El Companyia d'espai de Richard Branson produirà dispositius de ventilació artificial per a hospitals | 5 minutos\nEl Companyia d’espai de Richard Branson produirà dispositius de ventilació artificial per a hospitals\nLa companyia d’espai de l’empresa verge òrbita britànica Bilionari Richard Branson VA participa a la seva manera En la lluita contra la pandèmia a causa del coronavirus. De fet, les esperances de l’òrbita verge el proper mes començaran a produir un simple tipus de dispositius de ventilació artificial per als hospitals. Aquests dispositius es demanen cada vegada més a causa del nombre de casos confirmats a CVIV-19 que creixen arreu del món. En els casos més greus, els pacients amb Covid-19 poden tenir una síndrome de socors respiratòries agudes, d’aquí la necessitat d’aquests dispositius en hospitals. Segons l’última avaluació global del 31 de març de 2020, hi ha 826.200 casos confirmats a Covid-19 a 178 països i més de 40.700 morts.\nL’òrbita verge ha de esperar, però, esperar l’aprovació de la FDA (L’Agència Americana d’Aliments i Medicaments) per al petit disseny del dispositiu, se suposa que proporciona assistència respiratòria malgrat la seva petita grandària. Portaveu d’òrbita verge, Kendall Russell va dir que la producció començaria a un ritme de diversos centenars de dispositius per setmana, informa Bloomberg. Virgin Orbit treballarà en aquest projecte amb el consorci del Pont Ventilador, dirigit per la Universitat de Califòrnia a Irvine i la Universitat de Texas a Austin. La idea d’aquest nou disseny és també que altres empreses tindran l’oportunitat de copiar el model per reproduir-lo, afegit Portaveu d’òrbita verge.\ncom a Moltes altres empreses, la majoria dels empleats de l’òrbita verge (75%) actualment es troben en teletreball a causa de la crisi de la salut a causa del Coronavirus.\nfabricants d’automòbils també proporcionen la seva contribució\nOrbit verge No és l’única empresa dels Estats Units d’haver compromès a fabricar dispositius de ventilació artificial per a hospitals. De fet, en el sector de l’automòbil, diverses empreses participen en aquest esforç. General Motors Co treballa amb Ventec Life Systems Inc. per començar a fabricar dispositius de ventilació artificial. La fabricació hauria de començar a aproximadament un mes en una planta de peces de cotxe. Ford Motor Co també funciona en un projecte similar i fabricació hauria de començar a juny.\nFinalment, Elon Musk, DG de Tesla, havia promès Twitter que les fàbriques de Tesla s’utilitzaran per produir dispositius de ventilació artificial per a hospitals en cas d’escassetat. En resposta a un propietari de Tesla, Elon Musk havia respost: “Fabriquem aficionats si hi ha una escassetat” i afegirem en un tweet: “Tesla fabrica cotxes amb calefacció, ventilació i aire condicionat sofisticat. SpaceX fabrica naus espacials amb sistemes mèdics per mantenir Funcions vitals. Els fans no són difícils de produir, però no es poden fabricar a l’instant. “


Amb motiu del Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència comencem una sèrie de tres articles dedicats a dones divulgadores\nRECREACIÓ: Escenari, Casa de la Convalescència, Vic, jornada inaugural de la tercera edició del postgrau de comunicació científica UVic-Eduscopi. A la pantalla es mostren quatre fotografies de divulgadors científics. Entre ells, Carl Sagan. Una alumna acaba de reconèixer davant de tota la classe que no sap qui és.\nEDUSCOPI: No saps qui és Carl Sagan!!!?\nALUMNA 1: Eh, ehhh, no…\nEDUSCOPI: (posant-nos la capa de Capità #SciComm*) Bé, haurem de posar-hi remei! No et preocupis que a finals de curs estaràs al dia del Who’s who en comunicació científica.\nA continuació, Núria Jar, la tercera ponent de la xerrada sobre perspectiva de gènere en ciència, mostra quatre fotografies de dones divulgadores.\nNÚRIA JAR: Algú en reconeix alguna?\nALUMNA 2: Mmmm, aquesta és la Clara Grima\nNÚRIA JAR: Molt bé! Alguna altra?\nABSOLUTAMENT NINGÚ: (…) (…)\nEDUSCOPI: (…) (…) (…)\nALUMNA 1: (carregada de raons) I això és normal? Vosaltres no hauríeu de reconèixer les dones divulgadores?\nEDUSCOPI: (ens traiem lentament la capa de capità #SciComm, mentre Clara Grima ens mira des de la pantalla amb el somriure congelat). Bé, haurem de posar-hi remei…\nCom en moltes altres matèries, històricament, mai no hi ha hagut suficients focus apuntant cap a la feina de les dones que expliquen ciència. Però elles hi són! En aquest post volem posar remei a la nostra ignorància i descobrir la feina de les altres tres dones que es trobaven a la pantalla aquell dia (sense oblidar-nos de la Clara Grima, per descomptat!).\nEmily Graslie (@Ehmee)\nDurant la carrera va començar a il·lustrar espècimens al museu d’història natural de la Universitat de Montana. D’aquesta manera, pensava aconseguir els 3 crèdits que li quedaven per acabar la carrera de Belles Arts.\nI ja no hi va haver marxa enrere.\nEs va enamorar dels continguts del museu i de tot el coneixement que amagaven. Una de les coses que més la va sorprendre va ser que el museu no estigués obert al públic. Amb la intenció de redirigir la seva carrera, va començar a estudiar museística i a treballar com a voluntària al museu. Paral·lelament, mostrava els continguts del museu a Tumblr, aconseguint un gran nombre de seguidors i cridant l’atenció de medis locals.\nDesprés d’una col·laboració amb Hank Green (un dels creadors de Crash Course i SciShow), ell li va proposar que obrís el seu propi canal de youtube dins de la seva xarxa de canals educatius. I així és com va començar The Brain Scoop, un canal educatiu on es dedicava a explicar els continguts del museu. Va tenir especial rellevància la sèrie de vídeos sobre la troballa d’un llop mort a Montana. El capítol on es comença la dissecció del llop (millor no el mireu a l’hora de dinar) té més d’un milió de visualitzacions!\nEl juny de 2013, el museu Fields de Chicago (també d’història natural) li va oferir la possibilitat que fes la mateixa feina amb les col·leccions del museu. Així és com l’Emily va esdevenir la primera Corresponsal en cap de Curiositats del museu.\nAquest altre vídeo explica com s’ho fan al museu per munyir les formigues bala, un dels insectes amb la picada més dolorosa (comparable al dolor d’un tret).\nCom a reconeixement per la seva feina com a educadora, l’Emily fins i tot té una espècie de papallona al seu nom, la Wahydra graslieae.\n«Si alguna vegada has sigut un d’aquells adolescents setciències, ja deus saber que et pots arribar a sentir ben sol. Si, a més, ets xica, et deus haver sentit més sola encara»\nAquest és un extracte de la introducció del segon llibre d’Angela Saini, del qual en parlen en aquesta entrevista que li va fer Mètode l’any passat. Periodista científica britànica, amb formació en ciències i enginyeria; l’any 2018 va ser escollida una de les periodistes més respectades del Regne Unit. Ha treballat per la BBC (ràdio i televisió), la revista Science, The Guardian i National Geographic, entre d’altres.\nInferior: how science got women wrong (al qual pertany l’extracte del principi)\nEl seu tercer llibre, Superior, se centra en com la ciència s’ha enfrontat a la qüestió de la raça. Hi denuncia com actualment a alguns camps de la ciència encara persisteixen les idees de la ciència racial, tot i no tenir cap base biològica. Sobre aquest tema gira també la sèrie documental produïda per la BBC: Eugenics: Science’s Greatest Scandal.\nUn dels últims documentals que ha fet per la BBC4 (radio) ha estat The Misinformation Virus on investiga perquè les informacions científiques falses s’estenen més ràpidament que les certes a les xarxes socials.\nBethany Brookshire (@BeeBrookshire)\nMentre aconseguia el seu doctorat en fisiologia i farmacologia, va començar a escriure sobre ciència com a bloguera sota el pseudònim SciCurious. Més endavant, durant el seu postdoctorat a la Universitat de Pensilvània, va fer servir les xarxes socials per parlar sobre el cervell i malalties psiquiàtriques.\nCom explica ella mateixa en aquest vídeo, a partir de 2013 va començar a escriure amb el seu nom. Actualment treballa per Science News i Science News for Students, una revista digital sobre recerca científica per a nens i nenes entre 9 i 14 anys, on té el blog Eureka!Lab. També presenta el podcast Science for the people, on entrevista científics i comunicadors científics sobre temes d’actualitat en ciència. L’any 2016 va contribuir a l’edició del llibre “Science blogging: The Essential Guide”.\nUn exemple de la seva gran capacitat narrativa el trobareu a la història de la Carrie (A perfect mentor) que va explicar fa uns anys a Story Collider, un podcast que mostra la part més humana de la recerca i la ciència. Explica com de perduda es va sentir quan va començar el doctorat i com de feliç la feia haver trobat una mentora.\nEl maig passat el MIT li va atorgar una de les deu beques Knight per a periodistes especialitzats en ciència.\nMatemàtica i divulgadora. Segons explica ella mateixa, va començar a explicar ciència per respondre les preguntes que els seus fills li feien sobre la seva feina i que ella va començar a publicar al seu blog personal. Més endavant, va col·laborar amb el blog infantil Pequeño Libro de Notas, explicant contes que introduïen diferents conceptes matemàtics (o matemàtiques disfressades de contes) a Mati y sus mateaventuras, publicant també el llibre Hasta el infinito y más allá.\nL’èxit de les aventures de la Mati la va portar a col·laborar amb medis com Naukas, CienciaXplora, Eldiario.es o Jot Down, on ha divulgat matemàtiques per a diversos públics. També ha explorat altres formats, com cara les xerrades (a Naukas a Desgranando Ciencia), la televisió (participant en les dues primeres temporades d’Órbita Laika) o el podcast Los tres chanchitos. Us recomanem especialment que sentiu el capítol que van dedicar als escutoides; la Clara i un altre dels presentadors del programa van estar involucrats en el descobriment d’aquesta forma geomètrica.\nAltres llibres seus són ¡Qué las matemáticas te acompañen! i Las matemáticas vigilan tu salud (amb Enrique Fdez Borja).\nI fins aquí el primer article sobre dones divulgadores. Però, segur que en voleu conèixer més… Demà publiquem el següent!\n*Utilitzem el terme “Capità #SciComm” de forma conscient. Això mai no li hauria passat a la “Capitana #SciComm” 🙂


El blog de fra Cinto Duran: de febrer 2015\nNO SÓC CREIEN!\nLA LLEI DE MURPHI O EL CRIST\nL'AMIC PARLA AMB L'AMAT\nDÉU ENS OBEEIX so\nPublicat per fra Jacint Duran a 14:00 Cap comentari:\nL’any 1381, al nord de França, nasqué Santa Coleta. Va quedar orfe molt jove i, després de repartir tot el que tenia als pobres, va començar, com a terciària franciscana, una vida retirada i de pregària. Més tard es va fer clarissa. Ànima inquieta, va reformar molts monestirs tornant les monges a l’observança de la regla que va escriure Santa Clara. També va reformar la vida dels frares franciscans. Fins avui dia hi ha molts monestirs que porten la seva empremta i espiritualitat. En el testament espiritual que va escriure per a les seves monges diu: “Si obeïu Déu, Ell també us obeirà”. Sí, Déu ens obeeix.\nCal que obeïm Déu, certament, però també Déu ens obeeix. Cal escoltar Déu, ja que Ell ens escolta. De fet, obeir ve d’oir, escoltar. Aquesta capacitat d’escoltar és l’actitud bàsica del poble d’Israel. Cada dia es repetia, i es repeteix també avui tres cops al dia, la pregària del Shema’ (“Escolta!”), que comença així: “Escolta, Israel...!”. Aquesta és l’actitud de l’home de fe. De fet, l’Església també comença cada dia repetint el salm: “Tant de bo que avui sentíssiu la seva veu, no enduriu els vostres cors...”.\nD’aquest oir Déu neix l’obeir-lo. Però, aquesta actitud de l’home és una resposta, una imitació de l’actitud de Déu. Ell és el qui escolta primer. El qui acull les nostres pregàries. En l’Evangeli de Marc és constant el demanar a Jesús: “La sogra de Simó era al llit amb febre, i llavors mateix ho digueren a Jesús”. Jesús oeix i obeeix: “Ell mateix li va donar la mà, i la va fer llevar; la febre li desaparegué...” que és com un ressò del que diu el salm: “Conforta els cors desfets i embena les ferides”. Jesús també obeeix la seva mare en les noces de Canà quan, malgrat no haver arribat la seva hora, canvia l’aigua en vi.\nPerò cal que nosaltres oïm i obeïm Déu. Jesús així ho fa cada matí, diu l’Evangeli: “De bon matí, quan encara era fosc, es llevà, se n’anà en un lloc solitari i s’hi quedà pregant”. Jesús obeeix el Pare i marxa a d’altres pobles a predicar i a guarir. També Pau diu: “Jo no puc gloriar-me d’anunciar l’Evangeli: hi estic obligat, i pobre de mi que no ho fes!..., no ho he buscat, per a mi és un encàrrec de Déu”. Aquests oir i ser oït per Déu no sempre són una plàcida relació serena. Jesús mateix ho va viure amb angoixa, amb dolor, fins a la creu. Déu ens escolta, ens obeeix. Nosaltres cal que l’escoltem i l’obeïm.\nI així és també la relació que hem de mantenir entre nosaltres. Cal aprendre a escoltar i a obeir l’altre. Escoltar atentament, intentar comprendre, no estar pensant la resposta abans que l’altre acabi o juxtaposar discursos inconnexes i sense un autèntic diàleg fruit d’escoltar. Cal obeir l’altre fins si no hi estàs d’acord, fins si el que t’està demanant, malgrat anar en contra del que tu penses, no va en contra de la consciència o, el que és el mateix, de l’Evangeli. És així que construïm família, fraternitat, Església. Cal saber escoltar-nos, acollir-nos, com Déu ens escolta i acull.\nPublicat per fra Jacint Duran a 13:35 Cap comentari:


Fila Filo, la gran cursa de les formigues | NacióDigital\nFila Filo, la gran cursa de les formigues\nEl joc ha estat guardonat amb el premi Infantil de l’Any 2015 | Una partida de Fila Filo és una experiència visual en tres dimensions\nper Santa Clara , Barcelona, 3 de juny de 2016 a les 13:30 |\nDetall del joc Fila Filo | Devir\nConeixeu el premi “Cotxe de l’any”? Doncs en el món dels jocs de taula, cada país també té el seu premi “Joc de l’any”. I d’entre tots, el més prestigiós és l’alemany, el “Spiel des Jahres”. Cada any es concedeixen tres distincions: un joc destinat a tots els públics, un destinat a jugadors més veterans i un orientat al públic infantil.\nDoncs el joc que ha estat distingit amb el “Kinderspiel des Jahres 2015” (Joc Infantil de l’Any 2015) ha estat aquest: Fila Filo.\nFila Filo és un joc dirigit al públic infantil. En començar la partida rebreu un equip de tres formigues. Ha arribat un dia que és molt important en el formiguer; el dia de la gran cursa de les formigues. El primer equip que aconsegueixi fer arribar a la meta les seves tres formigues, serà el guanyador. Malauradament, creuar el bosc és una tasca plena de perills: hi ha troncs que obstaculitzen el camí i, sobre tot, l’aranya Filo i els seus germans, Fèlix i Faust, a qui els hi encanta espantar a les formigues.\nQuan us toqui jugar, tirareu tres daus i segons el resultat, podreu moure una de les vostres formigues, o obstaculitzar els camí dels altres jugadors, o (el que és més divertit) moure a les aranyes del bosc per intentar atrapar alguna formiga dels altres jugadors i tornar-la al començament de la cursa.\nAixí de senzill es juga a Fila Filo. I potser explicat així us podria semblar vulgar. Però mireu la fotografia de com es el joc i entendreu on està la màgia del joc.\nEl gran encert de Roberto Fraga, el seu autor, no ha estat inventar un mecanisme original de joc; gairebé podríem dir que ha partit del Joc de l’Oca. La seva gran concepció ha estat trencar les dues dimensions d’un joc que es podria jugar en un tauler pla, i convertir-lo en una experiència visual en tres dimensions. Durant la partida, us introduireu en un petit teatre on les vostres formigues travessaran el bosc mentre les aranyes intenten atrapar-les. L’emoció del joc radica en la força visual que Fraga ha aconseguit crear amb la incorporació de material molt poc habitual en un joc de taula (les politges, els imans, la capsa com a espai de joc,...). Entre que el què fa un jugador durant el seu torn és molt ràpid i l’ànsia de la resta de jugadors, que estan patint per les seves formigues i que estan desitjant que els hi toqui per tirar els daus; tot plegat fa que el ritme de Fila Filo sigui frenètic.\nFila Filo és una demostració de com els jocs de taula estan evolucionant avui en dia. Ja no només importa un conjunt de regles que determinin com es juga i qui guanya. Els jugadors d’avui en dia demaneu gaudir del joc, perquè heu descobert que el que realment compta és la satisfacció i la diversió durant la partida; i quan això passa, guanyar ja no és tan important.\nNom del joc: Fila Filo\nJocs de taula, Societat, jocs de taula


Isa Navarro: Zipi y Zape y el club de la canica\nEl dia 28 anirem als cines del Grau a vore la pel.licula "Zipi y Zape y el club de la canica". Aquesta és la que ha triat aquest any la campanya Cinèma en Valors.\n" Z ipi i Zape són dos germans que són enviats pels seus pares durant les vacances d’estiu al Centre de Reeducació Esperanza, com a castic per haver robat un examen. A ells el que més els molesta és que els castiguen, perquè el que tenen més clar de tot és que l’estiu està fet per a jugar, però quan arriben a l’escola només per a xics dins d’un furgó enreixat se n’adonen que ho tindran molt difícil. Només arribar els requisen tot allò que els podria servir per a jugar, els col· loquen com a uniforme un pul· lòver roig de mànega curta i el director els recorda que rebran el regal més preat per a ser profitosos membres de la societat: la maduresa. Allí estan prohibits els inconformismes, les rebel· lies i les activitats infantils com els jocs, perquè com els diu el director “el panoli es cria jugant i l’home de bé treballant”. Junt amb els seus dos nous amics Microbio i Filo, grup al qual més tard s’unirà Matilde, decidixen ser formals de dia però passar a l’acció clandestina a les nits com a forma de resistència enfront de les regles absurdes de la residència, i es constituïxen en el Club de la Canica, adoptant com a símbol “la B de victòria” (!).\nSón dos germans acostumats a fer gresca allà per on passen. Els seus pares els han castigat a passar l’estiu en el Centre de Reeducació Esperanza, on regix una disciplina quasi castrense a càrrec del despòtic director, a qui li posen el malnom de Falconetti per tindre un pegat en un ull, com el malvat de la sèrie Hombre rico, hombre pobre. A l’internat els col· loquen un uniforme amb un pul· lòver roig i una camisa blanca i els prohibixen jugar, amb la disculpa que el joc no és educatiu, i són castigats diverses vegades a quedar-se aïllats en la sala de meditació quan cometen la més mínima infracció. Els dos germans decidixen rebel· lar-se i juntament amb dos companys amb els quals s’asseuen a la taula del menjador i la neboda del director, creen el Club de la Canica per a fer malifetes nocturnes que desconcerten la direcció i els autoritaris vigilants. Més tard descobriran un estrany i misteriós mapa que estava amagat en l’estàtua del fundador del Centre i es posen en marxa per a tractar de descobrir com arribar fins al tresor de diamants, que pareix estar amagat en algun lloc de l’edifici.\nÉs la neboda del director del Centre. Al principi pareix una xica manifassera i un poc bleda, però després de demostrar la seua vàlua i habilitats entra a formar part del Club de la Canica i resulta essencial per a descobrir el mapa del tresor i per a donar ànim i idees als seus companys. Li encanten els llibres, és molt simpàtica i Zipi es comença a sentir atret per ella. El mateix li passa a Zape i això provoca la gelosia del seu germà i que li conte al director que ells són els que formen el Club que ha perpetrat totes les bromes. El director vol tornarla amb els seus pares, però abans que puga fer-ho aconseguix amb els seus amics trobar la solució del mapa del tresor i desemmascarar el seu malvat oncle.\nÉs el director del Centre Esperanza, que està tort. Ell ha convertit el Centre quasi en un camp de concentració on té aterrits professors i alumnes. La principal prohibició és la de poder jugar, i imposa el castic de l’aïllament en una sala de meditació per a doblegar els alumnes díscols. Però el seu afany inhumà de disciplina amaga un secret: quan era menut i ja havia perdut un ull, son pare li va traure d’aquest mateix centre per oposar-se als jocs que el fundador Esteban Esperanza preconitzava, i el va humiliar dient-li que no serviria per a res. Com a venjança es va fer més tard amb el centre per a humiliar els alumnes que acull, i de pas buscar entre els joguets que requisa quan entren, i els que allí va emmagatzemar el seu predecessor, el tresor que creu que ha amagat."\n(Tret dels materials que ens han enviat)\nPublicado por isa navarro en 13:53\nConflictos/guerras en el mundo en septiembre de 20...\nParules primitives i derivades\nPráctica de la "b"\nRecreant "Les Menines"\nMultiplicar i dividir per la unitat seguida de zer...\nLA FUNCIÓN DE RELACIÓN: Coordinación, relación y a...\n"En les sabates d´un altre"\nEscola de Pares i Mares.\nFesta de Sant Antoni, abat\nSant Antoni al Grau de Castelló\nRepaso básico de fracciones\nDe fracción a número mixto\nUna leyenda: El cuarto rey mago


Xavier Serrano: "Necessitaria tres vides per metabolitzar el que està passant"\nAltres intencions "L'objectiu de la recerca era veure si neutrins Muó es podien convertir a Tau, no desmentir Einstein" Primera reacció "Vam pensar que hi havia un error i ho vam analitzar tot de nou"\nM.L.F. Actualitzada el 11/10/2011 00:00\n260x366 Serrano admet que cal repetir més les proves. / J.S. Serrano admet que cal repetir més les proves. / J.S.\nXavier Serrano és de Castelló. Com a investigador del projecte Opera treballa en un dels fronts que més ulls escèptics revisaran: la mesura del temps i la sincronització entre els punts de sortida i arribada. En aquesta entrevista ens explica alguns aspectes de l'experiment.\nCom heu fet viatjar els neutrins des de Suïssa fins a Itàlia?\nLes partícules, els protons, formen un faig de llum que posem a córrer , fent voltes a l'accelerador de partícules [sincrotró]. En un moment donat, el treiem cap a una pista de sortida i l'injectem per fer-lo xocar en el que anomenem target . Amb aquest xoc es generen un munt de partícules, mesons, muons i neutrins de tipus muó. Però els neutrins són els únics que tenen una sèrie de característiques que fan que no interaccionin amb la roca i que puguin viatjar, en aquest cas fins a Gran Sasso. Tenen molt poca massa, no tenen càrrega i no hi ha interacció electromagnètica. Contínuament ens arriben neutrins del Sol que ens traspassen.\nDius que també ens arriben del Sol. Com sabeu que els que arriben lliurement del CERN a Gran Sasso no són del Sol?\nGran Sasso està dins d'una muntanya. Quan els deixem anar, viatgen traspassant la roca. Es va fer allà per què no arribessin molts neutrins del Sol o altres fonts, i assegurar-nos que són els que enviem des del CERN. La fiabilitat es del 99,9%. El faig ha estat apuntant cap a Itàlia durant dos anys, i s'han comptat 15.000 neutrins rellevants per a l'estudi.\nHi heu participat uns cent científics. Més intensament, deu. Amb Pablo Álvarez heu fet la feina de sincronització, vital en l'experiment. Explica'ns com ho heu fet.\nEls dos centres, el de sortida i el d'arribada, havien d'estar perfectament sincronitzats. Hem treballat amb una precisió d'un nanosegon, i per això ha estat necessari fer moltes mesures, la participació de rellotges molt precisos, de diversos instituts de metrologia. I també hem fet servir dades geofísiques.\nA qui se li va acudir això de mirar de desmentir Einstein?\nMai va ser la nostra intenció. L'objectiu inicial del projecte era detectar canvis en la natura dels neutrins. N'hi ha de tres tipus, neutrins electrons, muó i Tau. I nosaltres volíem veure si era possible convertir-ne de muó a tau.\nLa vostra reacció davant dels resultats deuria ser gaire bé de por, no? Desmentir Einstein!\nAixò va ser al març. Fins llavors havíem estat treballant amb la metodologia d'anàlisi cega, que vol dir que cadascú treballava parcialment amb unes dades i no sabia tampoc què tenien els altres. La veritat és que el primer que vaig pensar va ser que hi havia un error. Era una bomba amb la qual havíem de tenir molta cura. I per això vam decidir repetir-ho tot, per assegurar-nos-en.\nI quan vau confirmar les dades de l'anàlisi per segon cop...\nVa haver-hi una reunió a Bolònia, a l'agost. Aleshores ja érem cent científics i l'ambient va ser d'autèntic estupor. Hi va haver reaccions de tot tipus: els entusiastes i els escèptics que creuen que cal continuar buscant l'error. La veritat és que jo necessitaria tres vides per metabolitzar el que està passant.\nVaja, que un experiment no val si no es pot tornar a reproduir. I de moment, encara no s'ha fet...\nPer això hem decidit obrir el pastís. Se'ns pot haver escapat alguna cosa, i demanem sisplau a altres investigadors que s'ho mirin, que suggereixin errades, altres maneres de verificar-ho, etc.. Hem estat molt curosos amb les mesures, però cal que ho repeteixin altres grups de recerca .


El festival Femme in Arts aglutina bona part dels actes del Dia de l’eliminació de la violència contra les dones | Amposta.info\nEl festival Femme in Arts aglutina bona part dels actes del Dia de l'eliminació de la violència contra les dones\nA més de l’acte commemoratiu i la lectura del manifest, el Punt Lila estarà present en diferents centres educatius i al Mercat\netiquetes noticies, ciutat, societat, dia internacional violencia envers dones, amposta\nAmposta commemora el Dia Internacional de l'eliminació de la violència contra les dones amb una desena d'activitats, del 25 al 28 de novembre. Per cinquè any consecutiu, serà el festival Femme in Arts qui agruparà la major part dels actes, aquesta edició per deconstruir els estereotips de la maternitat. Durant la setmana, el Punt Lila també estarà present en diferents centres educatius i al Mercat Municipal.\nEl Dia Internacional de l'eliminació de la violència contra les dones, el 25 de novembre, es durà a terme un acte simbòlic a la plaça Joan Martí Miralles i, posteriorment, es llegirà el manifest i es realitzarà un minut de silenci a la plaça de l'Ajuntament. A banda, també s'han organitzat classes de defensa personal per a dones a la sala annexa del Pavelló d'esports, en un torn a les 11 i a les 15 hores. Per tancar la jornada, el col·lectiu En Clau de Dona durà a terme l'acte performatiu "Fúria feminista", a la plaça Ramon Berenguer IV.\nQuant al Femme in Arts, s'inaugurarà oficialment el divendres 26 amb l'espectacle "Exabrupte" de la ballarina Maria Garriga, tot i que el tret de sortida serà el mateix dia 25 amb el recital de Las Lorquianas "Roca, llet i pluja" a Lo Pati, que anirà seguit del col·loqui "Maternarratives literàries i digitals" amb Fuensanta López, Teresa Domingo i Tamara Arasa, amb la introducció literària d'Helena Herranz. Entre els actes del programa hi haurà també les projeccions de "Madres verdaderas" i "Tiempos de deseo", el concert de Lu Rois, el diàleg "Transmaternitat" amb la mirada de diferents generacions de dones, la performance "Monòlegs a la plaça" i l'obra de teatre "360 grams", aquesta última a l'auditori de la Fila. Durant el Femme in Arts es podran comprar llibres feministes, a càrrec de la llibreria Guaix i la Romàntica d'Amposta.\nCoorganitzat per Lo Pati, l'Ajuntament d'Amposta, el Servei d'Informació i Atenció a les dones del Consell Comarcal del Montsià (SIAD), el festival Femme in Arts té com a objectiu posar a escena l'expressió de la dona des de diferents perspectives artístiques per contribuir al debat sobre el silenci, la violència i la capacitat de resiliència i la potència creadora de les dones.\nDescarrega el programa complet del Femme in Arts.


El CEAB-CSIC participarà en el 2n Congrés d’Ornitologia de les Terres de Parla Catalana, Ocells marins: un tresor en perill. Tindrà lloc els dies 10,11 i 12 d’octubre a El Llatzeret de Maó, Menorca. https://cotpc.org/\nCongrés d’Ornitologia de les Terres de Parla Catalana pretén mostrar els estudis sobre les aus que diferents investigadors, entitats i centres d’investigació estan duen a terme arreu del territori. Aquesta segona edició se centra en els ocells marins, i els reptes que se’ns presenten per a la seva conservació.\nUn cop més, el Centre d’Estudis Avançats de Blanes col·labora en projectes que s’interessen en l’estudi, la preservació i la millora de la fauna i la flora, així com en la conservació del nostre entorn natural.\nArticle anteriorEL CEAB PARTICIPA EN L’ESTUDI ECOSISTÈMIC D’UN DELS DIPÒSITS MÉS GRANS DEL MÓN DE LITI I POTASSI\nArticle següent Les observacions recollides per Mosquito Alert confirmen que la primavera de 2020 registra el major número de mosquits tigre dels darrers 5 anys


El PDeCAT acusa el Govern de "traslladar" la responsabilitat sobre el 14F als partits: "No coneixem la seva postura" La República\nEl PDeCAT acusa el Govern de “traslladar” la responsabilitat sobre el 14F als partits: “No coneixem la seva postura”\nACN Girona.-El PDeCAT acusa el Govern de “traslladar” la responsabilitat de la decisió del 14F als partits sense haver precisat abans quina és “la seva postura”. La candidat a la […]\nACN Girona.-El PDeCAT acusa el Govern de “traslladar” la responsabilitat de la decisió del 14F als partits sense haver precisat abans quina és “la seva postura”. La candidat a la presidència de la Generalitat, Àngels Chacón, ha criticat que “el Govern no tingui un posicionament clar” i convoquin la taula de partits sense posar sobre la taula una proposta “oficial”. Segons Chacón, la decisió sobre les eleccions és un exemple més de la “improvisació” i la “manca d’assumpció de responsabilitats a les quals ens té acostumats aquest Govern”. La candidats afirma que Catalunya “no pot estar sotmesa a aquest caos i al desgovern gaire temps més” però aposta per “combinar l’exercici de la democràcia i la preservació de la salut”.\n“Governar vol dir assumir responsabilitats, prendre decisions i tenir criteri, i no podem ni comentar una proposta del Govern”, ha criticat Chacón que sosté que la taula de partits hauria de servir per recollir opinions de les formacions però en base a una “postura oficial”. Si no hi ha aquest punt de partida, remarca la candidata del PDeCAT, en realitat estan “traslladant” la responsabilitat als partits per ocultar així la “rivalitat manifesta entre els dos socis de Govern” que impedeix consensuar una proposta clara.Àngels Chacón sosté que la manca d’acord en relació a si es mantenen o no les eleccions per al 14 de febrer és una mostra més de la “improvisació a la qual ens té acostumats aquest Govern”: “Ja fa molts mesos que se sabia que hi hauria eleccions, com sabem que d’aquí a dos o tres mesos no estarem exactament igual”.El PDeCAT defensa que cal “combinar l’exercici de la democràcia i la preservació de la salut” i també remarca que cal atendre els informes sanitaris i epidemiològics que desconsellen la celebració de les eleccions però no explicita si aposten per ajornar la cita electoral. “La pregunta és com estarem d’aquí a quatre mesos, si estarem igual improvisant i atenent a rivalitats o hauran previst alguna cosa amb una mica més de rigor”, ha qüestionat Chacón. “Com a mínim hem de sentir una postura del Govern, després ja direm la nostra”, ha subratllat la candidata. Àngels Chacón també ha instat el candidat del PSC i ministre de Sanitat, Salvador Illa, a explicitar quina és la seva opció sobre el manteniment o no del 14F. “Complicitat” amb la monarquiaLa candidata a la presidència de la Generalitat també ha denunciat la “complicitat absoluta” de Pedro Sánchez amb la monarquia espanyola vetant la comissió d’investigació sobre les activitats del rei emèrit, Joan Carles I, per l’ús de les targetes Black després de la seva abdicació. “Ha estat una decisió política que no entenem, sobretot tenint en compte que, en aquesta ocasió, la proposta sí que venia avalada pels lletrats”, ha criticat Chacón que denuncia el “vassallatge” del PSOE a una institució “caduca i opaca”.


Els independentistes escocesos perden pes en unes eleccions més polaritzades\nBarcelona. Divendres, 9 de juny de 2017. 00:39\nActualitzat: Divendres, 9 de juny de 2017. 00:58\nLes eleccions britàniques deixen un mal resultat per a l'independentisme escocès. El Partit Nacional Escocès (SNP) es queda amb 35 diputats, perdent-ne 21 pel camí. Cal recordar que en els anteriors comicis, la formació de la ministra principal de la regió, Nicola Sturgeon, aspirava a retenir els històrics 56 escons del total de 59 circumscripcions electorals que corresponen a Escòcia, que va aconseguir en les eleccions generals de 2015.\nEls analistes no consideren que aquests resultats desacreditin el full de ruta de Sturgeon de convocar un nou referèndum per la independència, sinó que consideren que es deu a una polarització entre Conservadors i Laboristes amb la negociació del Brexit de fons. Encara que s'havien plantejat les eleccions com una revalida a l'opció independentista que havia marcat en l'horitzó un nou referèndum sobre la independència, sembla que alguns independentistes escocesos haurien preferit optar per decidir encara a Westminster com ha de ser la sortida de la UE, en un vot clarament tàctic.\nAbans de l'any 2015, quan es van celebrar les últimes eleccions generals, els nacionalistes només tenien 6 diputats en el Parlament i aquesta nació històrica era el clar bastió dels laboristes. Les enquestes no desgranen quins serien els resultats dels partits grans -conservadors i Laboristes- només per a Escòcia, però tot fa pensar que haurien augmentat considerablement el seu vot pensant en les negociacions del Brexit, i que els laboristes haurien recuperat part del seu poder a la regió, perdut els últims anys. La majoria absoluta de la cambra està en 326 diputats, la qual cosa deixaria en els de May sense força suficient per formar governar sols.


Restauración Tabs 2021 – La Santa Market\nImatges la santa\nInformació per al restaurador\nTens una proposta original, creativa i saludable?\nRebem cada any més sol·licituds de restauradors.\nLes excel·lents xifres d’assistència registrades en l’última edició han consolidat La Santa com l’oasi de creació, oci i gastronomia de la Costa Brava, un espai on passar les tardes d’estiu en família o entre amics, en plena naturalesa, gaudint d’artesania, moda, activitats infantils, música, copes i una oferta gastronòmica eclèctica i de qualitat, fidel al nostre objectiu d’apostar pel talent local.\nI és que La Santa s’ha convertit en un racó màgic en el qual cada dia, passen coses.\nNormativa i més info\nAquestes són les novetats en el sistema de contractació per a l’edició 2021:\nSeleccionem propostes creatives, trendy, Boho-chic, originals i modernes, potenciem l’artesania local.\nPrioritzem la selecció d’espais d’operadors de temporada completa.\nReduïm l’import de la preinscripció a 500 euros.\nAmpliem el període per a formalitzar la reserva i tancar la contractació de l’espai.\nProcés d’inscripció i contractació de l’espai:\n1r Preinscripció: Sol·licitud per a participar en l’esdeveniment.\nEnvia la teva sol·licitud i rep, en 15 dies, resposta d’admissió o desestimació per part del comissariat de la Santa. Per a això hauràs d’abonar la quantitat de 500 € que et serà descomptada de l’import total de l’estada si la candidatura és acceptada. En cas de ser desestimada la teva sol·licitud, l’import abonat et serà retornat íntegrament en un termini màxim de 15 dies des de la data de l’ingrés realitzat.\nA partir del 30 d’octubre de 2020 per a expositors de temporada completa\nA partir del 30 de gener de 2021 per a expositors de mes d’agost\nA partir del 15 de febrer de 2021 per a la resta d’expositors\nA partir del dia 15 de febrer les noves preinscripcions passen directament a reserves pel que per a contractar l’espai s’haurà d’abonar el 50% de l’import de contractació.\n2º Reserva: Pagament del 50% del total de l’import de contractació.\nFins al 15 de febrer de 2021 per a expositors de temporada completa.\nFins al 15 de març de 2021 per a expositors de mes d’agost.\nFins al 15 d’abril de 2021 per a la resta d’expositors.\n3º Contractació: Pagament del 50% restant i confirmació de l’espai contractat.\nFins al 30 de maig de 2021 per a tots els expositors.\nEn cas que no facis efectiva la reserva o contractació de l’espai en les dates previstes, la teva plaça serà assignada a un nou expositor.\nTARIFES RESTAURADORS LA SANTA 2021\n5ª edició, del 16 de juliol al 29 d’agost 2021\nTIPOLOGIA TEMPORADA COMPLETA\n16/07 a 29/08 CARACTERÍSTIQUES\nFOOD CORNER 10m2 6.700 € 6.000 Kv\nPica, aigua corrent i desguàs NO\nSegur gènere neveres, SÍ fins 250 €\nSegur robatori NO\nFOOD CORNER 20m2 9.000 € 10.000 Kv\nFOOD CORNER 12 m2\nAmb terrassa privada 8.000 € 6.000 Kv\nFOOD TRUCK 18 m2 6.700 € 6.000 Kv\nFOOD STALLS 15/18 m2 7.400 € 10.000 Kv\nPica, aigua corrent i desguàs SÍ\nSegur gènere neveres, SÍ fins 500 €\nFOOD STALLS 25/33 m2\nAmb terrassa privada 12.500 € 10.000 Kv\nIVA no inclòs als preus.\nL’assignació d’espais s’efectuarà segons ordre de recepció dels ingressos en banc en concepte de paga i senyal.\nPer què haig d’omplir la sol·licitud d’admissió com a pas previ a la contractació de l’espai?\nBlogs especialitzats de la talla de BacoyBoca, Flavorcook, Gastronomistas, EditorChoice, Cocinitas.com o Cuina.cat, sumat a mitjans de comunicació nacional i crítics gastronòmics de renom, s’han fet eco de la singularitat, diversitat i qualitat de l’oferta gastronòmica de la Santa 2020, 2019 i 2018.\nAquest compliment ens obliga a millorar i sorprendre edició rere edició per a continuar estant en la primera línia nacional de menjar de carrer amb una oferta gastronòmica global de qualitat, original, diferent, diversa i variada, on prevalgui la creativitat, l’originalitat, els productes de proximitat i l’eficàcia en el servei.\nPer això, aquells operadors que desitgin optar a una plaça de restauració han d’emplenar la sol·licitud d’admissió amb el màxim d’informació possible, d’aquesta manera el comissariat gastronòmic de La Santa format per la direcció de restauració de l’esdeveniment i dos assessors gastronòmics externs avaluaran i seleccionaran a aquells operadors que més s’ajusten al perfil d’oferta que estem dissenyant per a 2021.\nSOL·LICITUD D’ADMISSIÓ D’OPERADORS DE RESTAURACIÓ 2021\nDesitjo formar part de la 5ª Edició de La Santa, que es celebra a Santa Cristina d’Aro entre el dia 16 de juliol i el 29 d’agost de 2021.\nHe participat a anteriors edicions de La Santa\nNo he participat\nDIRECCIÓ SOCIAL *\nNOM COMERCIAL (OBLIGATORI) *\nNÚMERO DE EMPLEADOS EN EL EVENTO\nCarnet de manipulador d'aliments:\nAlta a la SS:\nSanitat i salut pública:\nEl meu establiment compleix amt tots els requisits establerts per sanitat i salut pública:\nDisposo d'altres establiments i/o Food Trucks:\nContingut i continent\nEspai sobre el que desitja aplicar per a l'admissió de plaça:\nFOOD CORNER 10 m2\nTemporada completa (45 dies): 16 de juliol al 29 d'agost de 2021 - 6.700 €\nFOOD CORNER 12 m2 amb terrassa privada\nTemporada completa (45 dies): 16 de juliol al 29 d'agost de 2021 - 8.000 €\nFOOD CORNER 20 m2\nTemporada completa (45 dies): 16 de juliol al 29 d'agost de 2021 – 9.000 €\nFOOD TRUCK 18 m2\nFOOD STALL 15 m2\nTemporada completa (45 dies): 16 de juliol al 29 d'agost de 2021 - 7.400 €\nFOOD STALL 18 m2\nFOOD STALL 25 m2 amb terrassa pròpia\nTemporada completa (45 dies): 16 de juliol al 29 d'agost de 2021 - 12.500 €\nFOOD STALL 33 m2 amb terrassa pròpia\nEn el cas de Food Corners i Food Stalls:\nCroquis de distribució i decoració\nPla d'emergències i extintors\nPresa elèctrica trifàsica/monofàsica\nPòlissa Responsabilitat Civil (últim rebut)\nCertificat elèctric de la instal·lació\nEn el cas de Food Truck:\nAdjunta la documentació en un arxiu comprimit (zip 10MB màx.)\nELÈCTRICS (TIPUS I QUANTITAT):\nEléctricos tipo conexión\nFRIGORÍFICS (TIPUS I QUANTITAT):\nTIPO DE CONEXIÓN (Frigoríficos)\nCONGELADOR (TIPUS I QUANTITAT):\nTIPO DE CONEXIÓN (Congelador)\nVITRINA REFRIGERADA (TIPUS I QUANTITAT):\nTIPO DE CONEXIÓN (Vitrina)\nALTRES (TIPUS I QUANTITAT)\nTIPO DE CONEXIÓ (altres)\nCARBÓ (TIPUS I QUANTITAT)\nXemeneia/extractor de fums:\nDisposo de fulles de reclamació:\nEm comprometo a complir amb el procés de gestió de residus:\nTIPOLOGIA / PROCEDÈNCIA DE LA CUINA\nTIPOLOGIA DEL PRODUCTE\nMÈTODE D’ELABORACIÓ / PREPARACIÓ DEL PRODUCTE ACABAT\nLlistat de productes/racions a la venta [definició, característiques, intoleràncies, PVP y PV a la organització (opcional)\nÚLTIMS ESDEVENIMENTS A ON HA PARTICIPAT\nNOMBRE DE SEGUIDORS A INSTAGRAM\nCOMPTE A FACEBOOK\nNOMBRE DE SEGUIDORS A FACEBOOK\nCOMPTE A TWITTER\nNOMBRE DE SEGUIDORS A TWITTER\nNOMBRE DE SEGUIDORES (ATRES)\nPER QUÈ CONSIDERES QUE EL TEU ESTABLIMENT ÉS UN BON CANDIDAT A FORMAR PART DE L’OFERTA GASTRONÒMICA DE LA SANTA 2020?\nConfirmo la veracitat de tot allò exposat a aquest qüestionari\nHe llegit i accepto la normativa de participació a l’esdeveniment LA SANTA 2021\nRecorda que per a fer efectiva la preinscripció hauràs d'abonar l'import de 500€* perquè la teva candidatura sigui estudiada pel nostre comissariat:\n* Si la teva candidatura és acceptada: aquest import et serà descomptat de l'import total de l'estada. Si la teva candidatura és desestimada: aquest import et serà retornat íntegrament en un termini màxim de 15 dies des de la data de l'ingrés realitzat.\nEn cas que la meva candidatura fos admesa, em reservo el dret a contractar l'espai o a desestimar-lo, la qual cosa no determina cap compromís per part meva. De la mateixa manera sóc conscient que la presentació d'aquesta candidatura no constitueix cap mena de relació contractual entre La Santa i la meva persona o establiment i que l'admissió o no de la meva proposta és únicament competència del Comitè Organitzador.\nConsulta la normativa de participació de La Santa 2021\nConsulta el clipping de La Santa 2020\nClipping La Santa 2020\nConeix les dades de La Santa del 2020\nRESUM 2020 I TARIFES 2021\nVeure la distribució dels espais La Santa 2021\nPuc participar a la cinquena edició de La Santa 2021 com a restaurador?\nSi ets un restaurador o un emprenedor apassionat de la cuina, si ets creatiu i has sabut donar-li un toc especial a les teves receptes, si vas a sorprendre’ns cuinant amb les teves mans productes per ser degustats de forma immediata, ets un fidel candidat a formar part de l’oferta de restauració que La Santa presentarà a la seva cinquena edició.\nQuina tipologia d'espais ofereix La Santa?\nA La Santa, la creativitat, la originalitat i l’atrezzo, si importan. Ja a la nostra primera edició vam apostar pel format de Food Corners i Food Stalls, estructures de fusta obertes i diàfanes, de diferents dimensions, idònies per al show cooking i l’agilitat en el servei, on els metres lineals de barra oberta eviten o redueixen les esperes dels clients. A més, una part es reserva, sens dubte, pels Food Trucks més emblemàtics i peculiars, que aporten un valor afegit, culinari i estètic a l’oferta global.\nCom funciona el procediment d'admissió per estar present a La Santa 2021?\nAmb l’objectiu de crear una oferta gastronòmica global de qualitat, diversa i variada, on prevalgui la creativitat, l’originalitat, els productes de proximitat i l’eficàcia en el servei, l’organització selecciona cada any aquells restauradors que considera que aporten més valor afegit a l’ conjunt de l’oferta global. Per a això, el restaurador ha d’enviar la seva sol·licitud i rebrà en 15 dies resposta d’admissió o desestimació per part de l’comissariat de la Santa. Per a això haurà d’abonar la quantitat de 1.000 € que li serà descomptat de l’import total de l’estada si la candidatura és acceptada. En cas de ser desestimada la seva sol·licitud, l’import abonat li serà retornat íntegrament en un termini màxim de 15 dies des de la data de l’ingrés realitzat.\nPuc escollir la ubicació de l'espai?\nL’adjudicació dels espais és competència única de l’Organització, subjectes a criteris de diversitat de producte i requeriments tècnics i logístics. No obstant les preferències de cada operador són sempre estudiades i valorades.\nQuines obligacions, requisits legals haig de complir?\nEls habituals de qualsevol esdeveniment púbic d’aquestes característiques i que et seran sol·licitats previ al fet que t’instal·lis al recinte. Aquests són, el contracte i normativa signat pel responsable legal de l’establiment, el butlletí d’entrada segellat amb el certificat d’estar al corrent de pagament i d’haver efectuat el dipòsit de garantia (que et serà retornat en finalitzar l’esdeveniment), el carnet de manipulador d’aliments i l’alta de Seguretat Social del personal, l’assegurança de RC, les fulles de reclamacions per al públic assistent i si es tracta d’un Food Truck, l’homologació corresponent. És l’operador el que assumeix tota la responsabilitat laboral i sanitària del seu punt de restauració.\nEn benefici de tots, la gestió de residus, la cura de les estructures i els horaris d’obertura al públic són d’obligat compliment.\nQuan puc instal·lar-me en el meu espai?\nEls restauradors hauran d’estar instal·lats a La Santa un dia abans de començar l’esdeveniment, el dia 15 de juliol de 2021, per així poder realitzar les proves de control de consum elèctric i extracció de fums a un rendiment del 100% dels equipaments instal·lats.\nQuin preu tenen els diferents espais a La Santa?\nEl preu varia en funció de la tipologia, les dimensions de l’espai i el període contractat. Food Trucks, Food Corners i Food Stalls únicament estan disponibles per a les contractacions de temporada completa, entre el 16 de juliol i el 29 d’agost, en total 45 dies de plena activitat i sense interrupcions.\nL'èxit del meu stand està garantit?\nQuatre factors influeixen de forma determinant en l’èxit d’un operador, el producte ofertat, la relació qualitat preu, el personal, un servei àgil i ràpid i una decoració de l’espai singular, diferent i atractiu, ben il·luminat, en consonància amb l’entorn i que s’identifiqui clarament amb el producte o tipologia de cuina que representa. El oferir alternatives veganes, vegetarianes i sense gluten contribueixen a l’èxit. Si et veus capaç de conjurar tots aquests elements, segurament tens una gran oportunitat.\nQuins recursos destina La Santa a la promoció i divulgació de l'esdeveniment?\nLa Santa disposa de dos departaments independents, Pica Pica Press, dedicat en exclusiva a la difusió de notícies en premsa nacional, premsa especialitzada del món de la moda, les tendències i la gastronomia, ràdio i televisió, amb un excel·lent retorn en 2020. Pots veure on i què s’ha publicat de la Santa 2020, 2019, 2018 i 2017 en mitjans de comunicació seguint l’enllaç el que diuen de nosaltres. Així mateix, és la responsable d’oferir experiències a periodistes i influencers del món de la restauració i la moda.\nMadstudio per part seva, coordina tota la comunicació de la Santa i és el responsable del disseny, de la imatge gràfica, la creativitat i la publicitat on-line i off-line, que inclou anuncis en premsa nacional i estrangera, en les principals emissores de ràdio del país, cartelleria, Opis, banderoles i tríptics a Girona, i pobles turístics de la Costa Brava. En màrqueting directe aposta per la publicitat estàtica en unitats mòbils, autobusos SARFA, camions de repartiment Moritz, córneres promocionals situats en establiments turístics, oficines d’informació, camps de golf, clubs nàutics i altres.\nEn xarxes i publicacions especials, s’han realitzat accions conjuntes com newsletters, sortejos, post programats amb “influencers” en els canals de comunicació de MORITZ, MARTINI, VILARNAU, FONT VELLA, ROYAL BLISS, GONZALEZ BYASS i La Santa, arribant a una comunitat de més de 4 milions d’usuaris.\nEn total, La Santa va invertir en promoció de l’esdeveniment durant 2020 una quantitat superior als 200.000 euros.\nQuins són els registres oficials i dades d'assistència de públic de 2020?\nEn un estiu excepcional per la incidència del COVID_19 i la restricció d’aforaments en tots els esdeveniments, la Santa, sota un estricte control d’accés i seguretat i respectant l’aforament màxim permès de 3.345 persones, ha registrat un nombre rècord de 118.400 visitants. Públic principalment de Barcelona i Girona, majoritàriament joves i adults en edats compreses entre els 15 i els 45 anys d’edat (64%), amb amics o en família i d’un perfil mitjà alt. Pots veure tots els registres oficials en el resum 2020.\nPots posar-te en contacte amb l’organitzadora de la part de restauració, Mariana, al següent número de telèfon: 609 109 852 o a l’email mariana@lasantamarket.com\nPolítica de privacidad | Disseny web Madstudio\nEls nostres patrocinadors 2020


El vídeo més viral del cònsol menor de la Massana\nL'entrevista que va concedir als World Ski Awards 2017 ja és tot un èxit a les xarxes\n1 min. Andorra la Vella 25/01/2018 11:11\nEl passat mes de novembre, els responsables de Vallnord van recollir, per quart any consecutiu, el guardó de millor estació d'esquí d'Andorra a la gala dels World Ski Awards 2017. La cerimònia va tenir lloc a la ciutat austríaca de Kitzbühel el passat 18 de novembre, i s'hi van desplaçar els codirectors de l'estació, Josep Marticella i Xabier Ajona, així com el cònsol major d'Ordino i el cònsol menor de la Massana.\nL'entrevista que va concedir el representant de la Massana, Raül Ferré, als reporters de l'organització, s'ha tornat viral a les xarxes. Amb més de 4.500 visualitzacions, es tracta –de llarg– del vídeo més vist de tots els que els World Ski Awards han publicat sobre la gala de l'any passat. Cal assenyalar que el vídeo publicat a Youtube es titula erròniament Josep Marticella, quan en realitat el protagonista és Raül Ferré.\nFerré, inicialment acompanyat pel cònsol ordinenc, Josep Àngel Mortés, mostra la seva alegria per haver rebut el premi ballant al ritme de la música, i assegura que està molt content perquè és la quarta vegada que Vallnord rep el guardó. L'èxit del vídeo també ha fet que circulin per les xarxes muntatges musicals i gifs animats versionant el moment.


S'inauguren les Basses d'Alpicat: "la platja de Lleida"\n18 de juliol de 1958\nFoto: Blog del Grup d'Arxivers de Lleida\nBarcelona. Dissabte, 18 de juliol de 2020. 05:30\nTal dia com avui de l’any 1958, fa 62 anys, a Alpicat (a sis quilòmetres al nord-oest de Lleida) s’inaugurava el parc anomenat, oficialment, Balsas de Alpicat, i, popularment, les Basses d’Alpicat. Aquell complex, format per dues piscines de 8.400 m2 cada una, i una tercera de 2.000 m2 —totalment envoltades per un gran espai d’arbres i gespa— es va convertir en la gran atracció de la societat lleidatana de les dècades dels 50, del 60, dels 70 i de principis dels 80 del segle passat; i escriurien una de les pàgines més rellevants de la historia social contemporània de la ciutat i del seu territori. Les Basses, freqüentades per usuaris de tota la plana de Lleida, serien batejades popularment com: “la platja de Lleida”.\nEl promotor d’aquell projecte convertit en realitat va ser l’alcalde Francesc Pons Castellà (Chaco, Argentina, 1913 – Lleida, 2008). La gestió de l’alcalde Pons (1957-1967) el convertiria en la figura més paradigmàtica dels alcaldes de la ciutat durant el règim franquista. Tot i que mai es va manifestar com un exaltat de la ideologia franquista, sí que va participar activament en la creació i expansió del teixit propagandístic del règim. Pons va ser el fundador del Club Deportivo Leridano (1939-1947), l’entitat esportiva de la delegació local de Falange que, conclosa la Guerra Civil (1939) s’apropiaria de les instal·lacions del Joventut de Lleida, l’equip de la Joventut Republicana de Lleida (cofundadora d'Esquerra Republicana de Catalunya).\nEn el camp urbanístic, l’alcalde Pons revertiria amb èxit el clima de pessimisme que tenallava la ciutat des de la conclusió de la Guerra Civil (1939), resumit amb la cita “Per a Lleida, ja està bé”. Però en el camp cultural, mai va manifestar la mateixa ambició. Si bé va defensar certes manifestacions catalanes en l’àmbit públic, no va fer res per a aturar l’ofensiva del leridanismo, un grupuscle sociològic format per les oligarquies locals més reaccionaries que, amb el suport del règim franquista, pretenien descatalanitzar i desculturalitzar Lleida i el seu territori. No obstant això, durant el seu mandat —i en aquest punt mai ha estat aclarida la seva implicació— es va produir la primera i massiva manifestació catalanista de la ciutat durant el règim franquista (09/05/1967).


El Parc d'Aro reobre les seves portes\nAquest divendres s'obriran les portes dels cinemes Ocine a Platja d'Aro, l'únic cinema multisala de tot el Baix Empordà. El complex de Parc d'Aro ha començat a desconfinar-se progressivament des de fa una setmana i està previst que recuperi tota l'activitat aquest cap de setmana amb la reobertura dels cinemes i altres locals que comencen a obrir persianes.\nLa reobertura dels cinemes és un dels retorns més esperats pel sector cultural i una de les principals atraccions pel centre comercial. La cartellera encara no està decidida però des de la direcció d'Ocine anuncien que es combinaran les estrenes amb les pel·lícules que ja estaven a la cartellera en el moment en què es va declarar l'estat d'alarma.\nDurant el confinament es va haver de suspendre tota l'activitat del centre comercial menys la dels supermercats però en aquests moments ja es troben oberts alguns restaurants i botigues.\nPel que fa a la bolera, Il·lusiona d'Aro Bowling, va obrir fa una setmana amb l'aforament restringit al 50% i per fer-ho van inhabilitar algunes pistes de bitlles. En aquests moments estan a l'espera de noves ordres per ampliar l'aforament.\nEn una visita en el complex, les autoritats locals i alguns empresaris han certificat que ja estan preparades totes les mesures preventives necessàries per poder obrir amb garanties per la seguretat dels visitants. Des del centre comercial contractaran personal per controlar que es mantingui la distància de seguretat entre els visitants i no hi hagi aglomeracions.\nL'hotel Nàutic Parc, per la seva part, també es troba en funcionament amb un aforament limitat al 50% i amb l'expectativa d'arribar a un 60% o 70% ben aviat.


ERC fa del referèndum un plebiscit contra la subordinació de Catalunya a Espanya\nCarod diu que la supeditació del PSC al PSOE i la pressió de sectors econòmics expliquen l’expulsió del govern\nDesprés de la seva expulsió del govern, ERC va deixar clar que el seu no en el referèndum del 18 de juny ja no només serà de rebuig a l’Estatut sinó que també servirà per mostrar l’oposició a «la subordinació de Catalunya als interessos d’Espanya» i «als de determinats grups econòmics». Els republicans mantenen que Pasqual Maragall ha destituït els consellers de la formació per «la imposició dels interessos del PSOE i del govern espanyol» i també per la «pressió» de grups econòmics. Josep-Lluís Carod-Rovira va considerar la decisió de Maragall un «gravíssim error polític» que comportarà «la radicalització» de la campanya. Va dir que els partidaris del sí tenen motius per estar preocupats per una consulta en què s’entreveu un «no entusiàstic».\n+ Huguet, Llansana, Bargalló, Cid, Balcells, Puigcercós, Vendrell, Simó i Ridao acompanyant Carod-Rovira, ahir. / Foto: ANDREU PUIG\nEl president d’ERC va comparèixer després de la reunió de l’executiva extraordinària acompanyat del secretari general, Joan Puigcercós; la portaveu, Marina Llansana; el portaveu parlamentari, Joan Ridao, i dels sis consellers destituïts. La formació va analitzar les causes i repercussions de la seva expulsió del tripartit, que el president dels republicans va saber al matí per via de Josep Bargalló, poc abans que el president de la Generalitat li ho comuniqués oficialment. ERC se la temia des de dissabte, quan el consell nacional va ratificar el no a l’Estatut. En el breu contacte, Carod-Rovira va advertir Maragall que la seva decisió «fa radicalitzar la campanya del referèndum». Esquerra, que en benefici de la continuïtat del govern, s’havia compromès amb Maragall a fer una campanya suau que no posés en dificultats els seus socis, canvia radicalment d’estratègia un cop fora del govern. El president d’ERC va anunciar que el partit –inclosos els consellers destituïts, alguns dels quals es confessaven entusiasmats– s’aboca perquè «el 18 de juny Catalunya digui prou». La formació estudia utilitzar el Diguem no de Raimon com a lema. Esquerra preveu fer 1.200 mítings per a una consulta que ha convertit en un plebiscit ja que, més enllà de l’Estatut sorgit de les Corts espanyoles, es proposarà «un no a la subordinació de Catalunya als interessos d’Espanya i un no a la subordinació als interessos de determinats grups econòmics». Aquests són els dos mo tius que expliquen l’expulsió de l’executiu, segons els republicans. Carod-Rovira va recordar que les crisis més importants del tripartit s’han succeït quan «s’ha imposat a Catalunya la voluntat del PSOE», com quan el van fer cessar a ell com a conseller en cap per l’entrevista amb ETA o a l’exconseller de Governació, Joan Carretero, per les declaracions que va fer contra José Luis Rodríguez Zapatero. Va criticar el PSC i Maragall «per haver subordinat un cop més els interessos de Catalunya als del PSOE» i va deixar clar que «portant a terme la primera part de l’acord Mas-Zapatero» i «sotmetent-se al pacte psoevergent» ha decidit «donar per acabat el pacte del Tinell». Va lamentar que «pesa més el futur del govern del PSOE i del president del govern espanyol que el de Maragall i el PSC».\nERC va denunciar que en la decisió de Maragall de fer-los fora també hi ha pesat la pressió de determinats sectors econòmics, als quals els era «incòmode» que els republicans gestionessin temes com ara l’adjudicació de concessions de telefonia mòbil i de canals de TDT, el futur de l’operador de cablejat Al-pi, el pla sectorial d’equipaments comercials i l’oficina antifrau. «Les adjudicacions i concessions en aquests àmbits explicaran moltes coses», va dir Carod-Rovira, i va instar a «observar amb atenció» qui se’n responsabilitzarà.\nJunt amb els consellers d’ERC, cessaran els més de 200 alts càrrecs de la formació al govern. Carod-Rovira, que va garantir un traspàs «seriós, responsable i elegant», va deixar clar que la nova situació comportarà que actuïn amb «total llibertat» al Congrés i al Parlament, on va suposar que el President «ja deu tenir altres suports», en referència a CiU. El president dels republicans va fer una valoració «molt positiva» de la seva tasca al govern i va fer un repàs d’algunes de les accions empreses pels sis departaments d’ERC.\nNOU TRIPARTIT, POSSIBLE\n«La bona notícia del dia és que abans que acabi l’any hi haurà eleccions», va considerar Carod-Rovira, que va assegurar que «tornarem d’una altra manera». El líder d’ERC no va tancar la porta a la possibilitat que es pugui reeditar el tripartit després de les eleccions anticipades sempre que es fes a partir de «condicions molt diferents». Tot i això, va donar per fet que els socialistes estan més interessats a pactar amb la federació nacionalista. I no va garantir que donessin suport a l’actual President en una nova investidura.


Camille Morisot – Cultura, entreteniment i tendències.\nCultura, entreteniment i tendències.\nLlibres i activitats literàries\nEls rostres de la guerra\nBendito Machine i Shaun Tan\nSobre tots els vius i sobre els morts\nTendències i Oci\nCan Kenji i Os Ríos, dos restaurants amb personalitat en un racó de l’Eixample\nCiutat i tendències\nIndrets que no et pots perdre\nEls búnquers del Carmel, un mirador ubicat sobre la història recent de Barcelona\nBreu història de la il·lustració\nEls dibuixos de Josep Maria Serracant\n23 Juliol, 2016 camillemorisot Deixa un comentari\nS’ha escrit molt sobre la Segona Guerra Mundial i se n’han fet moltíssimes pel·lícules que han retratat les misèries i les victòries del bàndol dels aliats, sobretot anglesos i americans. Habitualment, les dones hi apareixen poc i, quan ho fan, sol ser en el paper d’infermeres que treballen en hospitals de campanya. Van amb un uniforme de camisa i faldilla i, a sobre, un davantal blanc –a vegades sospitosament impol·lut. Sovint, duen el cabell llarg recollit en un monyo a sota d’una còfia coquetona. Tenen cura dels soldats ferits al front segons les indicacions que els donen metges i cirurgians, tots homes. Però a “La guerra no tiene rostro de mujer”, Svetlana Alexiévich (1948, periodista i escriptora bielorussa) ens presenta la imatge d’un front rus amb infermeres amb el cap rapat, uniforme i botes militars (sovint tres números més grans, perquè havien estat fabricades per a talles d’home), tècniques sanitàries que s’arrosseguen pel fang per estabilitzar els ferits en ple combat i treure’ls fora del foc creuat, cirurgianes, franctiradores, tanquistes, sapadores, aviadores, bugaderes, partisanes i operadores de transmissions.\n1 Mai, 2016 camillemorisot Deixa un comentari\nCirurgies és un conjunt de microrelats poètics que exploren les cicatrius que la vida, el temps i les emocions ens deixen a la pell, però sobretot, a l’ànima. L’autora, Elisenda Solsona (Olesa de Montserrat, 1984), ens parla d’amor i desamor, d’anhels i d’angoixes, d’allò o d’aquells que hem perdut, del que havíem estat, del que ja no serem, del que esperem ser… I ho fa des d’una perspectiva simbòlica, servint-se sovint d’imatges oníriques d’una força visceral i fonda en algunes ocasions, i d’una vitalitat poètica i tendra en d’altres.\nEl llibre, editat a Voliana Edicions, consta de dues parts: cirurgies, més breus, i disseccions, més llargues i més narratives, però no menys al·legòriques. Especialment interessants m’han semblat les titulades “Volves”, “Motors”, “Salinitat” i “Finestres”. De les pàgines d’aquest llibre, en traspuen diverses sensacions que van des del fred més glacial fins a la calor més sufocant, que evapora i desfà tot el que troba al seu pas. I més enllà, encara, hi ha les sensacions que, com a lectors, sentim quan se’ns regira alguna cosa més interna: “el resultat de sentir-se còmplice de les vivències narrades en cada un d’aquests microrelats”, com diu la mateixa contraportada del llibre. Potser és per això que, al pròleg, Muriel Villanueva ens recomana degustar aquestes cirurgies a poc a poc, llegint-les, mirant-les, veient-les, aturant-nos-hi.\nAquí us en deixo un parell de mostra. Consumiu-les sense golafreria.\nJust després de conèixer-nos vam llogar una formigonera.\nL’empenyíem allà on anàvem per barrejar, emocionats,\nels nostres cervells.\nMai vam arribar a pensar que, anys després,\nels hauríem d’esfondrar per culpa de l’aluminosi.\nFa temps, va voler aïllar-se de tothom, es posà un escafandre\ni se submergí en les seves pròpies llàgrimes.\nAvui, una molèstia misteriosa a les cuixes\nl’ha fet emergir d’aquest mar.\nDespullada, es posa d’esquena al mirall i gira el cap.\nSe li han format musclos a sota les natges.\nPrem els llavis per apaivagar el dolor i els arrenca d’un a un\n(s’eixuga la sang que li regalima fins als turmells)\ni envia un missatge als seus amics:\n-Voleu quedar per fer el vermut?\nAutora: Elisenda Solsona\nPròleg: Muriel Villanueva\nEditorial: Voliana Edicions, 2016\n29 febrer, 2016 camillemorisot Deixa un comentari\nHelen McGill és una dona de finals del segle XIX que, a punt de fer quaranta anys i farta d’enfornar fogasses de pa i de donar menjar a les gallines a la granja de Nova Anglaterra que comparteix amb el seu germà, decideix emprendre la seva pròpia aventura abans no sigui massa tard. L’oportunitat li ve de mans de Roger Mifflin, un venedor de llibres ambulant que recórrer els camins rurals amb un carro (el Parnàs), un cavall i un gos amb l’objectiu d’apropar la literatura a la bona gent del camp. La Helen comprarà el Parnàs, amb gos inclòs, a en Roger Mifflin i iniciarà el seu viatge com a venedora ambulant, convertint-se, possiblement, en la primera dona protagonista d’una roadmovie literària.\nAquest és l’argument de La llibreria ambulant (Parnassus on wheels), una novel·la de Christopher Morley publicada el 1917 i que Dolors Udina va traduir al català per Viena Edicions. La història és narrada a través de la pròpia Helen McGill, una dona que es defineix a sí mateixa com a senzilla i pràctica, de manera que el llibre està escrit amb la mateixa senzillesa i solvència que caracteritzen la protagonista. Aquest tipus de narració, així com la ironia i l’humor que traspuen els personatges i la història, ens recorden a alguns relats de Mark Twain, a qui Morley admirava.\n20 gener, 2016 20 gener, 2016 camillemorisot Deixa un comentari\n45 anys, la darrera pel·lícula d’Andrew Haigh, que ja va tenir una gran acollida a la Berlinale de l’any passat, no ha parat d’acumular excel·lents crítiques des que es va estrenar al nostre país a mitjan de desembre. La pel·lícula, que té un plantejament tan senzill com intens, narra la setmana prèvia a la festa de celebració dels 45 anys d’un matrimoni interpretat per Charlotte Rampling i Tom Courtenay.\n27 Desembre, 2015 28 Desembre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nCaricatura de JM Serracant, pel dibuixant Antoni Calonge.\nJosep Maria Serracant i Esteve fou dibuixant, pintor i ninotaire. Va néixer a Barcelona el 1941, fill d’un tintorer que tenia un establiment al carrer Xuclà, on casualment avui hi ha la botiga de còmics Arkham, i d’una mestressa de casa. De ben petit que comença a dibuixar i no deixarà de fer-ho mai al llarg de la seva vida, tot i que la seva carrera professional es desenvoluparà al marge de la seva gran afició. Potser és per això que mai no es molestarà gaire en donar a conèxier la seva obra, tot i que farà algunes exposicions i també col·laborarà en més d’una ocasió amb revistes com Cavall Fort, Mataratos, Tele-Exprés o Siglo XX.\nFa poques setmanes, s’ha inaugurat un web que ens acosta a la figura de Serracant amb una mostra d’unes 200 obres de les 1.600 que hi ha catalogades. Al web s’hi mostren paisatges, vinyetes humorístiques, nadales i dibuixos que jugen amb l’abstacció i la fantasia, així com una breu biografia i diferents escrits de l’autor sobre les seves principals influències.\n4 Novembre, 2015 4 Novembre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nRecentment s’ha publicat que l’ajuntament de la ciutat de Grenoble (França) ha instal·lat als seus carrers uns dispensadors de literatura amb l’objectiu de fomentar la lectura entre els seus habitants. La idea és que els grenoblesos aprofitin els petits moments d’espera en llocs públics per llegir en comptes de consultar i utilitzar el mòbil. Les màquines expenedores ofereixen dues opcions: relats de 3 o de 5 minuts (podeu llegir l’article aquí).\nAquesta notícia m’ha fet pensar en l’article de Leah Price “You are what you read”, que explica com al llarg de la història l’hàbit de la lectura no ha estat pas tan ben vist com ara -i molt menys fomentat i alimentat des de les administracions públiques- i que aborda també el mític debat sobre si es llegeix massa poc i sobre si la lectura acabarà desapareixent. Price apunta que, durant el s.XIX, metges i experts consideraven que “reading was a sign of laziness” i que llegir al llit provocava els següents efectes devastadors: “to injure your eyes, your brain, your nervous system, your intellect”. De fet, només cal recordar que un dels grans (anti)herois de la literatura, El Quixot, embogeix, precisament, per culpa de la lectura de novel·les de cavalleria.\n10 Octubre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nCan Kenji i Os Ríos són dos restaurants diametralment diferents, ubicats a escassos metres l’un de l’altre, però que comparteixen el fet de tenir un caràcter fort i diferencial, que repta amb determinació qualsevol tendència uniformitzadora.\n5 Octubre, 2015 5 Octubre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nEl llibre del morts\nTot i la importància que té avui en dia, la il·lustració va néixer com a mitjà per facilitar la comprensió de textos. Ja a l’antic Egipte s’usaren imatges per il·lustrar els papirs del “Llibre dels morts” (2.500 AC), tot i que va ser a l’Europa medieval quan les anomenades il·luminacions esdevingueren complements habituals dels manuscrits religiosos. L’adveniment de la impremta va suposar un repte per a les il·lustracions, que inicialment s’imprimiren a través de xilografia (gravat en fusta), emprada pel propi Gutenberg, i posteriorment mitjançant altres tècniques. Al llarg dels segles, però, la seva condició subsidiària impedí que fos considerada una de les belles arts.\n22 Setembre, 2015 22 Setembre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nEn els darrers anys, la bateria antiaèria del Turó de la Rovira s’ha convertit en una de les principals atraccions de la ciutat de Barcelona, potser més per als locals que no pas per als turistes -potser encara no surt a la Lonely Planet. La visita permet gaudir d’unes panoràmiques espectaculars sobre la ciutat, pràcticament de 360º, amb una perspectiva única sobre el barri del Carmel.\n10 Setembre, 2015 13 Setembre, 2015 camillemorisot Deixa un comentari\nSón moltes les obres que han retratat l’absurditat de la vida i, sobretot, de les accions i dels comportaments humans. Sovint ho han fet des d’uns mons de ficció molt semblants al nostre, gairebé idèntics, però introduint-hi algun element dissonant o estrany. “La metamorfosi”, de Kafka, n’és un exemple: Quan, un matí, Gregor Samsa va despertar-se d’uns somnis neguitosos, es va trobar al llit transformar en un insecte monstruós.\nMostra el perfil de camillemorisotculturatendencies a Facebook\nMostra el perfil de CAMILLE_MORISOT a Twitter\nMostra el perfil de camillemorisot a Instagram\nMostra el perfil de camillemorisot a Pinterest\nMostra el perfil de sandracomasanglada a LinkedIn\nEscriu la teva adreça de correu electrònic per seguir aquest blog i rebre les notificacions de les noves publicacions a la teva bústia de correu.


La pregària de lloança, també en temps difícils | Catalunya Religió\nPor Papa Francesc. Jue, 14/01/2021\nAudiència General 13 de gener 2021\nLa pregària de lloança\nContinuem la catequesi sobre la pregària, i avui parlarem de la pregària de lloança.\nFixem-nos en un moment crític de la vida de Jesús. Després dels primers miracles i el compromís dels deixebles en l’anunci del Regne de Déu, la missió del Messies passa per una crisi. Joan Baptista dubta i li fa arribar aquest missatge – Joan és a la presó: «Ets tu el qui ha de venir o n’hem d’esperar un altre?» (Mt 11,3). Sent l’angoixa de no saber si es va equivocar en l’anunci. Sempre hi ha moments foscos en la vida, moments de nit espiritual, i Joan està passant aquest moment. Hi ha hostilitat en els pobles del llac, on Jesús havia fet tants signes prodigiosos (cf. Mt 11,20-24). Ara, precisament en aquest moment de decepció, Mateu relata un fet realment sorprenent: Jesús no adreça una queixa al Pare, sinó un himne joiós: «Et lloo, Pare, Senyor del cel i de la terra perquè has amagat aquestes coses als savis i erudits i les has revelades als petits» (Mt 11,25). És a dir, en plena crisi, en plena foscor a l’ànima de tanta gent, com Joan Baptista, Jesús beneeix el Pare, Jesús lloa el Pare. Però per què?\nEn primer lloc El lloa pel que és: «Pare, Senyor del cel i de la terra». Jesús s’alegra en el seu esperit perquè sap i sent que el seu Pare és el Déu de l’univers, i viceversa el Senyor de tot el que existeix és el Pare, “el meu Pare”. D’aquesta experiència de sentir-se “el fill de l’Altíssim” en surt la lloança. Jesús se sent fill de l’Altíssim.\nI llavors Jesús lloa el Pare perquè prefereix els petits. És el que Ell mateix experimenta, predicant pels pobles: els “erudits” i els “savis” segueixen sent sospitosos i tancats, fan càlculs; mentre que els “petits” s’obren i acullen el missatge. Això només pot ser la voluntat del Pare, i Jesús se n’alegra . També nosaltres hem d’alegrar-nos i lloar Déu perquè les persones humils i senzilles acullen l’Evangeli. M’alegro quan veig aquestes persones senzilles, aquestes persones humils que peregrinen, que van a pregar, que canten, que lloen, persones que potser els manquen moltes coses però la humilitat els porta a lloar Déu. En el futur del món i en les esperances de l’Església hi ha sempre els “petits”: aquells que no es consideren millors que els altres, que són conscients dels seus límits i dels seus pecats, que no volen dominar els altres, que, en Déu Pare, es reconeixen com a germans.\nPer tant en aquell moment de fracàs aparent, quan tot és fosc, Jesús prega lloant el Pare. I la seva pregària ens porta també a nosaltres, lectors de l’Evangeli, a jutjar les nostres derrotes personals de manera diferent, les situacions en què no veiem clara la presència i l’acció de Déu, quan sembla que el mal preval i que no hi ha manera d’aturar-lo. Jesús, que ha recomanat tant la pregària de petició, just quan hauria tingut motius per demanar explicacions al Pare, en canvi es posa a lloar-lo. Sembla una contradicció, però aquesta és la veritat.\nA qui serveix la lloança? A nosaltres o a Déu? Un text de la litúrgia eucarística ens invita a pregar a Déu d’aquesta manera: «Tu no necessites la nostra lloança, però per un do del teu amor ens crides a donar-te gràcies; els nostres himnes de benedicció no augmenten la teva grandesa, però ens obtenen la gràcia que ens salva» (Missal Romà, Prefaci comú IV). Lloant ens salvem.\nLa pregària de lloança ens serveix. El Catecisme la defineix així: «una participació en la felicitat dels cors purs, que estimen Déu amb fe abans de veure´l en la Glòria» (n. 2639). Paradoxalment s’ha de practicar no només quan la vida ens omple de felicitat, sinó sobretot en els moments difícils, en els moments foscos quan el camí s’enfila cap amunt. Aquest és també el moment de la lloança, com Jesús que lloa el Pare en el moment fosc. Perquè aprenguem que, a través d’aquella pujada, aquell camí difícil, aquell camí cansat, aquells passatges desafiants s’arriba a veure un panorama nou, un horitzó més obert. Lloar és com respirar oxigen pur: et purifica l’ànima, et fa mirar lluny, no et deixa empresonat en el moment difícil i fosc de les dificultats.\nHi ha un gran ensenyament en aquella pregària que des de fa vuit segles no ha parat mai de dir-se, que Sant Francesc va compondre al final de la seva vida: el “Càntic del germà sol” o “de les criatures”. El Pobre no el va compondre en un moment d’alegria, de benestar, sinó al contrari enmig de les penúries. Francesc era gairebé cec, i nota en el seu esperit el pes d’una soledat que no havia experimentat mai: el món no ha canviat des de l’inici de la seva predicació, encara hi ha qui es deixa trencar per les seves baralles, i a més sent els passos de la mort que són més propers. Podria ser el moment de la decepció, d’aquella decepció extrema i de la percepció del propi fracàs. Però Francesc en aquell moment de tristesa, en aquell moment fosc prega. Com prega? “Lloat siguis, Senyor meu…”. Prega lloant. Francesc lloa Déu per tot, per tots els dons de la creació, i també per la mort, que amb valentia anomena “germana”, “germana mort”. Aquests exemples dels Sants, dels cristians, també de Jesús, de lloar Déu en els moments difícils, ens obren les portes d’un camí molt gran vers el Senyor i ens purifiquen sempre. La lloança purifica sempre.\nEls Sants i les Santes ens demostren que es pot lloar sempre, en moments bons i dolents, perquè Déu és l’Amic fidel. Aquest és el fonament de la lloança: Déu és l’Amic fidel, i el seu amor no falla mai. Ell sempre és a prop nostre, Ell ens espera sempre. Algú deia: “És el sentinella que és a prop teu i et fa anar endavant amb seguretat”. En els moments difícils i foscos, trobem la força per dir: “Beneït siguis tu, oh Senyor!”. Lloar el Senyor. Això ens farà molt de bé.\npregària, Pregària de Lloança, Papa Francesc


Els 35 errors més importants que cal evitar la carta de presentació - CVs i currículumsLlegir Més\nPrincipal CVs i currículums Els 35 errors més importants que cal evitar la carta de presentació\nHi ha una mica de rumor que els administradors de contractació no llegeixen cartes de presentació i estic aquí per posar aquest rumor perquè els gestors de contractació els llegeixen. (Almenys, la majoria ho fan, de totes maneres.)\nDe fet, per a alguns, és la part més important de la vostra sol·licitud de feina: sí, fins i tot més que l’impressionant CV que vau passar tota una setmana escrivint i reescrivint, després, editant i perfeccionant. Ben feta, us ajudarà a destacar-vos de la competència, ajudant-vos eficaçment a realitzar una entrevista per a la possibilitat de la feina dels vostres somnis.\nD'altra banda, un mal escrit, pot ser el trencador d'ofertes que fa que la teva aplicació es posi a la paperera.\nI, per descomptat, no volem això. És per això que hem recopilat aquesta llista dels 35 errors més grans que cal evitar en escriure la seva carta de presentació.\n1. No escriure un\nAquest és potser l’error més gran de tots ells! Tot i que l’anunci de feina no sol·licita específicament una carta de presentació per acompanyar el vostre currículum o, d’alguna manera, ho sabeu per un fet que mai no es llegirà, sempre és bona idea enviar-ne una. Mostra iniciativa i recursos - ambdues qualitats que els empresaris busquen en els empleats potencials. L’única vegada que no heu d’enviar una carta de presentació és quan se us demana que no .\n2. Utilitzant una salutació arcaica o sexista\nEls dies de "Per a qui pot preocupar-se" desapareixen. No només és una frase obsoleta, sinó que també és molt impersonal i et fa semblar mandra, com també fa "Benvolgut senyor o senyora". I ni tan sols penseu fer servir "Benvolgut Senyor", les probabilitats de que la vostra carta sigui rebuda per un "senyor" són bastant primes, i suposant que l'empresa es compon d'una mà d'obra totalment masculina pot considerar-se com una mica masclista. part. El millor és fer servir el nom del responsable de contractació, però si no ho sabeu (i no el podríem trobar durant la vostra investigació a l'empresa), aleshores, "Estimat gestor de contractació" o "Estimat responsable de recursos humans". anar.\n3. Utilitzant una salutació massa ocasional\nFins i tot si sol·liciteu un lloc de treball a la ciutat més maca i més interessant de la ciutat, recordeu que sol·liciteu un lloc de treball, així que encara haureu de conduir-vos de manera professional. Això vol dir que obrir la vostra carta amb "Jo, homies!" o "Hola, amic?" és un gran no-no.\n4. No utilitzar cap salut en absolut\nSí, els sistemes de seguiment dels sol·licitants escanejaran la vostra carta de presentació tant com el vostre currículum per trobar paraules clau i frases i descartaran aquells que no compleixin els requisits, però els que ho faran seran llegits per un ésser humà. En altres paraules, assegureu-vos que aprofiteu totes les oportunitats per adreçar-vos a aquells humans per crear algun tipus de relació. Si no ho fa, aleshores s’arrisca a crear una carta avorrida i robòtica que ningú vol llegir.\n5. Adreçar-se a la persona equivocada\nSi alguna vegada has trucat una data amb el nom equivocat, és probable que la nit acabi en un desastre; i probablement mai no van tornar les trucades després d’això. Pots esperar el mateix si dirigeixes la teva carta de presentació a la persona equivocada. S'inclouen els noms de les persones que escrivien les dades incorrectes, per exemple, si algú es diu Jon, assegureu-vos que els truqueu Jon i no John o, pitjor, Johnny.\n6. Començant amb el vostre nom\nRealment no cal presentar-se: el gestor de contractació pot posar en risc una suposició molt bona que envia la carta només fent una ullada ràpida al camp "Des" del vostre correu electrònic. Un altre suggeriment seria el nom d'una escriptura en negreta en el vostre CV. No insulteu la seva intel·ligència!\n7. Ús d'una obertura dèbil\n"Envio la meva sol·licitud per a la posició de Business Manager per considerar-la". Groc Pràcticament totes les altres cartes de presentació comencen així, i pot resultar molest per contractar directius que llegeixin el mateix una vegada i una altra. Per tant, per què no obrir-me amb un bang, en canvi, i començar per alguna cosa així com: “La vostra necessitat d’un gestor empresarial d’alt rendiment i dedicació és un excel·lent ajustament a les meves qualificacions i a 10 anys d’història com a executiu guardonat en el camp '?\n8. Utilitzant una plantilla genèrica\nExisteixen plantilles per ajudar-vos i guiar-vos a escriure la vostra carta de presentació, no per copiar contingut. Recordeu-ho: no hi ha cap carta de presentació única per a totes i cada carta que envieu ha d’adaptar-se a la tasca específica que sol·liciteu (podeu fer-ho coincidint amb la redacció de l’anunci de treball). Dit això, està bé utilitzar una anomenada plantilla si sol·liciteu moltes posicions similars , sempre que personalitzeu cada carta.\n9. Oblidar-se de substituir el títol del treball o el nom de l'empresa\nSi ignora els meus consells anteriors sobre no utilitzar una plantilla genèrica i et sembla simplement substituir paraules, noms i títols per estalviar temps, com a mínim, comprova que utilitza el nom de l'empresa correcte. Comproveu això malament i esteu segurs que l’infern no impressionarà a un possible empresari.\n10. No mencionar l'empresa a la qual sol·liciteu\nTot i que es tracta d'un simple "Escric per sol·licitar la posició de Comptador en cap de l'empresa ABC", demostra que us preocupa la companyia i la posició específica que sol·liciteu. Si no ho fa, la persona que llegeix la teva sol·licitud pot pensar que només has de copiar i enganxar i enviar-la per correu electrònic a un centenar de companyies diferents, i això no fa que ningú se senti especial.\n11. Ser un "Fan Diehard" de la Companyia\nSeguint el punt anterior, no heu d'esmentar el que és un "fan aficionat" de l'empresa que sou, encara que sigui cert. Sí, els empresaris volen empleats apassionats per la seva empresa i els seus productes i serveis, però que ofereixen un ambient vibrador que sóc un Justin-Bieber només afectarà la vostra aplicació.\n12. No fer la investigació\nAbans d’enviar cap sol·licitud per a qualsevol feina, és absolutament necessari que feu una mica d’investigació sobre l’empresa, el paper, la indústria i fins i tot la persona amb la qual us poseu en contacte. Si, per exemple, no enteneu què fa l’empresa, això probablement apareixerà a la vostra carta i indica als empresaris que no us interessen prou amb la feina per comprovar-ne els detalls.\n13. No utilitzeu paraules clau\nCom heu esmentat anteriorment, cal que la vostra carta s'adapti a la tasca en concret que sol·liciteu. Una bona manera d’aconseguir-ho és llegint atentament l’anunci de treball i incorporant qualsevol paraula clau a la vostra carta. Per exemple, si l’anunci busca algú puntual i disposat a aprendre coses noves, haureu de trobar la manera d’esmentar aquests dos atributs.\n14. Repetició del vostre currículum\nRecordeu-ho: la vostra carta de presentació pretén complementar el vostre currículum i no reiterar-lo. Són dos documents completament separats amb un propòsit únic propi: un currículum està pensat per ser un registre de la vostra formació educativa i de la vostra història laboral, mentre que una carta de presentació s’utilitza per expressar interès pel lloc de treball que sol·liciteu. En altres paraules, no regurgiteu el vostre CV a la vostra carta de presentació, i utilitzeu-lo per ampliar la informació que no vau poder comprimir en dues pàgines ...\n15. Presentació de nova informació\n... Dit això, tingueu cura de no presentar cap cosa nova o diferent del vostre currículum. Per exemple, si enumereu una titulació de dret al vostre currículum, però després agafeu-la a la vostra carta de presentació i digueu que heu abandonat la universitat abans de finalitzar el curs, us pot semblar oblidat o, pitjor, deshonest.\n16. Destacar qualsevol manca d’habilitats\nEl possible és que no aneu a complir els requisits de l’anunci laboral a una T, però no cal cridar cap atenció innecessària sobre les habilitats i coneixements professionals que necessiteu fonamentalment. Al cap i a la fi, començar una carta amb "sé que encara no tinc ..." només serà útil si voleu subratllar-vos als empresaris. En el seu lloc, centra’t en les coses que tens. (Per descomptat, si l’anunci sol·licita una cosa absolutament necessària per fer la feina, com per exemple, una titulació mèdica, per exemple, però no en teniu, no us molesteu ni en aplicar-la).\n17. Fer excuses\nTot i que és possible que tinguis la temptació de compensar possibles mancances en el teu currículum explicant per què vas abandonar el batxillerat o deixar una feina passada, per exemple, recorda que els empresaris no volen llegir les seves explicacions o excuses. El que volen llegir és la seva adequació al paper i a la companyia, per tant, centra’t en les teves qualificacions, experiència, habilitats, èxits i passió. Oferiu només explicacions quan us ho demanin (normalment durant una entrevista).\n18. Parlant malalts dels empresaris actuals o antics\nAixí que el teu darrer cap va ser un porc xovinista i allunyar-te d’ell va ser el millor que t’ha passat mai. Però això no és cap motiu per malmetre'l als possibles empresaris, sinó que només reflecteix el teu personatge. Recordeu-ho: volen algú amb una actitud positiva i orientada a l'equip, i realment no els preocupa les vostres problemes.\n19. Esmentar experiència irrellevant\nSuposem que sol·liciteu feina bancària, però només teniu experiència com a escriptor. Ara, a menys que sigui capaç de traduir la vostra experiència de redacció a la feina bancària, deixeu-la completament. De la mateixa manera, només perquè fossis una noia o un noi scout quan fossis més jove, no et converteix en un expert en vendes, per la qual cosa pot evitar evitar fer esment a la teva sol·licitud per a una posició de vendes de suports digitals.\n20. No proporciona exemples\nDius que compleixes els requisits de la posició, que tens les habilitats i els coneixements necessaris per fer la feina, però si no mostres als empresaris com tens exactament el que cal per tenir èxit, llavors no convenç ningú. sobre la vostra idoneïtat per al paper. Dit d'una altra manera, feu sempre una còpia de seguretat de les vostres declaracions amb exemples concrets dels vostres èxits i capacitats per maximitzar l'efectivitat de la vostra carta de presentació. Per exemple, en lloc de dir que "heu incrementat els ingressos de l'empresa", digueu quant ho heu augmentat.\n21. Parlant de mi, jo mateix i jo\nUn altre error comú (i potser un dels pitjors) és fer la vostra carta de presentació sobre "jo, jo, jo". Sí, haureu d’utilitzar-ho com a oportunitat per presumir dels vostres punts forts i els vostres assoliments, però és important que reconegueu com beneficiaran aquests possibles empleadors, no vosaltres. I tot el que facis, no diguis que la feina serà una gran "pedra de pas", encara que sigui veritat. Si hi ha alguna cosa, això simplement demostra que no hi esteu a la llarga i que només esteu sol·licitant la feina per obtenir els avantatges que ofereix.\n22. ometent els punts més venuts\nLa carta de presentació i el currículum bàsic són les eines principals de vendes de la vostra recerca de feina i han de proporcionar al responsable de contractació motius convincents pels quals haureu de ser convidats a una entrevista. En altres paraules, cal destacar èxits i detalls importants, com qualsevol canvi d’estalvi de diners que heu implementat, per comercialitzar-vos eficaçment als ocupadors i convèncer-los que sou el candidat adequat. Per exemple, si l’anunci requereix “excel·lents habilitats de comunicació” i teniu anys d’experiència en parlar en públic, assegureu-vos que ho mencioneu. Ometre els vostres punts més venuts seria simplement estúpid!\n23. Ser massa confiat\nÉs natural que es mostri la confiança en ells mateixos en la vostra carta de presentació, de fet, és una inversió enorme per als empresaris, però massa pot ser un interruptor de l'acord. Per tant, busqueu l'equilibri perfecte per demostrar la vostra idoneïtat per al paper sense dir-li al gestor de contractació que sou el "millor candidat" o el "millor ajustament". Al capdavall, no teniu la possibilitat de fer aquesta valoració, de manera que deixeu-la a la persona responsable de revisar les sol·licituds. Recordeu: hi ha una línia fina entre confiança i prepotència. Assegureu-vos que no la travesseu.\n24. Escriure una novel·la\nLa carta de presentació us ofereix l’oportunitat perfecta de mostrar els vostres talents i dir-li al responsable de contractació per què us han de contractar, no obligar-los a dormir. Això és una cosa que només podríeu fer si la vostra carta supera la pàgina. Recordeu-ho: el seu temps és escàs, de manera que, quan més s’amplifiqui, més probabilitats passaran al següent sol·licitant. En altres paraules, enganxeu a tres a quatre paràgrafs concisos i convincents per aconseguir la vostra valoració.\n25. Compartir massa informació\nPer descomptat, no dubteu a explicar una bretxa laboral o a expressar el vostre interès per traslladar-vos a un país estranger, però no ho repetiu: NO: compartiu massa informació sobre la vostra vida personal amb un potencial empresari. Sobretot si dius que el teu ex va trencar el cor i que ara vols moure’t a mig camí només per allunyar-te d’ells!\n26. Utilitzant una adreça de correu electrònic desconcertant\nSi teniu la mateixa adreça de correu electrònic des del batxillerat o és alguna cosa així com, potser és hora de triar una alternativa més sonora i professional. Sobretot si voleu que els possibles empresaris es prenguin seriosament o hi ha possibilitat que el vostre correu electrònic es filtri a la carpeta de correu brossa del gestor de contractació.\n27. Ser maleducat\nHauríeu d’apuntar-vos a una forma educada, professional i respectuosa a l’hora d’escriure la vostra carta, en cas contrari, podríeu ser desqualificat de la presentació. Sobretot si acabes insultant als teus futurs companys de feina parlant amb ells i dient-li alguna cosa com: "Sé alguna cosa que no ho fas". I sempre - sempre - recordeu tancar la vostra carta agraint al lector el seu temps i consideració!\nEl pitjor error que podeu cometre a la vostra carta de presentació (i, de fet, al CV) és mentir o exagerar els vostres èxits i el vostre historial de treballs. Estigueu assegurats: us quedareu atrapats, sobretot quan un empresari potencial truca a les vostres referències o si us demana que realitzeu una tasca determinada com a part d’un test prelaboral! Hi ha moltes maneres d’afrontar la manca d’habilitats o experiència, però embellir la veritat o mentir descaradament sobre les teves capacitats no n’és cap.\n29. Parlar de diners\nHi ha un moment i lloc per parlar de les vostres expectatives salarials, però la vostra carta de presentació no és així. Tret que, per descomptat, l’anunci sol·liciti específicament aquesta informació, tot i que és probable que no ho sigui. Tots volem sous de sis xifres i avantatges sorprenents, però no haurien de ser el punt d’interès d’una empresa o un paper. Cap empresari potencial vol contractar algú l'única motivació per sol·licitar un lloc de treball són els diners.\n30. Oblidar-se de formatar la seva carta\nL’últim que voleu és descartar l’aplicació a causa d’una mala configuració de la carta de presentació. Primer de les coses primer, assegureu-vos que la vostra carta segueix un disseny similar al dels vostres currículums, que té una estructura clara (una introducció, un cos i una conclusió), que utilitza força espai blanc i que generalment no és un tros gran de text. . Utilitzeu paràgrafs breus i punts de vinyeta per transmetre eficaçment el vostre missatge i, per l’amor a tot el que és bo en aquest món, no feu una cosa estúpida com utilitzar Comic Sans com a opció de lletra.\n31. Acabant amb una nota passiva\nNo tanqueu mai la vostra carta amb una nota passiva com: "Espero sentir-vos aviat"! Agafeu el vostre futur a les vostres mans i, en canvi, digueu una cosa així com: “Seguiré amb vosaltres en pocs dies per respondre a qualsevol pregunta preliminar que pugueu tenir per a mi. Mentrestant, podeu contactar-me al 01632 123456. " Per descomptat, no voleu semblar massa empenta, però la idea general és mostrar el vostre entusiasme pel paper i, a més, que sigueu interessats.\n32. Referències del llistat\nHi ha tot un debat sobre si heu d’incloure o no referències al vostre currículum, però les heu de deixar fora de la vostra carta de presentació, tret que, per descomptat, l’anunci les sol·liciti específicament. Recordeu-vos: teniu un espai limitat per vendre-vos a un potencial empresari d’aquest document, de manera que no perdeu béns immobles valuosos en llistar les vostres referències aquí: normalment se us demanarà una llista de referències a mesura que avanci. a les següents etapes del procés de contractació.\n33. No segueix les instruccions\nFeu-vos un favor i torneu a llegir l’anunci de treball abans d’enviar la sol·licitud. Sovint, els empresaris demanaran informació específica per incloure a la vostra carta (com respondre una pregunta o proporcionar mostres del seu treball). Així que assegureu-vos que lliureu. També poden demanar-vos que seguiu instruccions especials, com ara enviar la vostra carta com a PDF a una persona determinada, per exemple. El fet de no complir les seves sol·licituds només et fa semblar descuidat i els dóna una excusa per descartar la teva aplicació del tot.\n34. Oblidar-se de signar la carta\nNo hi ha res pitjor que una carta que acabi bruscament: pot deixar que el lector es preguntés què esperava aconseguir i si hi havia més missatge al vostre missatge. Per no oblidar, no et fa mirar molt detallat. Recordeu-vos: és adequada l’etiqueta empresarial per signar la vostra carta, així que digueu "Gràcies per la vostra consideració" o fins i tot un simple "Cordial respecte" després del paràgraf de tancament, seguit del vostre nom. Mentrestant, si envieu la carta, assegureu-vos d’incloure també la vostra signatura escrita (normalment per sobre del vostre nom).\n35. No correcció de correccions\nUn dels majors errors que podeu cometre a l’hora de cobrir lletres de presentació és no dedicar-vos el temps a l’edició i a la correcció de correccions de la vostra carta per trobar errades i errors gramaticals abans d’enviar-la a empresaris potencials. Simplement mostra una falta d'atenció als detalls, cosa que no impressionarà del tot el responsable de contractació. Per tant, assegureu-vos que utilitzeu corrector ortogràfic, però no confieu en ell; imprimiu la carta i llegiu-la almenys tres vegades, i demaneu també a un amic o membre de la família que la revisi.\nÉs culpable d’algun d’aquests desastrosos errors de la carta de presentació? Comparteix els teus pensaments i experiències amb nosaltres a l’apartat de comentaris que hi ha a continuació, i no oblidis que ens parlem d’altres estúpides cops que puguis pensar per evitar!\n20 millors fonts per al vostre CV (+ La mida ideal)


Bojos pels Beatles\nLluís Segura i Juan Carlos Vilella impulsen una ambiciosa exposició sobre el grup amb un convidat de luxe: Robert Freeman\nSandra Martínez | 19 octubre 1998\nLluís Segura i Juan Carlos Vilella. Fotos: T.Ayuga.\nLa planta baixa de la casa de Lluís Antoni Segura enganya. Res no fa preveure que es tracta de la llar d'un dels majors col·leccionistes, per no dir el que més, d'objectes relacionats amb els Beatles a les Balears. Cal anar entrant a les diferents habitacions, pujar a la primera planta, per descobrir aquesta veritable bogeria. Fotografies de totes mides i èpoques; objectes classificats i altres de gairebé inclassificables (des d'una partida de naixement a una pedra); imatges signades (d'ells quatre i una altra de Yoko Ono a Palma. «Mania? Cap ni una. De veritat creus que John Lennon hauria estat el mateix sense ella?»); tots els discs, totes les pel·lícules, un baix, una pipa de fumar «maria».... Veritablement, entrar a la casa d'aquest fan és com fer-ho en un petit museu. Un museu de la música. O millor dit, del grup que marcà la música del segle XX, que fixà un abans i un després d'ells. La «devoció» pel quartet de Liverpool és compartida pel seu fill, Luis Alberto, («va mamar la seva música des que va néixer», reconeix el pare) i per Juan Carlos Vilella. Tots tres fa mesos que preparen un ambiciós projecte: una exposició sobre els Beatles que es farà a principi d'any a la Casa de Cultura. A banda dels objectes que formen la seva col·lecció, reuniran també peces d'altres col·leccionistes, i s'han organitzat xerrades i conferències de persones relacionades o coneixedores de la trajectòria musical dels Beatles. Per ara, l'«estrella» de les jornades serà Robert Freeman. Fotògraf oficial del grup durant un bon grapat d'anys i creador de portades mítiques d'alguns dels àlbums del grup com les de Help o Rubber Soul. «No ha estat gens fàcil aconseguir-ho, ha estat a través de coneguts. Vindrà com a favor personal. Crec que serà molt interessant poder parlar amb ell», va comentar Juan Carlos, que no perd l'ocasió d'explicar una de les anècdotes relacionades amb el fotògraf. «Quan cercaven la portada per a Rubber soul, anaven passant les imatges amb diapositives però no n'hi havia cap que els acabàs de fer el pes. Aleshores algú va tocar alguna cosa i una fotografia de tots quatre va quedar distorsionada. En veure-ho, sens dubtar-ho gens, cridaren: 'Això és el que volem'. Ja tenien portada».\nHan aconseguit bona part dels «tresors» a través de subhastes, però també n'hi ha amb històries al darrere. «Joies» que han passat de mà en mà fins arribar a ells. «En una botiga de discs on comprava molt em varen comentar que hi havia aquesta fotografia firmada per ells quatre. Em vaig posar en contacte amb el propietari, que no volia vendre-la, però parlant parlant vàrem arribar a un acord». I es pot comprovar si les firmes són autèntiques?. «Sí. És important fer-ho perquè moltes vegades no eren ells els que signaven. Ho hem duit a experts i ens ho han confirmat», afirmà Segura.\nIncapaços de triar una època, i molt menys una cançó del grup («seria com fer triar a un pare entre un fill o un altre»), estan convençuts que el fenomen Beatles no s'acabarà mai. «Varen ser molts anys, hi ha molt material inèdit que anirà sortint a poc a poc», comenten. Esperen amb ànsia la propera subhasta de la Fira del Disc de Barcelona, tot i que reconeixen les seves limitacions. «Hi ha coses que s'han sobredimensionat un poc. Es pagaren 25 milions per la lletra original d'Hey, Jude i també una milionada per l'entrepà mossegat de George Harrison. A tants doblers no hi arribam». Però si haguessin pogut, haurien pagat per tenir les restes d'un sandvitx a mig menjar de fa 40 anys? Silenci. Silenci, somriure còmplice i assentiment de cap sense dubtes. Veritablement això són fans i la resta, bromes.