Òrgan de contractació vinculat Ajuntament de Ripollet Tots --------- Patronat municipal de cultura de Ripollet Patronat Municipal d'Esports de Ripollet\nMostrant resultats 1 a 10 (d'un total de 345)\nAnunci en termini Data de publicació: 26/01/22 • Ajuntament de Ripollet\nData límit de presentació d'ofertes: 10/02/22 14:00 • Pressupost de licitació (sense IVA): 67.928,52 €\nServei de divulgació ambiental del projecte Casa Natura de Ripollet\nAnunci en termini Data de publicació: 19/01/22 • Ajuntament de Ripollet\nData límit de presentació d'ofertes: 14/02/22 14:00 • Pressupost de licitació (sense IVA): 1.249.225,95 €\nExecució de les obres d'eliminació d'impactes. Aquestes es centren en la retirada de residus, horts i l'eliminació de la canya (Arundo donax). Per evitar que quedi un terreny remogut i sense vegetació, on és molt fàcil que espècies invasores puguin reocupar l'espai, es preveu la sembra de totes les zones on s'ha eliminat la canya.\nAnunci en termini Data de publicació: 14/01/22 • Ajuntament de Ripollet\nData límit de presentació d'ofertes: 28/01/22 14:00 • Pressupost de licitació (sense IVA): 58.447,19 €\nLes actuacions a realitzar són les següents: · Reposició i reparació de paviments. · Repintat dels habitatges · Reposició de rajoles sostretes i/o sanejat dels enrajolats de cuina i banys. · Substitució de la fusteria d'alumini i de l'envidrament ( a l'habitatge de Sarrià de Ter). · Substitució i/o reparació de portes interiors en mal estat. · Revisió i posada a punt de la instal·lació elèctrica, amb la preparació del quadre elèctric per a la contractació de 4,5 Kw. Amb també la reposició de mec... Les actuacions a realitzar són les següents: · Reposició i reparació de paviments. · Repintat dels habitatges · Reposició de rajoles sostretes i/o sanejat dels enrajolats de cuina i banys. · Substitució de la fusteria d'alumini i de l'envidrament ( a l'habitatge de Sarrià de Ter). · Substitució i/o reparació de portes interiors en mal estat. · Revisió i posada a punt de la instal·lació elèctrica, amb la preparació del quadre elèctric per a la contractació de 4,5 Kw. Amb també la reposició de mecanismes en mal estat o sostrets. · Revisió i posada a punt de la instal·lació de gas. · Instal.lació de caldera per a la producció de aigua calenta sanitària. · Instal·lació de climatització per bomba de calor. [+]\nAnunci en termini Data de publicació: 12/01/22 • Ajuntament de Ripollet\nData límit de presentació d'ofertes: 07/02/22 14:00 • Pressupost de licitació (sense IVA): 158.042,23 €\nExecució del Lot 1 consistent en l'eliminació d'impactes. Aquestes es centren en la retirada de residus i l'eliminació de la canya (Arundo donax). Per evitar que quedi un terreny remogut i sense vegetació, on és molt fàcil que espècies invasores puguin reocupar l'espai, es preveu la sembra de totes les zones on s'ha eliminat la canya.\nResolta Data de publicació: 04/01/22 • Ajuntament de Ripollet\nPressupost de licitació (sense IVA): 267.282,66 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 198.703,76 €\nEs tracta de l'execució de les obres del projecte aprovat per JGL 29 de desembre de 2020, consistents en el recondicionament de ferms, instal·lació d'hidrants, ampliació de la massa de vegetació, rehabilitació i ampliació carril bici, i implantació de panells informatius.\nPressupost de licitació (sense IVA): 497.548,94 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 379.866,75 €\nEs tracta d'executar les obres del projecte aprovat per la JGL de data 6 d'octubre de 2020, quines principals actuacions són les següents: asfaltats, arranjament de voreres, renovació d'enllumenat, enjardinaments i millora de xarxa d'aigua potable.\nPressupost de licitació (sense IVA): 61.607,91 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 42.840,06 €\nEs tracta d'executar les obres de construcció d'una rotonda en la confluència dels carrers indústria i del Riu, d'acord amb el projecte aprovat.\nPressupost de licitació (sense IVA): 119.385,33 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 88.002,45 €\nExecutar les obres de substitució de la coberta de fibrociment de l'edifici de la Brigada Municipal, situat al carrer Jaume I núm. 31, d'acord amb el projecte aprovat per la JGL de data 14 de gener de 2020.\nPressupost de licitació (sense IVA): 72.904,03 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 49.968,43 €\nEs tracta d'executar les obres de remodelació de l'àrea de jocs infantils a la plaça El Molí d'acord amb el projecte aprovat\nMEMÒRIA VALORADA D'INSTAL.LACIÓ DE CEL RAS O ILLES FONO ABSORBENTS ALS MENJADORS DE LES ESCOLES DE PRIMÀRIA\nAdjudicada Data de publicació: 28/12/21 • Ajuntament de Ripollet\nPressupost de licitació (sense IVA): 61.408,78 € • Import d'adjudicació (sense IVA): 48.408,78 €\nExecució de les obres d'instal.lació de cel ras o illes fono absorbents als menjadors de les escoles de primària.


Noticias de Burriana: El PP ofereix la seva ajuda per reorientar l'erràtica política de PSOE i Compromís de cara als pressupostos de 2021\nBurriana: El PP ofereix la seva ajuda per reorientar l'erràtica política de PSOE i Compromís de cara als pressupostos de 2021\nEl Grup Municipal del Partit Popular a Borriana ha proposat a PSOE i Compromís una taula de treball que permeta treballar el consens en els pressupostos del pròxim 2021. El projecte econòmic que regirà els comptes del nou exercici “han de garantir les oportunitats per a Borriana i evitar la catàstrofe econòmica a la qual ens condueix un escenari especialment crític”.\nDes del PP, “tendim la mà, com tantes vegades hem fet, per a assegurar que Borriana afronta amb èxit una situació extremadament complicada”. “Som conscients que el futur de la nostra ciutat exigeix el major dels acords en un moment especialment complicat”. Per aquest motiu, “els veïns confien que els qui tenim responsabilitats públiques assumim, amb l'altura de mires que s'espera de nosaltres, la solució a una pandèmia sanitària que amenaça amb un caos econòmic”.\nPer a Fuster, “Borriana és l'única cosa que val la pena i hem de ser capaces de lluitar per ella per damunt de disputes polítiques”. En aquest sentit, “el pressupost de 2021 serà clau per a definir amb èxit la solució a problemàtiques que sobrevindran tal com estem advertint des de l'any passat i en això hauríem d'estar tots units”.\nEl portaveu del PP a Borriana adverteix que només amb una inversió directa a les empreses, autònoms, comerciants i pimes “serem capaces de blindar el teixit productiu i evitar la sacsejada econòmica a la qual es veurà exposat”. “Són ells els pilars d'una economia que genera riquesa i crea ocupació, el que lamentablement s'està destruint a la nostra ciutat mes a mes”.\nEn aquest sentit, “les rebaixes fiscals a les famílies, la injecció directa a les empreses i la cerca d'oportunitats i desenvolupament econòmic que promoga l'ajuntament han de ser regles bàsiques per a salvar amb èxit aquesta situació. I en això hem d'estar tots units, aportant propostes i iniciatives que permeten que la ciutat no s'afone sinó que isca reforçada de la crisi”.


Residències | cercca\nEl programa de residències del CeRCCa respon a la voluntat de l’associació de transgredir formats convencionals. Per formats convencionals entenem les residències que ofereixen un espai de vivenda i creació aïllat del context socio-cultural on es desenvolupen i que fomenten la producció individual i objectual. Desde el CeRCCa defensem la idea que l’experiència de viure i crear en un context diferent de l’habitual ha de ser facilitat a partir de l’intercanvi i la col.laboracio. Amb aquest objectiu el CeRCCa proposa un sistema de residències on el diàleg i la interacció esdevenen fonamentals.\n– Cada any, el CeRCCa organitza tres residències d’un mes i mig. Els 3 o 4 artistes seleccionats per a cada residència conviuen doncs de forma conjunta durant aquest període.\n– Per tal de facilitar el coneixement tant de les diferents aproximacions artístiques de cada un dels creadors com la realitat de Llorenç del Penedès, el CeRCCa organitza una serie de presentacions dels 3 o 4 artistes aixi com dels membres de l’organització.\n– Aixi mateix, depenent de les necessitats de cada artista o dels projectes comuns que sorgeixin, els organitzadors actuen com a pont entre els artistes i les diferents associacions del poble.\n– El CeRCCa també proposa un seguit de visites culturals tan a institucions locals i regionals com a d’altres espais de creació de Catalunya. Aquestes activitats son normalment acompanyades de visites guiades i reunions informals amb diferents agents culturals del territori.\n– Durant la residència també es fomenta l’organització de tallers i la participació dels artistes residents en diferents festivals o events.\n– Al final de cada residéncia s’organitza la presentació publica del treball dels artistes tan a la Casa de Cultura o la Galeria Les Quintanes de Llorenç del Penedès com en altres galeries o espais de la zona o de Barcelona. Aquestes presentacions poden tenir diferents formats i sovint es desenvolupen en l’espai public.\n– També al final de cada residència i d’acord amb la conformitat dels residents, el CeRCCa realitza una petita entrevista videogràfica per tal de documentar l’experiència dels artistes durant la seva estada al CeRCCa.


Presentació - VilaWeb\nDades d'audiència i perfil del lector\nAvantatges d'anunciar-se a VilaWeb\nPresentació: 20 anys al capdavant de la internet catalana\nJa fa vint anys del naixement de VilaWeb, un diari pioner i que ha mantingut al llarg del temps la capacitat d’innovació i de lideratge. De manera constant, ha sabut renovar continguts i capacitats, i ésser el primer mitjà a introduir tota mena de funcions com són la informació local, els serveis de proximitat, la televisió a la carta i la mobilitat.\nTot plegat, a més, amb una repercussió tant en xifres d’audiència com en reconeixement públic. VilaWeb és l’únic mitjà digital que ha rebut premis tan prestigiosos com el Nacional de Periodisme i el Ciutat de Barcelona de premsa, dos guardons que posen en relleu l’aposta pel periodisme de qualitat, el rigor informatiu i la innovació periodística que han marcat el recorregut de VilaWeb tots aquests anys.\nEls vint anys de VilaWeb també han servit per dur a terme una profunda renovació del diari. D’una banda, amb un disseny nou i impactant signat per América Sánchez, un dels grans noms del disseny al nostre país, autor de logotips i d’imatges gràfiques com les de Vinçon, Moritz, el FC Barcelona i els Jocs Olímpics de 1992. D’una altra banda, VilaWeb disposa d’una nova redacció al centre de Barcelona que incorpora tot de millores tècniques, especialment per a la producció i distribució de televisió per internet, i també una àrea d’accés públic per a cursos, conferències, debats i presentacions.\nOmpliu el formulari si voleu que ens posem en contacte amb vosaltres per a ampliar-vos la informació o bé fer-vos arribar una proposta de campanya.\nAccepto la política de privadesa de VilaWeb.\nUs informem que les dades de caràcter personal que ens proporcioneu seran tractades per Partal Maresma i Associats S.L. com a responsable del tractament. A Partal, Maresma i Associats, S.L. utilitzem la informació que ens faciliteu per enviar-vos informació relativa als serveis publicitaris que ofereix VilaWeb, sobre la base del consentiment que ens proporcioneu marcant la casella anterior. No es preveuen cessions a tercers ni transferències a tercers països. Podreu exercir els vostres drets d'accés, rectificació i limitació i suprimir les dades a l'adreça electrònica dades@vilaweb.cat, com també el dret de presentar una reclamació davant una autoritat de control. Podeu consultar la informació addicional i detallada sobre protecció de dades a la nostra política de privadesa.


Esmentada l’any 882, la construcció és romànica, del S.XI i va ser objecte de reformes entre els s. XVI i XVIII. Església d'una nau, creuer de grans dimensions i capçalera amb tres absis, dels quals se'n conserven dos, amb decoració d'arquets llombards a l'exterior. Al segle XVI s'hi construí el cor, i al XVII les capelles del Roser i del Sant Crist, a més del campanar, sobre el creuer, de torre de planta quadrada de dos nivells i coronament piramidal. Al segle XVIII es construí la sagristia i s'allargà l'edifici per ponent, amb la construcció de les noves capelles del Sagrat Cor i de Sant Andreu, el comunidor i la façana actual. Durant les restauracions interiors de l'any 1984 s'hi van trobar tres lipsanoteques de fusta amb relíquies i documents dels segles XI a XIV, entre els quals les actes de consagració de l'església. Darrera, hi ha una creu de terme gòtica, del segle XV, destruïda l'any 1936 i reconstruïda posteriorment. L’any 1998 es va restaurar l’exterior de l’església. Des de l'any 1971 fa quasi totes les funcions parroquials la nova església dedicada a Santa Maria ubicada al mig del nucli urbà.


PARLEM DE SEXE SEGUR, BEBÈ - MÚSICA\nParlem de sexe segur, bebè\nEl sexe segur no és un tema líric que es considera especialment glamurós en el món de la música. En la rara ocasió que ho va fer és abordat, és massa sovint amb l'actitud que les dones estimen res més que transmetre una gran quantitat de MTS a homes pobres i desprevinguts - 'Vaig anar al lavabo i vaig dir' Mama Mia! Sóc una mata a aquesta noia la propera vegada que la vegi! ' per exemple, de Kool Moe Dee 's' Ves a veure el metge (de la qual Jessica Hynes va fer una interpretació estel·lar per a Graham Norton la setmana passada ) o, 'I abans que jo dugui a terme una gossa, he de trobar un anticonceptiu / mai se sap que podria guanyar-se el seu home / i aprendre el seu home - i al mateix temps cremar-lo'. del Dr. Dre's Nuthin Però A 'G' Thang '.\nA l’altre extrem de l’espectre, els grans jugadors del hip hop com Juicy J, Wiz Khalifa , Eminem i Ty Dolla $ ign presumeixi de 'colpejar-lo en brut', el significat del qual és probablement bastant evident. Però, per què hi ha tan poc entre ells? No podríem cantar sobre el sexe segur d'una manera que no llanci tota la dona sota l'autobús?\nPas endavant Lil Mama , que ha irromput inesperadament i triomfalment a l'escena amb la seva cançó predicant una nova cançó plena de memes i de sexe segur ' Embotit '- que es remunta als dies embriagadors dels anys 90, quan els anuncis de servei públic i la música anaven de la mà sense un toc de cinisme. En el seu ridícul i brillant cor, Lil Mama dóna la volta viral original La lletra per crear un himne de la llengua que garanteix el sexe segur: 'Ous, cansalada, salses (salsitxa) / És millor que utilitzeu un preservatiu si es pren això (salsitxa)' . He de tenir cura del número u.\nAquest sentiment és rar. De fet, és tan rar que lluitarà per trobar més d’un grapat d’altres casos de la història del R&B en què es planteja el tema, sobretot d’una manera que es nega de tot cor a donar-li voltes.\nHi ha Salt N 'Pepa èxit del 1991 Parlem de sexe '- gairebé tan directe com es pot obtenir, amb les seves lletres No enganyeu, eviteu o anul·leu el tema / Cuz que no ho detindrà . No aborda directament l’embolcall de les escombraries, però no es pot negar la noble intenció, sobretot amb la posterior derivació de la banda. Parlem de la sida '.\nDesprés hi ha els de TLC Ain't 2 Orgullós 2 Beg '- també publicat el 1991. El vídeo d'aquesta cançó explícita i descarada veu que TLC porta preservatius clavats a la roba i Lisa' Left Eye 'Lopes (que va interpretar la mateixa Lil Mama en el recent biopic de TLC CrazySexyCool ) en porta un com a pegat ocular. 'Hi ha massa nens que els preservatius són desagradables i vulgars', va dir va dir l'Orlando Sentinel, 'en lloc de com una cosa que us pot salvar la vida ... En convertir-la en una declaració de moda, fem alguna cosa més important: fer una declaració social'. Va continuar assegurant als fans que la banda 'no era feminista' perquè 'com els homes'. Uf.\nPer tant, no és d’estranyar que el massatge sexual segur de Lil Mama s’hagi convertit en viral; el precedent és tan minúscul. Han passat 24 anys des dels admirables intents de TLC i Salt 'N Pepa per combatre la prudència de la societat i, tot i que, gairebé un quart de segle després, qualsevol referència al sexe segur a la música encara fa que la gent prengui el doble. Potser Spice Girls implorant-nos a posa-t'ho va ser més subversiu del que es va adonar de la majoria de la gent. Sigui com sigui, aquí teniu la revolució de les salsitxes de Lil Mama.\ncastell de Miyazaki al cel\ncom s’aconsegueix un dit del peu de camell?


15.03.2019 | 01:25\nMarc Borja Per Girona\nEn els últims anys de ma vida, com moltes altres persones, he hagut d'anar a estudiar a les biblioteques públiques, ja que com explica l'IEC, una biblioteca és: «Un lloc que conté una col·lecció de llibres, publicacions periòdiques o altres documents (...)». Però les persones que no freqüenten habitualment les nostres biblioteques públiques, desconeixen què poden trobar realment: un lloc que, tal com definixeix l'IEC conté material que podem necessitar per fer treballs, tesis, recerques, etc.; però a més a més, hi ha una realitat que es desconeix, que és que a les biblioteques hom troba un motiu o pretext que el fa un xic més digne.\nPer explicar aquesta idea cal que aprofundeixi en exemples. Durant les meves estades a la biblioteca Salvador Allende, he estat testimoni de quelcom inèdit per a mi fins aleshores: persones amb tics nerviosos, problemes mentals, que anteriorment (o fins i tot actualment) havien estat enganxats a substàncies alcohòliques, o a les drogues, discapacitats, minusvàlids, gent amb pocs recursos (en els pitjors casos sense feina ni sostre), tots ells són tractats dignament a les biblioteques; deixant de banda els seus conflictes, s'interessen per la literatura, ciència, medicina, zoologia, matemàtica, tots units per la cultura internacional i catalana, i a més tractats amb absolut respecte per part dels bibliotecaris, els tractes de «vosté», els humanitzen.\nSé que tot això sembla una cosa normal, però malauradament vivim en una societat on qui és diferent és rebutjat, és criticat, o se'l menysté, sense saber les causes de les seves circumstàncies.\nCrec que tots ens hauríem d'acostar un xic més a les biblioteques per aprendre tant coneixements dels llibres com bones maneres de la gent que les gestiona.\nMartina Gonzàlez Ventura girona\nFa temps que soc clienta de la Girocleta i m'ha suposat una millora en la meva vida. En general aquest sistema està bé: hi ha molts carrils bici, els vianants et deixen pas i els cotxes et respecten. Ara bé, cal resoldre uns quants aspectes.\nPrimer de tot, les estacions van molt justes, és a dir, en anar a buscar una bicicleta en algunes ocasions en queden poques o fins i tot, no n'he trobat i he hagut d'anar a la pròxima estació per agafar una Girocleta. Crec que caldria reposar-ne més contínuament perquè no sorgeixi aquest problema.\nEn segon lloc, crec que és necessari un manteniment regular de totes les bicicletes, ja que, forces vegades he trobat bicicletes amb malt estat que m'han impedit circular o una circulació fatigada per arribar al meu destí.\nEn definitiva, agraeixo el servei de la Girocleta, ja que ha millorat la vida de milers de persones, però hi ha alguns factors que impedeixen una circulació eficaç per tots els clients de la Girocleta.


Més de 50 persones donen suport al govern local de Sant Feliu de Pallerols davant la querella presentada pel regidor a l'oposició - Olot TelevisióOlot Televisió\nLa querella penal que recau sobre responsables municipals de l’ajuntament de Sant Feliu de Pallerols va provocar que la sessió plenària d’ahir a la nit fos una de les més concorregudes dels últims temps al poble. Més de 50 veïns va ocupar la sala per donar suport al govern municipal. Entre ells hi havia alcaldes de la comarca i també el president del Consell Comarcal de la Garrotxa, Joan Espona.\nL’ordre del dia no contemplava cap punt relacionat amb la demanda interposada per Francesc Prat. Va ser en el torn de precs i preguntes quan es va destapar la caixa dels trons. El tinent d’alcalde i un dels querellats en la causa, Fèlix Castanyer, preguntava a l’oposició el seu suport a la querella i el regidor d’Units, Lluís Pou, va dir que “no em sembla malament que la justícia intervingui”. En el seu torn la regidora independent d’Opció Municipal, Maria dels Àngels Armengou, també va deixar la porta oberta a possibles irregularitats. “Si la jutge ho ha admès a tràmit, per alguna cosa deu ser”, va dir. El regidor d’Units per Sant Feliu i querellant, Francesc Prat, que no s’havia pronunciat públicament fins ara, es va defensar dient que la seva voluntat és auditar l’actuació de l’equip de govern.\nL’alcalde va ser l’últim en intervenir. Joan Casas va lamentar que aquesta situació porta inestabilitat al poble i va defensar la gestió de l’equip de govern, i la seva particular, per cercar recursos econòmics en favor de projectes pel municipi. L’alcalde es va remetre a la justícia perquè determini la veritat. En un moment del seu parlament Joan Casas va retreure a Francesc Prat que ella també s’havia beneficiat d’aquestes gestions. “Tu també et vas beneficiar i et vaig ajudar a que l’Incasòl et comprés un terreny i en vas fer molts diners i si no és així digues el contrari si tens pebrots”, va acabar.\nJoan Casas va concloure dient que estava d’acord que fos la justícia qui determinés suposades irregularitats però no amb una querella criminal. Les seves paraules van acabar amb un llarg aplaudiment de les més de 50 persones que ahir a la nit van ser al ple de l’ajuntament.


El necessari debat sobre la caça (Marta Tafalla)\nNo, la natura no necessita els caçadors. A la Terra hi ha vida des de fa 3.700 milions d’anys i sempre s’ha regulat ella mateixa\n4 min. 20/02/2017 19:23\nDues de les ONG ecologistes més importants de l’Estat han posat la caça en el punt de mira. D’una banda, Ecologistes en Acció ha publicat un rigorós informe sobre els seus efectes nocius; de l’altra, SEO/Birdlife ha engegat un procés de debat intern per decidir la seva posició sobre aquesta activitat.\nLa necessitat d’un debat sobre la caça s’emmarca en la crisi ecològica que els humans estem provocant. Els nostres avantpassats caçadors-recol·lectors van caçar durant milers d’anys per supervivència, però ara la situació és ben diferent. No sols ens hem reproduït fins a superar els 7.400 milions de persones, sinó que ens hem deixat enlluernar per la creença en la nostra suposada superioritat i pels ideals d’un capitalisme embogit. Hem oblidat que la natura és una xarxa de milions d’espècies diferents que conviuen en ecosistemes compartits, i hem preferit creure que som els propietaris del planeta i que tenim el dret de dominar-lo i explotar-lo. El resultat són ecosistemes arrasats, malbaratament de recursos, elevats graus de contaminació, canvi climàtic i més de 23.000 espècies d’animals i plantes en perill d’extinció.\nPer fortuna, una part creixent de la societat és conscient que el problema més greu que tenim és la nostra pèssima relació amb la natura. Tanmateix, la recerca d’una relació millor s’ha desenvolupat en dos moviments diferents, amb afinitats però també amb desacords. D’una banda, els ecologistes posen l’accent en la preservació d’espècies i ecosistemes. De l’altra, els animalistes es concentren en la defensa dels individus, de cada animal particular. En algunes qüestions treballen plegats, però en d’altres pateixen tensions. Moltes persones ens sentim membres dels dos moviments i els voldríem més propers; un apropament que ara es comença a donar sumant arguments contra la caça.\nEls animals no són plagues ni molèsties, ni trofeus ni recursos econòmics, sinó els legítims habitants d’aquest planeta\nEls animalistes rebutgen fermament la caça perquè significa posar fi a la vida d’un individu per plaer o per negoci. Defensen que els humans no som propietaris de la vida dels altres animals, i que matar un llop, un porc senglar, un cérvol o una perdiu implica privar de la seva vida un subjecte amb capacitats cognitives i emocionals, amb personalitat, desitjos i memòria, alhora que causa patiment a la seva família (sí, els animals salvatges també tenen família). Els ecologistes, en canvi, han estat tradicionalment més disposats a acceptar certes formes de caça regulada si no posaven en risc les espècies. Però ara veiem que cada cop més ecologistes s’afegeixen a les crítiques a la caça, denunciant que desequilibra espècies i ecosistemes.\nEls caçadors es defensen dient que ells regulen les poblacions, però la realitat és que comencen caçant els depredadors, i així després tenen l’excusa per caçar els herbívors que s’han reproduït massa. I la manera com cacen causa greus desequilibris: maten els cérvols més sans i forts que podrien deixar millor descendència; maten els llops adults mentre estan educant les cries; introdueixen espècies exòtiques per caçar-les; crien animals en granges cinegètiques per caçar-los; omplen el camp de verí, ceps, llaços i paranys que maten indiscriminadament; fereixen i maten “per accident” espècies protegides; fragmenten els hàbitats amb tanques cinegètiques, i extingeixen espècies. No, la caça no regula les poblacions. I no, la natura no necessita els caçadors. A la Terra hi ha vida des de fa 3.700 milions d’anys i sempre s’ha regulat perfectament ella mateixa; els humans fa només 200.000 anys que existim i ja ens hem convertit en el pitjor dels problemes.\nEns cal comprendre que els animals no són plagues ni molèsties, ni trofeus ni recursos econòmics, sinó els legítims habitants d’aquest planeta. Si estudiem les altres espècies entendrem que cadascuna té el seu paper a la biosfera, que totes són necessàries i es necessiten les unes a les altres. Si les entenem, podrem aprendre a conviure amb elles, i també gaudir de la seva intel·ligència i la seva bellesa. Així com els humans hem d’aprendre a conviure entre cultures diferents, acceptant la pluralitat, resolent els conflictes des de l’ètica i el respecte, també hem d’aprendre a conviure amb els animals, que són els nostres parents i veïns. La riquesa de la Terra és la seva biodiversitat, i els humans som valuosos en tant que som part de la biodiversitat, no en tant que som la causa de la seva destrucció.


Què tal el teu revés?\nOn: 22 de noviembre de 2017\nEs per plantejar-ho!\nAmericana, Torneig del Turró, Campionat Social, ITF, …. estàs preparat per jugar tots els torneigs que fem al Junior? El 2018 entra fort i amb moltes competicions. Per aguantar el ritme i, sobretot, per no perdre contra els amics, s’ha d’estar en forma!\nSabem que per aquestes dates, potser encara penses que el torneig més important de la secció, “El Torneig Social” queda una mica lluny… però per preparar-se correctament es necessita temps!\nSi creus que la teva parella del dobles o que tu mateix necessites millorar una mica… Si estàs cansada de que el teu marit es queixi perquè no li surt bé el servei o el revés o si tu i la teva dona no us enteneu en els mixtes… ara és un bon moment per “subtilment” regalar unes classes individuals per Nadal!\nPregunta a recepció pel teu xec regal! #RegalaJunior


Marx més enllà dels marges: Extracte del llibre "Marx at the Margins" - IMHO Journal\nNovember 14, 2016 Length: words\nLa majoria d’aquestes crítiques no van entendre que, a partir de 1853, la posició de Marx sobre Àsia va ser més subtil i dialèctica, que començà a variar en relació amb la posició defensada en el Manifest. En els articles per a la New York Tribune també va escriure que una Índia modernitzada trobaria el seu camí al marge del colonialisme, el qual descrivia com una forma de “barbàrie”. Afirmà que, tard o d’hora, el colonialisme a l’Índia arribaria a la seua fi a través de l’ajuda aportada per la classe obrera britànica o per la formació d’un moviment independentista a l’Índia. Com han assenyalat alguns intel·lectuals indis, com Irfan Habib (un dels historiadors marxistes més reputats, que va col·laborar, al costat d’altres, en diversos volums de laPeople’s History of India), aquest aspecte dels escrits de Marx en relació amb l’Índia constitueix el primer exemple d’una presa de posició a favor de la independència de l’Índia per un pensador de relleu europeu.\nTambé va donar suport a l’aixecament polonès de 1863 a favor de la independència nacional d’aquest país, sotmès des de feia molt temps al jou rus. Ja en elManifest, Marx i Engels havien plantejat el suport a la independència polonesa com un dels principis rectors del moviment obrer i socialista. Els escrits de Marx en relació amb Rússia i Polònia estan íntimament vinculats. Com la resta de la seva generació, Marx percebia Rússia com una potència maligna, reaccionària i l’amenaça més important per als moviments socialistes i democràtics d’Europa. Per a ell, l’autocràcia russa, la qual considerava una forma de “despotisme oriental” heretada de la conquesta mongola, tenia les arrels en el caràcter agrari del país, en particular en les formes comunals i les relacions de propietat comunal que predominaven en el camp rus.\n← Trump's Election: Capitalism's Dangerous Turn Toward Open Racism and Misogyny French reprint of Dunayevskaya, Marxisme et Liberte →


❇ Anunci d'Aragonès que pot canviar-ho tot a Catalunya\nEl vicepresident del Govern valora que són uns comptes entre formacions polítiques «diverses»\nper Carlos Medina / ACN dissabte, 18 de gener 2020 - 13:34h\nEl vicepresident del Govern, Pere Aragonès, ha anunciat que la setmana vinent presentarà un acord de pressupostos a la Generalitat. Aragonès ha remarcat el fet d'haver-se assegut a la mateixa taula formacions polítiques amb posicions ideològiques «diverses» i ha destacat que es tracta d'uns comptes que han de servir perquè «la gent visqui millor».\nAragonès pretén fer front al canvi climàtic\n«Fa quinze anys que no s'arribava a un acord d'aquestes característiques» ha assenyalat el vicepresident del Govern, que ha remarcat que la funció d'Esquerra és la d'actuar com a «trencagels» però també la de «fomentar el país». Aragonès ha explicat que aquests pressupostos serviran per defensar els serveis públics, recuperar la inversió en infraestructures o per fer front al canvi climàtic.\nReivindica els republicans com a «trencagels»\nEl vicepresident del Govern ha fet l'anunci dels comptes en l'elecció de Pau Presas com a nou president d'Esquerra a Girona. Aragonès ha destacat la feina que fa el partit a la demarcació com a «punta de llança».\nUns pressupostos que Aragonès ha tancat amb els comuns i que, a criteri seu, feia quinze anys que no es presentaven uns comptes d'aquestes característiques. De fet, el vicepresident ha reivindicat el paper dels republicans com a «trencagels» amb relació a la taula de negociació a la qual han arribat amb el govern espanyol, però també com a «element de cohesió del país».\n«per responsabilitat han hagut de prendre decisions que Twitter no entén en moltes ocasions»


ComiCat: L'il·lustrador Koren Shadmi serà present al 34 Saló del Còmic de Barcelona\nL'il·lustrador Koren Shadmi serà present al 34 Saló del Còmic de Barcelona\nFICOMIC confirma la visita de l'il·lustrador Koren Shadmi, de la mà de Norma Editorial, al 34 Saló Internacional del Còmic de Barcelona,  on presentarà la seva novel·la gràfica de recent aparició Adicto al amor: Confesiones de un follador en serie. Aquesta nova obra de l'israelià assentat a Brooklyn, que veurà la llum el proper mes de juliol, explica la història de K, un noi a la trentena, maldestre i insegur, que descobreix que aconseguir sexe és tan fàcil com demanar menjar per emportar o canviar de canal. Frustrat per la seva última separació, segueix el consell del seu company de pis i es dóna d'alta en Lovebug, un web de cites que ha convertit les relacions humanes en un algoritme. La recerca d'un nou amor es transforma en frenesí i intenta recuperar el temps perdut endinsant-se en una voràgine de promiscuïtat.\nNarrada amb humor i cinisme, Koren Shadmi elabora una radiografia sobre la transformació de les relacions amb les noves tecnologies. Es tracta d'una història en la qual Shadmi no té inconvenient a convertir el lector en un voyeur de les relacions carnals del seu protagonista. El clar i vital estil de l'autor es percep en el ritme i fluïdesa de les seves imatges narratives. Una obra reflexiva, rica en matisos i emocions, realitzada amb el seu característic ús del llapis, tintes i filtres que, combinat amb una paleta de color limitada, atrapa el lector des de les primeres pàgines.\nKoren Shadmi va néixer a Israel i actualment viu a Brooklyn, Nova York. Amb tan sols 17 anys, va publicar la seva primera novel·la gràfica, Profile 107. Poc després va llançar un recopilatori de la seva feina en revistes infantils. En finalitzar el seu servei militar a les Forces de Defensa d'Israel, es va mudar a Nova York per estudiar a l'escola d'art School of Visual Arts, on es va graduar i on actualment treballa com a professor d'il·lustració.\nLes seves obres s'han publicat a França, Itàlia, Espanya, Alemanya, Israel i els Estats Units. In the Flesh, la seva primera novel·la gràfica en anglès, va ser publicada als Estats Units per Random House (2009) i a Espanya per Ediciones B sota el títol En carne viva (2010). El seu treball va aparèixer en l'antologia Best American Comics 2009 editada per Charles Burns, i el 2013, el seu webcòmic The Abaddon va ser publicat a França en dos volums. A l'estiu de 2015, First Second Books va publicar als Estats Units la seva última obra, Mike's Place.\nCom a il·lustrador, Koren Shadmi ha treballat per a publicacions de renom com The New York Times, Hollywood Reporter, Entertainment Weekly, The Wall Street Journal, Spin Magazine, BusinessWeek, The Village Voice, The Boston Globe, Mother Jones, ESPN The Magazine i Popular Mechanics, entre d'altres.


El Sant Gabriel es presenta a Madrid però no competeix contra l'Atlético - Diari de Sant Adrià\nEl Sant Gabriel es presenta a Madrid però no competeix contra l’Atlético\n17/12/2012. Cau 3-0, mentre que la resta d'equips adrianencs -UBSA, Femení Sant Adrià, Catalana i Sant Martí Adrianenc- obtenen triomfs importants\nEl Sant Gabriel Femení va viatjar al Cerro del Espino de Madrid per enfrontar-se contra l'Atlético de Madrid… però no va tenir el seu dia i amb prou feines va mostrar competitivitat contra un rival molt poderós. Les de Taka volien seguir amb la ratxa d'imbatibilitat, però es va trobar de cop amb Priscila, davantera sevillana de les matalasseres que amb un hat trick va encarregar-se d'esmicolar les il·lusions adrianenques. Primer, amb un gol al primer temps, i després amb dos gols més ben entrada la segona part. En tot aquest temps, les adrianenques no van inquietar gaire la porteria madrilenya, llevat d'una falta llunyana que el Sangra va enviar al travesser. Amb aquesta derrota -en el fons entenible donada la trajectòria de l'Atlético- el Sangra queda fora per ara de la zona de Copa de la Reina, tot i que no està gaire lluny.\nLa derrota del Sangra va ser l'única nota negativa d'una jornada en què van guanyar la resta d'equips adrianencs. El Femení Sant Adrià continua aguantant entre els millors de la Copa Catalunya de bàsquet en vèncer (57-67) a la pista dels Lluïsos de Gràcia, mentre que l'UBSA continua en ratxa i va doblegar el Barberà per 77-69, amb el què s'instal·la en una còmoda vuitena posició, amb sis triomfs i set derrotes. Per la seva banda, el Sant Martí Adrianenc d'handbol va desfer-se per la mínima (24-25) del Palautordera, i continua a només un punt del líder. Per últim, la Catalana no afluixa la seva grandíssima ratxa i diumenge li va tocar el rebre al Canet, que va caure davant els adrianencs per un clar 4-1.\nArticle anteriorEl Sant Gabriel vol culminar la ratxa al camp de l’Atlético de Madrid\nArticle següentL’UBSA aconsegueix la tercera seguida (77 a 69)


Acord per reforçar la presència de la Val d'Aran a les programacions de TV3 i Catalunya Ràdio — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Acord per reforçar la presència de la Val d'Aran a les programacions de TV3 i Catalunya Ràdio\nAcord per reforçar la presència de la Val d'Aran a les programacions de TV3 i Catalunya Ràdio\nLa consellera de la Presidència i portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha anunciat aquest dijous que la setmana vinent el Conselh Generau d'Aran i la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) signaran un acord de col·laboració per "reforçar i impulsar" la presència de la Val d'Aran a les programacions de TV3 i Catalunya Ràdio. En aquest sentit, ha dit que alguns dels objectius passen per potenciar l'aranès a les rondes informatives del canal 3/24, promoure el doblatge de programació infantil en aquesta llengua i crear espais específics a les pàgines web dels mitjans públics catalans. Tot plegat ho ha explicat des del Parlament de Catalunya, en resposta a una interpel·lació de la diputada de Junts per Catalunya Anna Geli.\nLes actuacions per "reforçar" la presència de l'aranès en els mitjans de comunicació públics de Catalunya, que es formalitzaran la setmana que ve a través de la signatura d'un acord de col·laboració, són el resultat del treball de la comissió mixta en la qual hi participa la CCMA i el Conselh Generau d'Aran. Sobre aquesta qüestió, Budó ha explicat que la Val tindrà més presència en programes d'entreteniment i de caràcter divulgatiu que TV3 emeti en 'prime-time', i que es potenciaran les rondes informatives del 3/24 en la seva llengua. A més, també es vol promoure el doblatge de programació infantil en aranès i crear espais específics en aquest idioma a les webs de la Corporació i del 3/24.\nBudó ha respost d'aquesta manera a la interpel·lació que li ha fet la diputada de Junts per Catalunya Anna Geli aquest dijous al Ple del Parlament. La representant aranesa ha dit que la promoció de tots aquests continguts són "fonamentals" en el procés de "normalització" de la llengua. En aquest sentit, ha fet referència a unes dades estadístiques sobre l'ús de l'aranès que apunten a la seva possible desaparició en el període de 20 anys. "La nostra generació podria ser l'última que utilitza l'aranès", ha afirmat. Durant la seva intervenció, Geli també ha fet broma quan ha dit a la consellera que "els aranesos també volem el nostre 'Suelen ets un pendó' i Budó en el seu torn de paraula li ha respost que amb les actuacions anunciades "això serà possible".\nÚs de l'aranès a les administracions\nGeli també ha lamentat que el febrer de l'any passat el Tribunal Constitucional tombés l'ús "preferent" de l'aranès a les administracions, com recull la Llei de l'Occità i ha defensat la "realitat històrica" de la Val. Sobre aquesta darrera qüestió, ha valorat l'"esforç" de la Generalitat per tal de donar-hi resposta i, per contra, ha criticat que l'Estat no hagi tingut "respecte". Per la seva banda, Budó ha fet un repàs als diversos acords assolits recentment amb el Conselh Generau d'Aran en matèria de finançament, traspassos en la gestió dels espais protegits i de l'heliport, el model d'emergències o la incorporació de la llengua aranesa en l'examen d'Història de les Provés d'Accés a la Universitat, entre d'altres.


Guia de plantes medicinals, usos i cultiu/Amor d'hortolà (Galium aparine) - Viquillibres\nGuia de plantes medicinals, usos i cultiu/Amor d'hortolà (Galium aparine)\nAmor d'hortolà (Galium aparine)\nAmaranto Arç blanc (Crataegus monogyna)\nL'apegalòs,apegalosa o rèvola (Galium aparine) és una planta amb flor de la família de les rubiàcies. Aquesta planta rep els següents noms comuns: Apegalosa, apegalós, amor d'hortolà, rèvola, rèbora i herba de gallina. Les propietats del Galium aparine, també les podem associar al Galium verum menys comú, però amb propietats similars i fins i tot més potents. També podem trobar pels camins de tota la península ibèrica el Galium rotundifolium, varietat més rústica, que els curanderos del Pirineu de Lleida, utilitzaven conjuntament amb altres plantes, per desfer tumors.\nInfusió de la fulla: Regula tiroides, desinflama ganglis, anti tumoral, tumor de boca, gola i tiroides en especial, astringent, augmenta la producció de llet, espasmolític, diürètic, dolor de dents als nens petits, aperitiu, pedres vesícula, ronyó i vies urinaris, digestions difícils, prostatitis, depuratiu del sistema limfàtic, reumatisme, hidropesia, mala circulació, calmant d'espasmes digestius, Aplicacions en estudi:Hipertensió, antiinflamatori, antisudorìfic, antipirètic, astringent, hipertròfia benigna de pròstata, butllofes, purificador de sang, sensibilitat dels pits / inflamació, càncer, colerètic, prostatitis crònica, refredat comú, cistitis, caspa, desodorant, desintoxicació, diarrea, diürètic, dolor d'oïda, edema, enuresi, epilèpsia, càlcul biliar, gota, hepatitis, efectes hormonals, histèria, immunomodulador, mossegades i picades d'insectes (verinosos), insomni, purificador de ronyons, càlculs renals, laxant, linfadenitis, mastitis (animals), menopausa, trastorns psicològics, relaxació / tensió / ansietat, inquietud, escorbut, erupcions cutànies, malalties estomacals, cremades solars, glàndules inflamades, amigdalitis, úlceres, trastorns urinaris, retraïment dels narcòtics, cicatrització de ferides.). Aplicacions a la pell:Ferides ulceroses, grans, canyelles, problemes de pell, èczemes, dermatitis, es pot aplicar la infusió en cataplasma o el suc de la planta directament Accions generals de la planta: Sudorífic, antiespasmòdic, digestiu, tònic digestiu, diürètic, anti tumoral, desintoxicant, astringent, galactagog, diürètic, activador hepàtic, vesícula i melsa.\nEn dosis terapèutiques no en té per les propietats diürètiques cal controlar els tractaments coadjuvants i les interaccions que puguin donar al·lèrgia. Com tot diürètic, s'ha de tenir en compte el beure aigua abundant i menjar molt variat per a no des mineralitzar-se, per si de cas prendre caldos de verdures o aigua de mar.\n2-5 gr en infusió dos cops al dia o una rameta fresca o culleradeta de postre per vas dos cops al día a no ser que la persona tingui problemes serios de hidropesia, intoxicació, mala circulació, en aquests casos podem prendre fins a litre i mig al dia, però sempre prenent caldos de verdures a part. També es pot prendre el suc de la planta, mitja cullerada, dos o tres cops al dia o fer glopejos si hi ha problemes de càncer bucal o de faringe, problemes de angines, dolor dental,... Es pot prendre tot, flor fulla i branques. En ús tòpic es pot fer en cataplasma de la infusió o el suc de la planta en fresc.\nNeix molt be de llavor. Es una "mala herba" o "super bona" que neix pels marges, quan la cultivem s'adapta molt be. Es planta cada 30cm. S'adapta a tot tipus de climes, es pot sembrar a la tardor o primavera, aguanta el fred sobretot la rotundifolia, la aparine es pot gelar una mica en climes del Pirineu. Es anual la aparine i la rotundifolia i verum son perennes.\nObtingut de «https://ca.wikibooks.org/w/index.php?title=Guia_de_plantes_medicinals,_usos_i_cultiu/Amor_d%27hortolà_(Galium_aparine)&oldid=63152»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 març 2019 a les 19:43.


Inicio› Inspiración › Fires i festes › La revetlla de Sant Joan\nDiuen que aquesta nit és la més curta de l’any, però no és del tot cert. En realitat la nit més curta de l’any és al solstici d’estiu que aquest any cau exactamente el 21 de juny a les 11:29 a.m. És el moment de l’any en què el Sol està en el seu punt més alt i escalfa durant més temps la Terra.\nPerò nosaltres ho celebrem el 23 a la nit perquè l’Esglèsia va associar aquesta festa pagana al naixement de Sant Joan Bautista, el precursor de Crist; es diu que va preparar el camí de Jesús. I per això se’l commemora celebrant el dia del seu naixement, teòricament a la mitjanit del 23 al 24 de juny, i és l’únic Sant del qual es commemora el seu naixement i no la seva mort.\nSón ben pocs els que són conscients que aquesta festivitat té unes arrels paganes que han sobreviscut al temps, des de molt abans del cristianisme. Són tradicions i rituals vinculats amb la natura i el cicle de les estacions.\nAquesta festa és la “nit del foc”, celebrem el moment en que l’astre Rei, el Sol, està en tot el seu esplendor. És la festivitat més celebrada pels habitants de Catalunya i de tots els Països Catalans. Ja des de molt antic s’encenien fogueres, es ballava i es saltava el foc.\nFont: Objetivo Granada\nEl més destacat per a celebrar aquest gran moment a la nostra terra és encendre fogueres a tot arreu, el foc símbol de purificació i protecció envolta els nostres carrers. A més a més, és tradició saltar la foguera per tenir bona sort.\nPer a qui no ho sàpiga, l’origen de les fogueres i les danses al seu voltant es troba en un ritual per a tenir bones collites en les nostres terres i felicitat i abundància en les nostres vides. A més pretenen “donar més força al sol” en el seu camí cap al solstici d’ hivern i allunyar als éssers fantàstics que apareixen durant la nit més curta de l’any.\nJa saps què faràs aquesta nit? A la Nit de Sant Joan predominaven les pràctiques de màgia benigne com sortir a collir l’herba de Sant Joan, rituals per parlar amb els esperits de la natura, i els banys purificadors. Ara ho celebrem amb petards i coets a platges i carrers, i mengem coques i cava.\nAquesta celebració és tan antiga com la Humanitat, on tot pot succeir, demaneu desitjos en saltar la foguera i vigileu bé que una bruixa o una fada poden estar ben a prop!\nTot l’equip de EscapadaRural.com us convidem a gaudir d’aquesta nit màgica. Tingueu cura amb la pirotècnia.\nAlgunes cases rurals que fan ofertes per a aquests dies:\nCasa completa ( 2 – 6 places )\nPetita i acollidora casa, situada en la carretera que creua la població de Caldes de Malavella, i en el mateix centre. És l’allotjament perfecte per descubrir la provincia de Girona,…\nCasa completa ( 12 – 20 places )\nMasia rehabilitada del segle XIV i reconstruida seguint els criteris de la bioconstrucció. Disposa de piscina naturalitzada, porxo amb barbacoa, sala de jocs. El Salt del…\nFestes, Sant Joan


Aerosol Pharmaprix Mist Frescor 300ml\nPharmaprix difusió de la boira FRESCA 300 ML\nFrescor esprai 300ml boira Pharmaprix refresca tot tipus de pell de la cara i el cos. La boira es deixa la pell una gran sensació de frescor a través dels seus petites gotes quan es diposita i suavitza.\nPharmaprix difusió de la boira FRESH 300ml\nDescripció Pharmaprix Frescor difusió de la boira 300ml\nFrescor esprai 300ml boira Pharmaprix refresca la seva pell per a qualsevol ocasió. Polvorització fina, és una veritable dolçor a la cara. El vapor fred Pharmaprix és provat dermatològicament.\nEl vapor fred Pharmaprix és provat dermatològicament.\nConsell d'utilització en la difusió de la boira Pharmaprix Frescor 300ml\nEl aerosol a la cara o el cos. Deixar actuar a continuació, dab suaument. Gest de renovar auusi la freqüència que vulgueu\nAerosol composició Pharmaprix Mist Frescor 300ml\nPresentació de l'aerosol Pharmaprix Mist Frescor 300ml


Casa Sveva Morciano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia IV Novembre 44, Morciano Di Leuca, Morciano, Itàlia, 73040 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Sveva\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa Sveva està situat idealment a Morciano; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Casa Sveva, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Casa Sveva la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Morciano.


Presentació a Lleida de 'La força d’un destí', Premi Ramon Llull 2018\nPresentació a Lleida de 'La força d’un destí', Premi Ramon Llull 2018\nLleida - 13/03/2018 -\nL’alcalde Ros ha saludat l’autor, Martí Gironell, i l’ha felicitat per la nova publicació i pel reconeixement que ja ha tingut\nEl paer en cap, Àngel Ros, ha assistit aquesta tarda a la presentació del llibre “La força d’un destí”, de l’escriptor i periodista Martí Gironell, que recentment ha guanyat el premi Ramon Llull 2018. Ros ha saludat l’autor i l’ha felicitat per la nova publicació i pel reconeixement que ja ha tingut, amb aquest guardó. L'acte s'ha fet a la llibreria Caselles.\nGironell ha explicat que amb aquest nou llibre -com passa altres vegades- s’ha enamorat del protagonista, Jean Leon (Ceferino Carrión), i ha volgut acompanyar el lector a descobrir la seva història, a través de la ficció, però amb fets i situacions versemblants i possibles. Segons ha dit, “és la història d’un visionari, un emprenedor d’aquell temps”. Jean Leon va projectar amb James Dean un restaurant, La Scala, que es va convertir en un referent del Hollywwod dels anys cinquanta i seixanta. Martí Gironell plasma al llarg del llibre el que senten, el que pensen, el que viuen figures com Paul Newman, Warren Beatty, Marilyn Monroe o Elizabeth Taylor. Jean Leon va tornar a Catalunya, va comparar uns terrenys al Penedès i va elaborar el seu propi vi. Jean Leon demostrarà, amb una vida de pel·lícula, que amb sacrifici i esforç els somnis són a l’abast de tothom, perquè viurà en una època en què tot és possible.\nMartí Gironell (Besalú, 1971) ha treballat a Ràdio Besalú, Ràdio Olot, Catalunya Ràdio i TV3. Col·labora en mitjans de comunicació com El Punt Avui, El Món, el diari ARA, etc. Entre els seus llibres publicats, hi ha ”El Pont dels jueus” (2007), que ha venut més de 100.000 còpies i que ha estat traduït a diversos idiomes; “La venjança del bandoler”, que va guanyar el Premi Néstor Luján de Novel·la Històrica el 2008 o “Once upon a time…Històries de Vila Conte” (2016), un conte que és el catàleg de l’exposició, que amb el mateix nom ha creat l’artista Narcís Gironell.


Lingüística # Romanització. Concepte. Etapes. Característiques. Llatí vulgar. La Tarraconense. Català\nT.3. LA ROMANITZACIÓ\n1. El concepte, les etapes i les característiques de la romanització.\n2. Romanització i cristianisme.\n3. El llatí vulgar: conceptes i caracterització.\n4. Diferenciació del llatí vulgar en la Romània.\n5. El llatí vulgar de la Tarraconense.\n6. El català dins la Romània.\nEl llibre d'Història de la Llengua Catalana (I) de Josep Maria Nadal i Modest Prats, serà el més utilitzat en aquest tema. Ja de bon principi els n'hem de fer al·lusió.\nLa primera etapa és la que correspon a la conquesta i als primers assaigs de nova estructuració, des de l'entrada dels primers exèrcits fins que la romanització penetrà profundament. La segona etapa correspon a allò que els historiadors del món romà en diuen l'Alt Imperi, des d'August fins a la meitat del S.III. d.C. L'etapa final comença amb la crisi del S.III. i acaba amb l'esfondrada de l'imperi, a les primeries del S.V.\nDurant aquests set segles fou quan les llengües pre-romanes foren substituïdes pel llatí que parlaven els romans que s'instal·laren al nord-est de la Península, el qual, a la llarga, s'havia de convertir en la parla neollatina, o romànica, que, més o menys modificada, parlem en l'actualitat. La importància lingüística i , no cal dir-ho, cultural, en el sentit més ample del terme, de la romanització és evident.\n2. ROMANITZACIÓ I CRISTIANISME\nNovament fem referència al llibre escrit per Nadal i Prats.\nSi ens fixem en la data de l'arribada dels romans a Empúries (218 a.C.) i en la de la conquesta d'altres ciutats com Tarragona (215 a.C.), Cartagena (209 a.C.) i Cadis (206 a.C.), i les comparem a les de l'expansió romana a d'altres territoris, no ens podrem estar de qualificar la romanització de la zona oriental de la península Ibèrica i, per tant, la del nord-est, de primerenca. Si, d'altra banda, ens aturem a pensar una mica en la reacció indígena enfront del món romà i en el fet que com indica Miquel Tarradell (Romanització i cristianització... pàg.2), al cap de sis o set generacions les velles estructures i les tradicions locals es van esborrar del tot i la gent abandonà la llengua i l'alfabet ibèrics i, finalment, en el fet que el nord-est peninsular era travessat de dalt a baix per la via Augusta, haurem de qualificar la romanització de casa nostra de molt intensa. Finalment, la romanització del nord-est fou molt duradora.\nAquestes tres característiques de la nostra romanització són importants des d'un punt de vista lingüístic perquè, es dóna una relació inversament proporcional entre la influència del substrat pre-romà i la importància de la romanització. Això explicaria la migradesa de l'element pre-romà en la llengua catalana. També és important, però, des d'un punt de vista lingüístic perquè, com de seguida veurem, la influència lingüística de la capital degué ésser considerable a casa nostra i durant molts de segles totes les innovacions procedien de la metròpoli. Hem de tenir en compte, respecte a això que acabem de dir, que l'aportació cabdal de la romanització sembla ésser la implantació de la ciutat com a nucli central de la vida ja que, en arribar-se a una època de pau llarga es va produir un canvi considerable en l'estructura del poblament.\nCal explicar també els límits de la Romanització i Cristianització:\nÉs un lloc comú que nosaltres som un poble llatí que la romanització del país és el primer moment decisiu de la nostra història. Si això és veritat pel que fa a la història concebuda en termes generals, és indiscutible pel que fa a la llengua. Aquest període de dominació romana, la romanització, començà amb l'arribada dels exèrcits romans que venien a lluitar contra les forces cartagineses d'Hanníbal al port d'Empúries (218 a.C.) i s'acabà amb l'esfondrament de l'Imperi a les primeries del S.V. La presència efectiva d'un poder polític romà es limita al període comprès entre les dues dates que inicien i clouen el que, amb tot rigor, anomenarem la romanització.\nMalgrat que les investigacions, no ens permeten encara de descriure la història real de la Catalunya romana, en grans línies podem separar, seguint Miquel Tarradell, tres èpoques, cadascuna de les quals té una personalitat i unes diferències precises, i ja les hem citades en l'apartat 1.\n3. EL LLATÍ VULGAR: CONCEPTE I CARACTERITZACIÓ\nRepassem de nou el llibre d'història de la llengua catalana:\nTant la filologia clàssica com la lingüística romànica utilitzen generalment, el nom de llatí vulgar per a referir-se al conjunt de fenòmens llatins que no s'acorden amb les normes clàssiques que podem deduir de la llengua d'autors com, per posar exemples molt coneguts, Ciceró, Ovidi o Virgili. A la noció de llatí vulgar es va arribar per dos camins distints que confirmen, independentment l'un de l'altre, els resultats: la comparació de les llengües romàniques, d'una banda, i l'estudi de textos en llatí, tardans especialment, de l'altra.\nEn comparar, mots llatins amb E llarga i I breu, amb els mots romànics actuals, el conjunt de fenòmens suposats hipotèticament d'aquesta manera fou anomenat llatí vulgar. En el moment en què es van conèixer una major quantitat de textos nous, es va poder constatar que les suposicions obtingudes a partir de la comparació e les llengües romàniques confirmaven la hipòtesi de l'existència del llatí vulgar.\nL'expressió llatí vulgar, poc afortunada a causa de les connotacions pejoratives que sol comportar el terme vulgar però dotada d'una tradició que arrenca de la mateixa Roma imperial i consagrada ja pel costum, no ha pas trobat una definició precisa i acceptada universalment. Els comparatistes de les darreries del S.XX tendiren a considerar el llatí vulgar i el llatí literari com dues coses molt distintes, pràcticament com a dues llengües separades. Avui dia, gairebé tothom està d'acord a acceptar que el llatí vulgar s'hauria de considerar com la vessant parlada del llatí escrit. Amb aquestes precisions podríem definir el llatí vulgar com “ la llengua parlada per les capes poc o gens influïdes per l'ensenyament escolar i pels models literaris”.\nVanaaen, al llibre “Introducción al latín vulgar”, ens diu el següent:\nEl llatí vulgar és consagrat per un ús centenari per a designar els diversos fenòmens llatins que no estan d'acord amb les normes clàssiques, té les avantatges i els inconvenients de tot terme consagrat. De fet, ha estat atacat més d'una vegada, sobretot entre els llatinistes. Aquests fan notar que l'epítet “vulgar” es presta equívocs, perquè evoca massa exclusivament la parla inculta, i els mes intransigents d'ells condemnen la expressió “llatí vulgar” com una tosca abstracció que no correspon a la realitat lingüística. Y voldrien restaurar-la per termes més precisos: “llatí popular, llatí familiar o llatí quotidià”, que estarien més d'acord amb el punt de vista social o sincrònic.\n4. DIFERIENCIACIÓ DEL LLATÍ VULGAR EN LA ROMÀNIA\nFem ús novament del llibre de Nadal i Prats, Història de la Llengua catalana:\nEl sol fet de la fragmentació lingüística de la Romània sembla indicar-nos que, com qualsevol altra llengua, no es pot pas parlar d'un llatí vulgar absolutament homogeni. Les investigacions sobre aquesta qüestió han estat enfocades en quatre direccions que per elles mateixes ens indiquen força bé quins pogueren ésser els factors que condicionaren el(s) llatí(ns) vulgar(s): a) la qualitat del llatí vulgar que s'expandí amb la colonització - determinar quina fou la cronologia de la romanització i quina era la procedència geogràfica i social dels colonitzadors ens il·lustraria sobre aquesta qüestió -; b) la influència del substrat pre-romà a cadascuna de les zones on arribà el llatí vulgar- influència que fou determinada per la intensitat de la romanització -; c) l'evolució del llatí vulgar o dels llatins vulgars de cadascun dels territoris; i d) les relacions que les colònies van mantenir amb la metròpoli al llarg de la dominació romana.\nDe l'estudi d'aquestes quatre qüestions, que detallarem quan ens dedicarem al llatí de la Tarraconense, s'ha arribat a la conclusió que no es pot pas parlar d'una llengua homogènia, pel que fa al llatí vulgar, sinó que més aviat es tractaria d'una suma de dialectes.\nJosep Maria Nadal i Modest Prats, ens expliquen:\nEl llatí de la Tarraconense, és el llatí a partir del qual s'originà, més tard, la llengua catalana.\nTradicionalment, s'ha intentat d'estudiar el llatí de la Tarraconense a partir de la romanització de la península Ibèrica, pressuposant que, dins de la Romània occidental, el llatí ibèric formava un bloc compacte i diferenciat. L'explicació de la fragmentació lingüística del llatí peninsular seria una conseqüència, segons això, de l'esclat d'unes tendències pròpies existents dins la subunitat peninsular. Segons aquesta explicació tradicional, l'arribada dels romans a la Península va provocar un aprenentatge d'un únic llatí. D'una banda, raons de tipus utilitari, de l'altra, les legions romanes i, sobretot, l'escola, degueren ésser factors importants en la llatinització uniforme d'Hispània. Les ciutats haurien estat el focus a partir dels quals aquesta llatinització s'hauria propagat a les zones rurals. Les característiques, però, haurien matisat la unitat lingüística originant una certa dialectalització. La romanització de la península Ibèrica hauria partit, durant molt de temps, de dos centres distints: la Bètica i la Tarraconense. El llatí peninsular hauria d'ésser qualificat de relativament arcaic i vulgar, si ateníem al fet que la romanització de la Península va tenir lloc quan el llatí de Roma encara no havia sofert l'ordenada i conscient influència de la llengua literària i culta que configurà el llatí de la metròpoli durant l'època imperial. També hauria d'ésser qualificat de fortament dialectalitzat si ens ateníem a la naturalesa social dels colonitzadors.\nCal destacar, a més, la possible influència que a la Tarraconense pogueren exercir els colonitzadors “romans” d'origen sud-itàlic.\nM. Bartoli, ha mostrat, en l'evolució del llatí de les colònies s'han de distingir clarament dues èpoques: una en la qual predominaven les tendències centrífugues, caracteritzada pel fet que gairebé totes les innovacions neixen a Roma i s'expandeixen a partir d'aquí a l'Imperi, i una altra en la qual predominen les tendències centrípetes i que es caracteritza pel fet que les innovacions s'originen a les zones més allunyades del centre de l'Imperi i, a partir d'aquí, s'expandeixen en direcció a la capital. Sembla obvi, aleshores, que les zones més relacionades amb la capital es devien diferenciar de les zones més allunyades de l'Imperi perquè s'hi parlava un llatí més innovador a la primera època i més conservador a la segona. La influència del substrat, òbviament, també és menor en aquelles zones més pròximes al focus romanitzador que no pas en les zones allunyades. Això explicaria el caràcter evolucionat, primerament, i conservador, després , del llatí a partir del qual es va originar el català.\nAra bé, els factors de diferenciació entre la Bètica i la Tarraconense que acabem d'esmentar i la possible influència oscoumbra, són suficients per explicar-nos que “una frontera lèxica ben definida separi el català del castellà des dels mateixos orígens de les llengües romàniques? Heus aquí la qüestió que ens hauria de permetre de resoldre la pseudopolèmica sobre la subagrupació romànica del català i l'inici de l'estudi del llatí de la Tarraconense. En aquesta polèmica generalment s'acceptava, com ja hem dit, que el llatí de la Tarraconense, amb certes diferències òbviament, pertanyia a l'òrbita del llatí vulgar de la península Ibèrica. Prejudicis geogràfics i, sobretot, prejudicis polítics, ho afavorien. En aquest context, les similituds del català amb el castellà o amb el francès i provençal eren explicades en base a un punt de partida comú anterior a l'època romànica que hauria donat un resultat divergent a causa de la història del català.\nSi prescindim, però, dels prejudicis geogràfico-polítics, podríem donar un enfocament diferent de la qüestió. Caldria, aleshores, investigar detalladament el problema des de l'època preromànica centrant-la, per tant, en el llatí vulgar. Germà Colon, en un estudi sobre el lèxic català amb relació a la resta de la Romània, ha pogut arribar a afirmar que les concordances del llatí català amb una llatinitat gàl·lica són evidents. Enteneu bé el que vull dir amb aquestes paraules. Considerem les llengües romàniques com a germanes, derivades d'una mare comuna. Potser convindria que, basant-nos en la presència de determinats caràcters comuns, assenyaléssim l'existència d'uns diasistemes llatins que constitueixen el tronc d'un grup de llengües romàniques. L'observació lèxica fa veure que el català, l'occità i el francès es remunten a un d'aquest diasistemes... El diasistema llatí del qual procedeix el català és distint de l'anomenat llatí hispànic, base del portuguès i del castellà.\n6. EL CATALÀ DINS LA ROMÀNIA\nBadia i Margarit, al llibre “Llengua i cultura als Països Catalans” discuteix sobre el problema del català: el català entre la gal·lo-romània o la ibero-romània.\nEls erudits catalans del segle passat identificaren, en general, la llengua catalana amb la provençal, sense adonar-se que així iniciaven una confusió llarga i perillosa, que només seria superada en una època relativament recent. Avui trobem aquesta identificació ben explicada per dos tipus de raons: unes, lingüístiques, per tal com una gran majoria de trets evolutius (fonètics, morfològics, sintàctics) i de criteris lexicològico-semàntics són comuns a ambdues llengües; altres, històrico-literàries, per tal com, a causa d'aquesta afinitat lingüística, de la relació íntima i multisecular entre Catalunya i el sud de França i del fet que el provençal fou molt emprat pels escriptors catalans medievals (sobretot pels poetes), una forta influència provençalitzant planà damunt tota la poesia catalana antiga, i àdhuc afectà la mateixa prosa, cosa que ha d'ésser atribuïda tant a la inspiració temàtica comuna com al susdit ambient d'afinitat lingüística. Els nostres homes de la Renaixença constataven a cada moment tant les concomitàncies entre català i provençal com la mescla provençalitzant del català primitiu: aquelles amb llurs relacions personals amb el moviment dels felibres (paral·lel de la Renaixença, bé que un xic més tardà, i menys penetrant que aquesta i les seves conseqüències); aquesta, en les edicions de textos antics que començaven d'assajar.\nDoncs bé, la identificació entre ambdues llengües va tenir com a conseqüència la subordinació del català al provençal, és a dir, la consideració del català com a mera varietat dialectal de la llengua veïna, malgrat que no hi havia cap raó d'índole lingüística perquè la relació de subordinació es fes a favor del provençal i no al revés. Ben mirat, i tal com ho féu veure Amado Alonso, entre aquestes dues llengües, autòctones de llurs territoris respectius, el català s'assembla amb el provençal exactament en la mateixa mesura que el provençal s'assembla amb el català, i, tot partint de la semblança, tan poc encertat és de concloure'n el gal·lo-romanisme del català, com ho fóra de concloure'n l'ibero-romanisme del provençal. Si hom ha parlat del gal·lo-romanisme del català, i no al revés -prossegueix Amado Alonso- és per motius psicològics, no lògics: el provençal apareix com a idioma major; el català, com a idioma menor; el provençal tingué una poesia trobadoresca d'importància històrica mundial; a la literatura catalana, més modesta, hom hi remarca un influx provençal fort; el provençal ha estat tema central d'estudi lingüístic des que la romanística fou constituïda; les llengües peninsulars només eren estudiades d'una manera incidental fins a començos de segle; per peresa, hom despatxava el català enter com una varietat del provençal; el provençal es troba enclavat dins una de les grans potències que mantenen l'equilibri europeu; el català, en una de les que fan de comparsa. En conseqüència, sempre que la semblança d'ambdues llengües ens inviti a reagrupar les llengües romàniques occidentals, no ens passarà mai pel cap la idea de posar en crisi el gal·lo-romanisme del provençal, una llengua tan il·lustre a la història europea de la literatura, enclavada dins la Gàl·lia, i que estem estudiant des de fa més d'un segle; en canvi, serà problemàtic l'ibero-romanisme del català, una llengua no tan il·lustre literàriament, enclavada només dins la Ibèria, i que no fa pas tants anys que ni sabíem que era realment una llengua. L'impuls ha estat donat, doncs, pel pes psicològic de «llengua més important i llengua menys important»; la justificació històrica n'ha estat cercada a posteriori, com la seva falsedat ho prova. Aviat la personalitat del català va anar essent cada vegada més presa en consideració, fins que es convertí, amb l'acceptació de tots els romanistes, en independència plena com a llengua.\nLa teoria gal·lo-romànica del català, a la línia de la mateixa lluita per la seva independència, és basada en la interpretació tradicional, que rebé consagració científica amb el llibre esmentat de Meyer-Lübke. Aquest llibre fou elaborat damunt una comparació constant, a tres columnes, dels trets castellans, catalans i provençals, en fonètica, morfologia, formació de mots, sintaxi i lèxic de les tres llengües; conté, encara, un estudi històric on hom examina les diferències dels pobles pre-romans, matisos oposats o diferencials dins la romanització, diversitat de les conseqüències de les invasions germàniques, etc. La conclusió inflexible de Meyer-Lübke és que, després de les seves recerques, queda fora de tot dubte que el català pertany al mateix món lingüístic que el provençal. Antoni Griera fou, també, i des del primer moment, gal·lo-romanista del català, bé que en oposició manifesta amb Meyer-Lübke. La seva posició té dos aspectes: l'estudi de les dades que els actuals parlars fronterers forneixen (català i aragonès, i català i occità), i l'estudi històric de dos corrents culturals (procedents, respectivament, de la Gàl·lia meridional i del nord d'Àfrica); des dels dos punts de vista, arriba a la conclusió del gal·lo-romanisme del català.\nLa teoria ibero-romànica del català quedava inclosa dins la interpretació que R. Menéndez Pidal donà de les llengües de la Península Ibèrica al seu llibre, ja esmentat, intitulat Orígenes del español. Aplicant els seus «principis geogràfico-cronològics», fa veure com el castellà, que és insignificant, de moment (al costat del lleonès i de l'aragonès, per exemple), arriba a imposar-se'ls, i a estendre's en detriment de llurs àrees. Menéndez Pidal es basa en l'existència del mossàrab antic, del qual no hi ha, tanmateix, tants de testimonis com convindria, i en les coincidències entre els dialectes hispànics primitius (galaico-portuguès, lleonès, castellà, aragonès, català), els quals ofereixen sistemàtiques concomitàncies fonètiques (que adduirem més avall), excepte el castellà, que és l'única nota diferencial dins la unitat hispànica primitiva; l'expansió del castellà cap al sud provoca solucions de continuïtat a les llengües antigues que enllaçaven, pel sud i mitjançant el mossàrab, el gallec i el català, i el lleonès i l'aragonès. D'aquesta faisó el català resta incorporat a l'òrbita lingüística peninsular. Amado Alonso emprengué una sèrie d'articles sobre el tema de la filiació del català dins la Romània, en els quals feia objeccions de mètode a treballs dels gal·lo-romanistes. Més de quinze anys més tard, Amado Alonso va tornar a tractar de les afinitats del català amb els seus veïns, dins la Partición de las lenguas románicas de Occidente, apareguda a Buenos Aires, l'any 1943, formant part de la miscel·lània d'homenatge a Pompeu Fabra: ara el seu interès no quedava reduït a la llengua catalana, sinó que abastava totes les llengües de l'anomenada Romània occidental, i per això ens hi referirem més avall.\nLa conclusió que hom pot establir sobre la filiació del català dins la Romània, després de tot el que fou dit i discutit al llarg de la susdita polèmica, i després d'ella, no ha d'ésser absoluta. Ja abans dèiem que ben sovint tots, gal·lo-romanistes i ibero-romanistes, tenien raó, en llurs posicions, per tal com tots ells partien de fets certs: gairebé constantment, l'estudi geogràfico-històric de qualsevol fenomen de lingüística catalana (fonètic, morfològic, sintàctic, lexical, semàntic), i per mica que hom aprofundeixi en la seva anàlisi, permet d'adoptar l'una i l'altra de les dues posicions fonamentals. Sense fixar-nos ara en influències pre-romanes, per tal de no portar les coses massa enllà (influències que, tot amb tot, no sabríem negar, sinó que, ben al contrari, considerem que molt sovint han estat fondament afaiçonadores), el català es constitueix i es desenrotlla a l'extrem nord-est de la Península Ibèrica; per la localització geogràfica del seu nucli inicial, el català és una llengua hispànica, o sia que continua una modalitat determinada del llatí vulgar, la que era parlada a l'antiga Hispània. Això no obstant, cal que aquesta apreciació, tan simple i primària, sigui matisada tot seguit, i matisada vol dir, ja es comprèn, que l'hem de complicar amb les diverses aportacions (etnològiques, polítiques, culturals) del nord i del sud, a mesura que es produeixen en el decurs de la història. Els estudis historiogràfics de conjunt de Ferran Soldevila ens forniran les dades per a matisar els esdeveniments que van perfilant el domini lingüístic català.\nBADIA I MARGARIT, A. M. (1981b): “El català, entre gal·loromània i iberoromània”, Llengua i cultura als Països Catalans. 8ed. Barcelona, Ed.62, pp.30-40.\nNADAL, J. M. & PRATS (1982): Història de la llengua catalana. 1Dels inicis fins al S.XV. Barcelona, Ed.62.\nVANAANEN, V. (1975): “ Latín vulgar y lengua escrita”, Introducción al latín vulgar. Madrid, Gredos, pp. 25-31.


ESO | Institut Narcís Xifra i Masmitjà | Pàgina 15\nAl llarg del 2n i 3r trimestre, els alumnes de sanitària dels nostre institut, han preparat uns tallers i xerrades per les que han passat tots els alumnes de 1r d’ESO i 4t d’ESO. En aquestes xerrades, es donava informació i tècniques per mantenir una… Llegeix més»\nPortada ESO, Sanitat 0\nVIATGE D’ESTUDIS A DUBLÍN 2017\nEls alumnes de 4t d’ESO han gaudit aquesta setmana d’una inoblidable setmana d’estudis a Dublín. L’aventura va començar el diumenge 26 de març i estaran gaudint de la ciutat i adquirint noves i enriquidores experiències fins dissabte 1 d’abril.\nEls alumnes de 4t d’ESO van pujar el dijous 30 de març a Sant Miquel. Allí van passar tot el matí, compartint bons moments.\nCom anècdota del dia, a la pujada de Sant Daniel es van trobar amb “El Foraster”.\nVISITA AL MUSEU D’HISTÒRIA DE GIRONA\nEls alumnes de 4t d’ESO i 4t PS van visitar el dimecres 29 de març el museu d’història de la ciutat. Totes aquestes activitats entren dins d’una setmana molt especial.\nA més d’aprendre molt, els alumnes estan gaudint de valent !!\nBICICLETADA: “CARRILET” VIA VERDA GIRONA – ANGLÈS – GIRONA\nEls alumnes de 4t d’ESO han fet avui una bicicletada per la via verda que porta a Anglès. Pel camí han fet diferents parades: a Bescanó, Vilanna i Bonmatí. Han dinat a Anglès, a la zona Font del Canyo i en acabar han tornat per… Llegeix més»\nITINERARIS D’ESCULTURES PER GIRONA\nAvui dilluns 27 de març un grup de 38 alumnes de 4t d’ESO han participat en diferents itineraris per la ciutat de Girona on han visitat i treballat les escultures que eren presents en aquests itineraris. La sortida ha estat molt divertida i alhora enriquidora. Llegeix més»


INFEDA | TALLERS PER AQUEST ESTIU\nAquest estiu, des del Centre Infeda, hem organitzat activitats relacionades amb jugar i realitzar un aprenentatge des del joc.\nPer una banda, seguim apostant pels Room Escape, activitats que ens permeten fer un treball d’equip, de resolució de problemes i d’adaptació a cada situació i búsqueda de solucions el més ràpid possible. Tothom qui ho ha provat, n’ha sortit molt content, des dels més petits, que entren en el personatge i s’ho passen d’allò més bé, fins als adolescents, que sempre els hi costa una mica més moure’s i trobar activitats que els motivin, però que en aquest cas se senten motivats, amb interès i amb el nervi i les ganes de poder superar amb èxit la situació. El fet de poder-ho compartir amb amics o amb l’equip amb el que estas jugant, fa que l’experiència sigui molt més enriquidora, i que a nosaltres, com a centre de psicologia, ens permeti treballar aspectes relacionats amb entendre com ha funcionat l’equip, fer autocrítica, buscar quins aspectes els han beneficiat durant el joc i quins aspectes poden millorar per obtenir millors resultats. A més a més, en aquest taller també dedicarem una estona a que ells inventin enigmes i que imaginin com seria crear un escape room i la dificultat que comporta.\nI en segon lloc, us oferim un taller de jocs de taula. Jugarem a dos jocs diferents, el Dixit i el Carcassone. L’objectiu d’aquest taller és que siguin capaços de desenvolupar diferents estratègies que els permeti guanyar el joc, des de dos perspectives molt diferents. El Dixit és molt més interpretatiu, de saber-se posar al lloc de l’altre, saber com descriure situacions i donar pistes adequades per aconseguir punts, i per l’altre, el Carcassone, és un joc més d’estratègia, on cal una bona organització, gestió de recursos i orientació en l’espai.\nUs deixem els dos cartells informatius de l’activitat.


Avís legal | LookSun\nDirecció: C/ Tren n.61 17242 Quart\nPoblació: Quart (Girona)\nAquest lloc web i tots els seus continguts, incloent-hi els textos, imatges, so i qualsevol altre material, són propietat Looksun, o de tercers que hagin autoritzat l’ús d’aquests continguts.\nLooksun no és responsable de la informació que es pot obtenir a través d’enllaços a sistemes externs que no siguin dependents d’aquesta empresa.\nLooksun no garanteix que el web i el servidor estiguin lliures de virus i no es fa responsable dels danys causats per l’accés al web o per la impossibilitat d’accedir-hi.\nLooksun es reserva la facultat d’efectuar, en qualsevol moment i sense necessitat de previ avís, modificacions i actualitzacions de la informació continguda en el seu web o en la configuració i presentació d’aquesta. Informa també que les dades contingudes referents a altres empreses que conté aquesta pàgina web han estat facilitades per les pròpies empreses o entitats, obtingudes de llistats públics i d’accés lliure o l’empresa ha permès aquesta utilització; en aquest cas Looksun no es fa responsable de la correcció de les dades contingudes en el mateix web.\nD’acord amb la Llei Orgànica de Protecció de dades (LO 15/1999, de 13 de desembre, LODP) i amb el Reglament de Mesures de Seguretat que la desenvolupa (Reial Decret 994/1999, d’11 de juny), es notifica a l’usuari que les seves dades s’incorporaran a un fitxer automatitzat. Looksun garanteix l’adopció de les mesures necessàries per assegurar el tractament confidencial d’aquestes dades i l’informa de la possibilitat d’exercitar, conforme a aquest normativa, els drets d’accés, rectificació, cancel•lació i oposició, dirigint un escrit a l’empresa.


Nou vol directe entre Sevilla i Castelló amb dues freqüències setmanals\nLes dues ciutats estaran unides des d'aquest dimecres. La ruta l'operarà Air Nostrum\ndimecres, 28 de juliol 2021 - 16:50h\nUn grup de persones pujant a un avió a l'aeroport de Castelló |\nL'aeroport de Castelló ha estrenat aquest dimecres la nova ruta de Sevilla, operada per la companyia Air Nostrum, que funcionarà fins al pròxim 3 de setembre amb dues freqüències setmanals. Amb motiu del vol inaugural, l'avió procedent de Sevilla ha sigut rebut amb el tradicional arc d'aigua traçat des de dos camions del servei de bombers de l'aeroport, ha indicat la Generalitat en un comunicat.\nLa directora general d'Aerocas, Blanca Marín, ha manifestat la seua satisfacció amb l'activació dels vols a Sevilla, "ja que suposen enllaçar Castelló amb un destí nacional de primer nivell, com és Sevilla, facilitant així l'arribada de turistes des del sud d'Espanya". "Esperem que contribuïsca a la recuperació del sector turístic en una temporada encara marcada per la pandèmia del coronavirus", ha afegit.\nBlanca Marín ha detallat que la ruta estarà operativa en aquest primer any durant sis setmanes, mentre que en 2022 i 2023 s'ampliarà el calendari d'operacions a 20 setmanes. Els vols ixen els dimecres des de l'aeroport sevillà de Sant Pau a les 11.50 hores i des de Castelló a les 13.40 hores. Els divendres, l'avió enlaira de Sevilla a les 14.45 hores i de Castelló a les 16.35 hores.\nLa de Sevilla és la primera connexió regular que opera Air Nostrum en l'aeroport de Castelló. Per a aquesta ruta, la companyia utilitza un reactor CRJ-1000 de cent places, que cobreix el trajecte en una hora vint minuts.\n"La denúncia al rei emèrit per assetjament que posa en perill a la Família Reial" "Suspés el concert de Nathy Peluso en Benicàssim"


Sopa de plàstic del Pacífic - Viquipèdia\n(S'ha redirigit des de: Sopa de plàstic)\nCoord.: 38° N, 145° O / 38,-145 La sopa de plàstic del Pacífic, també anomenada illa de plàstic o Great Pacific Garbage Patch en anglès, és un corrent marina ple de deixalles marines a la zona centre nord de l'oceà Pacífic. Es troba situada aproximadament entre les latituds 135° a 155° O i 35° a 42° N. S'estima que té un radi de 1500 km i s'han trobat plàstics a més de 200 metres de profunditat.\nLa sopa de plàstic es caracteritza per concentracions excepcionalment altes de plàstic suspès i altres deixalles que han estat atrapades per les corrents de la deriva septentrional del Pacífic. Tot i la seva grandària i densitat, la sopa de plàstic no és visible des de les fotografies per satèl·lit a causa de que el seus contingut es troba sota la superfície de l'oceà.\nLa sopa de plàstic es troba a la deriva septentrional del Pacífic\n3 Fonts contaminants\n4 Foto degradació Plàstica en l'Oceà\n5 Impacte en la vida marina\nL'existència de la sopa del plàstic del Pacífic es va predir en un article de 1988 publicat per l'Administració Nacional Oceànica i Atmosfèrica (NOAA) dels Estats Units. La predicció es basava en els resultats obtinguts per diversos investigadors amb base a Alaska, entre 1985 i 1988. On van trobar plàstic neustònic a l'Oceà Pacífic septentrional. Aquesta investigació va trobar una alta concentració de deixalles marines en les regions regides per patrons particulars dels corrents oceànics.\nExtrapolant els resultats trobats al Mar de Japó, els investigadors postulaven que troballes similars es farien en altres parts de l'Oceà Pacífic, on els corrents predominants eren favorables a la creació d'organismes relativament estable d'aigua. Van mencionar específicament la Deriva septentrional del Pacífic.\nL'existència de la taca d'escombraries ha rebut una atenció pública àmplia i científica després d'haver estat documentat en diversos articles escrits per Charles Moore, amb seu a Califòrnia, capità de vaixell i investigador de l'oceà. Moore, tornant a casa a través de la Deriva septentrional del Pacífic, després de competir a la cursa en vaixell Transpac, es va topar amb una enorme extensió de deixalles surant.\nMoore va alertar l'oceanògraf Curtis Ebbesmeyer de l'existència del fenomen, que va ser designat la regió de la "Eastern Garbage Patch" (EGP).La zona apareix amb freqüència en els informes dels mitjans de comunicació com un exemple excepcional de la contaminació marina.\nCom altres àrees on es concentren les deixalles marines en els oceans mundials, la Sopa de plàstic del Pacífic s'ha format gradualment en els últims temps com resultat de la pol·lució marina aglomerada per l'acció dels corrents. La sopa de plàstic ocupa una extensa i relativament estacionària regió de l'Oceà Pacifico Nord, unit al Vòrtex del Pacifico Nord (un àrea remota comunament referida com les "Horse Latitudes"). La marca deixada per la rotació del Vòrtex del Pacifico Nord s'assenyala amb material de deixalla al voltant de l'Oceà Pacific Nord, incloent les aigües costaneres de Nord-amèrica i Japó. Així com els materials són capturats pels corrents interns el vent dels corrents en la superfície gradualment mouen les deixalles flotants al voltant del centre, atrapant-lo en la regió.\nFonts contaminants [modifica]\nS'ha estimat que el 80% de les escombraries ve de terra ferma i el 20% dels vaixells. Els corrents duen deixalles des de la costa Oest de Nord-amèrica cap al Vòrtex en aproximadament 5 anys, i les deixalles de les costa d'Àsia en un any o menys.\nUn projecte internacional liderat pel dr. Hideshige Takada de la Universitat de Tòquio estudia grans de plàstic de platges al voltant del món per a proveir futures pistes sobre l'origen dels plàstics oceànics, incloent els de la sopa de plàstic del Pacific.\nFoto degradació Plàstica en l'Oceà [modifica]\nLa sopa de plàstic del Pacífic té un dels nivells més alt de partícules plàstiques suspeses en superfície d'una columna d'aigua, per això és una de les moltes regions oceàniques on els investigadors han estudiat els seus efectes i l'impacte de la foto degradació plàstica en els residus flotants sobre la capa de l'aigua. A diferència de les deixalles biodegradables, els plàstics fotodegradables es desintegren en trossos mes petits que romanen sent polímers. Aquest procés contínua baixant fins a arribar al nivell molecular. Com les deixalles plàstiques flotants fotodegradables es converteixen en trossos mes petits cada vegada, el plàstic al final arriba a ésser d'una grandària tan petita que és menjat per organismes aquàtics que viuen prop de la superfície de l'oceà.\nEl procés de desintegració significa que les partícules de plàstic mes perilloses són molt petites com per a ser vistes. En un estudi del 2001 els investigadors van trobar que en certes àrees de la sopa, les concentracions de plàstic s'acostaven a un milió per milla quadrada. L'estudi va trobar concentracions de plàstic de 3.3 parts amb una massa de 5.1 mil·ligrams per metre quadrat. En moltes àrees de la regió afectada la concentració de plàstic va ser major a la concentració de zooplancton en un factor de set. Mostres preses al fons de les columnes d'aigua van trobar nivells baixos de deixalles plàstiques ( primàriament monofilaments i xarxes de pesca) confirmant les primeres impressions que deien que la principal concentració de deixalles es trobava a la superfície de la columna.\nImpacte en la vida marina [modifica]\nLes partícules de plàstic flotant s'assemblen al zooplàncton, el qual pot ser consumit accidentalment per les meduses. Moltes de les deixalles de llarga durada acaben en els estómacs de les aus marines i animals de mar, incloent tortugues de l'oceà, i albatros de potes negres sent aquestes partícules un risc per a la vida silvestre.\nApart dels residus contaminants de l'aigua marina aquests residus flotants porten altre tipus de contaminants tals com, Bifenils policlorats (PCB), DDT (1,1,1-Triclor-2,2-bis(4-clorfenil)-età) i Hidrocarbur aromàtic policíclic (HAP o PAH) portant amb això efectes tòxics quan són consumits per error, en alguns casos provocant problemes hormonals en els animals.\nA més provoquen la colonització d'espècies invasores que viatgen d'un lloc a l'altre enganxats als plàstics.\nBradshaw, Kate (January 29, 2009), "The Great Garbage Swirl", Mautime Weekly (Maui), http://www.mauitime.com/Articles-i-2009-01-29-68584.113117_The_great_garbage_swirl.html, retrieved on 2009-04-26\nNavegant la sopa de plàstic del Pacífic — National Public Radio\nImatges i vídeos de la sopa de plàstic — WordPress.com\nEl Captità Charles Moore al mar de plàstics\nCharles Moore: Navegant per la sopa de plàstics del Pacífic - TED Conference talk (2009)\nSkeptoid #132: El mar de Sargasso i la sopa de plàstic del Pacífic\nE-Mails des de la sopa de plàstics del Pacífic per Laurie David, The Huffington Post, Juny 15 2009\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sopa_de_plàstic_del_Pacífic&oldid=11385665»\tCategories: Oceà PacíficContaminació marinaCorrents oceànicsCategoria oculta: Articles mancats de coordenades\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 14 març 2013 a les 22:39.


PP i CPU rebutgen una subvenció per a la biografia de Joan March\n11 maig 2021 02:59\n«Parlar avui de March encara fa por, i això que ha passat en el ple de Santa Margalida n'és una bona prova». El portaveu del PSOE de Santa Margalida, Miquel Cifre, valorà així el rebuig amb els vots del PP i CPU d'una moció en la qual s'agraïa la tasca d'investigació realitzada fa poc per TV3 amb l'emissió d'un reportatge sobre la figura de Joan March, Els negocis de la guerra.\nEn la moció, els socialistes proposaven també l'adquisició de diverses còpies del documental esmentat -molt crític- per distribuir-lo a les escoles i per organitzar actes culturals que en partissin.\nAixí mateix, el PSOE demanà durant la sessió que es donàs una subvenció de 7.000 euros per a la publicació de la segona part de la biografia de March, que prepara l'autor Pere Ferrer.\nTotes les propostes foren rebutjades per la majoria de l'equip de govern (PP-CPU), tot i el suport que UM i el PSM donaren als socialistes.\nEl PSOE, per acabar, lamentà que «per les notícies que en tenim, la productora del documental esmentat ha estat retirada del seu càrrec».


Tres noves sancions per incomplir la llei de pobresa energètica - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nL’Ajuntament ha imposat tres noves sancions a companyies subministradores per talls indeguts de llum o mala praxi en el compliment de la llei catalana contra la pobresa energètica. El consistori ha sancionat diverses empreses de Gas Natural amb 30.000 euros en total. El consistori ha aplicat fins ara 11 sancions contra Endesa (110.000 euros en total) i ara tres contra Gas Natural (30.000 en total). Les empreses poden fer recurs de reposició o recurs contenciós administratiu.\nLes tres noves sancions són contra Gas Natural Servicios per un tall d’electricitat sense sol·licitar abans informe d’exclusió a Serveis Socials, contra Gas Natural Servicios per mala praxi i contra Gas Natural S.U.R pel mateix motiu. Les sancions contra mala praxi afecten desenes de persones. En total, 10.000 euros per sanció. Les noves multes se sumen a les 11 imposades a Endesa pel mateix concepte (més info: ‘Sabadell sanciona Endesa amb 110.000 euros‘).\nL’Ajuntament s’empara en el compliment de la llei catalana contra la pobresa energètica (24/2015) i en el Codi de Consum, que atorga capacitat sancionadora als ajuntaments de més població de Catalunya. El de Sabadell és el primer consistori en sancionar les elèctriques.\nFoto portada: acció contra una empresa subministradora, el Primer de maig. Autor: J.d.A.


Kuko - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAquesta és una versió anterior d'aquesta pàgina, de data 01:51, 25 maig 2016 amb l'última edició de CarlesMartin (discussió | contribucions). Pot tenir inexactituds o contingut no apropiat no present en la versió actual.\nRegne de Kuko fou el nom donat pels historiadors europeus medievals a un dels tres estats en què estava dividida la Cabília en començar el segle xvi. Estava format, a grans trets, pel que avui és la Gran Cabília, amb centre al massís del Djurdjura, i capital a la ciutat de Kuko (amb una sortida al mar, a Zeffun).\nEn començar el segle XVI, el seu cap (xeic, però esmentat com si fos rei) era Ahmad ibn al-Kadi. Arudj va concertar aliança amb aquest cap, que li va facilitar contingents de muntanyesos habituats a la guerra, que van reforçar les seves minses tropes turques. Quan el poder va passar al seu germà Khayr al-Din Barba-rossa, Ibn al-Kadi s'hi va barallar, el va atacar, i l'obligà a evacuar Alger (1520-1525). Llavors, Khayr al-Din va buscar l'aliança del Regne de Labes i van recuperar-ne el control.\nDurant el govern otomà, el Regne de Kuko es va entendre sovint amb les autoritat d'Alger, mentre que en altres moments s'hi va revoltar; cada revolta va acabar amb una expedició cap a les muntanyes i un pacte. El 1560, es va produir una aliança matrimonial del paixà Hasan amb la filla del rei de Kuko, que segurament no fou un cas aïllat, i el 1563 va participar en l'atac otomà a Orà. El 1574, el regne va donar suport a l'expedició otomana al Marroc. Des del 1598, el rei de Kuko va estar per deu anys en aliança amb el rei Felip III d'Espanya, fins al punt que aquest va planejar la conquesta d'Alger amb l'ajut dels cabilencs aliats.\nAl segle XVII, el regne com a tal va desaparèixer i es va transformar en una confederació tribal anomenada Zwawa. A la part occidental del territori, es va formar la confederació dels Gehtula o Igushdal, sota el xeic Gaseem (Kasim).\n↑ el Cide Hamete Ben-alcade dels espanyols\n↑ Carlos Rodríguez Joulia, Felipe III i el Rey de Cuco, Madrid 1954\nGran enciclopedia cervantina, per Carlos Alvar i Florencio Sevilla Arroyo, Volum III, Editorial Castalia.\nCoord.: 36° 35′ 58″ N, 4° 21′ 39″ E / 36.599439°N,4.360719°E / 36.599439; 4.360719\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Kuko&oldid=17015180»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 des 2020 a les 23:47.


Albert Figueras: 'El Sant Antoni no s’ha de perdre però si la gent no s’involucra costarà que perduri' ·\nDg. Mar 29th, 2020\nRedacció 14 Febrer 2020 4 min read\nEl banderer d’enguany és un mica atípic. Mai ha tingut un vincle estret amb el món del cavall però des de ben petit ha gaudit del Sant Antoni Abat.\nEn el seu cas de Sant Medir, els Tres Tombs de Barcelona. Albert Figueras va créixer a Barcelona i va arribar a Ripollet quan es va casar amb la Núria Mas. Els seus sogres sentien l’amor per la festa i ell no va dubtar en fer-se soci de la comissió. Quan li van proposar ser el banderer es va sorprendre. Ara ell i dos dels seus fills, en Guillem i en Marc, esperen amb nervis el gran dia.\nRevista de Ripollet: Quina és la teva vinculació amb el món del cavall?\nAlbert Figueras: Més que el món del cavall sempre m’ha agradat la Festa de Sant Antoni Abat. De ben petit ja la vivia a Sant Gervasi i la gaudia molt. Va ser quan vaig arribar a Ripollet que va créixer el vincle, els meus sogres eren socis de la Festa dels Tres Tombs i em vaig animar a ser-ho jo també. No sóc un gran aficionat del cavall tot i que és un animal que m’agrada.\nRdR: Què és allò que t’agrada més de la Festa?\nA.F: És una festa molt nostrada. A més és el dia dels animals i les mascotes. El cavall és un animal preciós i es preserva l’ofici del carreter. Pots veure els carros antics carregats de blat, troncs o nens que tiren caramels. És una festa molt vistosa i maca. Quan em van proposar ser el banderer em va semblar que seria una feinada, a més no estic acostumat a muntar a cavall molt sovint, però no em vaig poder resistir.\nRdR: Us heu preparat molt per la Festa?\nA.F: Una mica sí. Sortiré amb dos dels meus fills i per això hem buscat sortir algun dia a cavall per preparar-nos una mica. Tampoc hem pogut muntar tant com ens hagués agradat però sabem que no és gens perillós i ens acompanyaran de ben a prop per si succeeix qualsevol contratemps. No som els primers que hem sortit sense un cavall propi o amb poca experiència, per això estem tranquils.\nRdR: Qui us ho va proposar i per què us animeu?\nA.F: Va ser en Joan Albiñana, el president de la comissió de Sant Antoni Abat. Va pensar en mi per l’estreta relació dels meus sogres amb l’entitat. Va sorgir de forma espontània i no m’esperava la proposta. Tampoc m’havia imaginat mai sortir com abanderat. No m’ho vaig pensar gaire tot i que no m’agrada ser el centre d’atenció. A més algun tiet de la meva dona havia sigut banderer i em semblava una manera de fer tradició familiar.\nRdR: Has pogut seguir de prop la preparació de la Festa?\nA.F: Sí, aquesta festa és molt complicada de gestionar. Jo vinc del món de l’hoquei, sóc el president del Club Hoquei Ripollet, i sé de primera mà que si la gent no acompanya i ajuda una mica és molt complicat tirar endavant allò que et proposis. He seguit molts dilluns les reunions de preparació i he vist que s’ha de moure molta paperassa, gent, recursos… Al final agrada molt veure aquestes festes però no tant col·laborar i donar un cop de mà. A més a la Festa dels Tres Tombs li manca força de gent jove, costa que s’enganxin.\nRdR: Has encetat un tema recurrent. Li falta relleu generacional?\nA.F: Pel que he vist hi ha gent del poble que fa molts anys que forma part de la comissió i costa que la gent jove s’impliqui en aquesta festa. El compromís és molt gran per ficar-se en aquest tipus d’entitats. En alguns casos els presidents de juntes han d’avalar amb els seus béns propis l’entitat. Això tira enrere a la gent. També la normativa ha canviat i has d’estar preparat en aspectes econòmics i de gestió.\nRdR: Has participat alguna vegada des de dins?\nA.F: Sí, quan els meus fills eren petits havíem participat amb un carro. Era una experiència molt maca, sobretot per la canalla.\nRdR: Què et sembla la Festa de Ripollet?\nA.F: Pel que he llegit Ripollet va ser la primera població que va tenir una escultura dedicada als Tres Tombs. A més és una de les celebracions més antigues del poble amb més de 125 anys d’història. És una festa que no s’ha de perdre però torno al que ja he dit, si la gent no s’involucra costarà veure-la més anys.\nRdR: Normalment s’havia celebrat el primer diumenge després del dia 17 de gener, Sant Antoni Abat. Què et sembla el canvi de data?\nA.F: Pel que tinc entès l’any que ve es tornarà a la data inicial. L’any passat la pluja va fer que és posposés la data, en vista d’aquest fet han preferit fer-la al febrer perquè millora el temps.\nRdR: Teniu ganes que arribi el dia?\nA.F: Sí, s’ajunten les ganes i els nervis. Ja tenim preparats els vestits, els cavalls i el discurs. Començarem el dissabte amb un dia ple d’activitats. Aquesta setmana a casa és el tema principal. Ara només esperem que faci bon temps i tothom ho gaudeixi molt.\nTags: Albert Figueras banderer Sant Antoni Abat\nPrevious: La celebració de Sant Antoni Abat omplirà d’actes el cap de setmana\nNext: Contes, tallers i una exposició per celebrar el Dia de la Llengua Materna\nRedacció 26 Març 2020 197\nRedacció 12 Març 2020 165\nRedacció 11 Març 2020 151\nArxiu de notícies Selecciona el mes Març 2020 (103) Febrer 2020 (85) Gener 2020 (85) Desembre 2019 (59) Novembre 2019 (97) Octubre 2019 (107) Setembre 2019 (79) Agost 2019 (29) Juliol 2019 (62) Juny 2019 (83) Maig 2019 (105) Abril 2019 (79) Març 2019 (91) Febrer 2019 (79) Gener 2019 (88) Desembre 2018 (66) Novembre 2018 (74) Octubre 2018 (92) Setembre 2018 (62) Agost 2018 (33) Juliol 2018 (63) Juny 2018 (103) Maig 2018 (107) Abril 2018 (93) Març 2018 (97) Febrer 2018 (102) Gener 2018 (118) Desembre 2017 (70) Novembre 2017 (104) Octubre 2017 (100) Setembre 2017 (81) Agost 2017 (6) Juliol 2017 (79) Juny 2017 (127) Maig 2017 (125) Abril 2017 (94) Març 2017 (117) Febrer 2017 (96) Gener 2017 (79) Desembre 2016 (78) Novembre 2016 (95) Octubre 2016 (93) Setembre 2016 (77) Agost 2016 (1) Juliol 2016 (84) Juny 2016 (115) Maig 2016 (107) Abril 2016 (106) Març 2016 (96) Febrer 2016 (91) Gener 2016 (87) Desembre 2015 (80) Novembre 2015 (96) Octubre 2015 (125) Setembre 2015 (89) Agost 2015 (3) Juliol 2015 (100) Juny 2015 (100) Maig 2015 (99) Abril 2015 (86) Març 2015 (99) Febrer 2015 (101) Gener 2015 (95) Desembre 2014 (57) Novembre 2014 (84) Octubre 2014 (97) Setembre 2014 (75) Agost 2014 (7) Juliol 2014 (79) Juny 2014 (86) Maig 2014 (107) Abril 2014 (76) Març 2014 (89) Febrer 2014 (85) Gener 2014 (82) Desembre 2013 (40) Novembre 2013 (77) Octubre 2013 (104) Setembre 2013 (69) Agost 2013 (3) Juliol 2013 (67) Juny 2013 (87) Maig 2013 (98) Abril 2013 (104) Març 2013 (93) Febrer 2013 (79) Gener 2013 (87) Desembre 2012 (87) Novembre 2012 (96) Octubre 2012 (108) Setembre 2012 (66) Agost 2012 (5) Juliol 2012 (58) Juny 2012 (96) Maig 2012 (102) Abril 2012 (45) Març 2012 (5) Febrer 2012 (3) Gener 2012 (1) Desembre 2011 (1)


Homenatge a Manuel Costa, a València\ndilluns, 17 de juliol de 2017 15:16\nEl Professor Manuel Costa (esquerra). Foto: Jardí Botànic de València\nEl passat 15 de juny el Jardí Botànic de València va acollir l’acte d’homenatge al professor emèrit de la Universitat de València Manuel Costa Talens amb motiu del 30 aniversari del nomenament com a director del Jardí Botànic de la Universitat de València. L'acte va comptar amb la presència d'Esteban Morcillo, rector de la Universitat de València, Isabel Mateu, directora del Jardí Botànic de la Universitat de València i Francisco José Mora Más, rector de la Universitat Politècnica de València.\nEn el seu honor, la Col·lecció de Plantes Medicinals del Jardí lluirà una placa en commemoració del que va ser director del Jardí.\nNotícia Web - Jardí Botànic de València\nDarrera actualització de dilluns, 17 de juliol de 2017 15:23