El Girona augmenta els recursos per al femení, integrat a l’estructura esportiva\n4 min. Girona 23/10/2018 23:36\n651x366 Cares somrients en el primer equip femení del Girona, que defensa “un escut de Primera”. / DAVID BORRAT Cares somrients en el primer equip femení del Girona, que defensa “un escut de Primera”. / DAVID BORRAT\nGairebé a tocar de Montilivi, les instal·lacions de Torres de Palau veuen créixer el Girona femení. Integrat de ple dret a l’estructura esportiva, 85 jugadores repartides en cinc equips i una estructura tècnica formada per una vintena de persones recullen els fruits sembrats durant els últims tres anys.\n“Fa cinc cursos això era un desgavell. Cadascú feia servir el seu sistema, entrenàvem on podíem i no hi havia una directriu comuna. El canvi, en tots els sentits, és immens. De fet, no érem ni una secció del club. Ha sigut molt important poder-nos integrar i formar part de la metodologia global”, explica Laura Estany (Banyoles, 1994), entrenadora de l’aleví. “No és fàcil saber traslladar segons què, és molta informació i les nenes són petites. Al principi va ser un xoc per a les dues parts. Moltes futbolistes no havien jugat mai a futbol i vam partir d’accions tan simples com la passada i el control. Però no hi ha cap altre secret que l’esforç ni millor aprenentatge que intentar-ho, equivocar-te i tornar-ho a intentar”. Els recursos destinats pel Girona han crescut d’un any per l’altre. A les pautes marcades s’hi afegeix la tasca d’anàlisi -es graven i s’estudien tots els entrenaments-, la preparació física, l’entrenament específic de porteres i la cura dels aspectes nutricionals.\nFormar i educar\n“La nostra tasca exigeix saber explicar una idea i que les jugadores la posin en pràctica; ningú ens imposa el com, som nosaltres les que ho hem d’interpretar amb sentit comú”, diu Mar Vergés (Palafrugell, 1995), segona entrenadora de l’aleví i jugadora del sènior. “No treballem només per l’avui, sinó pel demà. Qui vingui a veure els partits veurà que tots els equips segueixen el mateix model. Això fa que quan qualsevol noia, per edat, salta de categoria, el cervell li recordi que allò ja ho coneix i es pugui adaptar millor a un terreny que, sent diferent, continua sent igual”. Formen futbolísticament al mateix temps que eduquen. “No és el mateix afrontar un problema amb una persona de caràcter rialler que fer-ho amb una persona més reservada. Volem que estiguin unides; els hem de fer sentir que si caminen juntes, arribaran més lluny que si caminen per separat”. Les més petites agafen com a mirall les noies del sènior, representades també per Virgínia Parella (Torroella de Montgrí, 1999), delegada del cadet. “Somien seguir el nostre exemple, nosaltres un dia vam ser elles i volem ajudar a la seva progressió. Comptar amb persones que han tingut la mateixa experiència que tu abans ho fa més fàcil”, afirma.\nAgraïdes amb l’aposta del Girona, són conscients que hi ha molt camí per recórrer. “El que pot semblar un gest petit té un gran significat per al futbol femení, hem hagut de lluitar per tenir el nostre espai”, diu Estany, que no pot evitar l’emoció quan recorda les seves jugadores fent de manera correcta un exercici qualsevol. “Hi dediquem moltes hores, moltíssimes. I res omple més que això, és el petit premi al qual ens agafem per seguir creient. Apostem per l’equilibri, treballem per formar però també per guanyar. Elles ho saben, això no és el pati de l’escola. Representen un club de Primera i defensen un escut”. Vergés ho amplia i diu que miren de no donar “cap feedback negatiu”, i si s’executa malament un moviment “la jugada s’atura i s’explica”. “Fem entendre a les noies el perquè de les coses, intentem que aprenguin des del raonament i no des de la imposició”.\nDesitgen jugar a Montilivi\nEl tracte amb les famílies és diari. La relació té un radi d’acció que sobresurt dels límits marcats al terreny de joc. “Si tenen un problema a l’escola, el volem saber. Si no es troben bé, també. Nosaltres els exigim molt durant els entrenaments però perquè sabem que ho podem fer. En canvi, si algú viu un mal moment, abaixes una mica el llistó perquè aquella jugadora necessita pair-ho”. Segons Estany, es tracta de “modular l’exigència i ser flexibles” perquè moltes vegades “no et diuen res i es guarden els sentiments”. “A mesura que la relació creix, ho perceps més fàcilment, desenvolupes una espècie d’olfacte que et diu si tot va bé o s’ha d’accionar el fre”, descriu. “Crec que és bo poder-les ajudar mentre estan passant pel que tu vas passar. Quan ets adolescent, qualsevol cosa et sembla la fi del món i amb els anys ho relativitzes. Veure certes qüestions, em recorden com era i com actuava jo, a la seva edat, i em permet aprendre i aportar aquella perspectiva que ara no tenen”, afegeix Parella.\nAmb un somriure d’orella a orella, expressen un desig comú: “Ens agradaria veure un partit del sènior a Montilivi”, finalitzen. Tot és qüestió de temps.\nCinc de cada cent treballadors de les Balears varen patir un accident laboral durant el 2018


Above and Below - La Casa Elizalde Above and Below - La Casa Elizalde ajuntament.barcelona.cat\nExposicions Above and Below\nDies: Del 21 de febrer de 2018 al 28 de març de 2018\nEspai: Sala d’exposicions\nDibuix i escultura d'Oriol Aribau\nLes referències a l’arquitectura i l’urbanisme han estat el pilar conceptual d’Oriol Aribau (Barcelona, 1984). L’atracció cap a la psicologia ambiental i arquitectònica, pel que fa a la interacció subjectiva del nostre comportament i les sensacions en relació amb el lloc són la seva principal font d’investigació i creació.\nL’exposició ‘Above and below’ presenta una selecció de dibuixos i escultures on l’artista ens posa en escac la relació entre espai i individu, entre contenidor i contingut. Aribau ens condueix cap a un procés de sensibilitat personal: un tractament dels entorns, dels espais que deixem, dels quals oblidem, del espais viscuts i del espais que han mort.\nOriol Aribau ens guia pel seu imaginari urbà cap a nous paisatges i noves ciutats, cap a un mapa conceptual on deambulem pel buit, pel tangible i l’intangible, per la gravetat i la flotabilitat, pel real i l’irreal.\nInauguració: dimecres 21 de febrer les 19.30 h\nConversa amb l’artista\nOriol Aribau juntament amb Elena Blesa, artista i professora d’art a La Casa Elizalde, ens parlaran de l’exposició, del procès de creació, dels referents de l’artista, i de futurs projectes entre d’altres…\nDimarts 6 de març a les 19.00 h\nSala Carme Biada


Sant Petersburg (1/3) (Rússia) – Fuet i Mate\nBy fuetimate on 7 febrer 2017 • ( Deixa un comentari )\nEn aquells temps, Rússia controlava els rius però no tenia sortida al mar. La sortida al mar Negre la tenien els tàrtars i la sortida al Bàltic, els suecs. Després de guanyar als suecs la fortalesa de Niantz, a prop del riu Neva, el zar Pere el Gran va decidir fundar la nova capital del seu imperi, Sant Petersburg (Санкт-Петербург), corria l’any 1703. En aquest conjunt d’illes de terreny pantanós i utilitzant pedres del baluard de Niantz, es va construir el fort i al cap de cinc mesos, malgrat els diversos impediments de falta de gent, terreny complicat, malalties epidèmiques, etc. la ciutat va estar fundada com a tal, amb dues cases de totxos i la resta cabanyes de fusta (un exemple era la del propi tsar), amb presència russa permanent i fins i tot, comerciant amb Holanda. El mateix Pere va dissenyar diverses edificacions per la seva nova ciutat.\nEns sembla lògic començar la nostra ruta al punt on també ho va fer Sant Petersburg., per això ens situarem a la plaça Troitskaya, a l’altre costat del Neva, respecte de l’Hermitage, creuant el pont Troitskiy. Aquesta plaça fou la primera plaça de la ciutat, la que durant molt temps tenia el mercat i on hi havia la Catedral de la Trinitat i Sant Pere. Aquest temple va ser demolit el 1993 però 10 anys més tard es va construir, al mateix lloc, l’ermita de la Santa Trinitat, la que veiem avui. Des d’aquí, podem anar seguint la Riba del Neva per Petrovskya fins a una casa de pedra d’una sola planta, on al seu interior, hi ha la casa de fusta en la qual vivia el tsar Pere el Gran, actualment és un museu. Davant del parc on hi ha la casa de Pere, hi ha els lleons mitològics Shi-Tsa, de granit i 2,5tn originaris de Manchuria.\nDesfem el caminat fins ara i anem a l’altre punt històric de la fundació de la ciutat, la Fortalesa de Sant Pere i Sant Pau, a l’illa de Zayachy, és a dir, l’illa dels conills. Amb aquesta traducció entendrem l’escultura d’un conill que ens trobarem quant travessem la porta d’accés. La fortalesa va ser dissenyada per Domenico Trezzini i el 1703 es va construir de fusta. A partir del 1706 es va reconstruir de pedra amb forma hexagonal irregular amb bastions a cada cantonada, però durant la Segona Guerra Mundial va ser durament bombardejada i posteriorment restaurada. Al seu interior hi destaca l’agulla de 122,5 metres de la Catedral de Sant Pere i Sant Pau, obra de l’arquitecte D. Trezzini. Aquí fou on s’enterrà a Pere el Gran i a altres zars fins a Nicolas II. També hi ha el cementiri d’homes importants de la història del país. Passejant per la fortificació, que durant una part important de la seva història va ser una presó, veurem diversos museus, la casa de la moneda i un monument de Pere el Gran que no ens deixarà indiferents.\n– Autocar de Tallin (Estònia) a Sant Petersburg: empresa Ecolines, surt a les 21.45h i arriba a les 5.00 del matí (més una hora de diferència horària). Preu 10€.\n– Anar a Novgorod: Autocar de Sant Petersburg: 430p + 50p per motxilla. Surt a les 7:30 del matí.\n– Metro: 45p.\n– Habitació compartida una mitja de 200p/persona (3€) però es poden trobar ofertes. Nosaltres vam dormir per 90p/persona (1,5€) i sincerament, va ser el millor hostel dels 3 que vam estar a la ciutat. Busca a Booking.com, no reservis mai per més de dues nits i estiguis disposat a moure’t de hostel. Les ofertes a Booking.com són reals.\nMejar: a les cantines es pot menjar per 40p (menys de 1€). A molts hostels hi ha cuina.\n– A informació i turisme tenen una guia molt completa, gratuïta, per visitar Sant Petersburg.\nTagged as: Gratis, Hermitage, Rússia, Sant Petersburg, UNESCO


ARRUGUES / ARRUGAS | Col·lectiu de literatura Pep Sempere\n← LA FERIA ABANDONADA\nUNA PRIMAVERA PER A DOMÉNICO GUARINI →\ned.Astiberri, 2012/ 2013\n“La grandesa de Roca en enfrontar-se al fet dramàtic ha estat no deixar-se superar per l’anècdota ni per un to ensucrat. (…) Encanta, atrau, distreu… pur encant trist. Des de la portada, magistral, fins a l’última pàgina”.Peio H. Riaño. PÚBLICO\n“Arrugues narra amb precisió la batalla contra la vellesa. Una batalla sense armes però no exempta de llàgrimes.”Yves-Marie Labé. LE MONDE\nÉs un còmic publicat en 2007, reeditat en català ( 2012) i castellà ( 2013) , que no ha deixat de rebre premis des de la seva publicació i del que també s’ha fet una pel·lícula.\nTracta el tema del Alzhéimer amb tendresa, amb humor en algunes ocasiones, però amb molt d’amor.\nHistòria commovedora, senzilla, amb la gràcia de les coses quotidianes, però sense estalviar-ne la profunditat ni la seriositat del tema. Dintre de la història , com a eix central, l’amistat i la complicitat entre iguals.\nRecomanat a partir de 12- 13 anys\nComentat en Desembre 2014\nAquesta entrada s'ha publicat dins de A.-LLIBRES COMENTATS, Arrugues / Arrugas i etiquetada amb 12-13 anys, Arrugues, ed.Astiberri, Paco Roca. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Benicarló acull la primera edició de Sincròniques i esdevé la capital de la dolçaina i el tabal - Diari del Maestrat\nPosted by Redacció | 9 Ago, 2018 | Benicarló, Cultura\nDurant tot el cap de setmana es duran a terme tallers que inclouen els avenços més notoris al voltant dels dos instruments a càrrec de músics i professionals de gran prestigi. Sincròniques es tancarà diumenge amb un concert conjunt i una cercavila d’homenatge a Carles Santos.\nFins al proper diumenge 12 d’agost, Benicarló serà la seu de les primeres Jornades Sincròniques, una iniciativa dels reconeguts dolçainers Pau Puig i Laia Puig que ha comptat amb la col·laboració de la Colla de Dolçainers i Tabaleters de Benicarló i de l’Ajuntament de Benicarló. Les jornades giraran al voltant de la dolçaina i el tabal i integraran des de tallers de tècnica instrumental, d’interpretació, de manipulació o de respiració fins a xarrades sobre la dolçaina i la tradició o sobre les noves tecnologies aplicades a l’estudi de la dolçaina.\nPrevi al concert, tindrà lloc una cercavila que constituirà un homenatge popular i col·laboratiu al músic i compositor Carles Santos, que va integrar la dolçaina i els instruments tradicionals en algunes de les seues obres més conegudes. L’escriptora Alicia Coscollano, que ha col·laborat en l’organització d’aquest acte, ha explicat que «hi participaran dolçainers i tabaleters de tot el País Valencià, bandes de música de Benicarló i la Sénia, gegants i capgrossos de Càlig, Benicarló, Amposta i Alcanar, la Muixeranga de Vinaròs i l’alumnat de les Jornades Sincròniques». «Serà un homenatge amb molt de respecte i emoció–ha afegit Coscollano– a un dels pocs músics de nivell internacional que ha inclòs la dolçaina en l’àmbit de la música clàssica i contemporània».\nPer al regidor de Cultura, «aquest serà un homenatge no només de Benicarló, sinó de la resta de comarques del nostre voltant. Vindran músics de banda i banda del riu Sénia que, al final, és allò que tant li agradava fer a Carles Santos». «En definitiva –ha dit Barberà–, gaudirem recordant Santos i recordant que els valencians tenim una cultura popular que no per ser popular és menys cultura».\nPreviousLa Escuela Deportiva de Verano llega a su ecuador con multitud de novedades y excursiones\nNextEl Grupo Socialista de Alcalà de Xivert da un supenso en transparencia al alcalde del PP, Francisco Juan\nEl Chef Raul Resino, ha cocinado en las Islas Canarias\nProcessó dels Patrons Sant Bertomeu i Sants Màrtirs Abdó i Senén


Estrenat l'any 2016 al Festival de Cinema de Toronto, l'obra planteja un recorregut per alguns dels temes més tabús de la societat d'Israel: drogues, sexe, drets de la dona, etc. La pel·lícula és una mostra del que es coneix com a "nou cinema palestí", més centrat en el dia a dia de les persones que en el gran conflicte polític.\nL'obra ha estat guardonada en molts de certàmens, entre ells, el festival de Sant Sebastià, on es convertí en la pel·lícula més premiada. A la vegada, també va ser rebuda amb censura en alguns pobles d'Israel.\nLa projecció serà presentada per la mateixa directora i després, s'obrirà un espai de debat.\n26 d'abril a les 20:30 hores\nGaudeix del film de Maysaloun Hamoud al Centre de Cultura de Palma\nMés informació del film


Glossa del bisbe Xavier Novell: Presos i +\nPel seu interès, reproduïm la darrera glossa del bisbe de Solsona, Xavier Novell.\nRedacció, 10 setembre 19\n"A les vigílies de la Diada Nacional de Catalunya vull compartir amb vosaltres una reflexió sobre la situació de presó preventiva d’un grup de polítics del nostre país i sobre la nostra actitud davant la situació política i social actual. Ho faig en primer lloc recordant la reflexió més recent del papa Francesc sobre la presó preventiva. Ho faig també des del contacte personal que he pogut tenir amb quasi tots els presos polítics. Finalment, ho faig conscient que el procés polític que hem viscut no s’ha acabat i com a Església hem d’aportar alguna cosa que ajudi a la nostra societat.\nAviat farà dos anys que un grup de polítics catalans pateix presó preventiva per causa del referèndum del dia 1 d’octubre de 2017. Molt s’ha especulat sobre la injustícia d’aquesta presó. ¿No serà veritat, en aquest cas, el que el Sant Pare, l’octubre de 2014, en un discurs a una delegació de l’associació de dret penal deia?: “La prisión preventiva –cuando de forma abusiva procura un anticipo de la pena, previa a la condena, o como medida que se aplica ante la sospecha más o menos fundada de un delito cometido constituye otra forma contemporánea de pena ilícita oculta, más allá de un barniz de legalidad”. És fàcil pensar que l’acusació de rebel·lió sostinguda per la fiscalia de l’Estat respon, almenys en part, a fer possible que s’apliqui la presó preventiva i així, com diu el Sant Pare, es procuri, de forma abusiva, una anticipació de la pena.\nÉs evident que el projecte d’assolir la independència a través d’un procés polític que culminés amb un referèn-dum no ha reeixit. No hi ha ni el primer element bàsic: la majoria social a Catalunya. Mentrestant s’ha eviden-ciat que la nostra societat està dividida en aquest tema. Lluny de preocupar-nos d’aquest fet, hem d’acceptar que vivim en una societat dividida, també pel model econòmic, pel problema de la immigració, pel model educatiu, per la comprensió de la persona humana, etc... L’Església per aquest tema i per molts d’altres no pot aportar cap posició concreta però sí que pot aportar un model de convivència fraternal enmig de la diversitat d’idees i parers. Ha de ser possible conviure tot i pensar diferent. A l’Església hi ha fidels independentistes i unionistes i tenen tot el dret a defensar en la vida social i política la seva posició. Tots, però, som germans i aquesta diferència no ens separa, no fa que ens estimem menys i que ens aju-dem menys. I si passa, vol dir que la nostra fe no és prou madura i que està ideologitzada."


COMPROMÍS PER L’ALCÚDIA, QUE ES PRESENTA COM ALTERNATIVA AL BIPARTIDISME, ASPIRA A GOVERNAR LA PRÒXIMA LEGISLATURA - * Compromís per l'Alcúdia\n“L’Alcúdia, el nostre compromís” és el lema de campanya elegit pel col·lectiu\nLa llista de Compromís per l’Alcúdia formada per 11 dones i 9 homes, aspira a millorar la seua representació en les pròximes eleccions per tal d’assumir responsabilitats de Govern a l’Ajuntament si així ho decideixen els veïns i veïnes de l’Alcúdia.\nCompromís per l’Alcúdia, diu en la presentació de la seua candidatura, que no trobareu grans projectes, ni grans esdeveniments, ni candidats estrella. Sols persones compromeses amb el seu poble i el seu País. Gent com vosaltres. Compromís aposta per les coses senzilles, per la millora de la qualitat de vida. Com deia l’escriptor,recentment desaparegut, Eduardo Galeano, “molta gent menuda, en llocs menuts, fent coses menudes, pot canviar el món”.\nAquesta legislatura, en la que Compromís ha comptat amb 2 regidors, per primera vegada a l’Alcúdia, cap partit ha ostentat la majoria absoluta, el que ha propiciat el diàleg, la negociació i el consens. Compromís per l’Alcúdia ha estat darrere de moltes de les decisions més importants i positives realitzades per l’Ajuntament. Una legislatura tranquil·la en la que s’ha donat prioritat als aspectes socials i educatius.\nLa llista de Compromís per l’Alcúdia presenta com a candidat a l’Alcaldia a Paco Sanz, portaveu de Compromís a l’Ajuntament de l’Alcúdia i mestre en actiu del Col·legi Públic Heretats de l’Alcúdia. Ha compaginat la seua tasca de regidor en els últims anys amb la dedicació a l’activisme social i mediambiental, actuant com a portaveu de Xúquer Viu. També ha treballat en la lluita per una educació pública, en valencià i de qualitat, entre altres activitats.\nEntre els primers llocs de la llista trobem a Pasqual Ortega, actual regidor de l’Ajuntament, llaurador de professió, porta tota una vida lluitant i defensant les seues idees pel benestar i la igualtat entre les persones i sobre tot de la classe treballadora. Pilar Huertas, mestra de professió i membre d’Abraç, l’Associació d’Amics i Familiars de malalts d’Alzeimer, preocupada pels problemes socials que vivim actualment i implicada en distintes ONGs d’àmbit local. Anna Pérez jove publicitària, membre d’associacions culturals com el Grup de Dansa l’Alcúdia i la Colla la Rosca, interessada en la participació de la gent jove en la vida política del poble. Albert Porta, que treballa en un comerç a l’Alcúdia, és vicepresident de l’Associació de Comerciants l’Alcúdia Qualitat i membre del grup de correfocs Els Dimonis Enroscats. Pilar López, membre de l’AMPA de l’Escola de Música. Toni Montes, mestre d’Educació Especial i membre de l’Associació Cultural Bloc de Progrés Jaume I. Marina Ribes, llicenciada en Belles Arts, professora d’Ensenyament Secundari i membre de Grup de Dansa. Saül Ibáñez, tècnic electricista i membre del grup de correfocs Els Dimonis Enroscats. “Toni de l’Hostal“ cantautor de la Ribera i del País Valencià, junt a altres persones, com Ramon Bria, Verónica Roig, Anabel Narro, Toni Castelló, Dolors Izquierdo, Carmen Miñana, Herminia Bellot, Francesc Clemente, Maria Jesús Boronat o Francisca Rubio completen la llista de Compromís per l’Alcúdia.


BASES LEGALS: SORTEIG PANERA NADAL 2021 - Soomfibra\nLa participació del sorteig estarà oberta del 6 de desembre de 2021 al 3 de gener de 2022.\nEl sorteig consta d’1 panera valorada en 1.500€ amb els següents productes: 1 Patinet elèctric, 1 Nintendo switch amb joc Animal Crossing, 1 lot de 4 ampolles de vi, 1 lot de 3 ampolles de cava, 1 espatlla ibèrica, 1 salt amb paracaigudes o experiència túnel de vent ( a escollir pel guanyador/a), 1 lot de torrons de 4 unitats, 1 àpat per dos persones al restaurant Seven Seven, 1 val de 100€ per gastar a la botiga Joguiba, 1 val de 75€ per embotits o productes càrnics a carnisseria Ribalta, 2 caixes de bombons.\nPer participar en el sorteig, el participant haurà de fer-ho omplint la butlleta que o bé rebrà a la bústia de casa seva o bé la trobarà a la botiga situada al Carrer Àngel Guimerà, 24 de Manresa. La condició necessària per participar és deixant les dades que es requereixen a la butlleta abans esmentada. Es podrà guanyar (1) panera per persona. El sorteig és gratuït, sense obligació de compra o de fer-se Usuari de Soomfibra.\nEl/La participant haurà de ser major de 18 anys. Només es pot participar una vegada per persona.\nEl/La guanyador/a haurà d’anar a buscar la panera dimarts 4 o dimecres 5 de gener del 2022 a la botiga situada al Carrer Àngel Guimerà, 24 de Manresa en horari d’obertura: de 9:30h a 13h i de 16h a 20h. Si el guanyador/a no recull la panera en aquest horari especificat, la panera quedarà deserta.\nAmb la seva participació en el sorteig, autoritza a SOOMFIBRA a publicar el seu nom a les seves xarxes socials si resulta guanyador. També autoritza a publicar la seva fotografia/vídeo en recollir el premi en cas que sigui guanyador.\nEl sorteig es farà el 3 de gener del 2022 a les 20h i es notificarà per telèfon.\nCentre Integral de telecomunicacions i tecnologies de Catalunya, S.L es reserva el dret de suspendre el sorteig.\nEl sorteig està organitzat per Centre Integral de telecomunicacions i tecnologies de Catalunya, S.L, CIF B64704091 amb domicili social al Carrer Sant Antoni Abad 5, Manresa, 08242, info@soomfibra.cat\nEl premi consisteix en: 1 panera valorada en 1.500€ amb els següents regals: 1 Patinet elèctric, 1 Nintendo switch amb joc Animal Crossing, 1 lot de 4 ampolles de vi, 1 lot de 3 ampolles de cava, 1 espatlla ibèrica, 1 salt amb paracaigudes o experiència túnel de vent ( a escollir pel guanyador/a), 1 lot de torrons de 4 unitats, 1 àpat per dos persones al restaurant Seven Seven, 1 val de 100€ per gastar a la botiga Joguiba, 1 val de 75€ per embotits o productes càrnics a carnisseria Ribalta, 2 caixes de bombons.\nNi els treballadors ni els seus familiars directes -fins al tercer grau per consanguinitat o afinitat- de SOOMFIBRA no poden participar en el sorteig.\nTota informació personal facilitada, de forma voluntària, serà incorporada a la base de dades de Soomfibra. Tens el dret a accedir, rectificar, cancel·lar i oposar-te a aquesta informació. El responsable de la base de dades és Centre Integral de telecomunicacions i tecnologies de Catalunya, S.L. Per qualsevol dubte o reclamació contactar a l’e-mail info@soomfibra.cat


Teano Apartment Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Teano Apartment\nAl visitar Milà, vosté es sentirà com a casa a Teano Apartment, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Teano Apartment asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor, servei de llançadora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Teano Apartment és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Milà.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Teano Apartment de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Liciten el desdoblament de la C-260 a Vilatenim, una obra pendent de fa 20 anys - Diari de Girona\nLiciten el desdoblament de la C-260 a Vilatenim, una obra pendent de fa 20 anys\nLa previsió és que les obres s'iniciïn al segon semestre de l'any vinent mentre es negocien les expropiacions\ng.t. 29.12.2014 | 07:37\nUna imatge virtual de l´actuació prevista en aquest tram de via. diari de girona\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat ha licitat el projecte de desdoblament de l'últim tram de la C-260 a Vilatenim, que està pendent des de fa més de 20 anys. El projecte, que s'iniciarà al llarg del segon semestre de 2015, afectarà uns escassos 750 metres de longitud on es construiran dues calçades laterals i dos nous vials urbans al nord i al sud del barri de Figueres. En total, els treballs tenen un cost de 19,17 milions d'euros dels quals prop de vuit són per a les expropiacions de tretze edificacions.\nL'actuació s'iniciarà a l'enllaç amb la carretera N-II i anirà fins a l'actual rotonda de Vilatenim, on s'inicia el tram que ja està desdoblat. Tindrà un tronc central format per dos carrils de més de tres metres amb vorals. A cada costat, a més, hi haurà una calçada lateral. També es construirà una passera per a vianants per tal de poder creuar la carretera. Dos vials urbans més completaran l'actuació: un al sud, que anirà en paral·lel a la C-260 connectant Vilatenim amb la zona industrial donant continuïtat al carrer Itàlia i l'altre al nord, que donarà continuïtat a la calçada lateral nord del desdoblament fins al camí vell de Vilatenim. L'únic que no farà la Generalitat és l'accés al cinturó de ronda perquè Foment s'ha comprés a executar-lo quan desdobli la N-II.\nEl projecte està valorat en poc més de 19 milions d'euros, una part important destinada a expropiar tretze propietats -cinc de les quals són cases habitades-. En total, s'hi destinaran gairebé vuit milions d'euros. Malgrat això, al pressupost d'aquest any només hi ha una partida prevista de 123.142,85 euros des del departament han explicat que les obres començaran i que la majoria es faran amb càrrec als comptes de 2016. Això, de fet, va posar en alerta alguns dels veïns de la zona, que no van veure reflectides les indemnitzacions al pressupost. Des de Territori, però, insisteixen que ja s'hi està treballant, que hi haurà garanties abans que comencin les obres i que els imports per les expropiacions formen part d'un altre capítol de despeses.\nL'exalcalde i ara conseller de Territori, Santi Vila, va anunciar el passat mes de setembre que es desencallaria aquesta reivindicada obra. Després de més de vint anys i tres consellers, va dir, les obres començarien a mitjan de 2015 i es licitarien abans d'acabar l'any. I així ha estat. Per aquesta via hi circules una mitjana anuals d'entre 21.000 i 24.000 vehicles diaris que poden arribar fins als 43.000 durant el mes d'agost. La via està completament desdoblada fins a Roses a excepció d'aquest punt, que es converteix en un coll d'ampolla pels vehicles que van i vénen de Roses. Les obres tindran un termini d'execució d'uns quinze mesos.


EL REPUNT - BLOG DE JOSEP L. PITARCH: d’octubre 2014\nPREPARAR LES ARMES DE CARA A LES ELECCIONS\nArticle publicat a el Punt/Avui el dia 26 d'octubre de 2014\nCom venen unes eleccions, que tothom entén que pràcticament seran plebiscitàries i contra el PP, aquests s'han posat a organitzar les defenses de sempre, a refer les aliances, a recuperar el vell discurs anticatalanista, en definitiva, a preparar-se. L'any que ve, com s'ho veuen venir molt magre, necessiten assegurar-se el major nombre de vots, perquè la desfeta que patiran no siga encara major del que preveuen les enquestes i han tornat a recórrer a la demagògia lingüística i identitària, i a preparar les escopetes de sempre i a carregar-les de municions.\nAra ho faran mitjançant una llei de “Senyes d'Identitat” que defineix la “llengua valenciana com la principal senya d'identitat del poble valencià”, cosa que “implica defendre la seua individualitat respecte a les altres llengües de l'Estat”. Nihil novum sub sole, doncs.\nQuè volen en realitat, anunciant aquesta Llei? Doncs que els blaveros els voten. Per aquest motiu, els primers que l'han coneguda són la gent de Lo Rat Penat. Com tothom sap, aquesta veterana institució, que sempre havia mantingut la unitat de la llengua, pels anys 70 caigué en mans reaccionàries i secessionistes, de gent de la dreta més rància. Com disposen d'un bon galliner, subvencionat i preparat per a les ocasions, el PP els busca quan venen les eleccions. La cerimònia consisteix que el PP els renova la promesa lingüística, etc. A canvi, els del Rat demanen diners i càrrecs, i visca València!\nEn realitat tot és retòrica, perquè ni uns ni altres creuen en absolut en aquesta llengua, que ni usen ni coneixen més enllà del folklore. Per això mateix, crec que no paga la pena que ningú s'amoïne més del compte. Aquesta llei serà una banalitat, com ho han estat totes les promeses anteriors, encara que, això sí, ens entretindrà i distraurà de l'objectiu de normalitzar l'ús de la llengua; en aquest sentit, sí que ens farà mal. En situacions paregudes a les d'ara, es publicaren lleis i decrets de bilingüisme amb les mateixes promeses que volen aprovar ara, que no han servit per a res, perquè ells no es creien ni es creuen el que diuen que creuen. Contràriament, nosaltres si que hem anat fent.\nLa sort per a nosaltres és comptar amb els ensenyants (sindicats i organitzacions, entre les quals destaca, de manera contundent, Escola Valenciana) i amb la fidelitat de tantíssimes famílies que mantenen la llengua viva i que, malgrat les prospeccions de futur d'alguns estudis, fins ara no han deixat de parlar en valencià als fills. És veritat que també passa a l'inrevés, que els altres han fet i fan tot el que poden per a acabar amb la llengua que, malgrat tot, continua viva; això és molt important.\nArribats en aquest punt no voldria que ningú entenguera que estic relativitzant el perill que correm, perquè la llengua, en les circumstàncies actuals, està retrocedint en la societat, però la dialèctica està establerta entre els qui creiem en aquesta llengua i en aquest poble i els qui no. Aquests darrers són els espanyolistes (que són els qui manen) i els valencians desafectes, els qui abandonen la llengua. Com açò ha passat sempre i no ve d'ara, jo sóc dels qui creuen en la cançó d'Al Tall, el tio Canya.\nEls qui tenim els anys suficients per haver viscut el franquisme; la transició; la Batalla de València; l'enfonsament de l'esquerra i el triomf de la dreta popular, ja coneixem el discurs del PP d'ara, repetit amb les mateixes o amb paregudes paraules. Sabem que en realitat no han anat més enllà de dir banalitats, i fer promeses grandiloqüents, perquè defensar la llengua “valenciana” (usar-la, fomentar-ne l'ús i l'ensenyament), això no ho han fet mai. En realitat odien la llengua (amb odi o amb auto-odi).\nTambé he dit al principi que amb la llei de Senyes d'Identitat, aquesta púrria popular és preparar l'armament que carreguen de municions. És el que han fettota la història, des de la Batalla d'Almansa: atacar! Ací sí que pot passar que, com sempre, ells ataquen més que nosaltres, que sempre hem perdut les guerres, però que mai no hem perdut l'esperança. En aquest sentit, tinc confiança en la gent jove de les escoles, dels instituts i de la Universitat, que s'han organitzat només ha començat el curs, i han començat a fer assemblees i vagues. Moltíssims professors els acompanyen, i moltíssimes famílies, també. Bravo!\nL'objectiu que mou els milers de manifestants és carregar-se Wert i la seua nefasta Lomqe, defensar la llengua i la democràcia, i criticar i vilipendiar els xoriços del PP, i per tant, devem confiar que açò canviarà. A les Illes ja ens ho han demostrat i han fet retirar la nefasta llei de trilingüisme de Bauzà (TIL). Ara, al País Valencià haurem de fer el mateix amb la llei de Senyes d'Indentitat de Fabra. Aquesta és la guerra que ells volen i la pregunta que ens hem de fer és: per què no hem de tindre cap esperança els valencians que açò canviarà?\nPublicat per Josep L.Pitarch a 8:28 1 comentari:\nQUINES PENQUES, QUINS BANDARRES!\nArticle publicat a el Punt/Avui el dia 19 d'octubre de 2014\nEls bandarres són uns desvergonyits, pitjors que els penques, que no tenen escrúpols. A la vista del nou espectacle de rapacitat insaciable d'alguns representants de la flor i nata dels partits, dels sindicats i de la patronal, no se m'han acudit altres qualificatius que aquests, encara que també podria haver optat per dir-los fills de puta i fins i tot pendons, si el diccionari autoritzara aquest mot. En general, en català no tenim tanta varietat de paraules grosses com en castellà, segurament perquè no som tan energúmens, o perquè som massa finolis o figues beates. Per això, en moments com aquests, per a qualificar els Rato, els Blesa, els Bárcena, etc. ens falten paraules i ens quedem a mitja requesta. Podem dir-los directament lladres i ja està.\nAra bé, a més de desfogar-nos amb tots els exabruptes, crec que el que cal és analitzar l'afer de les targes negres de Caja Madrid-Bankia amb precaució i amb molta vista. ¿I si tot fora com una gran maniobra de distracció, per a ocultar coses encara més grosses? ¿I si amb aquest assumpte tracten de tapar que hi ha milers i milers de targes en negre en els bancs, en les grans empreses, en els ministeris, en les diputacions, en els ajuntaments...?\nO siga que pot ser que haja passat com en els vestits de Camps que, com explicà el president gallec, havia tingut molt “mala pata” i l'havien enxampat (“pillado”, digué). A aquests també és possible que els hagen enxampat cagant... O que tot siga, com he dit, una maniobra de distracció. Que hagen dit: que es distreguen amb aquests, que ja no ens fan cap paper i que s'obliden de nosaltres...\nÉs el que ha passat en altres ocasions, que s'ha facilitat el “descobriment” d'una gran mangarrufa, d'uns personatges en concret que reben el rebuig de tothom. I entre tot el merder que s'organitza, els periodistes i el veïnat perden de vista la mangarrufa major que hi ha al darrere. I a poc a poc tothom acaba oblidant-se dels malfactors. Per exemple, ¿qui se'n recorda de Bárcenas, on està i què fa i si ja ha tornat ni un euro? Ni la Sexta se n'ocupa ja. I mentrestant, ¿ ja s'han oblidat dels sobresous de la cúpula popular? Aquesta és la mare dels ous! Perquè aquells sobresous eren el mateix que ara les targes negres.\nPer si n'érem pocs, ara ha aparegut una altra mangarrufa en l'exèrcit, en el gloriós exèrcit, on alguns militronxos també s'han dedicat a estafar la hisenda pública, amb la complicitat dels comandants. ¿Ací qui ha d'investigar Montoro, o l'exèrcit fa ranxo a banda? Sols falta que aparega algun escàndol (que no siga sexual) entre la jerarquia eclesiàstica, que ja seria el desastre total.\nRepetisc i acabe el tema: cal que la policia, la fiscalia, els inspectors d'hisenda, tots es posen a investigar l'existència de sobresous i targes negres en totes les institucions, començant per les bancàries, seguint per l'administració i les empreses que s'han beneficiat de les ajudes que se'ls concediren (pagant el poble) amb l'excusa de “la crisi”. I cal que s'investigue també tota la crème de la crème, si tenen ingressos extraordinaris, si tenen dipòsits a l'estranger que no declaren... I una pregunta a Montoro (o Montrolo, que li diuen a Madrid): ¿per què suprimí el cos d'inspectors que es dedicaven a investigar la gent grossa i els dedicà a investigar els petits defraudadors?\nMentre no facen una neteja radical, mentre no canvien els hàbits ancestrals, el “cas espanyol” estarà en boca de tot el món, que es fan creus o se'n riuen. I la prova és la premsa estrangera. Lamentablement, ens posen a tots en el mateix sac i és injust que els qui no ens papem ni una rosca, vull dir el poble pla, o siga la majoria absoluta de la població, siguem tinguts com a petits delinqüents, persones de poc de fiar. Que ens tinguen per uns pobres ignorants, ho comprenc, perquè molta gent viu a la inòpia i encara diuen les enquestes que votaran el PP. Però en aquest Estat no tothom som uns furtacarteres.\nNi tothom es mama el dit. Posem per exemple els avenços independentistes de Catalunya que, passe el que passe el 9-N, ja ha donat un magnífic exemple de sentit comú i de tenir les idees tan clares que volen trencar palletes. A tot el món saben que el tema de Catalunya anirà endavant, per molt caparruts que s'hi posen a Madrid.\nQuina història més desgraciada la nostra, si la repassem. Tan tristíssima que des de fa tres-cents anys, que es perpetrà l'anul·lació dels drets dels pobles perquè perdérem la guerra contra els borbons, no hem aixecat el cap, entre pèrdues colonials, governs absoluts i dictadures, persecucions d'idees, guerres civils (la més tràgica, la de Franco), i robatoris a mansalva i corrupció, que sempre han quedat impunes. Així que, a veure què fem amb aquests penques!\nPublicat per Josep L.Pitarch a 9:09 Cap comentari:\nArticle publicat a el Punt/Avui el dia 16 d'octubre de 2014\nFruit del treball d'una periodista incansable, de la nostra paisana Laura Ballester, una història tràgica i immensa com fou l'accident del Metro de València, del dia 3 de juliol de 2006, no ha caigut ni caurà en l'oblit, que és on van a parar les històries si ningú les escriu. El seguiment de tots els detalls d'aquella tragèdia, del patiment de tantes famílies afectades (43 morts i 47 ferits de gravetat) i de la commoció que significà en la societat valenciana, així com de les maniobres confuses i ocultistes de les autoritats del PP, tot ha estat perfectament recollit, contrastat i redactat en el llibre “Lluitant contra l'oblit” de Laura Ballester.\nEl llibre té tres parts, la primera de les quals és el relat minuciós del que passà aquell dia en la línia 3 del Metro, just a l'entrada de l'estació de Jesús. Laura recull els testimonis dels qui visqueren l'accident directament i sobrevisqueren, la lectura dels quals impressiona i posa el cor en un puny al lector. Els testimonis de molts familiars que hi perderen algun membre de la família dimensiona encara molt més la intensitat de la tragèdia, de manera que és impossible que el lector sensibilitzat no s'hi solidaritze amb tant de dolor.\nA continuació, però, la reacció de les autoritats valencianes, que des del primer moment tractaren de relativitzar l'accident, qualificant-lo d'imprevisible i d'inevitable, xoca de manera vergonyant amb la realitat, perquè s'ha demostrat que aquell accident podia haver-se evitat, si les autoritats responsables del metro hagueren pres les mesures tècniques necessàries. És amb aquesta voluntat maliciosa que les autoritats han intentat, des del primer moment ocultar proves, manipular informes... I fins i tot han intentat fer callar les famílies, amb promeses econòmiques incloses... L'estratègia de les autoritats ha estat la de silenciar-ho tot durant vuit anys, fins i tot les boques de les víctimes.\nDurant tot aquest temps, mentre les autoritats valencianes no han fet altra cosa que augmentar la ignomínia del seu comportament, les famílies i la societat han mantingut el seu compromís vers les víctimes, reclamant l'aclariment d'aquell accident i la depuració de responsabilitats.\nI és en tot aquest procés que Laura té un paper impressionant, que compleix a la perfecció, des del diari Levante-emv: donar fe de tot el que ha anat succeint, dels passos de la justícia, i de les malèvoles maniobres de les autoritats; i per altra part, de la ferma actitud dels familiars, de les seues gestions judicials, del suport de la societat i de les associacions cíviques.\nFaltava, però, el gran impacte que suposaren els documents de dues productores de documentals (Barret Films i H&M Sanchis), però sobre tot del programa de La Sexta, Salvados, de Jordi Évole. Amb una quota d'audiència de més de tres milions, aquell programa permeté que el món recuperara la notícia del que va passar ja feia quasi set anys, de les maniobres governatives per a silenciar-ho tot, de les dels responsables del metro i dels polítics, inclosa la tragicòmica aparició de Juan Cotino. Com a conseqüència de tot plegat, es produïa la gran manifestació del 3 de maig de 2013 i la reobertura del cas judicial.\nEn tot aquest procés, el treball de Laura ha estat de suma importància, com diem: amb les seues aportacions informatives, mantenint el contacte amb les famílies de les víctimes, seguint els passos de la fiscalia i dels jutges, col·laborant amb Évole... I ara, amb la publicació del magnífic llibre que comentem, on quedarà constància per a sempre que les autoritats valencianes del PP, inclosos algunes de judicials, tingueren i en part encara tenen una actitud antidemocràtica i hipòcrita, amb el seu menyspreu per les víctimes i per la societat.\nEls qui tenim la sort de conèixer Laura no estem tan sorpresos de veure el que ha estat capaç de fer, perquè sabem que és treballadora i rigorosa en el seu treball, i molt honesta. Per això Laura ha estat recollint informació, contrastant-la, entrevistant-se amb qui ha pogut, i publicant incansablement al Levante-emv. Finalment redactant aquest llibre, que està presentant a tot arreu on la reclamen. Però, per damunt de tot i duta per la seua honestedat, posant-se del costat de les víctimes, convertint-se en la veu dels qui ja no poden parlar i de les seues famílies.\nA Silla, doncs, crec que tenim motius més que suficients per a sentir-nos orgullosos de Laura, i per tant hem d'agrair a qui en siga el responsable d'organitzat la presentació del seu llibre (i si ha estat l'alcalde, com algú m'ha dit, millor). Laura, de qui tots recordem la seua bonhomia i el seu interès a informar de tot el que passava al poble, a través del Punt que ella dirigia, és mereix que tots, les associacions i els responsables polítics, li fem costat la nit del 30 de novembre, dissabte, al Teatre de la Plaça.\nPublicat per Josep L.Pitarch a 9:01 Cap comentari:\nELS DEL PP, "CAPUT"!\nArticle publicat a el Punt/Avui el dia 12 d'octubre de 2014\nJa he escrit alguna vegada que la meua àvia Maria, que era d'Ademús, davant d'alguna adversitat em deia que “Dios aprieta però no ahuga”. Encara que no crec en Déu, sí que crec que l'àvia sabia de què parlava, per les mils de penalitats que havia passat en aquesta vida, la guerra inclosa, que havia superades, aguantant i resant.\nDoncs, ara em recorde de l'àvia perquè ens cauen a sobre tantes calamitats alhora que ens estan fet patir molt. Les calamitats són mundials i altres d'ací mateix. En faig una somera relació, primer a nivell mundial, de les pitjors: el deteriorament climàtic; les guerres incessants; la irrupció del terrorisme pseudo-islamista; i la fam en el món, que afecta especialment els infants. Tot terrible. I tot mogut pels interessos de les potències i de les multinacionals. Tot plegat està produint en el món un deteriorament físic i moral, que ningú no sap on anirem a parar.\nRespecte de les calamitat a nivell de l'Estat de la “pandereta i olé”, o siga l'espanyol, subratllaré: la corrupció, que és tan immensa com insuportable; l'enfonsament de les mitjanes empreses i, en conseqüència, la manca de treball; la falta de perspectives laborals per a la joventut, de dimensions incalculables; i la pèrdua o desfeta de les atencions als dependents (tant catòlic com és el govern), que són imperdonables. Tot terrible, també, i tot mogut pels interessos dels polítics, de la banca, de les multinacionals i dels “amiguitos del alma”, que s'omplen les butxaques a mans plenes.\nTot plegat, la impressió que tenim d'aquests anys de govern popular és que ens han estafat, tan miserablement, com ningú no es podia imaginar. Llegir la nòmina de xoriços en la presó, o a punt d'entrar-hi, dels que estan pendents de judici, dels que estan encausats, i dels qui encara no els han encausat, provoca una indignació absoluta. No tenen perdó ni de Déu, que no existeix, ni dels homes. Aquests tres anys de governs populars majoritaris, a Madrid i a moltes autonomies i ajuntaments, passaran a la història com el Trienni dels Xoriços, o de la ignomínia.\nDic trienni perquè vull suposar que a continuació de les eleccions de maig de l'any que ve, quan perdran la major part dels ajuntaments i de les autonomies, hauran de fer com Alfons XIII i dimitiran. Rajoy no podrà aguantar un any més sabent que ningú se'ls creu arreu de l'Estat i hauria de plegar, com féu el rei, per evitar mals majors. I vull suposar que els partits guanyadors exigiran la convocatòria d'aquestes eleccions Per això he titulat aquest article “els del PP, caput”.\nEl Trienni dels Xoriços o Ignominiós, ja veurem com ho bategen els historiadors, serà recordat per la desfeta de milions de llocs de treball; l'emigració massiva de la joventut més preparada de la història, per la manca de treball; per la ruïna de milions de xicotetes i mitjanes empreses; els desnonaments massius; per la immoralitat instal·lada en totes les institucions... La part més positiva serà el desmembrament que hauran provocat de l'Estat.\nI juntament amb tantes desgràcies juntes, el Trienni Ignominiós també serà recordat com el del malbaratament de l'erari públic, a favor dels bancs, de les multinacionals i dels especuladors amics del règim, i el de l'empenyorament de tot l'Estat per a desenes de generacions. En definitiva, serà el trienni de l'empobriment de tots i de l'enriquiment d'uns pocs.\nEntre aquests pocs la nòmina de subjectes impresentables també serà antològica. Potser brillaran especialment Blesa, Rato, els vuitanta beneficiaris de les targes opaques de Caixa Madrid, el Bigotes... Però, els centenars i centenars de polítics de segona i de tercera línia que, a través de Diputacions, Ajuntaments i empreses públiques també s'hauran beneficiat i es beneficien de targetes opaques i d'altres mangarrufes xoriceres també serà d'antologia. El cas dels partits és més que evident, començant pel PP (cas Barcenas, cas Gürtel, cas Brugal...).\nSobre l'ús de targetes negres per part dels polítics, recordem, a tall d'exemple, que no fa molts anys un regidor de Palma de Mallorca fou denunciat per utilitzar-ne una a càrrec de l'ajuntament mallorquí, per a pagar-se unes sessions de putes en un cabaret de Moscou. O el cas dels capos de la depuradora de Natzaret. O el cas de l'alcalde d'Oriola... I com no ens tremola la mà, ni tenim res a amagar, també devem recordar els “nostres” casos del Palau, de la família Pujol... (podeu afegir tot el que vulgueu).\nPerò, per si no en teníem prou amb uns governants desaprensius, només faltava comprovar quina mena de burros són. El cas de la candidatura de Madrid als Jocs Olímpics marcà història, fent el ridícul més gran que ningú es podria haver imaginat i només per això l'alcaldessa de Madrid hauria d'haver demanat disculpes i dimitit.\nAra, la que acaba de passar-los a aquesta gent sí que és grossa, amb la desgraciada actuació en el cas de l'èbola. Volien posar-se una medalla, la de l'eficàcia en el combat sanitari contra l'epidèmia, duent uns pobres missioners a curar-los i ha passat tot al revés, que ni s'han curat i damunt que han introduït l'epidèmia a Europa. Han actuat de manera inexperta i temerària i amb la descoordinació més absoluta dels serveis de salut han posat en perill la vida de moltes persones. Europa està escandalitzada del cas espanyol.\nEn el moment que escric aquest article, divendres a la matinada, la ministra Mato no ha dimitit encara i Rajoy, finalment, ha donat la cara sense preguntes dels periodistes... L'espectacle és tan lamentable que és possiblement el millor exemple del mal govern que patim. Com, a més a més, avui és el dia de la Hispanitat i acaba de perdre la selecció, per tot plegat he titulat aquest article com ho he fet: els del PP, caput! per xoriços i per burros.\nPublicat per Josep L.Pitarch a 8:53 Cap comentari:\nESPANYA TÉ ELS DIES COMPTATS\nArticle publicat a el Punt/Avui el dia 5 d'octubre de 2014\nPer molt que s'emprenyen a Madrid, el xollo de què viuen des de fa tants anys se'ls acabarà. Cada dia més gent de les autonomies, especialment les perifèriques, com ja passava en les províncies romanes a finals de l'Imperi, comencen a pensar que ja n'hi ha prou de nodrir la metròpoli, d'enviar-los tota la recaptació, a canvi de res i de no tenir la sobirania. Així que ara mateix, com a la metròpoli han abusat tant que han cremat tot el crèdit, cada dia són més els qui ens rebel·lem contra Madrid, com antigament es féu contra Roma.\nHa estat Catalunya l'autonomia capdavantera de la rebel·lió, com era d'esperar, perquè, a més a més, ja tenen una llarga experiència. A continuació el País Basc s'ha apuntat a fer el mateix. Canàries, al neguit històric de les seues necessitats mal cobertes per la llunyania, ara estan a parir per tot el merder de les explotacions petrolieres que vol encolomar-los Madrid i volen organitzar un referèndum, que també els el vol prohibir el govern central.\nI el País Valencià? El nostre cas és més especial. Ací la idea de reclamar la independència no ha calat profundament en tot el veïnat, encara que sempre hi ha hagut una minoria que no ens hem oblidat de la història. Ara, però, ja comença a manifestar-se un canvi notori, entre altres coses perquè hi ha la protesta dels empresaris, farts que les inversions de l'Estat les destinen a altres autonomies que no la nostra, i en general la rebel·lió augmenta en totes les capes de la societat pels maltractaments econòmics a què ens sotmet el govern central.\nTot açò, que la mar bull com la cassola al forn, els de l'Estat no ho veuen o no volen veure-ho. Ahir mateix la inefable senyora Cospedal deia que “Espanya és única i indivisible...” És el que deia José Bono, i ara que me'n recorde el mateix Primo de Rivera i Francisco Franco. La reina de la fira d'Albacete s'ho hauria de fer mirar. Com la Constitució diu el mateix, estem en un atzucac, perquè és estrepitosament inacceptable tal com està redactada, entre altres coses, pel concepte d'Estat.\nLa pluralitat que reconeix en algun moment la Constitució, es refereix al folklore i sols a això. Les llengües, que són el més important, intenten de substituir-les pel castellà (Wert vol espanyolitzar totes les criatures; a les Balears intenten reduir l'ensenyament del català; a Catalunya una sola família pot doblegar un centre escolar perquè al seu fill l'ensinistren en castellà; les autonomies amb dues llengües, si les governa el PP, potencien i fan més ús del castellà...).\nArribats en el punt en què estem, mentre Catalunya tira endavant amb el referèndum, seguint una estratègia molt encertada, i com segurament farà el mateix Canàries, ja hi ha qui es planteja la necessitat de fer una nova Constitució. Hi ha qui parla de canviar el model centralista i crear un Estat Federal, i fins i tot hi ha qui reclama una República. Amb la mentalitat espanyolista que tenen “ells” no hi ha massa possibilitats de reeixir-se'n. Perquè ells viuen instal·lats, com diu la Cospedal, en “una única nació espanyola que és la que tenim en aquest moment i la que ens vam donar fa molts anys”, de la qual nosaltres quedem fora.\nPrecisament la seua “nació” es formà pels Decrets de Nova Planta, en 1715; fins aleshores no existia Espanya. I fou a costa d'aniquilar i/o reduir les altres nacions, perquè havien perdut la guerra contra l'exèrcit castellano-francès. Mira quin mèrit, tu. I com nosaltres perdérem la guerra, el borbó que la guanyà (Felip V i els borbons successius) decretà reduir-nos a tots a les lleis de Castella. I des d'aleshores, tots muts i a la gàbia.\nAixí que, ho tenim molt pelut, senyora Cospedal, vostès i nosaltres, perquè tenim una visió diferent. En realitat vostès ho tenen més fotut, perquè nosaltres no tenim res a perdre i vostès, sí. I sap què passa? Doncs que com ara ho tenim tan fotut, tot el que podem fer és guanyar alguna cosa, a costa de vostès. Oi que no ho entèn? En efecte, no ho entén. És que vostè és “española por los cuatro costados”, com José Bono, que és “español hasta las cachas”, i no entenen que ningú els puga dir: doncs, escolte, jo no sóc espanyol! És posen de tots els colors i a bramar. Això no pot ser, criden, però així és.\nDoncs ja que hi ha aquesta sensació, aquests convenciments, que tenen cada dia més ciutadans de la perifèria de l'Estat, vostès han de començar a tenir-ho en compte. La Espanya de vostès té els dies comptats i hauran de fer-se a la idea que si volen sobreviure hauran d'acceptar unes altres regles de joc (una altra Constitució, per exemple) i resignar-se a perdre les prerrogatives de tirar mà de la perifèria i viure amb la cama en alt.\nUn exemple de com avança la cosa fou el sorprenent comentari d'un amic, a qui no li coneixia cap interès per la política, quan algú va treure el tema del referèndum català. Estàvem sopant i algú digué que si els catalans no volen ser espanyols, que no els donen ni un euro, perquè demanar sí que saben. És quan el sorprenent amic que comente, digué que ell tampoc era espanyol i des de la Batalla d'Almansa. Ho entén senyora Cospedal? Un valencià tan normal ara ja està tan segur d'ell mateix que no se sent espanyol; vosté també està molt segura que sí que ho és. Què farem, doncs? Perquè, o ens unflem a hòsties o tractem de cercar una solució pacífica, pactada i democràtica, com han fet a Escòcia.\nPublicat per Josep L.Pitarch a 9:35 Cap comentari:


Rutes per Villanueva de Viver\nEls camins fusters són sengles recuperades d’antic quan s’utilitzaven per a treballs forestals o agrícoles. La xarxa de senderes en format multisenda de Vilanova de la Reina és un homenatge a tots aquells que van explotar les nostres muntanyes de manera sostenible, i ens van ensenyar el patrimoni que ara pretenem conservar.\nAquesta ruta circular, de 8 quilòmetres, s’inicia en la localitat de Vilanova de la Reina, eixint pel carrer de l’actual safareig. Travessa una zona d’hortes abans d’arribar a la bassa de Sant Roque. A partir d’ací s’endinsa ja en les pinedes per on discorre la major part del recorregut. En la seua part final, l’itinerari travessa una altra zona d’hortes abans de retornar de nou a la població. Si efectuem el recorregut durant l’estiu, les hortes ens mostren els seus cultius; si el transitem a l’hivern, veurem les terres en guaret formant un mantell de tons terrosos.\nDesnivell acumulat: 378 m\nAltura màxima: 1.145 m\nRuta de les coves de manganés\nComencem des de l’Ajuntament, eixim per la carretera que porta a la bassa i baixem deixant la bassa a l’esquerra. Seguim el camí fins que isquem a la carretera i baixem a la dreta. En la desviació anterior a la qual porta a Sant Martí, ens desviem i prenem el sender. Passat un quilòmetre veurem uns albarzers que tapen les antigues mines de manganés que s’utilitzaven antany. Seguint el sender veurem una zona on es cultivaven vinyes i, un poc més avant, un corral. Si seguim, a la nostra dreta veurem un pou, anomenat el Pozo de las Tortugas. Seguint pel sender podrem veure a la nostra esquerra i a la llunyania la pedrera de Domingo Ramos. Si ens desviem un poc del camí principal, podrem arribar a veure una cova natural on es refugiaven els pastors amb el seu ramat. Després, arribarem al Pozo de las Cadenas i seguint la ruta, al final, eixirem a la carretera del principi, i tornarem a la plaça de l’Ajuntament.\nAltura màxima: 916 m\nS’entra al poble de tornada pel carrer San Isidro i s’acaba a l’Ajuntament. Seguim recte pel Pozo de las Viñas. Agafem la desviació cap a la dreta i, posteriorment, agafem la pista a l’esquerra. S’observa la serra de Javalambre i els pallers per al bestiar. Seguim recte cap amunt. Agafem la desviació cap a l’esquerra per la pista del Solanero. Observem la serra de Javalambre i San Agustín i agafem la desviació cap a l’esquerra. Ens trobem amb el cartell de Las Rozas i agafem la desviació cap a la dreta. Prenem el camí del Barranco de San Antonio i arribem a la Umbría de Usta. Prenem el camí de l’esquerra i continuem pel sender de San Antón. Després agafem el sender de la Tejería. Seguim el sender per a finalitzar la ruta.\nDesnivell acumulat pujant: 294 m\nDesnivell acumulat baixant: 294 m\nAltura màxima: 1.137m\nHem d’iniciar la ruta amb precaució. S’observa l’antiga ubicació de la bassa de La Ribazosa i la bassa d’El Cerezal. Agafem la desviació cap a la biga. Alto de la Carrascosa cap al tossal de Los Tejos. Prenem la desviació al tossal. S’arriba al tossal de Los Tejos i de La Zarza. Entrem al sender de la Juanana, Barranco del Majano, Barranco de la Manzanera y bassa d’El Majano. Continuem pel Barranco de la Parra i la pista de la Parra i arribem novament a la bassa d’El Cerezal, des d’on tornarem al punt inicial.\nDesnivell acumulat pujant: 298 m\nDesnivell acumulat baixant: 298 m\nAltura màxima: 1.181 m\nAgafem la pista i ens trobem amb carrasques centenàries. Prenem el camí a l’antiga resinera i després agafem el sender cap a la carretera. Cap a la dreta per la carretera agafem el sender cap al Collado de la Povila i continuem pel camí de la Reina. Prenem el camí de la via pecuària cap a la bassa per a caça, on tornem a veure carrasques centenàries.\nAltura màxima: 976 m\nAquesta ruta circular, de 13’4 quilòmetres, s’inicia en la localitat de Vilanova de la Reina partint per la part baixa del poble cap a la carretera antiga direcció Font de la Reina (CV-207). Al llarg d’aquest recorregut podem observar diferents espècies de pins que poblen els vessants: el pi blanc o pi blanc (Pinus halepensis) en les zones més baixes, el pi albar (Pinus sylvestris) en la part més alta, passant pel pi resiner o pinastre (Pinus pinaster) probablement l’espècie més abundant en la zona. Té un desnivell de 604 m. i aconseguirem els quasi 1.250 m. d’altura en la zona de la Marrionda.\nDesnivell acumulat: 604 m\nAltura màxima: 1.244 m\nAquesta ruta circular, de 4’2 quilòmetres, s’inicia en la localitat de Vilanova de la Reina eixint pel carrer de l’actual safareig. Travessa una zona d’hortes abans d’arribar a la bassa de Sant Roque. Té un desnivell de 206m. i aconseguirem els 1.065m. d’altura en el punt més alt, prop del Collado de la Saltidera.\nLes pinedes que travessa aquesta ruta constitueixen un bon hàbitat per a diferents espècies animals, si vas amb discreció i actitud observadora tal vegada pots veure (en funció de l’època de l’any) algun exemplar de rabosa, cabirol, astor, esquirol, picapinos, gaig o sargantana.\nDesnivell acumulat: 206 m\nAquesta ruta circular, de 6’6 quilòmetres, s’inicia en la localitat de Vilanova de la Reina eixint pel carrer de l’actual safareig. Travessa una zona d’hortes abans d’arribar a la Font de Sant Roque. Té un desnivell de 327m. i aconseguirem els 1.118m. d’altura en el punt més alt, en la intersecció amb la Senda de Quiñoneros. Antany per aquesta ruta es movien els pins arrossegats per mascles, moltes sendes d’aquestes muntanyes es van crear a conseqüència de l’activitat fustera, en l’actualitat pràcticament desapareguda.\nEn la seua part inicial segueix la lloma del Turó Solanero, divisòria amb terra aragonesa del terme de Sant Agustí. En dies clars s’arriba a veure el pic de Javalambre i la Serra de Gúdar, a l’hivern amb els seus cims nevats.\nDesnivell acumulat: 327 m\nAquests camins circulars, i les moltes variants que ofereixen, ens permeten endinsar-nos en les pinedes que envolten la localitat de Vilanova de la Reina. Els 4 itineraris circulars presenten un recorregut d’entre 5 i 13 km, amb desnivells importants que requereixen una bona condició física, sentit de l’orientació i estar habituats a moure’s per terreny muntanyenc i irregular.\nDesnivell acumulat 14m\nRuta lineal, de 1,5 quilòmetres entre anada i volta, amb molt poc desnivell i camí cimentat, que s’inicia en la localitat de Villanueva de Viver.\nDesnivell acumulat 38m\nRuta lineal, de 1,5 quilòmetres entre anada i volta, tot asfaltat i amb una forta pujada final fantes d’arribar a l’Ermita.\nDistància 1,7 km\nRuta lineal, de 1,7 quilòmetres entre anada i volta, que arriba al bonic enclavament de la Font del Collao.\nRuta font de la Tía Brígida\nDesnivell acumulat 98m\nDuració 1h 5m\nRuta lineal, de 3,4 quilòmetres entre anada i volta, per a arribar al curiós paratge de la Font de la tia Brígida. Es pot completar el recorregut de forma circular seguint la pista de la Redona en direcció a la Bassa del Pi i tornar al poble seguint el CS3.\nDesnivell acumulat 77m\nDuració 1h 28m\nRuta lineal, de 5,2 quilòmetres entre anada i volta que, trepitjant terra aragonesa del veí terme de Sant Agustí, ens condueix a l’Ermita de la Verge de Pradas.\nLa festa en honor a la Verge -d’arrelada tradició en tots els pobles dels voltants- se celebra el diumenge més pròxim al 22 de maig i reuneix en aquest lloc als habitants de la comarca.\nEls camins que ací us proposem, condueixen o travessen llocs peculiars que us permeten conéixer millor la història i l’entorn de Villanueva de Viver. Les distàncies oscil·len entre els 4 i els 7 km i els desnivells són moderats. Una bona opció per a gaudir d’un matí o una vesprada agradables.\nDistància 5,1 km\nDesnivell acumulat 210m\nDistància 7,03 km\nDesnivell acumulat 216m\nDuració 2h 30m


Una professora de la UdL, en un grup d'experts sobre infància i adolescència\ndivendres, 09 d'octubre de 2020\nAssesora el govern català per millorar-ne l'atenció i la protecció\nM Àngels Balsells. FOTO: UdL\nM.Àngels Balsells, catedràtica de Pedagogia de la Universitat de Lleida (UdL) és una de les persones que integren el grup d'experts que assessora el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya sobre atenció i protecció a la infància i l'adolescència.\nBalsells, juntament amb set professores i professors de dret, psicologia i pedagogia de les universitats de Barcelona, Girona, Ramon Llull i Autònoma de Barcelona, s'ocupen d'aportar la seua expertesa en el procés engegat per la Secretària d'infància, adolescència i joventut del govern de Catalunya per millorar el sistema l'atenció i protecció d'infants i adolescents.\nLa Generalitat va iniciar aquest procés el setembre de 2019 amb la voluntat de repensar el sistema fent partíceps tots els agents implicats: professionals, associacions, col·legis professionals, acadèmia, usuaris i usuàries i les seues famílies. Des del Departament de Treball, afers socials i famílies expliquen que l'objectiu de tot plegat és reflexionar sobre l'organització, els procediments i les decisions en l'atenció a infants i adolescents per consensuar una diagnosi de la situació actual, identificar propostes de millora i elaborar un pla d'acció.\nFins ara, s'han realitzat enquestes a 150 professionals dels serveis centrals i territorials de la Direcció general d'atenció a la infància i a l'adolescència, s'han organitzat grups de treball amb més de 350 tècnics i personal especialitzat i més de 300 usuaris. Pel que fa al grup d'experts universitaris, es van incorporar al procés d'assessorament el passat estiu.\nM. Àngels Balsells és directora de la Càtedra Educació i Adolescència Abel Martínez de la UdL i investigadora responsable el grup de recerca en Intervencions Socioeducatives en Infància i Joventut (UB–UdL). Especialista en família i atenció a la infància, coordina l’Observatori sobre la infància i l’adolescència de la ciutat de Lleida i és vocal del ple de l’Observatori dels drets de la infància de la Generalitat de Catalunya. Des del 2010, dirigeix el conveni de recerca amb UNICEF Comitè espanyol de drets de la infància i educació.


El cinema protagonitza la 7a entrega d’aliments d’ActúaAyudaAlimenta\nPublicat el Dimecres, 13 Gener 2021 14:26\nL’Acadèmia del Cinema Català i SGAE acullen l’acció solidària i reivindicativa\nEl dimarts 12 de gener professionals del sector cinematogràfic van acudir a la seu de la SGAE i de l’Acadèmia del Cinema Català per col·laborar amb l’entrega d’aliments que organitzava l’associació Actúa Ayuda Alimenta, qui ja ha aconseguit repartir més de 2.000 caixes d’aliments entre Barcelona i Madrid.\nA cadascuna de les entregues fetes, ActúaAyudaAlimenta ha triat un gremi de la cultura per visibilitzar les seves necessitats i reivindicacions. El gremi escollit per aquesta 7a entrega ha estat el cinema i, per aquest motiu, s’ha comptat amb voluntaris i voluntàries, de professionals del sector, que han col·laborat amb l’entrega d’aliments per als treballadors i treballadores de la cultura de Barcelona.\nCom a cada entrega mensual, l’acció ha aplegat diversos representants d’algunes de les principals entitats audiovisuals de la ciutat que s’han sumat a la denúncia de la situació de precarietat que travessa la cultura. Les entitats que han participat en la reivindicació han estat l’Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya, el Gremi de Cinemes de Catalunya, el Clúster Audiovisual de Catalunya, GAC - Guionistes Associats de Catalunya, Dones Visuals i l’Acadèmia del Cinema Català.\nTrobareu més informació al web de l’associació: http://www.actuaayudaalimenta.org/


(S'ha redirigit des de: Publius Cornelius L.f. Scipio)\nPubli Corneli Escipió (en llatí Publius Cornelius Scipio) va ser un militar i magistrat romà, cònsol romà l'any 218 aC. Era fill de Luci Corneli Escipió.\nLes campanyes d'Hispània són narrades de maneres diferents segons els autors. Titus Livi explica que va trobar greus discrepàncies entre les seves fonts i és difícil precisar els anys en què cada esdeveniment va tenir lloc. Gneu havia desembarcat a Empúries i a Deciana (218 aC) i es va atreure els caps locals, seduïts per la seva amabilitat, que contrastava amb la severitat del domini cartaginès, i va obtenir una victòria a Cissa sobre el general cartaginès Hannó que va ser fet presoner, apoderant-se de tota la zona que ara seria la moderna Catalunya, dels Pirineus a l'Ebre. Àsdrubal Barca va avançar cap aquesta zona però ja va arribar a la tardor i no va poder fer res més que cremar part de la flota romana vora del riu Ebre. Gneu Escipió va passar l'hivern a Tarraco.\nDurant els dos o tres anys següents Livi parla d'una sèrie de victòries dels germans Escipió, però devien ser de poca importància perquè no van tenir cap efecte o simplement eren exageracions dels historiadors romans. Àsdrubal hauria estat derrotat al passar l'Ebre el 216 aC, d'on hauria pogut escapar amb molt pocs seguidors. El 215 aC Àsdrubal, que havia rebut reforços de Cartago sota el comandament del seu germà Magó, va assetjar Illiturgi però va ser derrotat pels romans. El 214 aC un exèrcit cartaginès dirigit per Àsdrubal (fill de Giscó) va ser derrotat dues vegades pels romans. En aquest temps Àsdrubal el germà d'Hanníbal, va haver d'anar a l'Àfrica per fer la guerra contra Sifax rei de Numídia, que estava fent la guerra contra Cartago, i els Escipions van aprofitar la seva absència per reforçar el poder romà atraient noves tribus.\nL'any 212 aC els germans Escipions van agafar a 20.000 celtibers al seu servei i el 211 aC es consideraven prou forts per creuar l'Ebre i intentar expulsar els cartaginesos. Publi Escipió va atacar Magó i Àsdrubal fill de Giscó, que tenien el suport del príncep Masinissa i el cap ilerget Indíbil, mentre Gneu atacava Àsdrubal Barca que ja havia tornat d'Àfrica després de derrotar Sifax. Publi va ser derrotat amb la major part de les seves forces i va morir. Magó i Àsdrubal (fill de Giscó) es van unir a Àsdrubal Barca i es van disposar a atacar a Gneu. Els 20.000 mercenaris celtibers que s'havien unit als romans van desertar, guanyats pels generals cartaginesos. Gneu va ser envoltat per les forces unides dels tres generals i va ser derrotat i mort 29 dies després de la mort del seu germà. Les restes de l'exèrcit romà van ser conduïdes per Gai Luci Marci Sèptim, un equites supervivent. Però hi ha discrepàncies entre els autors sobre l'any de la seva mort.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Publi_Corneli_Escipió_(cònsol_218_aC)&oldid=22421953»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 nov 2019 a les 11:53.


La Fira de Sant Andreu d'Organyà rep més de 2.500 visitants — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / La Fira de Sant Andreu d'Organyà rep més de 2.500 visitants\nFira de Sant Andreu 2015 (Turisme Alt Urgell)\nLa Fira de Sant Andreu d'Organyà ha rebut més de 2.500 visitants al llarg del cap de setmana. Des de l'Ajuntament s'ha valorat especialment la satisfacció expressada pels venedors dels diferents espais sectorials de l'esdeveniment, que enguany ha apostat per un major protagonisme del centre de la vila.\nDes del consistori han destacat el bon comportament de la mostra de bestiar, eix central del tradicional certamen, i de l'exposició de vehicles. Els expositors van aprofitar la fira per tancar contractes en molts casos. La fira ramadera comptava enguany amb més de 120 animals, entre vaques, cavalls i ovelles provinents d'una quarantena d'explotacions. En aquest apartat, enguany s'ha lliurat una placa de reconeixement a Josep Llinàs Franquet, de Cal Norat.\nLa Fira de Sant Andreu ha ofert més activitats i parades als carrers del nucli antic, per tal de reivindicar l'essència de la cita. Dins d'aquestes activitats, Organyà ha aprofitat per sumar-se a la campanya per recaptar fons per a la nena Nadia Nerea, que viu i estudia a la zona i que ara mateix necessita operar-se a Houston (EUA) a causa de la malaltia minoritària que pateix.


El matí a Ràdio 4 - Anàlisi d'actualitat. Reportatge de Recursos Homínids - RTVE.es\nEl matí a Ràdio 4 - Anàlisi d'actualitat. Reportatge de Recursos Homínids\nEl matí a Ràdio 4 - 16 de setembre de 2019 4ªhora\nAnalitzem l'actualitat amb el periodista Rafael de Ribot. Acabem el programa amb el reportatge de Lluis Freixes de 'Recursos homínids'; avui a la pell d'un 'costurer'.\nveure més sobre "El matí a Ràdio 4 - Anàlisi d'actualitat. Reportatge de Recursos Homínids" veure menys sobre "El matí a Ràdio 4 - Anàlisi d'actualitat. Reportatge de Recursos Homínids"\n> El matí a Ràdio 4 - Anàlisi d'actualitat. Reportatge de Recursos Homínids


Dissenyadors | El teu Parlament\nAdmirador declarat de la cultura britànica i el menjar vietnamès, l’atra gran passió és el disseny gràfic i, concretament, tot allò que tingui a veure amb les lletres. Així, interessat per la història de la escriptura i la evolució d’aquesta arreu del món, m’encamino cap a l’estudi de les lletres i el disseny d’aquestes.\nCada Dijous tracto de penjar alguna “icònica” a les xarxes socials sobre coses que se’m passen pel cap sota el nom “Thursday Concept”. Podeu trobar els meus treballs a Behance (/designtothepeople) o a Dribble (Ricard Garcia).\nSóc dissenyadora gràfica formada a l’escola ELISAVA de Barcelona. Des de ben jove m’he interessat i he tingut una certa fixació cap a tot allò relacionat amb el disseny. Concebo la disciplina del disseny com una eina útil i necessària, basada en un llenguatge universal capaç de comunicar qualsevol cosa. El disseny és comunicació i la comunicació és coneixement. També m’agrada la fotografia i m’apassionen els papers. http://www.martaribas.es/


PREVENAR 13 SUSPENSION INYECTABLE Vacunas antineumococo\nPrevenar 13 suspensió injectable Vacuna antipneumocòccica de polisacàrids\nNo enviament possible de drogues. Només disponible per al retir a les botigues a PERPIGNAN - FARMACIA DE MAILLOLES- FRANCIA. Enviament lliure amb el codi promocional VAX14VR92\nLa vacuna del neumococo, Prevenar 13, más barata en Francia\nVamos, que yo me quedé más o menos igual. Los canales de distribución en España hacen que la vacuna cueste 20 euros más, estupendo. En cualquier caso, sabiendo que allí son más baratas, recomiendo como enfermero, a todas las madres y padres que quieren vacunar a sus hijos, que miren los precios de Francia.\nPrevenar 13: suspensió per injecció IM ; xeringa precarregada de 0,5 ml.\nRefunded 65%. - Preu: 55,22 euros (s).\nEls polisacàrids de 13 diferents tipus de Streptococcus pneumoniae (serotips 1, 3, 4, 5, 6A, 6B, 7F, 9V, 14, 18C, 19A, 19F i 23F) 1 dosi\nAquesta vacuna està feta de fragments de pneumococ. No conté cap germen viu.\nS'utilitza en la prevenció:\ninfeccions pneumocòcciques ( otitis mitjana , pneumònia, meningitis ...) en els lactants majors de 6 setmanes i nens de fins a 17 anys,\ninfeccions pneumocòcciques invasives ( septicèmia i meningitis) en adults de més de 18 anys i la gent gran.\nAquest fàrmac no s'ha d'utilitzar en cas d' al·lèrgia coneguda a qualsevol component de la vacuna, o reacció al·lèrgica aparèixer durant una vacuna anterior per la base d'injecció de toxoide de la diftèria.\nEls nens que han patit convulsions durant la febre no relacionat amb la vacunació poden rebre aquesta vacuna . No obstant això, d'administrar el tractament antipirètic (paracetamol) durant 48 hores.\nAquesta vacuna es pot injectar en el mateix dia que altres vacunes, però canviant el lloc de la injecció.\nNo s'ha de barrejar amb un altre producte injectable en la mateixa xeringa.\nA causa de la manca de dades, l'ús d'aquesta vacuna s'ha d'evitar durant l'embaràs o la lactància.\nAgitar la vacuna abans del seu ús, s'escalfa a temperatura ambient si cal. La injecció ha de ser realitzada per forma intramuscular (en el múscul de l'espatlla en nens i adults a la cuixa en els lactants ).\nEls nadons de 6 setmanes a 6 mesos: dues alternatives possibles:\n1 de injecció a l'edat de 2 mesos i 4 mesos, seguit d'un reforç entre els 11 i 15 mesos.\n1 de injecció a l'edat de 2, 3 i 4 mesos, seguit d'un reforç entre els 11 i 15 mesos.\nInfantil de 7 a 11 mesos (encara no vacunats): 2 injeccions amb un interval d'almenys 1 mes entre les dosis. Un reforç es recomana un any més tard.\nInfantil de 12 a 23 mesos (encara no vacunats): 2 injeccions almenys 2 mesos de diferència.\nEls nens de 2 a 17 anys (no vacunats): 1 sola injecció.\nEls adults majors de 18: 1 injecció.\nreaccions febrils causa de les vacunes poden ser controlats amb paracetamol.\nreaccions locals en el lloc de la injecció: dolor, envermelliment, inflor , induració ;\nfebre, somnolència, irritabilitat, pèrdua de gana, vòmits, diarrea, mal de cap;\nmés rarament: convulsions , erupció , els ganglis limfàtics a la zona d'injecció, reacció al·lèrgica .\nAdults: disminució de la gana, mals de cap, trastorns digestius (nàusees, vòmits), dolor muscular o de les articulacions, calfreds, febre, fatiga, reaccions en el lloc d'injecció (envermelliment, inflor, dolor, molèsties al el moviment del braç).\nLleu inflamació i pèrdua d'elasticitat de la pell que es converteix en tancat a nivell local i poca mobilitat. Induració pot ocórrer després de la injecció d'un fàrmac, una picada d'insecte, una infecció o una reacció al·lèrgica.\ninfecció sistèmica greu deguda a la invasió de bacteris en la sang. Els primers símptomes solen ser febre alta amb calfreds.


50 anys AEiG Roger de Flor — Verkami\nPin + abraçada\nLa recompnesa constarà d'un pin amb la flor de lis, símbol identitari del moviment escolta i guia i una abraçada.\nBossa del AEIG Roger de Flor\nConsisteix en una bossa ecològica de roba, dissenyada per nosaltres i un pin i una abraçada.\nDinar i sopar per una persona, també un pin i una abraçada.\nDinar + Sopar + bossa\nDinar, sopar i bossa de l'AEIG Roger de flor, dissenyada per nosaltres mateixes juntament amb un pin i una abraçada.\n2 Dinars + 2 Sopars\nDinar i sopar per 2 persones en l'espectacular festa dels 50 anys del AEIG Roger de Flor.\nSi ets un comerç o entitat et posarem com a col·laboració en el cartell informatiu de la festa.\n4 Dinars + 4 Sopars + 2 bosses\nDinar i sopar per 4 persones, 2 bosses de l'AEIG Roger de Flor dissenyades per nosaltres i una súper abraçada.\n4 Dinars + 4 Sopars + 4 bosses\nDinar i sopar per 4 persones, i 4 bosses de l'AEIG Roger de Flor dissenyades per nosaltres i una súper abraçada.\n5 Dinars + 5 Sopas + Caixa de cava.\nDinar i sopar per 5 persones a l'espectacular festa dels 50 anys del 30 de juny, una caixa de cava i una súper hiper mega abraçada.\nAquest any l'Agrupament Escolta i Guia Roger de Flor de Tiana fa 50 anys, per això hem decidit realitzar una festa el 30 de juny per celebrar-ho. Som una entitat de lleure que forma part del moviment de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya. L'entitat està formada per 20 voluntàries que fan la funció de caps i quel·les (monitores) i de 110 infants des de 6 anys fins als 18. L'agrupament fa molts anys que realitza la seva tasca educativa de treballar per la solidaritat, el companyerisme, la fraternitat, la natura entre d'altres, valors que s'intenten treballar des dels inicis de l’entitat.\nAquest esdeveniment neix des del cau, per tant, és del poble i pel poble, així doncs tothom està convidat a venir i participar-hi.\nCampaments d'Estiu a Meranges 1986\nLa festa s'iniciarà a les 10h del matí al Parc dels Teletubbis on quedarem amb tothom que hi vulgui participar. A les 10:15h un cop hi siguem totes iniciarem una rua dirigida pels Tabalers de Tiana, el recorregut passarà pels diferents locals que ha tingut el CAU al llarg de la seva història.\nUna vegada arribem a la Catequística, a les 11h s'iniciarà un vermut.\nD’ 11:30h a 13:30h começarà la Gimcana per tot el poble, on hi podrà participar tothom, des dels més petits fins als més grans.\nA les 14h iniciarem el dinar a la Catequística, el menú serà fideuà i arròs amb verdures pels vegetarians, estarà inclosa l'aigua, el vi i el postres.\nDesprés d'haver dinat, a les 15:30h, hi haurà un espai de relaxació on tocarem cançons tradicionals del cançoner del cau de Tiana amb guitarres.\nA les 16:30h iniciarem la Festa d'Agrupament, festa tradicional que es celebrava al cau antigament, la festa consisteix a fer un seguit d'activitats simultànies de diferents temàtiques: concurs de bitlles, carrera de sacs, tallers artístics, zumba, etc.\nA les 17:30h farem un concurs de pastissos on tothom hi podrà participar, en aquest concurs ens podrem inscriure durant el matí. En el moment en què finalitzi el concurs berenarem.\nA les 18h farem els parlaments, l'acte més solemne de tota la diada, parlarem de la història del cau, a banda, uns dels fundadors i altres persones significatives del cau aprofitaran per parlar.\n18:15h alguns dels infants del CAU faran un petit concert.\nA les 18:30h farem la gran presentació del tòtem, element simbòlic creat amb la intenció que representi el pas de generació rere generació de l'Agrupament.\nA les 19h començarà l'animació infantil al càrrec de Rolegita y Boquerón.\nA les 20:30h començarà el sopar: inclou dues llesques de pa amb embotit i formatge, i pels vegetarians escalivada i hummus.\nA les 21h farem el concert de nit a càrrec de Venancio y los Jóvenes de antaño, grup de versions dels anys 80.\nUn cop finalitzat el concert, els Bandabòlit ens acompanyaran fins el Mascaró amb una rua. Arribarem on és situa el cau actual, passant així del passat al present de l'agrupament unint ambdues històries.\nUn cop arribem allà la Colla de Diables de Tiana realitzarà un petit espectacle de foc.\nA partir de les 00h, hi hauran DJ's, Dj Freixes i Dj Irina per finalitzar amb bon ritme la festa.\nAgraïm que ens ajudeu a poder tirar endavant aquest projecte.\nSi ets un comerç o entitat i col·labores d’alguna manera, et posarem com a col·laboració en el cartell informatiu de la festa.\nSeguidament us fem un resum de les recompenses que tindreu amb les vostres col·laboracions:\n5€: un pin amb la imatge commemorativa de la festa dels 50 anys juntament d’una abraçada.\n10€: una bossa ecològica de roba, dissenyada per nosaltres, també inclourà un pin i una abraçada.\n20€: dinar i sopar per una persona, també inclourà un pin i una abraçada.\n30€: dinar i sopar per una persona i bossa de l'AEIG Roger de flor, dissenyada per nosaltres mateixes juntament amb un pin i una abraçada.\n50€: dinar i sopar per dues persones en l'espectacular festa dels 50 anys del AEIG Roger de Flor, també inclourà un pin i una abraçada.\n100€: dinar i sopar per quatre persones, dues bosses de l'AEIG Roger de Flor dissenyades per nosaltres, no faltarà el pin i una súper abraçada.\n200€: dinar i sopar per quatre persones, quatre bosses de l'AEIG Roger de Flor dissenyades per nosaltres, no ens oblidem del pin i una súper abraçada.\n500€: dinar i sopar per cinc persones a l'espectacular festa dels 50 anys del 30 de juny, juntament d’una caixa de cava, lògicament inclourà un pin i una súper hiper mega abraçada.\nEl cau fou fundat l’any 1968 per varies persones entre elles en Patxi Rodrigo i en Joan Tartera, així que aquest fa 50 anys de la seva creació; és un agrupament que ha estat canviant de local durant el llarg de la seva història. En el seu inicis estava situat en un local de l'Església, la Catequística Parroquial, fins que va començar a formar part de l’Ajuntament. Quan van entrar a formar part de les entitats de l'Ajuntament, el CAU es va començar a traslladar d'un local a un altre, per causa del deteriorament d'aquests. Actualment es troba en un local llogat per l'Ajuntament, és un lloc situat al centre del poble (C/ Dr. Mascaró), davant té el Parc Doctor Mascaró, un dels parcs del poble. Tot i haver estat en constants canvis de local, la metodologia educativa ha seguit sempre el mateix fil, educar en el lleure a través de l’escoltisme i el guiatge.\nL’Agrupament Escolta Roger de Flor està situat a Tiana, un petit poble del baix Maresme. Forma part de l’àrea metropolitana de Barcelona i està comunicat per la seva xarxa d’autobusos, però està dintre de la comarca del Maresme. El poble està envoltat d’altres pobles com Montgat o Alella i, a la vegada, és molt pròxim a la ciutat de Badalona.\nEl cau de Tiana participa activament en les diferents activitats que es realitzen en el poble com la participació a la Festa Major, la fira d’entitats, recollida d’aliments i diferents diades com Sant Jordi, Carnestoltes, la Castanyada o la fira de Nadal. A part d'això, intenta ajudar a que els infants preguin consciència en temes importants del poble com el reciclatge o el respecte a la natura.\nFotografia dels infants actuals i alguns antics escoltes\nLes aportacions que es realitzin amb el Verkami aniran unica i exclusivament al finançament de l’esdeviment del dia 30 de juny.\nPer més informació et pots posar en contacte amb nosaltres a les següents xarxes socials:\nFacebook: AEIG Roger de Flor\nWarda ha col.laborat dues vegades. Una en nom de Rosa Ma Guijarro i una altra en nom de Núria Escudé\nRosa Ma Guijarro.\nLLUIS CAÑABATE RIPOLLES\nÀnims. Molts ànims\nMaria Dolors Millan Tormes\nPer una bona festa!!\nVisca el CAU!!


Almenara convoca el Concurs de Màscares de Carnestoltes 2022 | Castelló Extra\nAlmenara convoca el Concurs de Màscares de Carnestoltes 2022\nA partir de hui i fins al 24 de febrer podran presentar-se a l’Ajuntament d’Almenara les màscares participants en el VI Concurs de Màscares de Carnestoltes 2022 que convoca la regidoria de Joventut amb la finalitat de potenciar la creativitat i l’art a través de l’elaboració d’aquestes màscares entre les persones participants, que podran ser empadronades o no en la localitat i amb una edat superior als tres anys. En el concurs s’establiran les categories d’infantil, primària, júnior i adulta.\nLes persones interessades podran presentar les seues màscares des de hui (9 de febrer) fins al dijous 24 en el Departament de Cultura de l’Ajuntament d’Almenara (Segona Planta) en horari de 9 a 14.30 de dilluns a divendres. Al costat de les màscares hauran d’aportar un sobre tancat en el qual figuraran les dades de la persona participant com és el nom complet, edat, curs, cicle, telèfon, adreça i localitat.\nLes màscares que es presenten hauran de ser d’elaboració pròpia i adaptades a la grandària de la cara, encara que podran sobreeixir adorns i accessoris. També es podran presentar antifaços i màscares que cobrisquen només una part del rostre. Per a l’elaboració es podrà usar tot tipus de materials que el o la participant considere.\nEl jurat valorarà les màscares en cadascuna de les quatre categories centrant-se en el disseny i l’originalitat, la defensa dels valors carnavalescos, les tècniques i el contingut didàctic, l’ús de materials reciclats i reutilitzats, i la tradició i vincle amb el patrimoni cultural local.\nEls guanyadors i guanyadores en cadascuna de les categories: infantil (3 a 5 anys); primària (6 a 12 anys), júnior (13 a 18 anys) i adulta (a partir de 19 anys) rebran en el moment indicat un diploma acreditatiu així com un detall valorat en 40 euros adquirit en el comerç local d’Almenara. Les màscares es podran contemplar en una mostra que es podrà visitar en el Mercat Municipal d’Almenara entre el 25 de febrer i l’11 de març.


Arrenca la nova temporada del “Va de castells” tant en ràdio com en TV | El Pati digital\n← Decidit el cartell de la diada de Sant Fèlix 2013\nEls Castellers de Viladecans, admesos com a colla en formació →\nArrenca la nova temporada del “Va de castells” tant en ràdio com en TV\n18/05/2013 1 comentari\nEl programa Va de castells, un espai d’informació castellera que està en antena des de 1996, va arrencar la seva nova temporada el passat diumenge dia 12 de maig. El programa mantindrà el format híbrid que ha tingut fins ara, amb una versió radiofònica produïda per Ràdio Vilafranca i una de televisiva en coproducció amb Penedès TV. Va de Castells es pot escoltar a les ràdios locals tots els diumenges de 9 a 10 del vespre, i es pot veure a les televisions locals.\nSetmanalment s’informarà de les actuacions de les colles, així com també dels resultats de les millors diades, amb opinió i entrevistes amb els protagonistes. L’actualitat, l’agenda, el termòmetre casteller o la gent de plaça són algunes de les seccions que s’inclou en aquesta nova etapa del programa. Va de Castells està coordinat pel cronista casteller Pep Ribes i compta amb la col·laboració de les ràdios i les televisions locals.\nOne Response to Arrenca la nova temporada del “Va de castells” tant en ràdio com en TV\n18/05/2013 a les 11:31\nRT @revistacastells: Els @XicsGranollers marxen de vacances descarregant un nou 4de8 revistacastells.cat/2018/07/la-jov… #castellers https://t.co/Fmoc… 19 minutes ago


Andorra, amb EO-ECOCONSULTING, aplica el nou protocol de monitoratge hidrobiològic\nEls rius d’Andorra flueixen a Catalunya i també a França, com és el cas de l’Arieja. Per això, fins al 2017, els monitoratges hidrobiològics del Principat, sobre la base de mostres de macroinvertebrats, estaven únicament basats en el protocol IBGN (del sistema francès) i en el protocol BMWP’ (del sistema espanyol/català).\nL’adopció de la Directiva Marc de l’Aigua (2000/CE/60) (DMA en endavant) ha portat a nivell global a una evolució dels protocols de monitorització hidrobiològica arreu. Espanya i França han adoptat la DMA i han posat en pràctica nous protocols i/o proves. França ha transformat l’índex IBGN en l’índex IBG-DCE i ha creat un altre índex, l’I2M2. Espanya i Catalunya, per la seva banda, han modificat el protocol de l’índex BMWP’ i han creat els índexs IMMi-T i IMMi-L. Així doncs, Andorra, per la seva posició geogràfica, s’ha trobat en l’obligació de proporcionar els resultats dels monitoratges hidrobiològics d’acord amb la DMA.\nNou protocol adaptat al Principat\nEn aquest sentit, EO-ECOCONSULTING, en acord amb el Departament de Medi Ambient i Sostenibilitat del Govern d’Andorra, està treballant en un nou protocol metodològic de la fauna bentònica de macroinvertebrats adaptat al Principat que inclogui les metodologies franceses i espanyoles/catalanes. Aquest nou protocol es va començar a aplicar al 2018.\nEn l’actualitat ja s’han desenvolupat dues campanyes de mostreig amb el nou protocol (2018 i 2019) i s’esperarà a l’any vinent per tal de ser validat, donat que la DMA estableix que la classe de qualitat d’una estació s’ha d’establir a partir de dades representatives durant 3 anys consecutius. Cal esmentar que aquest nou protocol, un cop validat, estarà a disposició de totes les empreses del sector.\nEn relació amb els resultats obtinguts durant la campanya de mostreig d’aquest 2019, cal esmentar que aquests han estat molt similars a la campanya anterior. A continuació, es mostra de manera gràfica els resultats obtinguts per a cadascuna de les estacions de mostreig en relació amb l’índex IBG-DCE i IBMWP’.


Eleccions 24-M: Patacada del PP i ascens inesperat de Compromís a València | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nAmb el 94% dels vots escrutats el PP obté 31 escons, lluny de la majoria absoluta (50)\nValència 25 MAI 2015 - 01:06\tCEST\nLa candidata de Compromís, Mònica Oltra, amb el número dos, Enric Morera, alegres pels resultats. JOSÉ JORDÁN\nEl PP ha quedat molt lluny de la majoria absoluta que gaudia ininterrompudament des del 1999 a les Corts Valencianes. L'ascens de les forces emergents —Compromís, Ciutadans i Podem— deixen els populars amb només 31 escons amb el 94% dels vots escrutats. La corrupció, que va monopolitzar la campanya, i les retallades li passen al PP una factura que el desallotjarà de les principals institucions. El president de la Generalitat en funcions i candidat del PP, Alberto Fabra, ha assegurat que aquest ha estat un "dia molt dur" i ha donat per fet que no podrà governar.\nNi tan sols la irrupció de Ciutadans, que aconsegueix 13 escons, li permet al PP formar govern. El partit d'Albert Rivera no tindrà la clau a la Comunitat Valenciana. La majoria és dels partits d'esquerra, en què Compromís, la formació que lidera Mònica Oltra és la gran sorpresa de la nit en aconseguir 19 escons, que tripliquen amb escreix els sis que va obtenir el 2011.\nEls socialistes de Ximo Puig aconsegueixen mantenir-se com a segona força política a la Comunitat Valenciana malgrat perdre 10 escons i aconsegueix un total de 23 diputats. Tots dos, socialistes i Compromís, amb el suport de Podem estan en condicions d'arribar a un acord de govern. La forta presència municipal i el fort creixement de Compromís a la província de València, on desplacen els socialistes de la segona posició, expliquen els bons resultats de la formació de Mònica Oltra.\nPodem no aconsegueix complir amb les seves expectatives malgrat el bon resultat perquè queda com a cinquena força del Parlament, empatada a 13 escons amb Ciutadans, tot i que amb un 1% menys de vots.\nL'altra sorpresa de la jornada electoral és Esquerra Unida, que no aconsegueix superar la barrera electoral del 5% dels vots emesos i queda fora del Parlament, on fins ara tenia cinc diputats.\nLa campanya electoral ha estat marcada pels escàndols de corrupció, que han obligat el PP a suspendre de militància el president de la Diputació de València i alcalde de Xàtiva, Alfonso Rus, que s'ha mantingut en els càrrecs malgrat la difusió d'uns enregistraments que l'impliquen en una suposada trama de cobrament de comissions.


Les millors cites de Shonda Rhimes - Victor Mochere\nA continuació es mostren algunes de les millors cites de Shonda Rhimes.\n"Qui et digui que ho està fent tot perfectament és un mentider". – Shonda Rhimes\n"Estic descobrint Badassery, és un nou nivell de confiança, tant en tu mateix com en els que t'envolten". – Shonda Rhimes\n"Badassery: la pràctica de conèixer els propis èxits i dons, acceptar els propis èxits i regals i celebrar els propis èxits". – Shonda Rhimes\n"Perquè, per molt difícil que sigui una conversa, sé que a l'altra banda d'aquesta difícil conversa hi ha la pau". – Shonda Rhimes\n"Ser mare ens posa cara a cara amb nosaltres mateixos com a nens, amb les nostres mares com a éssers humans, amb les nostres pors més fosques de qui som realment". – Shonda Rhimes\n“Ser mare no és una feina. Deixa de tirar-me coses. Ho sento però no ho és. Trobo ofensiu per a la maternitat dir que ser mare és feina". – Shonda Rhimes\n"Ser tradicional ja no ho és". – Shonda Rhimes\n“Deixa el somni. Sigues un autor, no un somiador". – Shonda Rhimes\n“No et demanis disculpes. No expliqueu. No et sentis mai menys que. Quan sentis la necessitat de disculpar-te o explicar qui ets, vol dir que la veu del teu cap t'està explicant la història equivocada. Netegeu la pissarra. I torna a escriure'l". – Shonda Rhimes\n"Els somnis són encantadors. Però només són somnis. Efímer, efímer. Bonic. Però els somnis no es fan realitat només perquè els somies". – Shonda Rhimes\n“Cada 'sí' canvia alguna cosa en mi. Cada "sí" és una mica més transformador. Cada "sí" provoca una nova fase de revolució". – Shonda Rhimes\n"Tot sembla una merda fins que no tens la mentalitat correcta". – Shonda Rhimes\n"La felicitat ve de ser qui ets realment en lloc de qui creus que has de ser". – Shonda Rhimes\n“La felicitat ve de viure com necessites, com vols. Tal com et diu la teva veu interior". – Shonda Rhimes\n"L'odi disminueix, l'amor s'expandeix". – Shonda Rhimes\n"La seva caixa d'eines és plena. Ha après a no deixar anar els trossos d'ella mateixa que necessita per ser el que una altra persona vol. Ha après a no comprometre's. Ha après a no conformar-se. Ha après, per difícil que sigui, a ser el seu propi sol". – Shonda Rhimes\n“No tinc sort. Saps què sóc? Sóc intel·ligent, tinc talent, aprofito les oportunitats que se'm presenten i treballo molt, moltíssim. No em digueu afortunat. Digueu-me un dolent". – Shonda Rhimes\n"Crec que molta gent somia. I mentre estan ocupats somiant, les persones realment feliços, les persones realment reeixides, les persones realment interessants, poderoses i compromeses? Esteu ocupats fent." – Shonda Rhimes\n"Si no trec el cap de la meva closca i mostro a la gent qui sóc, tot el que algú pensarà que sóc és la meva closca". – Shonda Rhimes\n"Si vols que deixin de passar-te coses de merda, deixa d'acceptar merda i exigim alguna cosa més". – Shonda Rhimes\n“És un treball dur el que fa que les coses passin. És un treball dur el que crea canvis". – Shonda Rhimes\n"'No és presumir si pots fer una còpia de seguretat', em xiuxiueo cada matí a la dutxa. Aquesta és la meva cita preferida de Muhammad Ali. Si em preguntes, l'Alí va inventar la farsa moderna. – Shonda Rhimes\n"Perdre's no passa tot alhora. Perdre's passa un "no" a la vegada". – Shonda Rhimes\n"La sort implica que no vaig fer res. La sort implica que em van donar alguna cosa. Lucky implica que em van lliurar una cosa que no guanyava, per la qual no vaig treballar dur". – Shonda Rhimes\n“El matrimoni és una associació financera. El matrimoni no té res a veure amb l'amor. L'amor és una elecció que podem fer cada dia". – Shonda Rhimes\n“Les mares mai estan fora del rellotge, les mares mai estan de vacances. Ser mare ens redefineix, ens reinventa, ens destrueix i ens reconstrueix”. – Shonda Rhimes\n"Ni una dona a l'habitació no podia suportar que li diguessin: "Ets fantàstic". No vaig poder suportar que em diguessin que sóc genial. Què dimonis ens passa?" – Shonda Rhimes\n"Una vegada vaig deixar d'esperar que m'agradaria, una vegada vaig deixar d'exigir que perdre pes fos fàcil o agradable, un cop vaig deixar d'esperar que la banda comencés a tocar, parar atenció al que em va entrar a la boca es va fer tolerable". – Shonda Rhimes\n“Un. Paraula. NO. No és una paraula poderosa". – Shonda Rhimes\n"A la gent realment no li agrada quan decideixes sortir de la carretera i pujar a la muntanya. Sembla que fins i tot les persones que volen estar molt nervioses". – Shonda Rhimes\n"Perfecte és avorrit, i els somnis no són reals. Només FER." – Shonda Rhimes\n"Digues SÍ a acceptar tots els reconeixements de meravelles personals fabuloses amb un "gràcies" clar i tranquil i un somriure confiat i res més". – Shonda Rhimes\n"Dir que sí és coratge. Dir que sí és el sol. Dir que sí és vida”. – Shonda Rhimes\n"De vegades una dona trencada necessita més el vi negre". – Shonda Rhimes\n“L'objectiu és que tothom pugui encendre la televisió i veure algú que s'assembla a ells i s'estimi com ells. I, igual de important, tothom hauria d'encendre la televisió i veure algú que no s'assembla a ells i estima com ells”. – Shonda Rhimes\n"No hi ha cap llista de normes. Hi ha una regla. La regla és: no hi ha regles". – Shonda Rhimes\n"Hi ha victòria en la rendició". – Shonda Rhimes\n“Et diuen: segueix els teus somnis. Escolta el teu esperit. Canviar el món. Deixa la teva empremta. Troba la teva veu interior i fes-la cantar. Abraçar el fracàs. Somiar. Somia i somia en gran." – Shonda Rhimes\n“Penseu en ells. Cap amunt, ulls posats en l'objectiu. Córrer. Velocitat total. La gravetat sigui maleïda. Cap a aquella gruixuda capa de vidre que és el sostre. Córrer, a tota velocitat i xocar. Estant contra aquest sostre i caure enrere". – Shonda Rhimes\n"Aquest Sí consisteix a donar-te el permís per canviar el focus d'allò que és una prioritat del que és bo per a tu al que et fa sentir bé". – Shonda Rhimes\n“Fes voluntari unes hores. Centra't en alguna cosa fora de tu mateix. Dedica una part de les teves energies a fer que el món sigui menys xuclador cada setmana". – Shonda Rhimes\n"Tots ens passem la vida expulsant-nos de la merda per no ser així o d'aquesta manera, no tenir aquesta o aquella cosa, no ser com aquesta o aquella persona". – Shonda Rhimes\n"Quan negues el compliment d'algú, li estàs dient que està equivocat. Els estàs dient que han perdut el temps". – Shonda Rhimes\n"Qui ets avui... això és qui ets. Sigues valent. Sigues increïble. Ser digne. Fes-te escoltar". – Shonda Rhimes\n"Sí a tot el que fa por. Sí a tot allò que em treu de la meva zona de confort. Sí a tot el que sembli que pot ser una bogeria". – Shonda Rhimes\n"Pots deixar una feina. No puc deixar de ser mare. Sóc mare per sempre". – Shonda Rhimes\n"Només has de seguir avançant. Només has de seguir fent alguna cosa, aprofitar la propera oportunitat, mantenir-te obert a provar alguna cosa nova". – Shonda Rhimes\n"Saps què passa quan tots els teus somnis es fan realitat? Res." – Shonda Rhimes\n“El teu cos és teu. El meu cos és meu. El cos de ningú no té cap comentari. No importa el petit, el gran, el corbat, el pla. Si t'estimes, jo t'estimo". – Shonda Rhimes