemple, és la segona causa de mortalitat infantil.\nLa Marató de TV3 va ser creada l’any 1996 impulsada per Televisió de Catalunya (TVC) i la Fundació La Marató de TV3 amb l’objectiu d’obtenir recursos econòmics per a la investigació científica sobre malalties, que ara com ara, no tenen una curació definitiva. Acabada el programa de La Marató es reuneix la Comissió Assessora Científica de la Fundació per a aprovar las bases que regiran la convocatòria publica per a la presentació de projectes de recerca i investigació sobre la malaltia.\nUn cop finalitzat el termini de la convocatòria el projectes rebuts són revisats per l’Agència d’Avaluació de Tecnologia i recerca Mèdiques del Departament de Salut per a avaluar-ne la viabilitat. Quan l’Agència d’Avaluació de Tecnologia i recerca Mèdiques del Departament de Salut, retorna avaluats els projectes a la Fundació, es convoca novament la Comissió Assessora Científica per a decidir sobre els projectes que són proposats als Patronat pel seu finançament.\nEls fora de la llei\nPosted in No anem bé, tagged acord de finançament per a Catalunya, Catalunya, CiU, compleixin la llei, data límit, Duran i Lleida, El 15 de juliol és a tocar i no és bo que ningú estigui fora de la llei, el calaix és buit, Estatut, Felipe González, incapaços de defensar amb energia i convenciment, LOFCA, No volem discutir d’uns milions més o menys, No volem privilegis, per a tothom, Tripartit, Valors, volen carregar el seu fracàs a CiU, Zapatero on Juliol 9, 2009| 1 Comment »\nEn menys d’una setmana s’exhaurirà la data límit fixada pel president Zapatero perquè hi hagi un acord de finançament per a Catalunya i la situació no està gens aclarida. Malgrat tot, ara no és moment de burxar més en els incompliments repetits des de la aprovació de l’Estatut, ni en els canvis de posicions dels negociadors del govern. És el moment de defensar el que marca la llei, de complir el que dicta l’Estatut. El debat de fons no és una qüestió només de xifres, sinó de model. Els catalans, -també les Corts-, vam decidir estar regits per un Estatut que dicta el model que volem que existeixi en la relació Catalunya-Espanya, també en el finançament. No volem discutir d’uns milions més o menys, reclamem obtenir el que diu la llei. És ben fàcil d’entendre.\nNo volem privilegis com els que sembla ens vol donar Zapatero quan diu que obtindrem un 5% més que la mitjana de les comunitats autònomes. No en volem perquè vam decidir un finançament diferenciat de la resta de comunitats espanyoles. Així ho estableix l’Estatut, i així volem que sigui. No ens serveix el sistema del cafè per a tothom tan utilitzat per els socialistes, -ja ho van fer amb Felipe González i és el que persegueixen ara amb la LOFCA. No és tan complicat d’entendre. Volem el model que vam aprovar tots, a Catalunya i a l’Estat. Ho repeteixo: no volem més, tampoc menys. Volem aquest model i no un altre, perquè garanteix la solidaritat entre les comunitats, però deixa de penalitzar la societat catalana. Cal entendre que la nostra no és una reclamació des de l’egoisme, sinó des de la solidaritat assumible. Catalunya ha estat fins ara ofegada econòmicament per un repartiment de la riquesa que ha estat abusiu amb els catalans. Per això, entre d’altres coses, vam reclamar i aprovar un nou Estatut. La sanitat, l’educació, la justícia, els cossos de seguretat, les infraestructures, l’atenció social i la dependència són algunes de les activitats que gestionem, que hem de pagar i que volem millorar. El nou finançament ens ha de permetre fer-ho. Ara no podem.\nLa diferència entre un finançament just i un de dolent la patim i la notem tots. Catalunya necessita més diners no per caprici, sinó per necessitat. De poc serveix tenir transferides les competències si el calaix és buit. Això és el que demanem amb insistència. El missatge final és inequívoc tant per al govern de Madrid com per al govern tripartit: compleixin la llei, facin servir el model que preveu l’Estatut i fixin el finançament que d’això en resulti. Ni més, ni menys, però facin-t’ho d’una vegada. El 15 de juliol és a tocar i no és bo que ningú estigui fora de la llei.\nI ara davant de tots aquests reiterats incompliments, ens trobem amb l’estratègia dels membres del govern tripartit que pretenen generalitzar en la societat que CiU ja ha decidit votar en contra del nou finançament. Ho diuen ells que són incapaços de defensar amb energia i convenciment davant el govern de Madrid la necessitat i la importància del finançament. Tenen l’autoestima tan baixa que abans de reconèixer la seva impotència volen carregar el seu fracàs a CiU. Potser els hi hauríem de recomanar una píndola que acaba de sortir al mercat perquè, quan el govern de Madrid els hi presenti la seva proposta, es deixaran anar en lloc d’aguantar una mica més, oblidant que és millor no arribar a cap acord que subscriure un mal acord.\nArticle publicat a l’E-Notícies\nLa bona educació és possible\nPosted in Activitat Parlament, Federació CiU, Futur, Valors, tagged Baltasar Porcel, Catalunya, CiU, Dimecres passat el Parlament va posar la pedra angular del nostre futur, el futur del nostre país, ICV al marge, Joana Ortega, LEC, Llei d’Educació de Catalunya, neix amb un amplíssim consens, pacte que ha fet possible CiU, Parlament de Catalunya, PPC al marge, Valors on Juliol 6, 2009| 2 Comments »\nDimecres passat el Parlament de Catalunya va aprovar la Llei d’Educació de Catalunya. Poca cosa pot semblar l’aprovació d’una llei en un calorós dimecres de juliol, amb la gent més preocupada per les temperatures, o pels fitxatges galàctics, o pels casos de grip A. En canvi, és aquesta llei la que marcarà el futur del nostre país, la que ens permetrà recuperar eficàcia, competència i lideratge en un món tan globalitzat i competitiu.\nPot semblar exagerat donar tanta importància a una llei d’Educació. No ho és. És precisament la LEC, aquesta LEC la que ens assegura el futur i la que obre portes fins ara tancades per posicions partidistes o sectàries en matèria educativa. Té molts punts que es poden destacar, però per damunt de tots, cal esmentar que neix amb un amplíssim consens gràcies a les negociacions dutes a terme entre CiU i el PSC; nosaltres com a major força parlamentaria catalana encarà que a l’oposició i els socialistes com a principal partit del govern tripartit. Unes negociacions a las que s’hi ha sumat ERC i de les quals tan sols han volgut quedar al marge les formacions situades als extrems de l’arc parlamentaria català: el PPC per una banda, a causa de la seva voluntat d’utilitzar la llengua com un arma de confrontació i Iniciativa per l’altre, per la seva voluntat d’uniformitzar la societat amb una única veritat absoluta. És il·lustratiu, i molt, que un dels socis de govern de la Generalitat voti en contra de la principal llei que s’aprovarà en aquesta legislatura.\nA més de ser una llei que servirà als futurs governs de la Generalitat, siguin del color que siguin, gràcies al pacte que ha fet possible CiU, la LEC dibuixa un nou model d’escola catalana que blinda la nostra llengua, dona més autonomia als centres, augmenta els concerts amb l’escola privada i preveu destinar a l’educació un mínim del 6 per cent del PIB català en vuit anys.\nNo és poca cosa. Sense por a equivocar-me, vull dir que dimecres va ser un gran dia per a Catalunya. Va ser un gran dia per les futures generacions de catalans. El instrument ja el tenim, ara és feina de tots i de la voluntat de tothom fer-lo treballar amb la màxima eficàcia possible. Queda molt a fer. Tots els índexs assenyalen que cal que l’educació a Catalunya millori, i molt. Ahir vam fer el primer pas per aconseguir-ho. Dimecres passat el Parlament va posar la pedra angular del nostre futur.\nI dijous va ser un dia agredolç a causa de la mort de Baltasar Porcel, un dels escriptors catalans contemporanis més importants de la literatura actual. El trobarem també a faltar a la ràdio, als diaris. Afortunadament sempre ens quedaran el seus llibres plens d’essències mediterrànies.\narticle publicat dijous 2 de juliol a l’E-Notícies


NOTICIARI 1/2009 — Departament de Projectes Arquitectònics — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya BarcelonaTech. Cerca\n2. DOCÈNCIA: 1r. i 2n. CICLE\n3. DOCÈNCIA: 3r.CICLE (DOCTORAT)\n4. RECERCA (LÍNIES D’INVESTIGACIÓ)\n5. CONVOCATÒRIES BEQUES, AJUTS I PREMIS\n6. RELACIONS INTERNACIONALS (SOCRATES I ALTRES)\n7. ACTIVITATS CULTURALS (CONFERÈNCIES, CONGRESSOS, CONCURSOS, EXPOSICIONS, ETC.)\n- Convocatòria 2 places d’agregat\n- Acreditacions Agregat i Catedràtic de l’AQU Del 15 al 30 d'abril de 2009, ambdós inclosos\nConvocatòria de llicències sabàtiques del PDI, curs 2009-2010.\nPresentació sol·licituds al Registre General de la UPC abans del 6 de març.\nMés informació: Intranet Personal de la UPC.\nConvocatòria d’ajuts a la mobilitat externa.\nConvocatòria Termini per presentar la sol·licitud\nEs podrà gaudir la mobilitat a partir de\nSetembre del mateix any\nFebrer de l'any següent\nMés informació: Intranet Personal UPC.\nConvocatòria d'ajuts per al finançament de projectes per a la millora de la qualitat docent a les universitats catalanes (MQD 2009).\nTermini: 10 de març de 2009\nConvocatòria – Protocol presentació sol·licituds accions complementàries 2009.\n1er termini (del 7 gener al 26 de febrer): data de presentació al CTT el 23 de febrer 2on termini (del 2 març al 8 de setembre): data presentació al CTT el 2 de setembre.\nMés informació: Intranet CTT, Oficina de Progrrames Nacionales.\nConvocatòria- Subprograma d’accions complementàries 2009.\nTermini: fins el 31 de març de 2009.\nConvocatòria – Ajuts de suport a la recerca: congressos i simposis. ARCS-2009.\nS'obren dos terminis de presentació de sol·licituds\na) Primer termini, fins al 3 de març de 2009.\nb) Segon termini, relatiu exclusivament a les activitats que es duen a terme en el període comprès entre l'1 de febrer i el 31de juliol de 2010, s'estableix des del 15 de juny fins al 13 de juliol de 2009\nConvocatòria – Beques i ajuts postdoctorals: borses de viatge BE. Modalitat B\nS'obren dos terminis de presentació de sol·licituds:\na) El primer termini, relatiu a les activitats que es duen a terme al llarg de tot el període que comprèn la convocatòria, restarà obert des de l'endemà de la publicació d'aquesta resolució al DOGC i fins el 5 de març de 2009.\nLa presentació d'una sol·licitud en aquest termini exclou la possibilitat de presentar sol·licitud en el segon termini d'aquesta convocatòria\nb) El segon termini, relatiu exclusivament a les activitats que s'inicien en el període comprès entre l'1 de gener i el 31 de desembre de 2010, s'estableix des del 15 de juny de 2009 fins al 13 de juliol de 2009.\nConvocatòria – Beques i ajuts postdoctorals PIV 2009.\nEl termini de presentació de sol·licituds queda obert des del 5 de febrer fins al 3 de març de 2009.\nCalendari Comissió de Postgrau curs 2013-14


Unes varetes, un pèndol i una ballesta – A*Desk\nAlguna nit de l’inici del confinament vaig somniar que em visitava la superwoman i em deia que els superpoders li venen donats per les energies de la terra. En llevar-me, vaig pensar amb en Pep Padrós, arquitecte i professor a l’Escola d’Art i Superior de Disseny de Vic (EASD), que va deixar aquesta vida a finals de 2019. En Pep va ser una persona molt estimada per tots i totes les que vam tenir la sort de creuar-nos-hi en algun moment. Jo el vaig conèixer en una de les estades a la natura que l’equip docent de l’EASD organitza cada any per l’alumant dels batxillerats Artístic i Escènic.\nEn aquella estada, en Pep ens va portar pels voltants de la casa de l’Armentera, al municipi de Cantonigros. Abans de sortir a caminar, i seguint les seves instruccions, ens vam preparar dues varetes amb dos trossos de filferro que vam doblar en forma de L. En portàvem una a cada mà, com si fos una pistola que havíem de sostenir de forma lleugera, sense tensió. Caminàvem reposadament. En alguns llocs, les puntes de les dues varetes s’acostaven. En d’altres, es separaven. Era màgic. Ens endinsàvem en els arbres i en Pep dirigia la nostra atenció. Quan vam entrar en una zona ombrívola ens va fer fixar en l’heura i altres plantes enfiladisses. La vegetació era fosca, el terra era humit. Era la mena de lloc on podríem trobar gats i serps. Va dir-nos que les corrents que passen per allà sota són les que els humans hem identificat com a negatives i que, en la cultura popular corresponen a tot l’imaginari relacionat amb el mal: les bruixes, la foscor, el perill. Per contra, en zones més lluminoses és on trobaríem gossos i altres animals considerats poc perillosos per als humans. Per allà hi passen les energies que etiquetem com a positives: tot allò que ens fa bé. De fet, sempre s’ha dit, oi, que en cas d’acampar al bosc, el lloc més segur és allà on es posi un gos?\nEn Pep també ens va fer notar coses menys evidents, com ara les formes en què la vegetació emergeix de la terra. Ens vam aturar davant d’una petita esplanada i vam fixar-nos que hi havia una mena d’herbes que havien crescut dibuixant un cercle. Ens va dir que això es devia a les corrents energètiques que passaven per sota. En caminar-hi, les varetes a les mans es movien en sincronia amb la forma circular de la vegetació. Algú va preguntar-li pels fluxes energètics que passen per sota dels nostres pobles i ciutats. En Pep va dir que, amb les nostres accions, podem modificar la circulació d’aquestes corrents subterrànies i que, si bé en altres moments de la història la humanitat era més sensible a aquests fluxes i edificaven en els llocs de les energies positives, la majoria de societats occidentals hem oblidat tot això i hem construit sense tenir en compte aquest factor. Em vaig imaginar el subsol dels nostres pobles i ciutats com grans nusos de fil, d’aquells que amb mala traça estirem per totes bandes i cada vegada apretem més fort.\nEl cas és que deu fer cosa d’un any, l’artista Marc Badia va trobar a davant d’una botiga de material de muntanya de Barcelona una capsa plena de mapes i objectes antics d’escalada i muntanyisme. Entre tot allò hi havia el llibre Recull d’itineraris excursionistes, d’Octavi Artis. És la segona edició d’un quadernet petit, que conté 25 descripcions esqüetes de rutes per fer en un dia per diferents llocs de Catalunya. En Marc me’l va regalar i junts se’ns va ocórrer que havíem de caminar totes aquestes narracions. Vam compartir la proposta amb en Jordi Lafon i l’Eva Marichalar, aliats artistes i també caminaires, i vam descobrir que aquella obra d’Artis s’havia publicat fa cosa de cent anys i que l’autor havia mort el 1965.\nEl 3 d’agost de 2019, vuit persones intentàvem resseguir una d’aquelles rutes, que anomenaríem “octavianes”, no pas perquè en aquella primera caminada vam ser vuit, sinó en reconeixement del guia. Vam escollir la que ens queda més a prop de casa i que va, com indica l’autor, “De Balenyà a Taradell, Santuari de Puiglagulla, Vilalleons, Castell de Saladeures i Vic”. Seguíem les 400 paraules aliniades que, entre la pàgina 57 i la 59, descriuen els gairebé 25 km que ocupa aquest camí sobre el territori -fixeu-vos que 400 paraules són aproximadament el què ocupen els dos primers paràgrafs d’aquest text. En aquella primera octaviana ja es va fer palès que, amb les seves poques paraules, l’Octavi ens guiava i, a estones, més aviat ens malguiava, cosa que ens ha portat a no fiar-nos només d’ell en les rutes que hem fet posteriorment. Les tècniques d’orientació que hem desenvolupat no només passen per portar un GPS amb un track aproximat de la ruta que devia haver seguit, sinó que en ocasions també confiem en el pèndol de’n Sebastià Masramon i, en altres moments, en una intuició estranya que s’expressa a través de la imaginació. Per on devia haver passat l’Octavi? Mirem el paisatge i alguna cosa ens diu per on tirar. No puc assegurar que sempre ens surti bé -en cada octaviana hem hagut de recular moltes vegades i ja és una característica de les nostres excursions- però em recomforta una cosa: la sensació que, aquesta intuició estranya no està lluny de la sensibilitat primitiva per notar els fluxes subterranis que ens va fer conèixer en Pep. Segur que un jove de fa cent anys com l’Octavi estava encara més a prop d’aquest sentit que nosaltres, no?\nA mi em sembla prou lògic, doncs, pensar que els camins que els humans hem obert passen majoritàriament per zones d’energies positives; per allà on toca el sol, lluny de serps, i de cap vegetació massa frondosa que es menjaria els traçats constantment. Lluny, també, d’una humitat excessiva que faria que els camins estiguessin sempre enfangats. Va ser en una de les rutes de l’Octavi que vaig aprendre que un saurí o una saurina és la persona que sap llegir aquestes corrents subterrànies. Les nota i les sap identificar. I ha estat fa poc que n’he conegut un, de Torelló: en Joan Burgaya. Acompanyat a vegades d’un pèndol, i d’altres, d’una ballesta de llautó, pot detectar els fluxes de les aigües subterrànies, però també d’altres materials, com minerals. En veure’l en acció, llegint un terreny tot passejant-hi i deixant giravoltar a tota velocitat el pèndol o rebent els cops intensos de la ballesta, que s’alça cap al seu pit, es fa evident la relació entre el seu cos i allò que corre per sota els seus peus i els nostres. La diferència entre ell i la gran majoria de nosaltres és la capacitat de percebre-ho. On l’hem deixada? En quin moment vam considerar que no ens seria necessària?\nEscric aquest text des del confinament i la ressignació davant del fet que l’octaviana que havíem programat per aquests mesos de març i abril, no podran fer-se. Penso en totes aquestes coses i penso en els camins que fins ara recorríem amb més o menys freqüència. Passaran unes quantes setmanes en què possiblement cap ésser humà hi caminarà i m’imagino la vegetació, en tota la seva explosió primaveral, expandint-se alegre pels corriols que, tot trepitjant-los, havíem anat gravant. Els nostres passos van ser premses, el nostre caminar era el tòrcol. Com seran els camins després de tot això? Potser, tot plegat serà una bona excusa per tornar a endinsar-nos en ells amb una nova mirada, practicant el record d’aquella sensibilitat primitiva.


Qui som – Vall del Madriu-Perafita-Claror\nQui som? La nostra missió, els nostres objectius\nEl pla de gestió és el document rector. El seu objecte és la conservació, la protecció, la difusió, el desenvolupament sostenible i l’acreixement del patrimoni natural i cultural de la Vall de Madriu-Perafita-Claror així com de tots els seus valors. Per tal d’assolir els objectius es promouen els estudis i les accions necessaris per a la identificació i la caracterització dels paisatges i dels seus valors per assolir la seva preservació, gestió i revaloració.\n– El cònsol menor d’Encamp, l’Hble. Sr. Jean-Michel Rascagnères.\n– El cònsol menor d’Andorra la Vella, l’Hble. Sr. David Astrié Padilla.\nLa lletra M en blau representa els glaciars, els llacs i els rius. Per resaltar la sensació de profunditat i d’espai obert, la forma de la P recrea els pics i els cims, on podem trobar fins i tot rastres de neu als cims més alts de la vall. La calidesa i el factor humà de la VMPC queda representat per la C en groc, que a més de “tancar” el disseny, forma un horitzó per remarcar la sensació de profunditat i gran espai obert. Amb la superposició de les 3 lletres, apareixen nous elements (cims, espais verds) i una marca que engloba tots els elements característics de la vall.


Sol·licitud de nous serveis de Radiodeterminación, Satèl·lit, Exploració de la Terra per Satèl·lit, Recerca Espacial, Radioastronomía o Servei Fix punt a multipunto.\nSol·licitud d'Autorització per a la Posada en Servei de Xarxes Radioelèctriques.\nSecretaria d'Estat de Telecomunicacions i Infraestructures Digitals - E05069801\nDirecció general de Telecomunicacions i Ordenació dels Serveis de Comunicació Audiovisual - E04796207\nS.G. de Planificación y Gestión del Espectro Radioeléctrico - EA0027929\nLlei 9/2014 de 9 de maig, General de Telecomunicacions (BOE 10-05-2014).\nPel qual s'aprova el Reglament sobre l'ús del domini publico radioelectrico.\nPel qual s'aprova el Reglament que estableix condicions de proteccion del domini publico radioelectrico, restriccions a les emissions radioelectricas i mesures de proteccion sanitària enfront d'emissions radioelectricas.\nDe la Secretària d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informacion, per la qual es determinen els tipus d'estacions radioelectricas pels quals es requereix una certificacion substitutiva de l'acte de reconeixement tecnico previ a l'autorizacion per a la posada en servei.\nTractament de dades personals [PDF] [503 KB]\nLes notificacions corresponents a la sol·licitud es realitzaran per mitjans electrònics mitjançant compareixença de l'interessat o el seu representant degudament identificat a la seu electrònica del Ministeri (accés amb certificat electrònic). S'informarà de l'existència d'aquestes notificacions a través del correu electrònic especificat en la sol·licitud.\nD'acord amb la normativa vigent, si transcorreguessin deu dies naturals sense que s'accedeixi al contingut de la notificació, s'entendrà que la mateixa ha estat rebutjada i es tindrà per efectuat el tràmit, continuant el procediment.\nSol·licitud de nova Xarxa Radioelèctrica\nSol·licitud de modificació de Xarxa Radioelèctrica\nSol·licitud d'Autorització per a la Posada en Servei de Xarxes Radioelectricas\nModelo sol·licitud exempció taxa [DOC] [165 KB]\nModelo sol·licitud exempció taxa [ODT] [136 KB]\nDeclaració no inhabilitació competència professional [DOC] [163 KB]\nDeclaració no inhabilitació competència professional [ODT] [134 KB]\nManual de sol·licitud electrònica de Domini Públic Radioléctrico [PDF] [473 KB]\nGuia per a la instal·lació de la senyalització i clos d'estacions radioelèctriques [PDF][839 KB]\nSol·licitud d'informació sobre Sol·licituds per a l'Autorització de Posada en servei, per correu electrònic: Sgit@minetad.es


Consells perquè les mascotes no pateixin amb els petards aquesta revetlla - Diari de Terrassa\nGent DT / Sant Joan\nConsells perquè les mascotes no pateixin amb els petards aquesta revetlla\n19.06.2017 | 20:31\nUna altra mesura que es pot prendre és tancar portes i finestres per insonoritzar la casa el màxim possible. A més, es poden generar altres sorolls que camuflin el so dels petards, com posar música tranquil·la o encendre la ràdio o la televisió. A llocs d´internet com Youtube també podeu trobar diversos vídeos de sons afables i suaus i música pensada especialment pels animals. Per a gossos existeix també el que s´anomena "roba tranquil·litzadora" (en anglès Thundershirt), unes peces basades en la teràpia per pressió que aconsegueixen un efecte calmant en exercir una pressió suau i constant en el tors. Això fa que s´alliberin hormones que calmen a l´animal, com les endorfines i l´oxitocina. Però cal acostumar al gos a portar aquesta peça per tal d´obtenir els resultats desitjats. Si es posa directament el dia dels petards, no funcionarà.\nI si tot i això no s´aconsegueix que es calmin, hi ha productes que poden ajudar a les vostres mascotes a relaxar-se en aquest tipus de situacions. Per escollir el més adequat és recomanable anar al veterinari o a l´especialista en comportament animal.


La Generalitat preveu una campanya electoral «virtual i amb mascareta» - Empordà\nLa Generalitat preveu una campanya electoral «virtual i amb mascareta»\n?El Govern convoca la taula de partits per abordar la logística dels comicis del 14 de febrer ?L'executiu adverteix del repunt dels indicadors epidemiològics experimentat a les últimes hores\nxabi barrena 02.12.2020 | 06:30\nBudó, en la reunió d'ahir del Consell Executiu. acn\nBudó, en la reunió d'ahir del Consell Executiu.\nEl Govern va convocar per al proper divendres al migdia la taula de partits que tenen representació parlamentària per abordar la logística electoral del les eleccions del14 de febrer. La portaveu del Govern, Meritxell Budó, va detallar ahir que l'executiu català preveu «una campanya electoral amb mascareta i en bona part virtual». L'objectiu del Govern és «garantir el dret a vot dels ciutadans, així com la seva seguretat sanitària».\nLa també consellera de Presidència va assenyalar que, malgrat que la voluntat del Govern és «valorar, consensuar i validar les mesures i protocols de campanya i del dia de les votacions amb els altres grups» de l'arc parlamentari, l'última paraula recaurà, sempre, en l'executiu. De fet, aquest portarà a la taula les propostes de protocols elaborades per la Conselleria d'Acció Exterior (a través de la direcció general de processos electorals), i que han de ser validades pel Procicat, per al normal desenvolupament de tot el procés. «La decisió final és del Govern», va sentenciar la portaveu de l'executiu.\nPossible doble jornada\nCom en anteriors ocasions, Budó no va descartar que els comicis s'hagin de celebrar en dues jornades electorals donades les circumstàncies derivades de la pandèmia de coronavirus: «Ho valorarem».\nSobre aquesta malaltia, i davant el repunt dels indicadors registrat en les darreres hores, Budó va alertar que en funció del que pugui passar en aquest pont que s'acosta, entre divendres i dimarts que ve, les festes nadalenques poden tenir un nivell de restricció o un altre. El nombre d'ocupacions a les UCIs «baixa molt lentament», va explicar amb preocupació Budó, que, si es consolida aquesta tendència, va avisar que seria difícil «canviar de fase». A l'horitzó, més enllà de les jornades festives, és clar, hi ha la mateixa celebració dels comicis. Amb tot, Budó, a diferència del que havia assegurat en ocasions anteriors, va garantir la seva realització sigui quina sigui la situació epidemiològica.\nXifres encara altes\nVa reiterar la portaveu que no «s'està en una fase de desescalada» perquè les xifres segueixen altes, sinó «en la flexibilització». El risc de rebrot (EPG), l'índex de creixement potencial de la pandèmia, que baixava a Catalunya des del 23 d'octubre, va repuntar ahir i va tornar a superar els 200 punts, amb 201, cinc punts més que dilluns, mentre que la velocitat de propagació del virus (Rt) també va créixer 6 centèsimes, situant-se així en el 0,84.


El Govern central assegura que el sistema de pensions actual té una viabilitat de 10 anys\nEl Secretari d'Estat de Seguretat Social aposta per un indicador permanent a partir de 2020 per revaloritzar les pensions\nMadrid 26 de de setembre del 2018. 19:31\nEl Secretari d’Estat de Seguretat Social, Octavio Granado, ha assegurat aquest dimecres que el sistema actual de pensions té viabilitat fins a d’aquí a deu anys, i llavors caldrà buscar una alternativa. “El sistema de pensions té solució en la seva configuració actual. ¿Per sempre? No, per als pròxims deu anys, i després de deu anys hem de buscar una solució nova per als pròxims deu”, va agregar.\nGranado responia així el catedràtic d’economia de la Universitat Pompeu Fabra, Guillem López-Casasnovas, durant la presentació del’estudi ‘Las Pensiones en España’, editat pel Consell General d’Economistes i dirigit per aquest catedràtic, que afirmava a les conclusions que “el sistema de pensions espanyol en la seva actual configuració no té solució”.\nD’altra banda, el Secretari d’Estat de Seguretat Social va afegir que en el futur s’han de buscar solucions individuals a les professions de risc (fonamentalment que les professions de risc en tinguin menys) i que les jubilacions anticipades se substitueixin per un sistema flexible basat en decisions personals sobre a quina edat es vol jubilar cadascú i, en funció d’això, s’estableixi la quantia de la pensió.\nSobre la revalorització de les pensions, Granado va assegurar que si la inflació supera l’1,6 %, com es preveu, el Govern farà una compensació, tot i que no va desgranar de quina forma. “Hem de veure quina serà la inflació i veurem de quina forma ho fem”, va precissar Granado en declaracions als mitjans al final de la presentació.\nAcord per actualitzar les pensions amb l'IPC\nEl Secretari d’Estat es va mostrar favorable per establir un indicador per a l’any que ve i després un altre de permanent a partir de 2020 amb l’acord del Parlament i de la taula de diàleg social. “Hauríem de discutir el procediment permanent que estigui evidentment més vinculat a l’economia espanyola, al creixement del PIB, al creixement dels ingressos de l’Estat, de les cotitzacions a la Seguretat Social, dels preus”, va dir. I va afegir: “Les indexacions probablement causen sempre a llarg termini mésefectes perversos”.\nPer al Secretari d’Estat, abans de posar en marxa aquest procediment, cal reposar la pèrdua adquisitiva que els pensionistes espanyols han patit des de l’any 2009 “en part per les decisions que va prendre el Govern anterior i en part per les del govern de Rajoy” i va advocar per mantenir a la superfície el Fons de reserva, fins i tot si és necessari “amb l’aportació de l’Estat”. “Hem d’intentar permanentment que el sistema estalviï uns anys per gastar-se’l en els altres”, va agregar.


LES TIC I LA DISCAPACITAT: Virtual Keyboard 1.0: La UdL desenvolupa un teclat virtual per a persones amb discapacitat\nVirtual Keyboard 1.0: La UdL desenvolupa un teclat virtual per a persones amb discapacitat\nL'aplicació, realitzada en el marc de la càtedra Indra-Fundació Adecco, permet l'escriptura de textos en cinc idiomes\nLa Universitat de Lleida ha desenvolupat un teclat virtual que facilita l'accés de les persones amb discapacitat motriu a les noves tecnologies. El projecte VirtualKeyboard, que s'ha posat en marxa en el marc de la Càtedra Indra -Fundació Adecco coordinada pel professor Jordi Palacín, permet l'escriptura de textos mitjançant qualsevol dispositiu capaç de controlar el cursor de la pantalla com el ratolí, eljoystick o el touchpad. Aquesta eina pot beneficiar més d'un milió i mig de persones amb problemes de mobilitat a l'Estat espanyol.\nVirtualKeyboard funciona mitjançant una aplicació que apareix a la pantalla de l'ordinador i que permet l'escriptura de textos mitjançant la pulsació de tecles virtuals. El sistema incorpora innovacions tecnològiques que faciliten al màxim l'escriptura per a persones amb discapacitat motriu que no poden utilitzar teclats convencionals. Així, VirtualKeyboard compta amb funcions de predicció de paraules. Els algorismes aprenen de la manera d'escriure l'usuari i milloren exponencialment les seves taxes d'encert. Les proves realitzades escrivint textos literaris d'entre 15.000 i 20.000 paraules demostren un estalvi de fins a un 40% en les pulsacions de tecles necessàries per escriure, al voltant de 7.000 paraules menys.\nVirtualKeyboard ofrece 5 diccionaris que incorporen les paraules més usuals del castellà, el català, l'anglès, el francès i l'italià. A més, compta amb un sistema d'aprenentatge automàtic que li permet ampliar la seva base de paraules i crear nous diccionaris en qualsevol llengua basada en l'alfabet romà. Així, l'estil d'escriptura dels usuaris s'actualitza automàticament i permet a l'aplicació utilitzar diversos diccionaris en un mateix idioma i adaptar-los a usos específics optimitzats: escriptura d'e-mails, escriptura tècnica, escriptura literària, etc.\nEn el marc de la presentació del projecte VirtualKeyboard, la UdL ha renovat el seu conveni de col laboració amb Indra i la Fundació Adecco per donar continuïtat a les activitats de recerca, desenvolupament i transferència de tecnologia-així com de formació i divulgació - en l'àmbit de les Tecnologies de la Informació i les Comunicacions (TIC). Tant el rector Joan Viñas com el director d'Indra a Catalunya, Manel Brufau, i el director general de la Fundació Adecco, Francisco Mesonero, han reafirmat el seu compromís amb la responsabilitat social.\nEl desenvolupament tecnològic del VirtualKeyboard és d'accés lliure i gratuït.Es pot instal lar i executar en qualsevol ordinador equipat amb el sistema operatiu Windows. L'ús de l'aplicació és completament intuïtiu i no requereix formació prèvia. El VirtualKeyboard complementa el ratolí virtual HeadMouse, creat per la UdL el 2008 i que ha tingut una àmplia acceptació en tot el món. En total s'han comptabilitzat més de 225.000 descàrregues des de països com Xile, Mèxic, Colòmbia, Argentina o Brasil.\nAquí us deixo un vídeo demostratiu del Virtual Keyboard 1.0 i un enllaç on podeu fer la descàrrega i trobar tota la informació necessària:\nVirtual Keyboard 1.0 (informació i descàrrega)\nPublicat per Pedro Cabanes Altadill a 22:29\nEtiquetes de comentaris: Mobilitat reduïda, Software, Software d'accés ordinador


Ben-Hur - Club TR3SC\nEntrades a 20€: per a totes les funcions\nFidels al contingut de la novel·la, l'obra viatja per tots els llocs comuns de l'imaginari col·lectiu: el començament amb els Mags d'Orient seguint un estel que els guiarà al Portal de Betlem, la teula que cau ferint al prefecte romà i les conseqüències que arrossegaran a Ben-Hur a una fabulosa aventura. L'aparició de Crist, que paralitza amb la seva mirada fins a els legionaris romans, la memorable batalla naval, la carrera de quadrigues... i, sobretot, la rivalitat entre Judà Ben-Hur i el seu amic de l'ànima Messala. Una rivalitat que els portarà a competir fins a la mort. O potser no!!! Perquè en aquesta història les coses no són el que semblen. Millor dit, en aquesta història les coses sí són el que semblen¿\nIdeada i dirigida per Yllana, i escrita per Nacho Novo, Ben-Hur és una nova i original mirada sobre el mític personatge, des de la perspectiva de l'humor.\nAmb un ritme trepidant i un enginy visual que ells han definit com TEATROMASCOPE, Ben-Hur permet un joc constant entre el llenguatge cinematogràfic i el teatral, que ens acosta tan a l'èpica com a la història. Un autèntic espectacle en 3D sense necessitat d'utilitzar ulleres.\nL'obra està plena d'enginyosos gags, mordaços i absurds diàlegs i una curiosa reflexió sobre la veritat, l'amor i la lluita de gènere. Quatre actors i dues actrius en estat de gràcia, donen vida a multitud de personatges per tornar a mostrar-nos, aquesta vegada sense preàmbuls, el que ningú es va atrevir a explicar sobre Ben-Hur... "El Nadal mai serà igual".\nIntèrprets:Agustín Jiménez Elena Lombao Víctor Massán Fael García i Richard Collins Moore\nDates: del 22 de febrer al 17 de març


El metre quadrat dels pisos nous a BCN puja un 24% i supera els 6.000 euros - efe\nEl Periódico 15/11/05\n"Si els tipus pugen un punt, la quota de les hipoteques creixerà un 13%".\nEl metre quadrat de la vivenda nova a Barcelona ha pujat en l'últim any un 24% i ha superat la xifra psicològica dels 6.000 euros, segons l'últim informe sobre el sector que ha presentat la firma d'assessoria immobiliària Aguirre Newman.\nLa pujada, que comprèn des de l'octubre del 2004 fins a l'octubre passat és important, "s'està moderant si tenim en compte que l'any passat els preus havien pujat un 35%", ha explicat avui en roda de premsa el director de l'àrea de Vivenda d'Aguirre Newman, Emilio Lagle, que ha detallat que el preu mitjà a Barcelona s'ha situat en 6.065 euros/m2.\nLagle, no obstant, ha reconegut que "a Barcelona, en tres anys, el preu del metre quadrat s'ha duplicat", i ha atribuït aquest fenomen al fet que a la ciutat només es construeixen 1,5 vivendes per cada 1.000 habitants -per 25 a Catalunya-, amb la qual cosa "la falta de producte nou fa que la tensió de preus sigui gairebé permanent".\nL'informe augura que "els preus seguiran pujant i per al 2006 esperem un increment del 10%, amb la qual cosa el metre quadrat es col·locarà en 6.700 euros", ha advertit Lagle.\nAquests preus, a més, no inclouen ni els impostos ni les despeses notarials, i per això s'haurien d'incrementar un altre 10%, han advertit avui els autors de l'estudi, segons el qual un pis de 100 metres quadrats a Barcelona costaria avui més de 600.000 euros.\nEls autors de l'estudi detecten una tendència dels promotors basada a oferir pisos més petits perquè el preu final de les vivendes no creixi tant. Tenint en compte aquest paràmetre, el preu de la vivenda només hauria pujat un 14,4%.\n"Si els tipus pugen un punt, la quota de les hipoteques creixerà un 13%", ha explicat el director del departament d'Anàlisi de la firma autora de l'estudi, Javier Sarrado.\nL'informe d'Aguirre Newman determina que adquirir una vivenda nova a Barcelona suposaria un desemborsament de 235.000 euros, amb una entrada de 150.000 euros i el pagament mensual de 2.000 euros a 25 anys de vida de la hipoteca, o de 1.850 euros a 30 anys.\nPer districtes, la vivenda nova a l'Eixample és de les que més ha crescut, amb un augment del 25,8%, i un preu per metre quadrat de 8.876 euros, fins i tot més alt del que sempre ha estat tradicionalment el districte més car de Barcelona, que es col·loca en 7.940 euros per metre quadrat.\nEl tercer districte més car és Ciutat Vella, que ha pujat un 32,5% en l'últim any, amb preus per metre quadrat de 5.694 euros.\nA Barcelona la resta de districtes ja està per sota dels 6.000 euros el metre quadrat, essent Nou Barris (4.017 euros el metre quadrat) i Sant Andreu (4.108 euros el metre quadrat) els més barats de la ciutat.


Arkansas executa el primer reu dels 8 previstos abans caduqui fàrmac\nPrimera execució a Arkansas abans que caduquin els fàrmacs de les injeccions letals\nLedell Lee s'ha convertit en el primer pres executat en aquest estat en els últims dotze anys\nDivendres, 21/04/2017 a les 13:18 CEST\nDPTO CORRECCIONAL ARKANSAS\nL'estat d'Arkansas ha aconseguit superar els revessos judicials dels últims dies i ha executat en les últimes hores un dels seus presos condemnats a mort, el primer en 12 anys, per violar i assassinar una dona el 1993. Arkansas ha programat un calendari sense precedents de vuit execucions en un lapse d'11 dies (del 17 al 27 d'abril) perquè un dels fàrmacs que utilitza en les injeccions -el sedant midazolam- caduca a finals de mes i resulta molt difícil d'adquirir per la negativa de les farmacèutiques a subministrar-lo.\nA Ledell Lee, afroamericà de 51 anys, l'han declarat mort a les 23.56 de dijous hora local (04.56 GMT) després de rebre dotze minuts abans una injecció letal a la presó de Cummins Unit, segons ha informat el Departament de Correccions d'Arkansas.\nLee és el primer reu que rep una injecció letal del grup de vuit que Arkansas pretén executar abans que s'acabi el mes. Quatre d'aquests vuit presos han obtingut suspensions temporals de la Justícia, mentre que tres encara podrien ser executats la setmana que ve.\nEl reu executat va ser condemnat a mort el 1995 pel brutal assassinat, dos anys abans, de Debra Reese, a qui també va violar, encara que ell sempre va defensar que era innocent.\nEl jurat va considerar llavors provat que Lee va irrompre el 8 de febrer de 1993 a la vivenda de Reese, que tenia 26 anys, la va violar i la va matar a cops -uns 36- amb una eina per a camions que el seu marit, que era camioner, li havia deixat per protegir-se.\nA Lee també el van condemnar en un altre judici per violar dues dones i va ser jutjat, encara que no condemnat, pel segrest, violació i assassinat d'una altra el 1989. Encara que el jurat no va arribar a posar-se d'acord en aquest cas, els fiscals van retirar l'acusació quan va rebre la condemna a mort per l'assassinat de Reese. A l'executat aquest dijous també se li atribuïa l'assassinat d'una prostituta.\nALLAU DE RECURSOS\nPer frenar l'execució, els seus advocats van presentar una allau de recursos als tribunals, però finalment el Tribunal Suprem dels Estats Units va autoritzar a procedir poc abans de la mitjanit, amb gairebé cinc hores de retard.\nDurant l'espera, el reu havia rebutjat el seu dret a triar un últim sopar i a canvi va demanar rebre la comunió. Lee també va declinar pronunciar unes últimes paraules abans de rebre la injecció letal.\nLee s'ha convertit en el setè pres executat aquest any als EUA i en el 1.449 des que el Suprem va reinstaurar la pena de mort fa quatre dècades. Arkansas ha executat 28 d'aquests presos.\nAquest dijous també estava prevista l'execució de Stacey Johnson, per la violació i assassinat d'una dona el 1992, però el Tribunal Suprem d'Arkansas l'ha suspès per permetre noves proves d'ADN sol·licitades per la defensa del pres, que insisteix en la seva innocència.\nAra l'estat pretén executar dilluns que ve Marcel Williams, afroamericà, pel segrest, violació i assassinat d'una dona el 1994, i Jack Jones, blanc, per la violació i assassinat d'una altra dona i l'intent d'assassinat de la seva filla d'11 anys el 1995.\nFinalment, dijous és el torn de l'afroamericà Kenneth Williams, condemnat per l'assassinat d'un home durant una fuga de la presó on complia cadena perpètua el 1999 per un altre homicidi comès un any abans.


Digital Design and 3D Fabrication > Sant Cugat del Vallès > Postgrau > UPC School > Contingut -\nAquest postgrau també forma part de l'itinerari formatiu del màster Parametric Design in Architecture.\nSistemes de coordenades i la seva aplicació al CAD.\nGeometria Analítica (Part 1): vectors, línies i plans. Sòlids. Exemples d'art, disseny i arquitectura.\nGeometria Analítica (Part 2): la geometria de transformació. Edificis emblemàtics que es poden explicar com transformacions de sòlids senzills.\nIntroducció a la Geometria Diferencial: la parametrització de corbes i superfícies. Una visió matemàtica en CAD: les eines de forma lliure. Superfícies simplement construïbles. Introducció a la resistència a través de la forma. Anàlisi d'edificis emblemàtics.\nPosar els coneixements a la pràctica a partir de models geomètrics simples CAD, a través de la programació visual i algoritmes abstractes, que es descriu matemàticament com models paramètrics complexos.\nTreballs lineals, descriuen talls plans o gravats amb eines planes tals com talladores làser o fulles de vinil.\nTreballs superficials, se centren en les tècniques de sostracció amb capacitat Z, com fresadores. Es tractarà la teoria general, de mòlta, així com l'experimentació amb trajectòria d'eines. Es treballarà principalment en 3 i 4 eixos, tot i que també s'estudiarà curosament en 5 i més eixos.\nTreballs volumètrics, es cobriran totes les tècniques additives, centrant-se específicament en les impressores de modelatge de deposició fosa delta.\nLa base teòrica-històrica d'aquest tipus d'arquitectura ha de servir per distingir el que és un mer curs de disseny i fabricació digital d'allò que entenem per arquitectura, en aquest cas paramètrica. El mètode que es farà servir és el que s'utilitza a l'ensenyament de les disciplines dels departaments de projectes, teoria i història.\nParlar d'arquitectura és parlar del taller de projectes. En aquest àmbit no només es posaran en pràctica aquelles matèries desenvolupades a les assignatures teòriques, sinó que en el propi ambient del taller trobarem la manera d'impartir coneixements puntuals que no poden formar part del cos de les altres assignatures.\n(189 hores lectives)\nData d'inici:16/10/2017 Data de fi:22/02/2018\nDilluns 16:00 a 20:00Dimarts 16:00 a 20:00Dimecres 16:00 a 20:00


Girona edita una guia per donar a conèixer els beneficis de les herbes urbanes - El Gerió Digital\nLa ciutat no eliminarà totes les herbes espontànies i actuarà "selectivament"\nDilluns, 9 de maig de 2022 18:00h\nL’Ajuntament de Girona ha publicat una guia per donar a conèixer les herbes silvestres urbanes entre la ciutadania i ajudar a difondre els beneficis que tenen per al medi ambient.\nEl document pretén ser un suport perquè els gironins i gironines puguin reconèixer aquelles herbes amb què comparteixen carrers i les puguin sentir una mica més familiars. De fet, el 2014 el Ple del consistori va aprovar una moció per prohibir l’ús d’herbicides amb glifosat a la ciutat, l’únic mètode eficient per impedir el creixement de les conegudes com a “males herbes”. Aquesta substància química és tòxica i enguany quedarà prohibida a tota la Unió Europea.\nEl regidor de Sostenibilitat de l’Ajuntament de Girona, Martí Terés, ha explicat que “les ‘herbes espontànies’, que apareixen entre les esquerdes del paviment i els murs, són positives per a les ciutats i el seu equilibri natural.\nTot i l’estigma que han arrossegat durant anys, aporten grans beneficis”. En primer lloc, afavoreixen la biodiversitat i la vida a les àrees urbanes. Els petits pol·linitzadors, com ara les abelles o les papallones, aviat s’acosten atrets per les seves flors, i alhora, serveixen d’aliment d’altres animals com les aus i els petits rèptils.\nEn segon lloc, donen suport a la lluita contra la contaminació ambiental i el canvi climàtic, el filtratge de l’aigua d’escorrentia i la prevenció de l’erosió pluvial i, en general, reconverteixen les ciutats en llocs molt més amables i plens de vida. A més, solen ser espècies de creixement ràpid, amb una alta producció de llavors i que viuen en ambients rics en nitrogen, com els sòls urbans.\nEs pot consultar la guia en aquest enllaç.\nSubvenció per l’entorn fluvial


Barcelona | Lo Bloc de Lo Parte\nFotografia, Visites culturals\nHem anat a l’hospital de Sant Pau\n4 de març de 2020 Francesc Soler\t2 comentaris\nA la web del recinte modernista de Sant Pau podem llegir això,\nL’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau neix l’any 1401 de la fusió de sis hospitals que hi havia en aquell moment a Barcelona. L’Hospital de la Santa Creu, com se l’anomenava en aquesta primera època, s’ubicà en ple centre de la ciutat, a l’actual barri del Raval, en un dels edificis més importants del gòtic civil català.\nUn assolellat matí de diumenge hem decidit anar a visitar el recinte. Tres recomanacions:\nPorteu la càmera carregada\nAneu-hi amb temps, la visita s’ho val\nSi hi aneu un primer diumenge (entrada gratuïta) matineu, les cues son llargues\nUs deixem un recull fotogràfic\nLa Sala hipòstil·la\nEl nivell de detall a cada construcció és molt elevat.\nEls diferents pavellons es troben a banda i banda d’un passeig central\nDetall d’una torre\nDIferents detalls intern i externs de les costruccions\nTots els pavellons estan connectats entre sí per túnels subterranis\nEn alguns dels pavellons que es poden visitar hi ha recreada la distribució que hi havia antigament\nFalten ulls per mirar\nNo sols son les parets. Les vidrieres, les làmpades,..\nUna visita del tot recomanable, sens dubte\nBarcelonaDomènech i MuntanerHospital de Sant Paumodernisme\nI, a Barcelona hi neva?\n23 de gener de 2019 Jordi Campos\t1 comentari\nAquesta és una pregunta recurrent quan s’acosten situacions com l’actual. Efectivament, a Barcelona hi neva, però hi neva poc. Estem al costa del mar i això fa difícil que puguem tenir entrades molt fredes. A més, els Pirineus fan de barrera de les pertorbacions del nord.\nPerò volem deixar testimoni de que a Barcelona hi neva i el @jordicampos ens en porta una mostra.\nTambé volem recordar aquí a la gent de @ComandoTibidabo. Quan llegiu que van cap al Tibidabo és que nevarà\nGlaçada 4 de febrer de 2012. Montbau\nParc de les Heures, 24 de febrer de 2013\nMontbau, 24 de febrer de 2013\nGlaçada, 4 de febrer de 2012. Montbau\nTibidabo. 12 de febrer de 2018. Cotxe de BTV\nTibidabo, 12 de febrer de 2018\nI, per si us interessa el tema, us deixem un posts de la gent de @btveltemps on donen resposta a la següent pregunta: Per què no neva a Barcelona i sí a Nova York? Aquí el trobareu\nBarcelonaBTV el tempsComando Tibidaboneu


"Santa Teresa ens recorda que la veritable riquesa de la persona humana és a l’interior de cadascú" | Catalunya Religió\n"Santa Teresa ens recorda que la veritable riquesa de la persona humana és a l’interior de cadascú"\n(Glòria Barrete –CR) Si cada 15 d'octubre la família carmelitana celebra amb orgull i devoció el dia commemoratiu de Santa Teresa de Jesús, enguany se l'hi ha d'afegir l'alegria i responsabilitat de celebrar també el Vè centenari del seu naixement. Teresa Sánchez de Cepeda y Ahumada, més coneguda com a Santa Teresa de Jesús o Teresa d'Àvila; dona mística, de conversió definitiva tardana i salut fràgil; d'ascendència jueva i amant de la lectura.\nTeresa, com carinyosament se l'anomena a la família carmelitana, va néixer el 28 de març de 1515 a la ciutat d’Àvila. La seva infantesa està marcada per un ambient familiar on destacaven la pietat cristiana i l’interès per la cultura, fet que possibilita que Teresa aprengui ben aviat a llegir i a escriure. La seva mare va morir jove i poc més tard el pare va portar Teresa a un internat de monges, on ella va començar a sentir interès per la vida religiosa. Als vint anys entra al monestir carmelità de l’Encarnació, on hi vivien més de cent cinquanta monges; aviat té problemes greus de salut que la porten a les portes de la mort i li deixen seqüeles per tota la vida. Ja a prop dels 40 anys d’edat experimenta la “conversió” definitiva” i entra en una etapa de fortes experiències espirituals. Després d’un temps de discerniment, l’any 1562, funda el monestir de Sant Josep d’Àvila, primera petita comunitat de carmelites descalces, on busca un estil de vida senzilla, fraterna i centrada en la pregària. Més endavant vindran moltes altres fundacions per Castella i Andalusia, i és quan també inicia la branca masculina de l’Orde, els carmelites descalços, amb la col·laboració de Joan de la Creu. Mor el 4 d’octubre de 1582 a Alba de Tormes.\nEl castell interior de cadascú\nPer acostar-nos més a la figura de Santa Teresa en el dia de la seva festivitat CatalunyaReligió.cat ha parlat amb el provincial dels carmelites a Catalunya, Agustí Borrell, per saber quins són els moments vitals que configuren l'espiritualitat de la santa: "Teresa sent amb evidència que 'no estem buits per dins', i que la veritable riquesa de la persona humana és a l’interior de cadascú", afirma Borrell. Santa Teresa intenta explicar aquest sentiment interior mitjançant la metàfora d'un castell ple d'estances. "Aquí és on habita ni més ni menys que Déu mateix, que ens convida a una relació d’amistat profunda i permanent amb ell", explica Borrell. Per arribar a aquesta convicció, matisa, "s'ajuda de l’ambient familiar, de la relació amb persones que la van ajudar i orientar, de la lectura de bons llibres, i també, és clar, de la seva experiència personal."\nSi hagués de destacar alguns moments decisius del camí vital de Santa Teresa, -que són molts- Agustí Borrell apunta a un molt clar: "el que ella viu l’any 1554 davant la imatge de Crist lligat a la columna: allí s’adona de l’amor tan gran de Crist per nosaltres, que el va portar a acceptar els maltractes i la tortura. A partir d’aleshores comença una nova etapa en la vida de Teresa, que la porta a dedicar-se completament a respondre a l’amor de Déu." Un altre episodi important, afegeix Borrell, "és la visita del P. Maldonado, missioner franciscà a Amèrica, que fa que neixi en Teresa una forta consciència apostòlica i missionera i que la transmeti a les seves comunitats."\nUna espiritualitat basada en el quotidià i plasmada en els seus escrits que són i haurien de ser avui model a imitar. "Un dels plantejaments de Santa Teresa que més convé imitar avui i sempre és la seva decisió de posar-se a fer amb tota determinació allò que li és possible, que és viure l’evangeli a fons, en les circumstàncies concretes en què es troba." No es tracta, afirma Borrell, "d’elaborar grans projectes, sinó de començar a viure amb compromís i amb constància com a cristians, i d’ajudar-se els uns als altres en aquest camí." Un model de vida que enguany pren força amb la celebració del Vè Centenari del seu naixement i que es tradueix a casa nostra en multituds d'iniciatives i esdeveniments que traspassen els murs de les cases carmelites.\nUn Vè Centenari que ha de fer revifar el compromís\nDes de la renovació de la web del Vè centeneri, en motiu de la seva festivitat, fins a reculls dels seus escrits en forma de Goigs al blog carmelita Castell Interior, passant per múltiples eucaristies com la de la parròquia de Santa Teresa de Jesús, de Gavà, presidida pel bisbe de Sant Feliu, Agustí Cortés; Són diverses les accions per commemorar el seu naixement que s'estan duent a terme: el Secretariat Interdiocesà de Joventut, per exemple, ha creat en motiu del Vè Centenari, una sèrie de testimonis mensuals sobre la vida de la santa, i inclús el dibuixant Patxi Velasco –Fano– ha creat una sèrie de dibuixos sobre la vida de Santa Teresa.\nUna commemoració, la del Vè centenari del seu naixement, que per Agustí Borrell suposa un repte i una responsabilitat: "el veritable repte és que els esdeveniments d’aquesta mena, certament útils i necessaris, no portin a desviar l’atenció dels veritables valors de Teresa. Una espiritualitat forta i compromesa que és una resposta adequada a la inquietud de tantes persones que cerquen un sentit a l’existència humana."\nVè centenerari, Santa Teresa, celebració, carmelites, Agustí Cortés, Agustí Borrell, Bones notícies, Pensament, Actes, Vida Religiosa, Espiritualitat


Quan Llinàs mira jujol ARXIU HISTÒRIC DEL COAC / COLLAGE JOSEP LLINÀS\nPERE MAÑACH ERA EL FILL D’UNS INDUSTRIALS CATALANS, dedicats a la fabricació de panys i caixes de cabals, que de jove va compartir estudi amb Picasso a París i va ser el seu primer marxant. També era amic d’Antoni Gaudí, però el coneixem sobretot perquè va ser un dels mecenes dels dissenys de Josep Maria Jujol (1879 -1949), sens dubte l’arquitecte més inspirador de principis del segle XX. És, també, un dels grans referents de Josep Llinàs, segurament l’arquitecte més inspirador de principis del segle XXI a Catalunya. Aquesta setmana, Llinàs ha presentat un llibre en el qual analitza, de manera genial i sorprenent, la serralleria Mañach, que va dissenyar Jujol al carrer Ferran de Barcelona i que ja no existeix. Sospechas de estiércol. Josep Maria Jujol y la Casa Mañach (Ediciones Asimétricas) és una publicació petita que es pot llegir quasi com un llibre de poesia o un assaig entre literari i filosòfic. Les il·lustracions en bona part són collages, realitzats a partir de les poques fotografies que es conserven de l’obra de Jujol, en els quals Llinàs introdueix les seves reflexions i connexions.\n¿Recordeu la interpretació paranoico-crítica de L’Àngelus de Millet que va fer Dalí? Doncs la que fa Llinàs de la façana de la Casa Mañach -un edifici que va ser motiu de la tesi doctoral desapareguda del germà arquitecte del surrealista Buñuel-és igualment sorprenent i imaginativa. No es tracta de revelar aquí el curs de les seves cavil·lacions, però sens dubte el moment més interessant és la relació que estableix entre els fets de la Setmana Tràgica i el disseny d’aquesta esbojarrada façana. El foc que puja pels travessanys, la sang que degota, l’aigua que apaivaga l’incendi i asserena l’esperit... La serralleria va obrir el 1911 i Llinàs calcula que el projecte es devia fer el 1910, un any després de la crema de convents i esglésies que va sacsejar la ciutat i també l’ànima d’un artista amb un fort sentiment religiós com el del jove Jujol. És curiós com, a la Catalunya de principis del XX, sembla que l’experimentació artística més genial va venir de la mà dels artistes més religiosos, un fenomen d’agonia creativa que el gran Francesc Pujols va explicar de manera delirant a La visió artística i religiosa d’en Gaudí.\nPerò el llibre de Llinàs, que servirà de base per a una instal·lació que presentarà a la Triennal de Milà d’aquest any, no se centra només en aquesta interpretació de la façana. També assenyala alguns conceptes clau per entendre tant l’arquitectura de Jujol com, finalment, la d’ell mateix. El títol, Sospecha de estiércol, està manllevat de Perejaume -un altre gran jujolià igualment inspirador- i es refereix a aquest tipus de creacions que en el seu procés cap a la desaparició final van fermentant com fan els dipòsits de fems al camp per servir de nutrients a noves germinacions.\nLES CARES A I B DE L’ARQUITECTURA\nAquestes obres “sospitoses de fems” no tenen voluntat de permanència, sinó que ja des del seu inici incorporen el temps, la vida i l’atzar en la seva mateixa constitució i són, en certa manera, la cara B de l’arquitectura. És un dels molts conceptes per rumiar que va incorporar Josep Llinàs a la seva conferència de presentació del llibre que va fer dijous passat al COAC. Es tracta d’obres que no estan pensades per durar, que no responen a l’objectiu estricte del client, que no són clares i estructurades sinó caòtiques i artístiques. Explica Llinàs que Jujol era només set anys més gran que Mies van der Rohe i, de fet, pertany a la generació dels grans racionalistes, però el seu camí és un altre. “No és un artista modernista, és un artista modern, contemporani”, diu Llinàs. Però d’una manera que té poc a veure amb la claredat i la sacralització de la construcció dels arquitectes Cara A. Deia Llinàs que ell volia ser Cara B i, si es miren els seus últims projectes a Llatinoamèrica -que va explicar i que donarien per escriure un altre article-, es veu que ara més que mai el seu treball supura Jujol. “Això que faig -deia Llinàs-és el contrari de treballar, però no és divertir-se, ni descansar”.