IniciQui som?Qui som?ObjectiusEstatuts El PICodi ÈticQuè volem fer?Programa electoral Parlament BalearPrograma Electoral Consell Insular d´EivissaPrograma Electoral Sant Antoni de PortmanyCandidats 2015Candidata Parlament BalearCandidat Consell Insular d´Eivissa.Candidat Ajuntament de Sant Antoni de PortmanyActualitatNotíciesOpinióEntrevistesAgendaVídeosContacte\tJoan Torres i Carmen Tur.\tCandidats al Consell Insular i al Parlament.\tJuanjo Ferrer. Candidat a l´Ajuntament de Sant Antoni de Portmany.\tIntegrants de la llista a l´Ajuntament de Sant Antoni de Portmany.\tIntegrants de la llista al Consell Insular i al Parlament.\tVídeos Candidats\nCarmen Tur al mitin de l'Hotel Ibiza Playa Views : 190\nPresentació Juanjo Ferrer Alcaldia Sant Antoni. Views : 204\nPresentació Carmen Tur Parlament Balear Views : 193\nPresentació Joan Torres al Consell d´Eivissa. Views : 311\nInici\tEL PI-EIVISSA POSA EL PUNT I FINAL A LA SEVA CAMPANYA ELECTORAL DEMANANT EL VOTO ÚTIL PER SUSTITUIR A “AQUELLS QUI HAN ESTAT MANANT DURANT 30 ANYS”\nEl PI-Eivissa ha tancat la seva campanya electoral amb un mitin al restaurant El Grill de Sant Antoni, en un acte en el que han assistit més de 150 simpatitzants.\nEn aquest acte, els caps de llista al Parlament, al Consell Insuar i a l'alcaldia de Sant Antoni han reclamat el “vot útil per apartar del poder als qui han estat governant durant trenta anys”.\nEl candidat al Consell Insular, Joan Torres, ha senyalat que “durant tres dècades han governat partits d'àmbit estatal, com el PP i el PSOE, i no han pogut resoldre els problemes d'Eivissa”. Torres ha indicat que Eivissa pateix una “endèmica discriminació” i que els polítics locals “no han donat la talla per defendre els interessos de l'illa”. “Només us puc prometre que ens deixarem la pell per defendre als eivissecs”, va resumir.\nPer la seva part, la candidata al Parlament Balear, Carmen Tur, va centrar el seu discurs en les reivindicacions en temes de sanitat y benestar social: “La sanitat és sagrada perquè és la nostra salut, la nostra vida”. Tur va indicar que “es poden retallar a molts llocs, però en el que no es pot retallar mai és en sanitat i educació. I retallar en sanitat, a més, és criminal”.\nFinalment, el candidat del PI-Eivissa a l'alcaldia de Sant Antoni, Juanjo Ferrer, va indicar que “Sant Antoni ha patit una contínua degradació durant els últims anys”. Ferrer va preguntar als assistents: “penseu que els qui han governat aquests anys i han degradat Sant Antoni, podran canviar i millorar el poble?”, i va reclamar “un canvi al Consistori perquè el nostre poble torni a ser el que era”.\nA Eivissa sempre hem tingut el mateix problema. Per massa respectuosos, o per massa educats, o per massa soferts, o per haver interioritzat un sentiment d'inferioritat, ens hem deixat fonyar moltes vegades i no ens hem sabut fer respectar.\nComencem reflexió recordant que enguany farà 300 anys del Decret de Nova Planta per part del rei Felip V que va comportar l'eliminació de les institucions polítiques i els drets de tots els pitiüsos, així com la confiscació del dret d´ús i fruit de Ses Salines, que els eivissencs tenien des del segle XIII. Un espoli que van intentar rectificar els polítics eivissencs del segle XIX sense fortuna, i que li va recordar personalment Isidor Macabich al president de la República, don Niceto Alcalá Zamora, quan aquest va visitar Eivissa l'any 1932. Silenci com a resposta una vegada més. Resum: ens varen espoliar ses Salines i es van ignorar les nostres pretensions.\nD’ aquests fets ens queden uns drets reconeguts i mai cobrats. Per tant és de justícia reclamar compensació econòmica que té pendent amb naltros el Govern Central per l'expropiació del dret d´us i fruit de Ses Salines. És ingenu? És descabellat? No ho pensem així perquè existeix un precedent extrapolable: la compensació que van rebre els partits polítics i els sindicats per l'espoli de les seves propietats que van patir l'any 1939 per part de l'Estat Franquista.\nLa comparació és pertinent. Després d'una Guerra Civil -com la de 1936, com també ho va ser la de 1714- el dret de conquesta fa canviar de mans uns béns; anys després, quan arriben temps de pau i rehabilitació històrica, aquest robatori 'legal' ha de tenir la seva justa compensació.\nHem parlat de Ses Salines i de fets que semblen molt lluny en el temps però, avui dia, el menyspreu vers naltros i el comportament del Govern de Madrid vers Eivissa és el mateix. La renda de la sal era com es finançava la Universitat d'Eivissa -l'equivalent en aquella època al que ara seria el Consell Insular-. Avui en dia, se'ns continua negant les més mínimes ferramentes. Substituïu la 'sal' per altres conceptes com 'finançament', 'impostos' o 'règim fiscal'. La situació és la mateixa: un Poder Central que fa un ús abusiu del seu domini i uns 'representants' locals sense força ni esperit, que han perdut l'orgull de tots aquells que, al llarg de la història, es van trencar la cara per defendre els interessos d'Eivissa.\nEl nomenclàtor i els llibres d'història recorden figures com Marcos Juan Riquer, Antoni Sunyer o Antoni Palau. Els nostres polítics actuals haurien de mirar-se en aquests miralls i recordar que, com a servidors públics, el seu únic compromís ha de ser exclusivament amb el poble d'Eivissa, que és el poble d'Eivissa qui els ha votat i a quin han de retre comptes. I els interessos d'Eivissa estan novament en joc quan s'ha de determinar el nou Règim Fiscal Especial de Balears i quan hem de batallar per disposar d'un Consell Insular amb un adequat finançament, amb Hisenda pròpia, amb recursos suficients per a garantir una adequada Sanitat pública, una atenció a la Dependència digna, una depuració i subministre d'aigües digne.\nDurant anys ens hem deixat avassallar. Ara el que toca és deixar-nos la pell. Modestament, aquest és el nostre compromís i el dels nostres candidats, Joan Torres -al Consell Insular- i Carmen Tur -al Parlament Balear-. Volem recuperar el que ens pertoca i que Eivissa torni a ser tenguda en compte. És el moment de lluitar pel que més estimam, la nostra illa, i volem també compartir aquest esforç amb tots vosaltres. És el moment.\nCARMEN TUR: “ELS EIVISSENCS ESTEM FARTS QUE ENS TRACTIN COM A CIUTADANS DE SEGONA”\nLa candidata del PI-Eivissa al Parlament Baear recrimina que els polítics de l'illa hagin governat “sense pensar en les persones més vulnerables de la societat”.\nCarmen Tur, candidata del PI-Eivissa al Parlament Balear, ha clamat contra les polítiques que ha patit l'illa durant les últimes dècades, i que “ens han deixat a la cua pel que fa a inversions públiques i atenció a la dependència”. Tur ha realitzat aquestes declaracions en un míting celebrat el dilluns a la nit al Centre Social de Buscastell.\n“Els eivissencs estem farts que se'ns tracti com a ciutadans de segona. Som una illa que tira del carro, contribuim com els que més a les Balears i a conjunt d'Espanya, i rebem un tracte que no ens mereixem” ha assegurat Tur, qui ha posat com a exemple els problemes crònics en depuració i subministrament d'aigües, sanitat i atenció a la dependència”.\nTur ha criticat amb molta duresa les llistes d'espera, la saturació que periòdicament es produeix al servei d'Urgències de Can Misses, o els retards en la posada en funcionament de les residències: “Hi ha residències que estaven acabades i han trigat anys a posar-se en funcionament. Què passa? És que les persones amb discapacitat no interessen?”.\nRecuperar el Consell i compromisos amb BuscastellEn el míting també ha participat el candidat del PI-Eivissa al Consell Insular, Joan Torres, qui ha denunciat que “mentre que Eivissa és una marca turística mundialment reconeguda, els qui vivim a l'illa patim uns serveis de tercera”. Torres ha reclamat un finançament just, tant pel Consell com per les Balears: “L'Estat ha d'atorgar a les Balears el concert econòmic i, al seu torn, el Govern ha de compensar Eivissa pel dèficit històric en inversions”.\nFinalment, Juanjo Ferrer ha explicat als vesins les propostes dedicades a Buscastell que s'inclouen al programa electoral, com un pla contra els punts negres de la xarxa viària, reformar el camí de sa Vorera, preservar i posar en valor es Broll de Buscastell, o ampliar el trajecte de la línia de bus que uneix aquesta zona amb ses Variades.\nEL PI-EIVISSA RECLAMA MÉS INVERSIONS EN SANITAT I CONSENSUAR LES POLÍTIQUES AMB ELS VESINS\nEn un mitin del PI-Eivissa celebrat aquest diumenge a Sant Mateu, la candidata al Parlament Carmen Tur reivindica “més inversions en sanitat i menys en projectes personalistes”.\nEl candidat del PI-Eivissa a l'Ajuntament de Sant Antoni, Juanjo Ferrer, ha assegurat que en el cas que sigui triat alcalde consensuarà amb les Associacions de Vesins totes les decisions polítiques que es prenguin i que afectin directament als ciutadans. Ferrer ha expressat aquest compromís en un mítin celebrat diumenge al vespre al Centre Social de Sant Mateu, i ha assegurat que “totes les decisions que es prenguin sobre Sant Mateu es faran a través d'un consens previ”.\nFerrer ha assegurat que vol que “la participació ciutadana sigui la bandera de la següent legislatura” i que les actuacions més importants que afectin al poble seran portades a consulta popular. Ferrer també ha promés que es compromet a donar ajudes al camp ja sigui mitjançant subvencions econòmiques o amb ajudes sobre el terreny, i que es potenciaran les subvencions a l'electrificació rural. En aquest aspecte, Ferrer ha reiterat el compromís en reduir l'IBI a les vivendes que incorporin sistemes de generació elèctrica o aigua calenta mitjançant plaques solars.\nFinalment, el candidat del PI-Eivissa ha reiterat la seva proposta de reactivar el servei de 'taxi a la demanda', recomençar el Catàleg de Patrimoni per convertir-lo en “una eina positiva”, i simplificar i agilitzar els tràmits burocràtics i l'assistència social a les zones rural mitjançant l'assistència periòdica d'un funcionari de l'Ajuntament.\nCarmen Tur: “Són més importants les persones que les factures”Al mitin també ha intervingut la candidata del PI-Eivissa al Parlament Balear, Carmen Tur, qui ha reclamat més inversions en sanitat i que es paguin els medicaments als malalts d'hepatitis C. “Les persones són més importants que les factures” ha dit Tur, qui ha senyalat que en nom de l'austeritat no es pot retallar en “la salut i la dignitat de les persones”. “Naltros no volem que hagi gent esperant dins a boxes durant hores quan van a urgències” ha dit.\nPer la seva banda, el candidat al Consell Insular, Joan Torres, ha reclamat novament que la institució insular pugui gestionar els seus propis impostos per “poder fer amb la major rapidesa els nostres propis projectes i desenvoupar inversions. Que els sous que es recapten a Eivissa es quedin a Eivissa”. El candidat del PI-Eivissa ha reclamat un Consell “amb plenes competències, que sigui l'autèntic govern dels eivissencs, i no la institució secundària que és ara”.\nPàgina 1 de 9\t123456789SegüentFinal\t© 2015 El PI Eivissa.\nIniciQui som?Qui som?ObjectiusEstatuts El PICodi ÈticQuè volem fer?Programa electoral Parlament BalearPrograma Electoral Consell Insular d´EivissaPrograma Electoral Sant Antoni de PortmanyCandidats 2015Candidata Parlament BalearCandidat Consell Insular d´Eivissa.Candidat Ajuntament de Sant Antoni de PortmanyActualitatNotíciesOpinióEntrevistesAgendaVídeosContacte


Com m'afecta un ERTE estant de baixa laboral per incapacitat temporal, maternitat o paternitat? I si la baixa és posterior a l'inici de l'ERTE? | Servei Públic d'Ocupació Estatal\nCom m'afecta un ERTE estant de baixa laboral per incapacitat temporal, maternitat o paternitat? I si la baixa és posterior a l'inici de l'ERTE?\nExemple: persona treballadora en IT el 110/ /2013, afectada per una suspensió de contractes entre el 111/ /2013 i el 315/ /2014, conseqüència d'un procediment de regulació d'ocupació. Rep l'alta médica el 112/ /2013, en aquest moment li afectaria la mesura de suspensió, acreditant la finalització de la IT amb la presentació del part d'alta médica.\nSi durant la vigència del procediment de regulació d'ocupació, i per tant, mentre percep la prestació per desocupació, s'iniciés:\nLa situació d'incapacitat temporal per contingències comunes: el Servei Públic d'Ocupació Estatal (SEPE), per delegació de l'Institut Nacional de la Seguretat Social (INSS), li abonarà la prestació per incapacitat temporal, la quantia de la qual serà igual a la prestació per desocupació, amb el consum corresponent de dies de prestació.\nLa situació de maternitat o paternitat: se li suspendrà el pagament de la prestació per desocupació i començarà a cobrar la prestació per maternitat o paternitat, gestionada directament per l'INSS. Una vegada que acabi la prestació per maternitat o paternitat, es reprendrà la prestació per desocupació durant el temps que li quedés per percebre i la quantia que li correspongués al moment de la suspensió.


El TNC estrena temporada amb ‘L’aplec del remei’ de Josep Anselm Clavé - Tornaveu\nEl TNC estrena temporada amb ‘L’aplec del remei’ de Josep Anselm Clavé\nDijous, 22 de setembre de 2016 11:00h\nL’aplec del remei de Josep Anselm Clavé, la primera sarsuela en català que se’n té coneixement, obre la temporada del Teatre Nacional de Catalunya del 29 de setembre al 2 d’octubre.\nL’obra és un bon exponent de la sarsuela a Catalunya, on també rep el nom de teatre líric català, que veu del referent de l’opereta italiana pel que fa a la voluntat d’escenificar obres cantades més assequibles que l’òpera i que recreaven escenes costumistes. Josep Anselm Clavé sobretot va centrar la seva producció musical en el cant coral, a més de ser el fundador dels cors Clavé, el principal referent del moviment associacionista tal com el coneixem avui dia, però L’aplec del remei, a banda de presentar unes melodies amables i molt assequibles, tal com s’estilava en l’època, ha passat a ser considerada la primera obra de teatre líric català. La sarsuela, situada en el context de l’Aplec del remei de Caldes de Montbui, es va estrenar al teatre Liceu el 1858 i es va reestrenar al desaparegut Teatre Odeon de Barcelona el 1864.\n“És una gran notícia que el TNC estreni temporada amb L’aplec del remei, suposa una bona recuperació del patrimoni català, el que sap greu és que això no ho faci també, per exemple, el Liceu o altres equipaments”, Martí Ferrer, coordinador de la Federació dels Cors de Clavé, entitat que ha cedit el manuscrit del mateix Josep Anselm Clavé, original del llibret i una còpia de la partitura d’orquestra. Amb aquests materials i una partitura de l’arxiu dels Amics del Liceu, el musicòleg Francesc Cortès n’ha fixat la partitura que es podrà gaudir a l’estrena del TNC.\nUn espectacle ambiciós\nDirigit per Wanda Pitrowska i amb la dramatúrgia de Josep Maria Miró, l’elenc principal estarà acompanyat per més de quaranta músics de l’Orquestra Simfònica de l'Escola Superior de Música de Catalunya (Esmuc) i pel Cor de les Glòries Catalanes. “L’obra té cinc rols solistes molt importants i el cor també és molt important, hi trobarem un cor mixt i algunes parts en què la partitura és per a cor d’homes”, explica Ferrer. Clavé va ser un gran introductor dels cors d’homes al país i de ben segur que tota la seva experiència tant com a compositor com a director coral traspua a L’aplec del remei.\nAmb la col·laboració de la Federació dels Cors de Clavé, que ha ajudat a cedir fotografies, es podrà gaudir d’una exposició al hall del TNC sobre L’Aplec del remei i la figura de Josep Anselm Clavé. L’objectiu és que l’exposició sigui itinerant, ja que està previst que els diversos grups de corals de la federació i del Moviment Coral Català, confederació del cant coral, es facin seva la composició i puguin dur a terme representacions de la sarsuela. Hi ajuda l’experiència prèvia amb la cantata 300 anys vencent, que la Federació va encarregar per a ser cantada per un o diversos grups corals, i que durant el 2014, any del tricentenari, i l’any següent diversos grups de corals van representar arreu del territori.\nLa representació del 29 de setembre al 2 d’octubre al TNC de L’aplec del remei, anirà seguida de la representació, dins del marc de la Fira Mediterrània de Manresa, de Tempesta esvaïda, de Joaquim Serra, i considerada l’última obra del teatre líric català. L’obra es representarà el 9 d’octubre a les 19h i significarà la clausura de la Fira mediterrània. Fruit de la casualitat a través d’aquestes dues representacions es pot traçar la vida del teatre líric català: des de la que es considera la primera producció a l’última abans de la Guerra Civil. Ambdues són obres de compositors que van excel·lir en d’altres camps – Serra és considerat un dels més reconeguts compositors de sardanes-. El teatre líric els va permetre abocar-hi el seu mestratge musical en dues obres on la cultura popular de la qual procedien, era ben viva. Passada la Guerra Civil i la dictadura el gènere del teatre líric català va anar en davallada. La coincidència en la representació de les dues obres hauria de ser un primer punt de partida per aconseguir una recuperació d’unes arrels musicals que també ens expliquen com a poble, ja que aquestes sarsueles van ajudar a mantenir viu la llengua catalana. Benvingudes siguin noves iniciatives com aquestes.\nPer a la funció del dia 1 d’octubre, dissabte, hi haurà una programació especial que comptarà amb una conferència prèvia (18:30h) a càrrec de Roger Canadell, filòleg i expert en Josep Anselm Clavé. Una visita a l’exposició i posteriorment la funció a les 20h. Per a més informació podeu escriure a secretaria@josepanselmclave.cat o trucar al 93 319 97 77.


TL; DR: Format el 1995 per empreses que van desenvolupar cables USB, connectors i protocols de comunicacions, el USB Implementers Forum (USB-IF) estableix els estàndards que regeixen les connexions omnipresents. Amb la tecnologia USB Type-C que es demostra ser una solució prometedora i inclusiva per transmetre dades, potència, àudio i vídeo, el USB-IF busca millorar el disseny i la funcionalitat del producte alhora que protegeix els consumidors i dispositius contra accessoris que no compleixin.\nTots els tenim: aquell calaix o tina d’emmagatzematge plena de diversos cables USB, HDMI, FireWire i cables auxiliars. L’aparició de cables i connexions USB Type-C, tanmateix, aviat podria veure que desapareixia un calaix incòmode.\nLes connexions USB-C combinen, i superen el rendiment, les capacitats de transmissió de dades i potència dels altres cables i la converteixen en una opció impressionant per a transferir àudio, vídeo, dades i energia a tot tipus d’electrònica..\nPotser la característica més impressionant del tipus C: els connectors són reversibles, el que significa que no gira cap més el cable i intenta esbrinar de quina manera es troba cap a la dreta o assegurar-se que es manté al final de la dreta..\nA mesura que s’adopta l’USB Type-C en forma d’electrònica de consum, com ara ordinadors portàtils, telèfons i discs durs externs, el Fòrum d’implementadors USB sense ànim de lucre estableix les directrius que impulsen les innovacions, el rendiment i la longevitat del producte..\n1 Evolució de la tecnologia USB i com canvia el joc de tipus C\n2 Els estàndards d’autenticació es defensen contra els carregadors i programari maliciós defectuosos\n3 L’establiment d’estàndards d’àudio digital millora el disseny del producte\n4 Advocats USB-IF per l’avançament i l’adopció de sistemes USB compatibles\nEvolució de la tecnologia USB i com canvia el joc de tipus C\nL’historial d’USB generalment es pot desglossar en versions i tipus. Les versions es descriuen amb números i es refereixen a velocitat i funcionalitat, mentre que els tipus són les lletres que signifiquen la forma física i el cablejat dels ports i connectors.\nEl tipus A, o USB-A, és el connector rectangular que la majoria dels consumidors associen a USB i s’enganxen als seus ordinadors. El USB-B, o el tipus B, sol ser el muntatge connectat a dispositius com una impressora, una càmera, un disc dur extern o un telèfon. Tot i que el USB-A és estàndard i reconeixible a tots els dispositius, les connexions USB-B poden variar d’estàndard a micro.\nLa versió 1.1, llançada el 1998, tenia una velocitat màxima de 12Mbps. L’USB 2.0 va augmentar fins a 480Mbps el 2000, i el USB 3.0 del 2008 va augmentar a 5Gbps i fins a 5 volts i 1,8 amperis de potència..\nLlançat el 2013, l’USB 3.1 duplica la velocitat fins als 10 Gbps i inclou tres nivells de perfils de distribució d’energia que es troben a 5 amperis a 12 o 20 volts.\nEls cables USB de tipus C (a l’esquerra) semblen ser una solució més completa que els USB-B (mig) i els USB-A (dreta).\nDesenvolupat aproximadament al mateix temps que l’especificació USB 3.1, l’USB Type-C va ser anunciat a l’agost de 2014 i va incloure un petit endoll reversible que es connecta bidireccionalment a dispositius perifèrics. Els ordinadors portàtils d’Apple i de Google han adoptat ports USB-C per a la càrrega i la connexió d’accessoris, i Intel va anunciar que el Thunderbolt 3 (una vegada pensat digne de substituir el USB per complet) utilitzarà els mateixos ports i tipus de connexió..\nEl pas a connexions de tipus C també suposa abandonar els adaptadors d’alimentació propietaris en favor d’una solució que funciona per a tots els dispositius. La Unió Europea estudia una norma de recàrrega universal que reduiria significativament els residus.\nEls estàndards d’autenticació es defensen contra els carregadors i programari maliciós defectuosos\nA mitjan 2016, l’USB-IF va anunciar estàndards d’autenticació basats en criptografia per als carregadors i dispositius USB-C. Els sistemes d’amfitrió identificaran i verificaran l’autenticitat de cables o carregadors mitjançant xifrat de 128 bits abans que es pugui transferir l’energia o les dades.\nLa especificació protegeix els dispositius host contra accessoris no conformes o no certificats que poden malmetre el rendiment del dispositiu o introduir programari maliciós.\n“USB-IF entén que els consumidors volen portar menys equipaments sense renunciar a la vida de la bateria ni a la flexibilitat”, va dir el president i conseller delegat de l’USB, Jeff Ravencraft, en un comunicat. “El programa de carregadors USB certificat facilitarà la possibilitat de compartir els carregadors a través del paisatge USB Type-C compatible, ja siguin els consumidors a casa, a l’oficina o en qualsevol altre lloc.”\nEs recomana als fabricants que utilitzin un nou logo USB-IF per demostrar que els seus carregadors són conformes i certificats.\nCom a suport dels esforços mundials per reduir els residus i augmentar la usabilitat dels cables d’alimentació amb diversos dispositius, USB-IF va col·laborar amb la Comissió Electrotècnica Internacional per promoure aquests estàndards.\n“USB-IF és ininterrompudament en la nostra missió de solidificar el USB Type-C com a cable únic del futur”, va dir Jeff en un altre comunicat. “L’autenticació USB Type-C és una contribució important per permetre a un pròsper ecosistema de productes compatibles i interoperables.”\nL’establiment d’estàndards d’àudio digital millora el disseny del producte\nAmb l’especificació USB Audio Device Class 3.0 (feu clic per descarregar), lliurament d’àudio USB-IF estandarditzat a través de connexions de tipus C. La decisió, que cobreix auriculars, dispositius mòbils, estacions d’acollida, configuracions de jocs i dispositius de realitat virtual, anima els fabricants de maquinari a continuar eliminant les preses de 3,5 mm d’àudio a favor dels USB-C de 2,6 mm d’alçada més petits..\nAixò significa que els dispositius poden ser fins a un mil·límetre més prims i tenir menys connectors, cosa que “obrirà la porta a la innovació de moltes maneres”, segons el comunicat de premsa USB-IF, el principal responsable de les millores seria més impermeable o resistent a l’aigua dispositius. La especificació també introdueix la capacitat de reduir el consum d’energia i admet noves funcions, com la detecció de paraules clau, el mode d’escolta que activa tecnologia com Siri d’Apple i Amazon Echo..\n“L’USB és el connector més senzill i més ampli disponible avui, fent que el USB Type-C sigui l’elecció lògica per al futur de l’àudio digital”, va dir Jeff en el comunicat, i va afegir que l’especificació USB-IF ajudaria les empreses a reduir el temps per a la comercialització..\nAdvocats USB-IF per l’avançament i l’adopció de sistemes USB compatibles\nEn conjunt, les especificacions USB-IF determinen els objectius de les interfícies i els mecanismes que hi ha al darrere del disseny del producte.\nEl USB-IF sense ànim de lucre, una col·laboració de les empreses responsables de la creació de connexions USB, encara compta entre les seves empreses membres més de Hewlett-Packard, Microsoft, Apple i Intel.\nEls desenvolupadors individuals poden utilitzar els fòrums USB-IF i accedir a la seva documentació de forma gratuïta, però només els empleats per una empresa membre o registrats individualment poden unir-se a un dels grups de treball centrats en dispositius, compliment i màrqueting..\nEntra a formar part del fòrum USB Implementers\nCom a membres, els desenvolupadors poden participar en conferències, programes de màrqueting i tallers de compliment trimestrals on poden provar equips i obtenir la seva certificació. A continuació, es poden incloure dispositius compatibles al directori de productes de l’USB-IF i fer servir els logotips certificats USB-IF.\nEls productes es poden provar per al seu compliment, ja sigui passant per un laboratori de proves independent o participant en un taller de compliment. Els esdeveniments només per a membres promouen el desenvolupament USB, validen el compliment i fomenten la comunicació entre els fabricants de USB.


Reformes de pisos - Pressupost gratuït | QDE Qüestió d'Espai\nReformes de pisos i habitatges a Barcelona\nPressupost gratuït sense compromís\nServei de reformes de pisos a Barcelona\nA Qüestió d’Espai oferim serveis de reformes de pisos i rehabilitacions integrals d’habitatges a Barcelona, des de pisos i estudis fins a cases unifamiliars, xalets o edificis comunitaris.\nReforma de tot tipus d'instal·lacions\nTramitació, llicències i execució de la reforma\nPressupostos gratuïts a mida\nAssessorament i 100% transparència\nTerminis fixos i garanties\nCobrim tots els serveis necesaris per realitzar reformes integrals de pisos a Barcelona i l'àrea metropolitana. Reformem tot tipus d'immobles, així com pisos. cases, xalets, locals comercials i edificis comunitaris. En terminis fixos i amb garanties.\nRehabilitació i instal·lació de microciment a Sant Just Desvern.\nReforma integral d'un xalet unifamiliar a Barcelona.\nReforma integral d'un pis a Tres Torres, Barcelona.\nServeis de reformes de pisos i habitatges\nEl teu habitatge ha de ser el reflex de la teva personalitat, i es per això que un projecte de reforma és un moment emocionant. Tots els canvis que es duran a terme implicaran una millora del teu espai, ja sigui per un canvi de distribució o decoració. Amb la nostra experiència i el teu gust personal, aconseguirem generar un nou entorn de benestar i comfort. L’objectiu de la renovació total o parcial del teu habitatge, independentment del tipus que sigui (pis, casa adosada, xalet, etc.) serà l’augment del seu valor funcional, la seva comoditat i la seva estètica, així com una millora en l’estalvi energètic en totes les estàncies per millorar l’eficiència energètica de l’immoble.\nservei integral de reformes a barcelona\nEntrega del proyecto final en plazos fijos\nSegún el acuerdo de planificación, trabajaremos para entregarte tu nueva vivienda en plazos fijos y con garantías.\nExecució de la reforma del teu habitatge\nComptem amb professionals amb tota una vida d'experiència en cada una de les seves tasques. T'informem de cada pas que duem a terme per a que sàpiques en quin estat està el teu projecte de reforma.\nSi necesites reformar el teu pis o la teva casa, en Qüestió d’Espai podem assessorar-te sobre el tipus de reforma, els dissenys i els acabats més apropiats pel teu projecte de reforma. Pots sol·licitar un pressupost sense compromís segons les teves necessitats de manera totalment gratuïta. Ens encarreguem de realitzar el millor projecte a mesura per a que gaudeixis de la teva nova llar.\nTipus de reformes integrals\nQuina part del teu habitatge necessites reformar?\nReforma total del teu pis. T'assessorem amb els millors materials en base a la seva situació, el teu gust i el teu pressupost.\nreforma parcial o petita reforma\nNo sempre s'han de realitzar grans canvis al teu habitatge.\nRehabilitació de banys i lavabos. Logrem un espai d comoditat i comfort en la part més íntima del teu habitatge.\nLa cuina dels teus somnis pot ser teva. Realitzem reformes integrals a cuines de tot tipus, utilitzant materials de disseny que s'adapten a l'estètica d'habitatge.\nNecessites retirar una paret per augmentar l'espai del teu habitatge? Realitzem treballs de paleteria, albanyileria i pladur.\nreformes de façana\nLa façana del teu habitatge també està subjecta a reforma, sobre tot pel fet d'estar exposat al clima, al desgast i al pas del temps. A més, és la primera impresió que tens al arribar a la teva casa.\nInstalacions bàsiques per la teva llar. Treballs de fontaneria, electricitat, gas i telecomunicacions per a que el teu habitatge sigui completament funcional.\nCompletem la teva reforma amb solucions de telecomunicacions (Internet, telefonia, etc.), audiovisuals i de seguretat (alarma, CCTV, etc.), així com l'última tecnologia en domòtica i smart building.\nAdaptem la teva llar per a que sigui més sotenible sense alterar la comoditat i el benestar del teu habitatge. Reduïm el teu consum d'energia i protegim el medi ambient.\nSabem que és un moment important.\nT'acomapanyem durant tot el projecte de reforma del teu pis.\nQuin tipus de reforma necessites?\nCalcula la reforma del teu pis o habitatge\nAbans de començar una reforma, el nostre equip realitzarà una valoració de l’estat del teu habitatge. En base a les teves necessitats, el nostre equip t’assessorarà sobre quins canvis són els més adequats per a tú en base a les teves instal·lacions, el teu pressupost i el resultat final que desitgis.\nPer conèixer millor com vols reformar el teu habitatge, pots omplir el següent formulari i t’enviarem un pressupost gratuït sense compromís del projecte de reforma.\nPis Estudi Apartament Casa/Xalet Altre\nQuin tipus de reforma desitges?\nReforma integral de l'habitatge Reforma parcial (2 - 3 habitacione) Projecte personalitzat de reforma\nQuantes estàncies desitges reformar?\nCuina Bany/s Saló / Menjador Dormitori/s Terrassa Façana\nQué mesures té el teu habitatge?\n5m² - 25m² 26m² - 50m² 51m² - 75m² 76m²-100m² Més de 100m²\nTambé pots contactar amb els nostres tècnics comercials per obtenir informació ràpida i precisa sobre la teva pròxima reforma. T’assessorem i t’oferim pressuposts gratuïts sense compromís de la reforma del teu habitatge.\nEn què consisteix una reforma integral?\nUna reforma integral del teu pis són tots els canvis estructurals, de distribució, estètica i decoració que implicaran una millora del teu espai, un increment de la valor funcional de l’habitatge, així com una millora de l’eficiència energètica de la teva nova llar.\nEl nostre equip comercial revisarà la teva petició i en un termini entre 24 i 48 hores et farem arribar el pressupost de la reforma del teu pis o habitatge.\nHe de demanar permisos per fer la reforma?\nEn absolut! Nosaltres ens encarreguem de gestionar i tramitar les llicències i permisos corresponents per a portar la reforma del teu habitatge amb l’ajuntament i les entitats pertinents.\nCom sabré l'evolució de la reforma?\nA més d’acordar el timeline i els terminis de lliurament a l’inici de el projecte, el nostre cap d’obra t’informarà en cada moment sobre l’avanç de la reforma perquè estiguis a l’corrent. Sabem que és un moment important i volem que sigui una grata experiència per a tu.\n100% compromís i 100% transparència.\nOferiu serveis d'Interiorisme?\nExactament. Disposem d’un equip d’interioristes amb llarga experiència en projectes d’interiorisme en habitatges, locals comercials i empreses. Pots fer una ullada a Projectes d’Interiorisme.\nTràmits, llicències i proveïdors\nGestionem tots els detalls legals de la reforma estiguin sota control. Liderem a tot l’equip professional de el projecte i controlem que els proveïdors compleixin amb la normativa vigent, així com les recomanacions sanitàries i la llei de contractació d’obres.\nCasos d'èxit de reformes de pisos i habitatges\nLavabos centre comercial La Maquinista\nPuig d’Ossa – Microciment


Prèviament a l'obertura del recinte firal s'ha fet públic que Vilanova i la Geltrú tindrà el curs vinent un nou Cicle Formatiu de Grau Superior d’Educació Infantil\nL'obertura de la cinquena edició de la 'Fira Zona E. Sortides Educatives i Professionals del Garraf' ha anat precedida de l'anunci públic de l'atorgament, per part del Departament d'Ensenyament, d'un nou cicle formatiu a la ciutat. La Generalitat ha concedit el Cicle Formatiu de Grau Superior d'Educació Infantil a l'escola Santa Teresa de Vilanova i la Geltrú. Aquest nou cicle, de la família de Serveis a la Comunitat, disposarà de 30 places i es desenvoluparà durant dos anys.\nLa regidora d'Educació de l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, Ariadna Llorens, ha destacat "la importància d'aquest nou cicle formatiu que se suma a la posada en marxa el curs vinent del nou Cicle Formatiu de Grau Mitjà dual de Manteniment electromecànic de vaixells d'esbarjo i seveis portuaris a l'Institut Lluch i Rafecas". Segons Ariadna Llorens, els nous cicles formatius aconseguits per a la ciutat són "una gran oportunitat, també per al territori i van en la línia estratègica que tenim d'enfortir la formació professional seguint els criteris que hi ha a nivell europeu on s'aposta per una formació professional que obri les portes a la inserció laboral dels joves". En aquest sentit, el director de l'escola, Francesc Lázaro, ha explicat que el nou CFGS d'Educació Infantil obre les portes a treballar en l'àmbit de l'educació de 0 a 6 anys "així poden treballar com a mestres d'aula o auxiliars en l'etapa de 0 a 3 anys i com a auxiliars o vetlladors en l'etapa de 3 a 6 anys". D'altra banda, ha explicat Noli Martín, directora pedagògica de l'escola Santa Teresa, "som l'únic centre educatiu de la ciutat i de més enllà de la comarca acreditats per impartir aquesta formació". Segons Noli Martín, ja feia temps que es registrava demanda per poder seguir aquest estudis a la ciutat.\nL'anunci públic d'aquests nous estudis a la capital del Garraf han estat el punt de partida de la inauguració de la cinquena Fira Zona E que es podrà visitar des d'avui i fins demà a les 14 h, a la plaça de Soler i Carbonell de Vilanova i la Geltrú. L'alcaldessa de la ciutat, Neus Lloveras i la regidora d'Educació, Ariadna Llorens, acompanyades dels directors generals de Centres Públics i Concertats-Privats de la Generalitat, Antoni Llobet i Miquel Garcia, respectivament; del president del Consell Comarcal i regidor del Grup municipal dels PSC, Juan Luís Ruiz; del primer tinent d'alcaldia de l'ajuntament de Canyelles, Joan González; del director de l'EPSEVG, Frederic Vilà i de la delegada territorial de la UOC, Mercè Mas, entre d'altres autoritats, han visitat tots els estands per conèixer la diversitat d'oferta formativa present a la Zona E 2015.\nSobre la fira, l'alcaldessa de la ciutat n'ha destacat "la consolidació". Segons Neus Lloveras "s'ha anat ampliant i realment ha esdevingut unafira on es pot veure tota l'oferta formativa de la comarca i més enllà". Per a l'alcaldessa de VNG a la fira Zona E trobem representat l'ampli ventall de formació que hi ha a la capital del Garraf i ha qualificat de "molt bona notícia" el nou CFGS d'Educació Infantil que la Generalitat ha atorgat a l'escola Les Tereses ja que "ens falta més formació professional, tenim llicenciats i gent que no té formació i hem de lluitar per aquesta franja mitjana". En aquest sentit, Neus Lloveras ha reconegut que "a VNG calia aconseguir formació professional adaptada a la demanda de la zona i amb l'FP dual de manteniment ferroviari i amb l'FP, també dual, de manteniment electromecànic de vaixells d'esbarjo i serveis portuaris hem aconseguit millorar el nostre posicionament".\nDurant el recorregut, l'alcaldessa no ha deixat passar l'oportunitat de provar els prototips de l'equip Vilanova Formula Team de la UPC i d'utilitzar el simulador de conducció de motos que han portat fins a la Fira Zona E l'equip d'estudiants EPSEVG-3-Team que juntament amb l'escola de conducció Honda han dissenyat i, estan en procés de producció i construcció, una motocicleta de combustió elèctrica que competirà durant el 2016. Així mateix, tant l'alcaldessa de VNG com la regidora d'Educació han estat provant a l'estand de Neàpolis un original piano fabricat amb fruites i verdures que funciona mitjançant un circuit intern elèctric. Aquest és un dels projectes que es desenvolupen dins el programa ‘Makers' i que l'empresa Tecnolab du a terme a l'Agència Pública d'Innovació Nèpolis.


Els canvis en el pressupost sobre la passarel·la del Baricentro centren el ple extraordinari – L'independent\nEls canvis en el pressupost sobre la passarel·la del Baricentro centren el ple extraordinari\n11 de març de 2021 Redacció\t0 Comments\nLes qüestions econòmiques van dominar el ple municipal extraordinari de l’Ajuntament de Barberà d’aquest dimecres 10 de març. Els partits van debatre d’una banda sobre la liquidació de pressupost de l’any 2020, i de l’altra sobre diferents modificacions dels comptes del 2021, entre altres punts de l’ordre del dia.\nVan ser precisament les modificacions del pressupost actual les que van centrar la major part del debat, i en concret els canvis referents a la passarel·la que s’ha de construir entre el centre comercial Baricentro i el nucli urbà. Tots els canvis en els comptes van voler seguir la línia de prescindir de crèdits i passar a pagar tota una sèrie de qüestions per un total de 7.443.269,76 euros amb romanents de tresoreria i, per tant, amb diners estalviats pel mateix Ajuntament; uns diners que ascendeixen ja a vora 28 milions d’euros.\nEl debat s’esbiaixa cap a la passarel·la del Baricentro\nTots els grups municipals van aprovar que es passés a pagar totes les qüestions possibles amb romanent de tresoreria a fi de que no s’hagués de dependre de crèdits amb interessos associats. Tot i això, la modificació de la passarel·la de Baricentro, que parlava sobre una quantitat de 4.100.000 euros, va derivar el debat cap a la necessitat de la seva construcció i qui l’havia de pagar. Així, la regidora no adscrita, Sílvia Fuster, destacava que era necessari fer el pas per qüestions de seguretat, i avisava que “ja fa massa anys que temptem la sort”. Sobre la possibilitat de pagament per part de Baricentro de la seva part de l’obra, Javier Pérez de Ciutadans es preguntava si “s’ha contemplat que els comerciants no puguin pagar el conveni després d’un any de pandèmia?”. David Clarà de Podem, per la seva banda, va destacar que el pont de vianants sobre l’AP-7 “és una demanda històrica de la ciutadania de Barberà”, i va remarcar que “les connexions que hi ha ara fan que molta gent s’estigui jugant la vida” per anar al Baricentro.\nDes d’Esquerra Republicana, Pere Pubill també va admetre que la passarel·la al Baricentro és important per l’oci i la seguretat, especialment de la gent jove de Barberà. Tanmateix, va dubtar que hi hagués el permís del ministeri per aprovar l‘obra sobre l’AP-7 i va dir que “el projecte de fer una passarel·la pel Baricentro ni estava ni està plantejat com una necessitat”, alhora que va assegurar que l’aportació dels comerciants del centre comercial no era realista. Manel Ferreté, portaveu de la Plataforma Ciutadana per Barberà, també va insistir en què “ja sabem que Baricentro no pagarà els 4 milions d’euros que deu en un pagament”. Per aquesta raó, va afegir, demanava que es comencin les negociacions amb el centre comercial i que aquest i altres projectes s’incloguin en plans plurianuals, ja que no es podran construir en un any.\nPer la seva banda, la regidora de Serveis Econòmics, Teresa Colomer, va replicar que el projecte de la passarel·la s’havia avançat poc des del govern de la PCPB a l’Ajuntament: “dos mesos abans que vostès sortissin del Ajuntament tenien un esborrany del projecte sense validar”, va dir. Alhora va assegurar que “estem en negociacions amb el ministeri” per poder dur a terme l’obra que, apuntava, “té una envergadura espectacular”. Per la seva banda, l’alcalde Xavier Garcés va apuntar que qui hauria de pagar part de la passarel·la no serien els comerciants de les botigues del Baricentro, sinó els propietaris del centre comercial. La modificació de crèdit es va aprovar amb 4 abstencions d’Esquerra Republicana i els vots a favor de la resta de partits.\nFocus a una plaça de Barberà del Vallès | Toni Alfaro\nAprovat un pla per millorar l’enllumenat\nA més dels canvis de pressupost, l’altre tema de rellevància de la reunió dels partits va ser l’aprovació del Pla director per la millora de l’enllumenat públic a Barberà del Vallès. Segons va destacar el regidor de Medi Ambient, Carles Ortiz, la mesura pretén ser un “canvi de paradigma en les instal·lacions d’enllumenat, considerant-les de forma global i no com a blocs separats”, i compreses “com un servei a la ciutadania”. Entre altres, el Pla vol millorar l’eficiència, la durabilitat, la petjada mediambiental i la rendibilitat econòmica de les lluminàries barberenques a través del seu canvi a llums LED que generessin il·luminació càlida i que minimitzessin la contaminació lumínica. Per a dur a terme el pla, es va fer una anàlisi que, deia Ortiz, va repassar les lluminàries de la ciutat, concloent que el 54% dels espais de Barberà estan infrail·luminats. A més, va explicar que els canvis de llums aniran a càrrec dels treballadors de SABEMSA, i que “els estalvis previstos són de 133.600 euros anuals i el període de retorn és inferior a 15 anys”.\nLa majoria dels grups van estar a favor de tirar endavant el canvi, tot i que tant Sílvia Fuster com els regidors de Ciutadans van demanar celeritat per les millores d’il·luminació als espais més deficitaris, per afavorir la seguretat ciutadana. Els del partit taronja van lamentar també que no s’hagués comptat amb la possibilitat dels fanals impulsats amb energia solar, mentre que Pere Pubill, des d’Esquerra Republicana, va demanar una aposta conscient a l’hora de fer millores a l’espai públic barberenc: “és més important un manteniment preventiu que un de pal·liatiu, que al final surt més costós. Més crítics van ser des de la PCPB, ja que el seu regidor Oscar Heis va dir que “per un pla director que abarca dècades ho veiem insuficient”, i va dir que més aviat es tractava d’una eina de treball. També va insistir en què “hi ha una sèrie de dèficits de seguretat ciutadana que s’han d’arreglar ja”. Tanmateix, el Pla director va tirar endavant només amb les abstencions de Ciutadans i la PCPB.\nPer últim al plenari es va aprovar per unanimitat la substitució Yolanda Molinero, exregidora de la Plataforma, com a patrona de la Fundació Barberà Promoció. El seu càrrec serà ocupat ara pel nou regidor de la formació, Guillem Vilaregut.\nFOTO PORTADA: David Ruiz, de Ciutadans a Barberà intervé durant el ple extraordinari | Redacció\n← Preocupació per la salut mental de joves i persones grans al Vallès per la crisi de la COVID-19\nLa Generalitat aixecarà el confinament comarcal després de cinc mesos →\n1 de gener de 2013 Redacció\t0\n4 de desembre de 2019 9 de desembre de 2019 Redacció\t0


Beneficis dels límits - El Petit i Jo\nBeneficis dels límits\nFins ara, hem parlat dels límits, però dins del dia a dia i dins de les activitats que es fan en família i que fa la pròpia família. Una vegada ho tenim tot organitzat a través d’una rutina adaptada a la nostra vida, on tenim clars quins són els valors importants i que volem transmetre ens podem preguntar com ho hem de fer quan els nens no ens fan cas. Quan no es porten bé o posen a prova la nostra autoritat. Ser capaços de dir no, de marcar límits. Però abans de tot això, m’agradaria destacar quins són els beneficis que sobtenen de posar límits.\nEls beneficis els obtenen tan els adults, és a dir, vosaltres, com els vostres fills. Comporten, doncs, beneficis importants a les dues parts. Per un costat els beneficis que obtenen els nens, que estan aprenent moltes coses i que és important que aprenguin a fer-les bé, conjuntament amb nosaltres i a través de tots aquests valors que dèiem:\nSeguretat emocional: Bàsica i molt important per atrevir-se a explorar el món i voler fer coses noves i diferents.\nGestió de la frustració: Avui en dia, hi ha molts nens que no aprenen a gestionar la seva frustració, de fet, de vegades, com que no volem que ho passin malament o que s’enfadin, inclús els adults intentem que els nens obtinguin sempre allò que volen. Si no es frustren amb petites coses, si no diem que no poden fer certes coses, d’adults ho tindran molt més difícil per enfrontar-se a les dificultats. Per exemple, a l’hora d’aconseguir una feina, treballant o relacionant-se amb els seus companys.\nPrevisibilitat de conducta: Com ja hem vist, si els nens preveuen què s’espera d’ells se senten més segurs.\nPreparació per la vida adulta\nI en segon lloc, us beneficia a vosaltres:\nConfiança: Us sentiu confiats, perquè sabeu quines són les coses que els hi voleu transmetre als nens i les nenes, quines són les normes, els valors, els aprenentatges, i sabeu com fer-ho. Per tant, aquesta confiança us donarà la seguretat d’actuar davant de qualsevol problema.\nGestió de la frustració: Vosaltres també apreneu a gestionar la frustració, perquè la reacció dels nens quan de vegades els limitem a fer coses, també provoca frustració.\nEconomització del temps: Com que els nens ja saben el que han de fer, coneixen quins són els seus deures dins la rutina de casa, vosaltres teniu temps per poder fer les coses. A més a més, habitualment, només serà necessari repetir les coses un parell de vegades perquè nens i nenes les facin, per tant, temps que ens estalviarem.\nCapacitat de control: Tot això us dóna aquest control, teniu l’autoritat i l’utilitzeu.\nEscrit per Anna a Autoritat, Límits, Sin categoría


Descarregar pdf dilluns, 07 d'octubre de 2013\nEl Consell de l'Estudiantat organitza la Setmana de la Marató a la UdL\nParticipants en la trobada de Juneda / Foto: UdL\nEl Consell de l'Estudiantat de la Universitat de Lleida (UdL) organitzarà la Setmana de la Marató el proper mes de desembre. Els grups de discussió han estat treballant en el tema durant les Jornades de formació de representants que s'han celebrat aquest cap de setmana a Juneda amb una trentena de participants.\nLa Setmana de la Marató, que tindrà lloc del 9 al 12 de desembre als diferents campus de la universitat, inclourà xerrades divulgatives i científiques, dinars populars i jocs educatius per als infants. L'alumnat també preveu organitzar punts informatius per la ciutat.\nEls participants en les Jornades d'aquest cap de setmana han realitzat dos tallers formatius. També s'han enfrontat al Normatrivial, amb preguntes relacionades amb normatives de la universitat, com ara la matèria transversal, l'avaluació d'estudiants, l'acreditació de terceres llengües, l'Estatut de l’Estudiant Universitari, el Decret de Preus i el Real Decret sobre beques..


#ConversaKULT Júlia Ojeda: “Sense consciència lingüística i sense un projecte polític darrere, estem venuts” Cultura i Llengua - Kult\n#ConversaKULT Júlia Ojeda: “Sense consciència lingüística i sense un projecte polític darrere, estem venuts” Cultura i Llengua\nJúlia Ojeda: “Sense consciència lingüística i sense un projecte polític darrere, estem venuts”\nSara Blázquez ( EL SETEMBRE )\nSara Blázquez. Setembre\nJustament el dia que ERC, Junts, PSC i Comuns pactaven reconèixer per llei el castellà com a llengua d’ús a l’escola, el passat 24 de març, tenia lloc l’acte Cultura i llengua a la llibreria Foster and Wallace de Vic, on el mitjà digital Setembre conversava amb la investigadora sobre literatura catalana Júlia Ojeda. L’objectiu era reflexionar sobre les perspectives de futur del català, les polítiques públiques, els recursos, la comunitat.\nERC, Junts, PSC i Comuns s’han posat d’acord per donar resposta a la sentència del TSJ que imposa el mínim del 25% de castellà a les escoles. És un símptoma per començar a parlar de l’estat actual del català?\nPer mi és un símptoma i el final d’una època i d’una ficció de país, que ens hem cregut els últims 10 o 12 anys. Venim d’uns dies de vaga i de mobilització en el sector educatiu, que hi ha reivindicacions que van més enllà de la qüestió lingüística, però a sobre fa un temps que la qüestió lingüística és alarmant. Ahir hi havia 10.000 persones mobilitzant-se al centre de Barcelona, sindicats, on es reclamava la desobediència d’aquesta imposició i s’advocava per un model d’escola catalana que tenim i que funciona des de fa quaranta anys i el mateix govern que ahir donava suport a la vaga, avui treu una proposta de llei de l’article 21 que regula la immersió lingüística des de l’any 83 dient que l’única manera de no acatar el percentatge és incorporant el castellà d’una manera absolutament ambigua, on per primera vegada s’anul·la el principi rector de la immersió, que és el català com a única llengua vehicular a Catalunya i a l’escola en català, que no és només important dins de l’escola, sinó que precisament ho és perquè és l’únic espai que garanteix l’aprenentatge i la vehiculació d’una comunitat al voltant d’una llengua comuna.\nJo encara estic en xoc i no sé si som conscients del que implica una modificació de la immersió primer perquè la immersió lingüística va ser el primer gran consens de país, després de la transició, que ningú s’havia atrevit a tocar. Ni l’ala més conservadora del Pujolisme s’hauria arribat a plantejar als anys noranta que hi havia alguna cosa a mercadejar amb la immersió. Ara és una posició, no només de debilitat, no tenim la capacitat negociadora per enfrontar-nos-hi i tornar al conflicte amb l’estat. Si realment es volgués reprendre algun plantejament estratègic que tingués a veure amb l’últim segle polític, el que es faria seria desobeir i hi hauria una resposta massiva. Si n’hi va haver a les Illes quan el govern Bauzà va intentar tocar l’escola en català i va ser la mobilització més gran a les Illes. Si allò va passar a les Illes, com no hauria de passar aquí!\nConversa KULT a la Llibreria Foster & Wallace, de Vic.\nAra la situació és desoladora. Primer perquè hi ha aquesta renúncia al model escolar, al model educatiu, al model lingüístic, en un moment on ja hi havia alarmes de substitució lingüística. El que això suposarà serà una acceleració de la substitució lingüística i això vol dir castellanització. Les llengües són eines que ens ensenyen una manera d’entendre el món. El que introdueix aquesta modificació de la immersió, per una banda, és que el català deixa de ser llengua vehicular i hi deixa d’haver una responsabilització del govern, que no ha estat capaç de tenir una aposta massiva i única per desplegar-la als centres, sinó que el govern li diu als centres «espavileu-vos», independentment de la situació socioeducativa i laboral de cadascun. Si els centres d’alta complexitat ara ja tenen problemes per aplicar la immersió tal com funciona, imagineu-vos ara, que serà una castellanització massiva. I veurem què passa amb les auditories als centres, amb el control de la llei, amb el nivell educatiu amb què surti l’alumnat… És esfereïdor. I si ho plantegem des d’un punt de vista nacional, anem cap a una descatalanització. Hi hauria d’haver una mobilització massiva permanent i un desacatament massiu. També és conseqüència de què el procés tampoc va fer la feina en l’àmbit lingüístic. El procés es va oblidar de la llengua com un dels elements clau que havien d’articular el procés cap a la independència. La normalització lingüística va generar un oasi, una certa ficció de suficiència. Ja en teníem prou, però no només estem reculant, sinó que ens estem plantejant coses que sortint del franquisme eren implantejables. Em costa molt d’entendre. I ara l’escola, que era l’únic espai que podia garantir que la comunitat s’articulés en català.\nCreus que existeixen dinàmiques territorials o generacionals en l’ús del català?\nHi ha una mena de mantra que s’arrossega, que en certes zones del territori, àrea metropolitana sobretot, hi ha hagut sempre una tendència a ser territoris més castellanoparlants. Això va ser així durant uns anys, sobretot amb les primeres onades migratòries dels 60 i 70, però el panorama sociodemogràfic ha canviat molt a Catalunya, sobretot a partir de la gran onada migratòria de principis dels 2000. La situació que teníem a principis dels vuitanta era una Catalunya molt bilingüitzada, forçosament bilingüitzada, perquè hi ha hagut una llengua que ha anat ocupant l’espai de l’altra. El catalanisme ha tendit a plantejar-ho com una situació de convivència lingüística i ara estem recollint els fruits d’haver estat molt temps pensant, de manera innocent i absolutament despolititzada, que això era així. Quan no és només el castellà, sinó 300 altres llengües més de convivència, que és la situació real avui a Catalunya. Tenim una llengua dominant, i, per tant, la primera llengua d’accés per a altres comunitats d’altres idiomes, i institucionalment cada vegada hi ha menys garanties que la gent que no té el català com a llengua principal tingui aquest accés, i l’escola era el garant.\nEm sembla que els sindicats són les úniques organitzacions que poden garantir ara mateix una resposta reactiva, més enllà de la responsabilitat individual de cada professor. A l’escola passa el que passa al carrer i si els espais de sociabilitat cada vegada són més en castellà, potser estem al principi del final. No vull ser tràgica, però és que la situació és difícil. A Barcelona per exemple, només el 28% del jovent utilitza el català com a llengua d’ús social. Hem passat del 35% al 28% en menys de cinc anys. Això també accentuarà els projectes escolars, i aquí es veurà molt clarament una segregació sociolingüística, perquè hi ha tota una tradició d’escoles catalanes concertades que sorgeixen del catalanisme progressista, i que estan pensades i són accessibles a un tant per cent de la població, i l’escola pública garantia que no passés això. Pot ser que comencem a viure coses que l’escola pública havia revertit com pot ser l’elitització de la llengua. L’escola en català va ser una demanda del PSUC, no va ser una demanda del catalanisme progressista.\nEl consum audiovisual, sobretot a través de les plataformes, amb una oferta mínima en català, també afecta en l’ús social de la llengua no? Hi ha productes culturals que es fan alhora en català i en castellà o fins i tot hi ha la tendència de mercantilitzar tot el contingut a les xarxes socials i que sigui en castellà. I això tampoc hi ajuda gaire.\nÉs la clara evidència d’un procés de globalització massiu, que no només ens afecta a nosaltres. Les llengües tradicionalment globalitzadores, que són les llengües del mercat: l’anglès, el castellà, el xinès, que a més estan associades a dinàmiques imperialitzadores, que no només ho són en termes econòmics. És molt difícil encarar des d’una nació perifèrica que no té estat aquestes dinàmiques globalitzadores en termes lingüístics, i les tendències espanyolistes. Això, per una banda, relega als individus la responsabilitat de crear contingut en català i això és confiar que hi ha un conjunt de massa poblacional que té prou consciència crítica per pensar que és important produir en català, perquè si ho fa per diners, no ho farà en català. Hi ha gent amb ganes de crear contingut en català, d’escriure llibres, de fer pel·lícules, l’exemple clar és el de la Carla Simón amb Alcarràs. Però són exemples comptats que depenen de la voluntat individual d’algú que s’atreveix i ho fa en català. Pensar-ho en termes de competitivitat és absurd, no podrem i no hauríem de voler competir. El català, com qualsevol altra llengua, necessita cultura d’entreteniment i de consum, és evident, així i tot també necessita espais de cultura crítica i gent que tingui clar des d’on produeix i des d’on consumeix. És importantíssim que hi hagi creadors amb ganes, però també que hi hagi públic o consumidors lingüísticament responsables, és una qüestió de consciència i militància lingüística. Sense consciència lingüística massiva, la producció cultural en català no serà sostenible.\nJúlia Ojeda i Sara Blázquez durant la Conversa, celebrada el 24 de març.\nA més, sembla que puguem parlar d’interseccionalitat en tots els espais i en totes les lluites, però quan parlem del tema lingüístic, és una mica més complicat. No és una opressió prou digna per ser considerada part d’aquesta amalgama interseccional d’opressions que vivim. Si hem estat capaços d’entendre què és el consum responsable en termes energètics o climàtics, per què no som capaços de fer-ho en termes lingüístics? Perquè durant molts anys hem pensat que vivíem en una situació normalitzada. La manca de consciència lingüística no és només una qüestió d’ús del català, sinó de fer entendre que el català és la llengua que articula la comunitat, i que qualsevol persona que vulgui formar part de la comunitat ha de poder tenir accés. Sense consciència lingüística i sense un projecte polític darrere, estem venuts.\nSí que hi ha molta producció musical en català, i amb diversos accents, però el cinema cau en picat. Quines diferències hi ha en l’ús de la llengua entre els diversos àmbits culturals?\nÉs complex, perquè la cultura és una cosa, les produccions culturals una altra i cada circuit cultural té les seves pròpies dinàmiques. El cinema és molt clar, surt en un àmbit internacional i la seva pròpia circulació no té tant arrelament territorial, és un producte que circula internacionalment. Però som una comunitat lingüística de 10 milions de persones, que poques vegades es té en compte. Hi ha el potencial, el que no hi ha són les ganes, la voluntat política, la infraestructura, la capacitat o el que sigui. Això literàriament també passa, però no tant. La cultura no és indestriable dels mitjans de reproducció que la fan possible. Des del 2012 arreu dels Països Catalans hem vist un esclat de petites editorials, de petits projectes cooperatius al voltant de la cultura, que han establert una xarxa, i clar, el mitjà principal de la producció literària és la llengua.\nPart del problema del mercat, en una cultura minoritària o minoritzada, és que aquestes tendències de producció simultània en les dues llengües és condemnatòria pel producte en català, perquè l’àmbit de circulació del castellà és molt més ampli i molt més visible. La imposició mercantil de vendre més exemplars acaba portant a treure aquestes dues versions. Moltes vegades són els mateixos autors que s’autotradueixen i quan l’autor està escrivint la seva primera versió en català ja està pensant en la seva traducció, i això té un efecte sobre la llengua literària. Si les polítiques lingüístiques d’aquest país depenguessin de mi, jo obligaria que el 80% de la producció a teatres, a cinema, a les editorials, es fes en català, sempre que rebessin subvencions públiques, òbviament. I com que tenim una cultura extremadament subvencionada, serien moltes.\nCreus que s’està estenent la idea que la modernitat s’identifica més amb la no catalanitat? Que el català no és prou “guai” per segons quins espais?\nLes nostres vides s’han digitalitzat molt i el fet que el català tingui una presència molt menor enfront del castellà a les xarxes i a la vida digital explica en part per què estem arrossegant aquestes percepcions, i en el jovent és molt clar. Si tu tens un seguit d’influencers que són molt guais i que només xerren en castellà, és evident. Però si tot un país ha de dependre d’una Juliana Canet o de La Sotana per garantir la seva llengua en espais informals de producció cultural, malament. I les condicions són molt precàries. Si no tens un circuit que garanteixi la sostenibilitat dels creadors, quan ve algú amb tres zeros més, acaben cedint al castellà o a la llengua que sigui. TV3 també és el símptoma d’aquesta crisi. Es parla més castellà que mai a TV3. S’estan donant situacions que als noranta eren impensables. No hi havia un presentador de TV3 que permetés a quatre tertulians a qui es paga que parlin en castellà majoritàriament. TV3 com a projecte també està en crisi perquè no hi ha projecte de país que tingui produccions pròpies. Li estem comprant tot a Mediapro, que és una macroempresa que no té gens d’interès a vetllar per la subsistència del català.


Iniciem el Cicle de sortides Endinsem-nos al territori! – XCN\nAcords de custòdia, Custòdia municipal, Fluvial, Forestal, Implicació ciutadana, Litoral i marí, Voluntariat Ambiental, XCN\nA Catalunya tenim més d’un centenar d’entitats ambientals que treballen activament per a la conservació i/o restauració d’espais naturals. Tot i l’elevada aportació que fan les seves accions per revertir la crisi climàtica i ecològica en la que ens trobem, la seva tasca té poca visibilitat.\nAixí doncs, hem organitzat un cicle de 7 sortides de camp on volem donar a conèixer els projectes que realitzen algunes d’aquestes entitats i quina contribució fan a la millora de la biodiversitat. A la vegada, volem que les sortides esdevinguin un espai on es puguin intercanviar coneixements entre els participants i les entitats implicades.\nAl cicle hi trobareu sortides a espais repartits per la geografia catalana on es parlarà de diverses temàtiques: projectes de custòdia fluvial; de conservació de la biodiversitat en espais agraris; de gestió forestal, comunal i municipal d’espais naturals; projectes que compten amb la implicació de voluntariat, empreses i propietat; i projectes de conservació de sistemes litorals.\n31/03 – Restauració de dunes i llacunes litorals\n21/04 – Olivar de muntanya i biodiversitat\n19/05 – Custòdia del territori des de l’òptica municipal\n16/06 – Restauració de basses, voluntariat i empreses\n29/09 – Custòdia fluvial al riu Gaià\n14/10 – Cogestió del bosc comunal d’Esterri de Cardós\n05/11 – Creació d’una reserva de rapinyaires amb la implicació de la propietat\nLa participació a les sortides és gratuïta, però cal confirmar assistència al formulari d’inscripció. Us podeu apuntar a les sortides que més us interessin!\nVull inscriure’m a les sortides del cicle!\nEl cicle de sortides compta amb el suport del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de la Generalitat de Catalunya.


‘Mos Maiorum’: nova macrobatuda de la UE per detenir migrants | Directa\n‘Mos Maiorum’: nova macrobatuda de la UE per detenir migrants\nAconseguir informació de les rutes de la immigració *il·legal per investigar i desarticular grups de crim organitzat que faciliten l’entrada de persones a la UE. Sota aquest objectiu oficial, el Consell Europeu impulsa l’operació Mos Maiorum (en llatí, *el costum dels ancestres), una batuda policial a gran escala que permetrà que, entre el 13 i el 26 d’octubre, els cossos policials dels països que hi participin detinguin i interroguin persones migrades. Diferents entitats en defensa dels drets de les migrants –com SOS Racisme– ja han alertat que aquesta operació es pot convertir en una “onada de batudes basades en criteris racistes, eventuals internaments als CIE i expulsions als països d’origen o a tercers països”.\nEl document del Consell Europeu, filtrat per StateWatch i datat el 10 de juliol, assenyala les dades que es volen recopilar en aquesta operació, a més de les dades personals de la persona detinguda: lloc i data de la intercepció, dades sobre l’entrada al país, rutes i estratègies utilitzades per entrar i moure’s pel territori europeu (passaports falsos, peticions d’asil, contactes que van facilitar els moviments, etcètera). Ni aquest informe ni el Ministeri de l’Interior espanyol no concreten en quines zones es produiran les detencions ni quin serà el mètode d’identificació, amb l’argument de “no donar pistes a les màfies”. Els col·lectius de defensa dels drets humans sospiten, però, que les detencions es faran en funció dels trets ètnics, una pràctica il·legal que l’ONU i el mateix Consell Europeu han exigit que s’aboleixi.\nL’operació Mos Maiorum estarà liderada pel Directori Central d’Immigració i Política de Fronteres d’Itàlia, país que actualment assumeix la presidència rotatòria de la UE, amb la col·laboració de l’agència europea FRONTEX i de tots els estats de la zona Schengen, que han estat convidats a sumar-s’hi. L’Estat espanyol ja va confirmar la seva participació a l’operatiu a principis d’aquest mes i també que es farà càrrec del seu cost econòmic.\nAquesta no és la primera operació coordinada contra les persones migrades a escala europea. Una de les darreres, l’operació Aerodromos, impulsada per Grècia amb la col·laboració de l’Europol, el Frontex i divuit estats (entre ells, l’espanyol), va suposar una macrobatuda a 39 aeroports.\n‘Mos Maiorum’: nova macrobatuda de la UE per detenir migrants Flattr donate!


Primera Llei del Codi Civil de Catalunya\n(DOGC núm. 3798, 13-01-2003, p. 486; BOE núm. 32, de 06-02-2003, p. 4912)\n[Mitjançant providència de 20 de maig de 2003, el TC ha admès a tràmit el recurs d’inconstitucionalitat número 2099/2003, promogut pel President del Govern, contra la Llei del Parlament de Catalunya 29/2002, de 30 de desembre, Primera Llei del Codi Civil de Catalunya. S'ha suspès la vigència i aplicació d'aquesta llei des de la data d'interposició del recurs (10 d'abril del 2003) per a les parts i des de la publicació del corresponent edicte en el BOE per als tercers. (BOE núm. 132, de 3-06-2003, p. 21285; DOGC núm. 3899, de 5-06-2003, p. 11767).\nMitjançant interlocutòria de 29 d'octubre de 2003, el TC ha acordat, en el recurs d'inconstitucionalitat número 2099/2003, promogut pel President del Govern, aixecar la suspensió de l'art. 111-4 del Codi civil de Catalunya, aprovat per l'art. 7 d'aquesta llei, en els termes exposats en el FJ 4, i així mateix aixecar la suspensió en tota la resta (BOE núm. 276, de 18-11-2003, pp. 40562-40563; DOGC núm. 4021, de 1-12-2003, p. 23367).\nEl Consell de Ministres, per acord de 27 d'agost de 2004, sol·licita al President del Govern el desistiment del recurs d'inconstitucionalitat presentat contra aquesta llei (http://www.la-moncloa.es/web/asp/gob05.asp#recursos).\nEl Tribunal Constitucional, mitjançant interlocutòria de 3 de novembre de 2004, ha acordat tenir com a desistit l'Advocat de l'Estat, en la representació que detenta legalment, del recurs d'inconstitucionalitat plantejat contra aquesta llei, de manera que es declara extingit el procés (BOE núm. 279, de 19-11-2004, p. 38191; DOGC núm. 4269, de 26-11-2004, p. 24064). ]\n[L'article 7 d'aquesta llei conté una nova redacció per la modificació de la disposició final primera de la Llei 10/2008, de 10 de juliol, del llibre quart del Codi civil de Catalunya relatiu a les successions (DOGC núm. 5175, de 17-07-2008, p. 55923-56024) i s'ha introduït un nou article 8, que passa a tenir la redacció de l'anterior article 7.]\n[Les lletres a i c de l'article 121-16 han estat modificades i s'ha afegit una nova lletra f per la disposició final primera de la Llei 25/2010, de 29 de juliol, del llibre segon del Codi Civil de Catalunya, relatiu a la persona i la familia (DOGC núm. 5686, de 02-08-2010, p. 61162-61260)].\n[Faci click aquí per veure la versió en castellà d'aquesta llei]\nL’exercici de la competència per a conservar, modificar i desenvolupar el dret civil de Catalunya, recuperada fa més de vint anys en el nou marc constitucional i estatutari, ha passat, fins ara, per diverses fases. En una primera fase, culminada amb la Llei 13/1984, del 20 de març, sobre la Compilació del dret civil de Catalunya, l’objectiu fou adoptar la Compilació de 1960, integrar-la en l’ordenament jurídic català i adaptar-la als principis constitucionals, per a superar els condicionaments polítics del moment històric en què fou dictada. En una segona fase, iniciada paral·lelament i continuada amb més o menys intensitat fins a l’actualitat, el Parlament de Catalunya va fer servir l’instrument tècnic de les lleis especials per anar donant cos a poc a poc a un ordenament jurídic encarcarat i amagrit per la prolongada absència d’institucions legislatives pròpies. A partir del 1991, amb la promulgació de la Llei 40/1991, del 30 de desembre, del Codi de successions per causa de mort en el dret civil de Catalunya, el dret català va entrar en una tercera fase, la de les codificacions parcials, continuada amb la Llei 9/1998, del 15 de juliol, del Codi de família, amb la voluntat de recollir, ordenar i sistematitzar la regulació sobre les diverses matèries continguda en les lleis especials que s’han anat promulgant i de completar-la fins a assolir la plenitud de l’exercici de les competències legislatives establertes per la Constitució i l’Estatut.\nA la fi del 1998 el Departament de Justícia va organitzar les Jornades cap a un Codi Civil de Catalunya amb l’objectiu de fer partícip el món jurídic català de la voluntat del Govern d’avançar en la codificació del dret civil i d’analitzar, amb representants del món acadèmic, polític i professional, les possibilitats d’aprovar a curt termini un codi civil de Catalunya. Una peça clau per a dur a terme aquesta tasca és l’Observatori de Dret Privat de Catalunya, creat pel Decret 13/2000, del 10 de gener, de reestructuració parcial del Departament de Justícia, i format per un consell rector, una direcció executiva i una comissió de codificació, amb la finalitat, entre altres, que actuï com un instrument especialitzat de l’acció política del Govern en matèria de dret privat. Aquesta primera Llei del Codi civil de Catalunya té l’origen en els treballs de les diverses seccions i del Ple de la Comissió de Codificació d’aquest Observatori.\nEl primer objectiu d’aquesta Llei és establir l’estructura, el contingut bàsic i el procediment de tramitació del Codi civil de Catalunya.\nLa principal idea que la inspira és que el Codi civil de Catalunya ha d’ésser un codi obert, tant en l’estructura com en el contingut, i que s’ha d’anar conformant, d’acord amb el pla establert per aquesta Llei, mitjançant una successió de lleis seriades. Com tantes altres branques del dret, el dret civil és subjecte avui a un procés de canvi molt més dinàmic que en l’època de les grans codificacions. Tan impensable és assolir el vell ideal codificador de reduir totes les lleis civils a un sol codi com que les lleis així recollides tinguin un caràcter tendencialment permanent i immutable. D’una banda, el progrés social i el desenvolupament cientificotecnològic fan que en l’actualitat el dret civil hagi de donar resposta, de manera ràpida i continuada, a noves necessitats de regulació. De l’altra, el procés d’integració europea fa que els legisladors estatals, nacionals o autonòmics, segons qui tingui atribuïda la competència legislativa en una determinada matèria, hagin d’aplicar les directives que emanen de la Comissió Europea en uns terminis prefixats i relativament breus. La tècnica legislativa de les lleis especials, que sovint s’ha emprat per a adaptar-se tant a un aspecte com a l’altre, s’ha mostrat com a greument perjudicial per a la claredat, la sistemàtica i la coherència interna del dret civil.\nPer aquestes raons, es considera que un codi que pugui superar aquests reptes ha de tenir una estructura que permeti anar incorporant les noves regulacions o les modificacions de les ja existents sense que se’n ressenti greument la sistemàtica.\nPer tal de possibilitar aquesta flexibilitat i facilitar l’actualització continuada de la legislació civil, s’ha optat per emprar un sistema de numeració decimal, de manera que els articles es marquen amb dos números separats per un guionet. El primer número té tres xifres, que es refereixen, respectivament, al llibre, al títol i al capítol, i que indiquen, per tant, el lloc que ocupa l’article en el marc del Codi. El número que ve després del guionet correspon a la numeració contínua, que comença per l’1 en cada capítol. Aquest sistema ha de permetre que s’elabori el Codi civil per llibres o per parts de llibre, com està fent des de fa anys el legislador del Codi civil neerlandès, i que es combini la tècnica de la nova regulació de matèries fins ara insuficientment regulades en el nostre dret amb la de modificació i refosa de la regulació existent, com ja van fer la Llei 13/1984 i el Decret legislatiu 1/1984, del 19 de juliol, pel qual s’aprova el text refós de la Compilació de dret civil de Catalunya.\nAquest procediment ha de permetre que el legislador s’imposi el ritme que consideri més adequat i que, d’acord amb les circumstàncies socials i les necessitats del país, prioritzi unes parts de la regulació i hi imprimeixi un ritme més intens, amb el benentès que les omissions són provisionals i que no comporten cap mena de renúncia a l’exercici de les competències que li són pròpies.\nEls llibres que componen aquest Codi, com indica l’article 3, són sis. El primer s’ocupa de les disposicions generals; el segon, de la persona i la família; el tercer, de la persona jurídica; el quart, de les successions; el cinquè, dels drets reals, i el sisè, de les obligacions i els contractes.\nL’article 8 s’ocupa del segon objectiu d’aquesta Llei, que és el d’aprovar el llibre primer del Codi civil de Catalunya, titulat "Disposicions generals", el qual, sens perjudici que es pugui ampliar en el futur, s’estructura ara en dos títols.\nEl títol I, sota l’epígraf de "Disposicions preliminars", recull i sistematitza els preceptes continguts en el títol preliminar i en les disposicions finals segona i quarta de la Compilació del dret civil de Catalunya, i els completa, d’una banda, amb uns principis i unes doctrines que, si bé són consubstancials amb el dret civil de Catalunya, s’expliciten de manera expressa per primera vegada, i, de l’altra, amb normes que, encara que de manera esparsa, ja es troben en l’ordenament jurídic català vigent.\nAixí, l’article 111-1 enumera els elements que componen el dret civil de Catalunya i s’ocupa del valor que aquests elements tenen dins el seu propi sistema de fonts. Com en qualsevol ordenament jurídic modern, destaca el caràcter de font principal que hom atorga a la llei, mentre que el costum hi té un paper secundari, atès que només regeix en defecte de llei aplicable. La regulació reconeix als principis generals del dret la funció d’autointegració del dret civil de Catalunya, per evitar l’heterointegració mitjançant l’aplicació del dret supletori, i llur rellevància com a límit a una eventual al·legació indiscriminada de la tradició jurídica catalana, la referència a la qual es troba en l’article 111-2, com a expressió de la doctrina de la iuris continuatio. Finalment, si bé no com a font del dret, aquest darrer article reconeix a la jurisprudència civil del Tribunal de Cassació de Catalunya, en la mesura que no hagi estat modificada per la legislació vigent, i a l’emanada del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, el valor de doctrina jurisprudencial als efectes del recurs de cassació.\nPer la seva banda, l’article 111-3 reprodueix en l’apartat 1, per raons d’ordre sistemàtic, l’article 7.1 de l’Estatut d’autonomia. Així mateix, refon parcialment els articles 2 i 3 del títol preliminar de la Compilació, en referir-se al caràcter territorial del dret local, i reprodueix, per les mateixes raons esmentades, l’article 7.2 de l’Estatut, relatiu a la subjecció al dret civil català dels estrangers que hagin adquirit la nacionalitat espanyola mentre mantinguin el veïnatge administratiu a Catalunya, llevat que manifestin llur voluntat en contra. El precepte es clou amb una referència al veïnatge local, el qual és determinat per les normes que regeixen el veïnatge civil.\nL’article 111-4 destaca que el nou Codi civil té caràcter de dret comú a Catalunya i, per tant, caràcter supletori de les altres lleis.\nL’article 111-5 es refereix tant al caràcter preferent de les disposicions del dret civil de Catalunya, llevat dels supòsits en què siguin directament aplicables normes de caràcter general, com a la limitació a l’heterointegració mitjançant l’aplicació com a supletori del dret de l’Estat, la qual només és possible quan no sigui contrària al dret propi o als principis generals que l’informen.\nL’article 111-6, tot recollint com a disposició preliminar el principi de llibertat civil, remarca que, a diferència de l’article 1255 del Codi civil espanyol, no es limita a l’autonomia contractual, sinó que té caràcter de principi general. Alhora, palesa la prevalença dels actes d’exercici de l’autonomia privada sobre les disposicions que no siguin imperatives.\nL’article 111-7 incorpora una norma sobre la bona fe perquè en la tradició del dret català, en la línia del dret continental europeu del qual forma part, és un principi que té caràcter general i que, per tant, no es pot limitar a l’àmbit contractual. També es refereix a l’honradesa dels tractes, com a concepte diferenciat, perquè, d’acord amb l’evolució més recent del dret privat europeu, en vol destacar l’aspecte objectiu, independent del coneixement o la ignorància de cadascun dels subjectes de la relació jurídica.\nPer la seva banda, l’article 111-8 formula la doctrina dels actes propis i l’article 111-9 es refereix a la necessitat de tenir en compte l’equitat en l’aplicació de les normes i expressa la norma més tradicional d’acord amb la qual la resolució en equitat requereix autorització legal.\nEl títol II del llibre primer, sota l’epígraf de "Prescripció i caducitat", regula aquestes dues institucions de manera més moderna i dinàmica que el Codi civil espanyol, ancorat encara en concepcions romanistes i vuitcentistes, i en el qual es confonen sovint prescripció i caducitat, i no és clara la frontera entre aquella i la usucapió o prescripció adquisitiva.\nÉs ben sabut que el dret històric català va regular sempre la prescripció. Va ésser el conegut usatge Omnes Causae (Constitucions i altres drets de Catalunya, llibre setè, títol II, constitució 2a, del volum I) el que va modificar les normes de dret romà i canònic aplicables. Al costat de l’usatge, el capítol XLIV del Recognoverunt proceres va recollir una norma semblant en matèria de prescripció, que va excloure els terminis de deu i vint anys del dret romà i va generalitzar el termini de trenta anys ja establert per l’usatge esmentat. Aquestes normes no eren les úniques vigents, sinó que subsistien altres terminis més curts, recollits per les Constitucions (llibre setè, títol II, volum I). La jurisprudència del Tribunal Suprem va ésser sempre molt respectuosa amb la normativa catalana sobre prescripció i, en aquest sentit, són nombroses les sentències en les quals es va aplicar la prescripció dels trenta anys de l’usatge i es va excloure la del Codi civil.\nAvui la prescripció i la caducitat estan deficientment regulades. La primera és regulada per l’article 344 de la Compilació i pel Codi civil espanyol, al qual es remet la Compilació i no totes les normes del qual són aplicables a Catalunya. La caducitat, en canvi, només apareix referida a accions concretes i no està regulada en cap cos legal.\nL’escassa aplicació a les accions personals que els tribunals catalans han fet del termini de prescripció de trenta anys i la preocupació per modificar i actualitzar la prescripció, que també s’ha palesat en els ordenaments jurídics dels països de l’entorn, han determinat que s’optés per emprendre una regulació detallada d’aquestes institucions, la qual ha tingut en compte les regulacions de diversos països europeus, algunes de les quals molt recents, i diverses propostes de reformes legislatives en curs.\nEn aquesta regulació la prescripció es predica de les pretensions, enteses com a drets a reclamar a una altra persona una acció o una omissió, i es refereix sempre a drets disponibles. La prescripció extingeix les pretensions, tant si s’exerceixen en forma d’acció com d’excepció. La caducitat, en canvi, s’aplica als poders de configuració jurídica, entesos com a facultats que la persona titular pot exercir per a alterar la realitat jurídica, que neixen amb una durada predeterminada i que no necessiten l’actuació d’altri. La caducitat n’impossibilita l’exercici i es pot produir tant en els casos de relacions jurídiques indisponibles com en els de relacions jurídiques disponibles. En aquest darrer cas, la caducitat presenta unes semblances amb la prescripció que aconsellen aplicar algunes de les seves normes.\nUn dels eixos de la regulació ha estat l’escurçament considerable dels terminis de prescripció. En l’article 121-20 s’ha optat per un termini general de prescripció de deu anys, tant per a les accions personals com per a les reals, combinat amb altres terminis més curts, establerts pels articles 121-21 i 121-22, que mostren una clara tendència uniformadora. També s’ha generalitzat el criteri de la necessitat del coneixement o, si més no, de la cognoscibilitat de les dades de la pretensió per a iniciar el còmput del termini, de manera que, d’acord amb l’article 121-23, perquè comenci a computar-se el termini de prescripció no n’hi ha prou amb el naixement de la pretensió, sinó que cal, a més a més, que la persona titular hagi conegut o hagi pogut conèixer raonablement les circumstàncies que fonamenten la pretensió i la persona contra la qual es pot exercir. Tanmateix, l’article 121-24, tot donant una nova funció al termini de l’usatge Omnes Causae, es refereix als trenta anys, a comptar del naixement de la pretensió, com a termini de preclusió, exhaurit el qual, de manera absoluta i amb independència de qualsevol circumstància, ja no es pot fer valer la dita pretensió.\nD’acord amb les regulacions europees més modernes i el principi de llibertat civil, l’article 121-3 introdueix una excepció a la norma de la inderogabilitat del règim de la prescripció, referida a la possibilitat de modificar-ne els terminis, sia per abreujar-los, sia per allargar-los. A més dels límits generals de l’autonomia de la voluntat, l’abreujament o l’allargament que es pactin no poden excedir, respectivament, la meitat o el doble del termini legalment establert.\nUna novetat important, seguint la línia de l’evolució dels ordenaments jurídics dels països de l’entorn, ha estat la introducció de la suspensió de la prescripció, concebuda com a mitjà per a socórrer la persona titular del dret que no ha pogut interrompre la prescripció, sia per motius externs i aliens a la dita persona, sia per motius personals o familiars. Aquesta figura, ignorada pel Codi civil espanyol i només amb algun vestigi en el dret català vigent, reclamava una regulació com a categoria general, sens perjudici de la regulació dels casos específics en lleis especials, tal com fan la majoria dels ordenaments estrangers propers al català.\nFins ara les causes objectives eren les úniques causes de suspensió reconegudes pel sistema jurídic català; en especial, els casos de guerra o greu crisi social. Aquests casos de suspensió, que ja eren presents en els textos dels juristes clàssics catalans i en la jurisprudència antiga, es recondueixen en aquesta regulació cap al concepte de força major, la qual provoca la suspensió si persisteix quan manca un temps relativament curt, que el Codi fixa en sis mesos, per a exhaurir-se el termini de prescripció. A aquestes circumstàncies objectives, s’hi sumen ara les circumstàncies subjectives derivades de raons personals o familiars, que es donen quan una persona menor d’edat o incapaç es troba sense representació legal, de manera que no pot exercir els seus drets, i quan causes afectives i de proximitat personal fan que sigui summament difícil fer valer la pretensió davant una altra persona sense arriscar greument la convivència o una relació personal o familiar (matrimoni, relació paternofilial, tutela, etc.) més valuosa que la pretensió prescriptible. Atès que, per preservar aquesta relació, la persona interessada normalment no acciona el seu dret, ha d’haver-hi suspensió del termini de prescripció, per a no obligar-la a sacrificar un dret que l’ordenament ha de protegir amb vista a interessos superiors.\nAtesa la importància i la previsible repercussió pràctica de la nova normativa sobre prescripció i caducitat, ha calgut finalment regular amb detall les situacions transitòries i optar per un grau de retroactivitat mitjà, que tendeix a afavorir l’aplicació dels terminis de prescripció més curts. Per aquestes mateixes raons i per la conveniència que el títol II del llibre primer del Codi civil de Catalunya entri en vigor al començament de l’any natural, també s’ha considerat necessari establir una vacatio legis fins a l’1 de gener de 2004.\nL’objecte d’aquesta Llei és establir l’estructura i la sistemàtica del Codi civil de Catalunya i aprovar-ne el llibre primer.\nEl Codi civil de Catalunya s’estructura en sis llibres i les disposicions addicionals, transitòries i finals corresponents.\nEls llibres que componen el Codi civil de Catalunya són els següents:\na) Llibre primer, relatiu a les disposicions generals, que inclou les disposicions preliminars i la regulació de la prescripció i de la caducitat.\nb) Llibre segon, relatiu a la persona i la família, que inclou la regulació de la persona física, les matèries actualment compreses en el Codi de família i les lleis especials d’aquest àmbit.\nc) Llibre tercer, relatiu a la persona jurídica, que inclou la regulació de les associacions i de les fundacions.\nd) Llibre quart, relatiu a les successions, que inclou la regulació de les matèries contingudes en el Codi de successions per causa de mort i en les altres lleis especials d’aquest àmbit.\ne) Llibre cinquè, relatiu als drets reals, que inclou la regulació d’aquesta matèria aprovada pel Parlament.\nf) Llibre sisè, relatiu a les obligacions i els contractes, que inclou la regulació d’aquestes matèries, comprenent-hi els contractes especials i la contractació que afecta els consumidors, aprovada pel Parlament.\nCada llibre del Codi civil de Catalunya es divideix en títols, i aquests, en capítols. Els capítols es poden dividir en seccions i aquestes, eventualment, en subseccions.\nNumeració dels articles\nEls articles del Codi civil duen dos números separats per un guionet, llevat de les disposicions addicionals, transitòries i finals. El primer número és integrat per tres xifres, que indiquen respectivament el llibre, el títol i el capítol. El segon número correspon a la numeració contínua que, començant per l’1, s’atribueix a cada article dins de cada capítol.\n1. El Codi civil de Catalunya s’ha d’elaborar en forma de codi obert mitjançant l’aprovació de diferents lleis.\n2. Els projectes de llei que el Govern presenti al Parlament han de correspondre a cadascun dels llibres o, eventualment, a cadascuna de les parts de llur contingut a què fa referència l’article 3.\n3. Els projectes de llei han d’incloure les modificacions d’addició, supressió o nova redacció que es considerin necessàries per a conservar, modificar o desenvolupar la regulació vigent, perquè siguin aprovades pel Parlament.\n4. En cada llei, si escau, una disposició final ha d’autoritzar el Govern a refondre mitjançant decret legislatiu les modificacions que en derivin amb les normes i les disposicions que restin sense alteració, d’acord amb el que disposen l’article 33.1 de l’Estatut d’autonomia de Catalunya i els articles 34, 35 i 39 de la Llei 3/1982. Aquesta autorització ha d’incloure la facultat de regularitzar l’ordenació numèrica dels articles i d’aclarir i harmonitzar els textos legals que han d’ésser refosos.\n5. Els decrets legislatius relatius a matèries de dret civil s’han d’elaborar d’acord amb el que disposa l’apartat 4 i s’han d’incorporar a la part del Codi civil que els correspongui d’acord amb la divisió establerta per l’article 3.\nArticle 7. Tractament del gènere en les denominacions referides a persones\nEn el Codi civil de Catalunya, s'entén que les denominacions en gènere masculí referides a persones inclouen dones i homes, llevat que del context se'n dedueixi el contrari.\n[Aquest article ha estat modificat per la Llei 10/2008, de 10 de juliol, del llibre quart del Codi civil de Catalunya relatiu a les successions (DOGC núm. 5175, de 17-07-2008, p. 55923-56024), anteriorment a la modificació, aquest article tenia el contingut del nou article 8 de la present llei.]\nAprovació del llibre primer\nS’aprova el llibre primer del Codi civil de Catalunya amb el contingut següent:\n[Aquest article ha estat introduït per la Llei 10/2008, de 10 de juliol, del llibre quart del Codi civil de Catalunya relatiu a les successions (DOGC núm. 5175, de 17-07-2008, p. 55923-56024), substituint d'aquesta manera l'anterior article 7, que passa a tenir una nova redacció.]


Nadala laica al renaixement del sol. - Observar, llegir, escriure\nActualitat, Ciència, Idees,\nNadala laica al renaixement del sol.\nCom sabem, el nostre planeta fa una òrbita completa anual al voltant del sol i la inclinació de l’eix terraqüi respecte del pla orbital fa que, durant el trajecte circumsolar, s’esdevinguen canvis astronòmics en la posició del sol al migdia i en la durada del dia i de la nit, que produeixen canvis climatològics i donen lloc a les quatre estacions que coneixem a les regions temperades i subpolars.\nUns dies abans i després del 21 o 22 de desembre, a l’hemisferi nord, les nits són les més llargues i els dies els més curts de l’any, i durant aquesta setmana la posició del sol a l’alba o a l’ocàs gairebé no canvia, ix pel sud-est i es pon pel sud-oest, sembla restar aturat al mateix lloc; fet que dona nom a aquest fenomen astronòmic: Solstici, sol quiet. En acabant i pas a pas, cap al 24 o 25 el sol començarà a recular a l’horitzó i a enlairar-se al zenit, i la llum i l’escalfor a créixer, dia a dia bellugant-se l’alba cap a l’est i més enllà, fins a la setmana del 20 o 21 de juny, en què s’aturarà de bell nou, però ara al nord-est: la Terra haurà recorregut mig cicle solar i ens trobarem al solstici d’estiu, en què la durada de dies i nits s’intercanviarà els papers amb els del solstici d’hivern.\nAmbdós solsticis han sigut i són festejats arreu dels Països Catalans amb ritus d’homenatge al sol, el nostre astre creador, amb interferències de la religió cristiana, que se’ls ha volgut apropiar per als seus interessos sectaris; per bé que, per poc que hi gratem, fàcilment se li veu el llautó. Siga com siga, gaudim-los de debò, sols o acompanyats, agraïts pel millor regal que se’ns és donat un any més: la vida.\nNADALA LAICA AL RENAIXEMENT DEL SOL\nUna cançoneta nova vos vaig a cantar\nsobre el naixement de l’astre sideral\nque ens dóna vida, llum i escalfor\ni és adorat com a déu nostre senyor.\nEls qui encara no s’han fet grans creuen\nque la nit de Nadal en un pessebre nasqué\nun tal Jesuset, que per salvar-nos vingué.\nI per això se n’alegren, s’afarten i beuen,\ni dolces nadales li canten al màgic xiquet.\nPerò els més vells saben que als Nadals\nnomés renaixen les hores de Sol,\nper a salvar-nos del fred, la fam i la mort.\nNaixença que els antics festejaven a les Saturnals,\ncontents del que creien com una gran sort.\nIl·luminats per la Ciència després sabérem\nque els antics pagans tenien molta raó,\nno per qüestió de màgia ni tampoc de joc,\nsinó d’unes lleis que els més savis trobaren\nper a poder viure sense superstició.\nMengem, cantem i ballem al solstici,\nperquè un any més s’acomplisca el prodigi\nde l’inici d’un nou cicle solar,\nque acreixerà el dia i ens tornarà a escalfar.\nBon Nadal del sol i Bon any nou!\n“Amagueu els ànecs, que venen els polítics!”\n14.04.2015 | 9.54