DadesCat (Sant Mate-Sant Mu)\nAnar a: [ Sant Mate ] [ Sant Mi ] [ Sant Miquel de Ce ] [ Sant Miquel de la T ] [ Sant Miquel de S ] [ Sant Miquel del M ]\nHi ha mentalitats tan impacients d'inferioritat, que la seva gratitud és una espècie de venjança. (Samuel Johnson)\nSant Mateu (Perpinyà, Rosselló) Barri popular de la ciutat, a l'interior de l'antic recinte emmurallat, al peu de la ciutadella. L'església primitiva de Sant Mateu, una de les quatre parròquies de la ciutat, contemporània a la de la Real, fou enderrocada el 1639 a causa de la proximitat a les fortificacions i substituïda, el 1640, per l'actual.\nSant Mateu (Sant Jordi Desvalls, Gironès) Veïnat, al sector més septentrional del terme.\n121 ILLES BALEARS - BIOGRAFIA\nSant Mateu, mestre de (Illes Balears, s XV) Pintor gòtic anònim, Autor del retaule de Sant Mateu i Sant Francesc de la catedral de Palma de Mallorca. Col·laborà amb Francesc Comes en el retaule de Santa Magdalena (Santa Ceterina de Palma). Estilísticament utilitzà en forma arcaïtzant les fòrmules de Ramon Destorrents.\nSant Mateu, raval de (Esplugues de Llobregat, Baix Llobregat) Raval, entre l'església parroquial i el castell de Ricalquers, en gran part desfet per l'autopista de Barcelona a Martorell.\nSant Mateu, serra de (Teià i Vilassar de Dalt, Maresme / Vallromanes, Vallès Oriental) Bloc central de la Serralada Litoral Catalana, el més baix i el més proper al litoral en l’àrea del Maresme, on la plana litoral és més deprimida. S'estén entre els tres municipis, amb les altituds màximes al turó de Lledó (496 m), l’església de Sant Mateu, que centra un veïnat del municipi de Premià de Dalt (490 m) i el proper turó de Sant Mateu (500 m). Aquest nivell superior és constituït per una superfície d’erosió, tallada damunt les granodiorites que coronen la serra, lleugerament basculada. Fa de divisòria hidrogràfica entre les rieres que vessen directament a mar (rieres de Premià, de Teià) i les que aflueixen al Mogent (de Vallromanes, la més important; d’Ardenya o de Vallmanya).\nSant Mateu d'Aubarca (Sant Antoni de Portmany, Eivissa) Parròquia (185 m alt) (o Aubarca), a l'extrem meridional del terme, al clot de Sant Mateu, que limita al nord amb els penya-segats que limiten la gran cala d'Aubarca. L'església parroquial (Sant Mateu), creada el 1785 a la vénda d'Aubarca (aleshores del quartó de Balansat), centra un petit nucli de cases.\nSant Mateu de Bages (Bages) Municipi: 102,9 km2, 569 m alt, 620 hab (2015), (o Sant Mateu de Mirabages). Situat al sector oest de la comarca, a la riba dreta del riu Cardener i accidentat per la serra de Castelltallat. El terme és molt muntanyós i la meitat és coberta per la vegetació natural (pins, alzines i matolls). Els conreus més estesos són els de cereals. Indústria tèxtil (cotó i teixits de llana). Població disseminada. El poble sorgí a redós de l'església parroquial de Sant Mateu, d'origen pre-romànic (documentada des del s X), al nord-est de la qual hi ha les ruïnes del castell de Sant Mateu de Bages, del qual resta la capella romànica de Sant Miquel. El municipi comprèn, a més, els pobles de Castelltallat (amb un dolmen), Salo, Coaner i Claret dels Cavallers, l'antiga quadra de Mejà, el santuari i masia de la Sala, i les esglésies de Sant Cristòfol de Figuera, de Sant Pere de Vilalta i de Bonveí. Àrea comercial de Manresa. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades\nSant Mateu de Montbui (Bigues i Riells, Vallès Oriental) Poble i antiga parròquia, situada primitivament al costat del castell de Montbui i traslladada al pla vers el 1760. Existia ja el 1059 i el 1159 fou unida a Bigues. S'independitzà al s XIII i, després d'una unió transitòria a Caldes de Montbui (1567), es fusionà de nou amb Bigues el 1623. La primitiva església del castell, en part preromànica, es conserva força sencera. La nova, del pla, construïda prop del mas Carreres, tenia jurisdicció el 1760 només en quatre masos.\nSant Mateu de Montnegre (Quart d'Onyar, Gironès) Poble (356 m alt), situat als vessants meridionals de la serra de Montnegre (contrafort de les Gavarres), a ponent del poble de Montnegre, el qual depenia de l'església parroquial de Sant Mateu. Era lloc reial.\nSant Mateu del Maestrat (Baix Maestrat) Municipi: 64,62 km2, 325 m alt, 1.995 hab (2015). Situat en el sector occidental de la comarca, entre la serra de Vall d'Àngel i drenat per la rambla de Cervera al nord i per diversos barrancs al sud (Benifarquell, Coma). El sector central del terme és relativament pla (pla de Sant Mateu) i és drenat pel barranc de Sant Mateu, afluent dretà de la rambla de les Coves. Predomina el secà sobre el regadiu; els conreus més estesos són l'olivera i els cereals, seguits de la vinya i els ametllers. El regadiu produeix llegums i fruiters. Ramaderia (bestiar oví i cabrum) i aviram. Indústria de mobles i tèxtil. La vila és situada a la plana. Església parroquial de Sant Mateu (s XIII), amb un notable portal romànic amb capitells esculpits, encara que la nau és gòtica; conserva una gran creu processional del 1397, el reliquiari dit de Madona Galina (1424) i diverses altres obres. El terme comprèn el santuari dels Àngels, patrona de la vila, i la torre del Palomar. Àrea comercial de Castelló de la Plana. Ajuntament - Institut - Cultura\nSant Maties, complot de (Barcelona, 24/feb/1462) Moviment buscaire iniciat a la festa de Sant Maties. En saber-se la decisió de la reina Joana i del príncep Ferran de partir cap a Girona, un avalot popular (de menestrals i de remences) tingué lloc davant el palau reial, mentre representants del sindicat dels tres estaments i poble negociaven amb la reina i es posaven incondicionalment a favor del retorn del rei. La reacció bigaire, que dominava el Consell de Cent, fou dura: el sindicat fou de fet dissolt en ésser executats els caps buscaires, el conseller segon Francesc Pallarès i Pere Destorrent fill i es consumà la divisió entre la monarquia i la diputació, preliminar de la guerra civil.\nSant Maure (Santa Margarida de Montbui, Anoia) Barri i cap del municipi, formant conurbació urbana amb Igualada, situat a la dreta de l’Anoia, als vessants del turó del Pi (antiga zona fortificada), davant la ciutat d’Igualada. La seva expansió ha estat motivada per l’afluència de població immigrada i s’han produït grans problemes d’equipament i d’infraestructura. El 1966 s’inaugurà la capella de Sant Maure, erigida en parròquia el 1968.\nSant Maurici, estany de (Espot, Pallars Sobirà) Llac dels Pirineus centrals. D'origen glacial, pertany a la regió lacustre dels Encantats, i es troba a 1.895 m alt, a la capçalera de la vall d'Espot. Té 450 m de longitud i 150 m d'ample. La seva conca s'ha aprofitat per a la instal·lació d'una presa, amb 15.000 kW de potència, que compta amb una producció mitjana de 35.900.000 kWh. És inclòs al parc nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. També és conegut amb el nom de llac dels Encantats.\nSant Maurici de Graulera (Illa, Rosselló) Santuari, al sud del terme, vora el límit amb el de Corbera del Castell, damunt els primers contraforts dels Aspres.\nSant Maurici de la Quar (la Quar, Berguedà) Poble (887 m alt) i cap del municipi, al sud del terme. Des del s XIV existia una capella de Sant Maurici, filial de la Quar, que era regida per un monjo de la Portella; després del 1835 fou confiada als bisbes de Solsona, que l'erigiren en parròquia el 1873. L'edifici actual fou erigit al s XVII i ampliat al s XIX. Té al costat una rectoria moderna i algunes cases que formen un petit nucli.\nSant Medir (Sant Gregori, Gironès) Poble (216 m alt) (o Sant Medir de Cartellà), al nord del terme, vora Cartellà. En aquest lloc hom fundà vers l’any 820 el primitiu monestir d'Amer, dedicat a sant Medir i a sant Genís, la comunitat del qual s’hi estigué fins al 949, que es traslladà a Amer. Més tard passà a simple església parroquial i es reféu en època romànica i s’amplià amb dues naus laterals al s XVIII. Era de patronat del monestir d’Amer i en tenia cura el monjo sagristà d’Amer. Hi ha el monestir de Cadins.\nSant Medir (Sant Cugat del Vallès, Vallès Occidental) Antiga parròquia i actual santuari, situat a l’antiga vall de Gausac, o vall de Sant Medir, afluent de capçalera de la riera de Sant Cugat, al sud del municipi, als vessants de la serra de Collserola. Existia ja el 1046 i els monjos de Sant Cugat la dotaren el 1084. Era una de les cinc parròquies del terme del monestir de Sant Cugat, refosa al s XV amb la de Sant Pere d’Octavià. Els documents antics l’anomenen Sant Emeteri, catalanitzat en Medir. Els monjos en tingueren cura fins el 1446 i fou restaurat en altres ocasions. La llegenda creada sobre sant Medir féu popularitzar el seu culte, que es manté viu amb l’aplec del 3/mar, iniciat pel poble de Sant Cugat, on hi havia des del 1804 una germandat de Sant Medir, i mantingut modernament per les típiques colles de Gràcia (amb les de Sant Gervasi i Sarrià) i també de Sants i d’Horta (Barcelona).\nSant Mer (Vilademuls, Pla de l'Estany) Santuari, al sud de les Olives de Sant Esteve de Guialbes, a la dreta de la riera de la Farga, als vessants orientals de la serra de Santa Llogaia. Segons la tradició, sant Mer, llegendari fundador del monestir de Banyoles, menà en aquest indret vida eremítica. Al s XIII ja hi havia una capella dedicada al sant i una altra a santa Càndida, mare seva. El 1627 fou excavat el terra i hom trobà unes despulles que foren atribuïdes al sant i que atragueren grans multituds. Foren dipositades a l’església de Sant Esteve de Guialbes i cada any són traslladades al santuari el primer diumenge després del 27/gen, festa del sant, on hom celebra un aplec molt concorregut.\nSant Mer (Bassella, Alt Urgell) Masia i enclavament (53 ha), dins el de Pinell de Solsonès, a l'est de Castellnou de Bassella.\nSant Miquel (Coll de Nargó, Alt Urgell) Casa i església i antic terme, al sud del poble, al vessant d'un tossal que domina, a la dreta del Segre, la seva confluència amb el riu de Sallent.\nSant Miquel (Conca de Dalt, Pallars Jussà) Caseria, fins al 1969 del terme d'Aramunt, al voltant de l'església de Sant Miquel.\nSant Miquel (Tremp, Pallars Jussà) Caseria (930 m alt), fins al 1970 del terme de Gurp de la Conca, al sud del poble, a la capçalera de la vall de Tendrui.\nSant Miquel (Banyeres del Penedès, Baix Penedès) Veïnat, al sud-oest del poble.\nSant Miquel (Sant Llorenç des Cardassar, Mallorca Oriental) Veure> Son Carrió.\nSant Miquel (Cabrera d'Igualada, Anoia) Església, situada prop del llogaret del Badorc, a la dreta de l'Anoia, al sud del congost de Capellades. És anomenada Sant Miquel del Badorc, tot i que el riu la separa d'aquest poble del municipi de Piera. El 1186 pertanyia al monestir de Sant Cugat. El 1581 depenia de Sant Bartomeu de Vallbona; ara depèn de la parròquia de Cabrera.\nSant Miquel (Aguilar de Segarra, Bages) Església i raval, al sud del poble.\nSant Miquel, castell de (Castellterçol, Vallès Oriental) Nom popular del castell de Castellterçol, situat al sud de la població, en un petit pujol al centre d'una vall. Rebé el nom d'un noble de nom Terçol, que consta difunt el 898. Pertangué als seus successors fins el 1322, que adquirí el terme i la jurisdicció el monestir de l'Estany. La capella de Sant Miquel, que li ha donat el nom, és a migdia del castell, en part en ruïnes i en part convertit en masia, que existia ja el 1111. Conserva l'estructura romànica, ampliada vers el 1825, quan es volgué convertir en santuari de la Mare de Déu del Remei. Des del 1990, els actuals propietaris i diversos entitats públiques han consolidat les parts històriques del recinte i les han destinat a activitats culturals.\nSant Miquel, mas de (Alàs i Cerc, Alt Urgell) Masia, església i antic terme, al nord d'Artedó, vora el límit amb l'antic municipi d'Alàs.\nSant Miquel de Baduell (Caldes de Montbui, Vallès Oriental) Veure> Sant Miquel de Martres.\nSant Miquel de Balansat (Sant Joan de Labritja, Eivissa) Parròquia (159 m alt), al nord-oest del terme, prop de la costa septentrional de l'illa, on s'obre el profund port de Balansat o port de Sant Miquel (on s'assenta el nucli des Port de Sant Miquel). L'església parroquial (Sant Miquel) és aturonada (al peu del turó hi ha un petit nucli de cases), i és obra del s XIV; fins el 1785, que fou erigida parròquia, era una vicaria del cap de Balansat.\nSant Miquel de Balenyà (Balenyà / Seva, Osona) Parròquia, erigida el 1954 al barri de l’estació de Balenyà, nucli de formació moderna i d’augment constant, repartit entre els dos municipis. L’església de Sant Miquel dels Sants de Balenyà és dins el municipi de Seva. Formen també part de la seva parròquia, d’un miler d’habitants, masos dels municipis de Seva, Balenyà, el Brull, Malla i Taradell.\nSant Miquel de Besalú (Besalú, Garrotxa) Antiga església de la vila, situada a la part de llevant de la població, sota les muralles. Tenia com a contitular Sant Genís. El 977 el bisbe i comte Miró hi fundà una canònica de clergues aquisgranesos, a la qual sotmeté l’església de Sant Vicenç. Els canonges es traslladaren abans del 1080 a l’església de Santa Maria la Vella o de Capellada, cosa que fou causa de l’abandonament de Sant Miquel i Sant Genís, que no s’esmenta més des de mitjan s XII.\nSant Miquel de Bustins (Sant Aniol de Finestres, Garrotxa) Veure> Bustins.\nSant Miquel de Campanet (Campanet, Mallorca Septentrional) Església, al nord del terme, al raiguer de la serra de Tramuntana. És una petita i rústega església gòtica, del s XIV, amb coberta de fusta, que fou parròquia del terme de Campanet, traslladada el 1425 al nou nucli de Campanet, l'actual vila. Conserva un interessant retaule gòtic de Sant Miquel.\nSant Miquel de Campmajor (Pla de l'Estany) Municipi: 33,18 km2, 217 m alt, 219 hab (2015). Situat en part als vessants septentrionals de la serra de Rocacorba fins al Ser, comprèn tota la vall de la riera de Campmajor, a la capçalera de la qual hi ha els estanyols de Sant Miquel de Campmajor, al nord-oest de la comarca, al límit amb la Garrotxa. Boscos de pins i alzines. Agricultura de secà (cereals, farratge i patates). Ramaderia ovina i porcina. Població disseminada. El poble és a ambdós costat de la riera de Campmajor, centrat per l'església parroquial romànica de Sant Miquel, reformada, de la qual se'n fa esment el 1144. El municipi comprèn, a més, els pobles de Sant Martí de Campmajor, Ventajol, Falgons (amb el seu antic castell) i Brió i la masia de Rouregròs. Àrea comercial de Banyoles. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades - Escola Roqueta\nSant Miquel de Campmajor, estanyols de (Sant Miquel de Campmajor, Pla de l'Estany) Grup de petits estanys d'origen tectònic, alguns de formació recent (1872 i 1908), a la capçalera de la riera de Campmajor. Són al sud-oest de l’estany de Banyoles, del qual depenen tectònicament i hidrològicament, i són residus de la primitiva extensió d’aquest, com palesen els materials travertínics. El diàmetre és de 6 a 30 m, i els principals s’anomenen estanyols de la Cendra, d’en Rovira, de la Guàrdia, de la Sorra, d’en Coromines, d’en Camós, de Plana-ferrana i Negre.\nSant Miquel de Canyelles (Aiguafreda, Vallès Oriental) Ermita, situada al vessant septentrional de la vall de l’Avencó, sobre la caseta de Sant Miquel i els masos de Serradelarca i del Boix, que en tenien cura. La vil·la rural de Canyelles existia ja el 898, i la capella fou construïda al s XII. És rectangular, romànica, amb un petit presbiteri i una porta a migdia. Aiguafreda hi anava en processó i s’hi feia una almoina de pa el 8/mai. Fou restaurada el 1828 i profanada el 1936.\nSant Miquel de Capsarroca (Olot, Garrotxa) Antiga església, situada al nord-est de la ciutat, a l'esquerra de la carretera de Girona a Besalú i Figueres. Esmentada ja el 1701, la façana era del 1783; conservava uns notables retaules gòtics, procedents de l'antiga església de la Santa Creu, ara conservats al Museu Parroquial. L'església fou cremada i destruïda el 1936 i dóna nom al barri de Sant Miquel, en aquest sector de l'eixample de la ciutat.\nSant Miquel de Castellar, comtat de (Catalunya) Títol, adquirit el 1923, quan fou rehabilitat a favor de Joaquim de Vilallonga i de Càrcer, fill segon dels marquesos de Castellbell i Castellucià, pel comtat de Castellar, que havia estat concedit el 1717 a Francesc de Grevalosa òlim d'Amunt i de Planella, baró de Castellar, germà del primer marquès de Castellbell. La baronia de Castellar (de la Segarra), que pertanyia als Grevalosa al s XV, a la segona meitat del XVI passà per herència als Amat.\nSant Miquel de Castellnou (Alcalà de Xivert, Baix Maestrat) Església, únic testimoni de l'antic lloc de Castellnou, que s'alça al sud de la vila, a l'esquerra del riu de Sant Miquel o rambla de les Coves.\nSant Miquel de Castelló (la Vall d'En Bas, Garrotxa) (o Sant Miquel d'En Bas) Antiga església del castell de Bas o Castelló d'En Bas, i actual santuari, dins l’antic terme de Sant Esteve d’En Bas, que dóna nom a la serra de Sant Miquel, extrem oriental de la serra de Llancers. L’edifici, d’origen romànic, fou reformat posteriorment. S'hi celebra tradicionalment un aplec el dia de Sant Miquel.\nSant Miquel de Cellers (la Guàrdia de Noguera, Pallars Jussà) Veure> Cellers, priorat de.\nSant Miquel de Cladells (Santa Coloma de Farners, Selva) Poble (452 m alt), a la dreta de la riera de Vallors. L’església parroquial, dedicada a Sant Miquel, és un notable exemplar romànic (s XII), amb un massís campanar, més tardà, al seu costat; hi ha un petit nucli format per la rectoria i l’hostal, i l’escassa població és dispersa en pagesies. Fou municipi independent fins el 1972. L’antic terme comprenia el poble de Sauleda i l’antic monestir de Sant Salvi de Cladells.\nSant Miquel de Colera (Alt Empordà) Veure> Colera.\nSant Miquel de Coma-de-roure (Beuda, Garrotxa) Església, situada al nord-oest de la serralada de la Mare de Déu del Mont, en un collet entre la vall de Borró i el clot d'Espinau, prop del mas de Coma-de-roure. Es una edificació tardana (s XVIII) que sembla que en reemplaça una d'anterior, esmentada des del s XIII, amb el nom de Sant Miquel de Sarrugada.\nSant Miquel de Comesposades (Montmajor, Berguedà) Veure> Comesposades.\nSant Miquel de Cruïlles (Cruïlles, Monells i Sant Sadurní de l'Heura, Baix Empordà) Poble, dins l’antic terme de Cruïlles, aturonat, centrat en l’antic monestir de Sant Miquel de Cruilles, important priorat benedictí. Es fundà en una església dedicada a Sant Miquel, existent des del 904, que els senyors locals Gilabert (I) i Jofre (I) de Cruïlles dotaren entre els anys 1031 i 1057. El 1057 ja hi havia monjos, i els seus fundadors l’uniren al monestir italià de San Michele de la Chiusa (Torí). La llista dels seus priors coneguts comença amb Bernat Amat el 1094 i es clou amb Jeroni Ferrer de Sitjar (1580-1608). Al s XIV tenia cinc monjos i dos preveres beneficiats. Des del 1144 hi estava sotmesa l’església parroquial de Santa Eulàlia de Cruïlles i el petit priorat de Sant Genís de Rocafort, prop de Martorell. El 1592 el papa Climent VIII l’uní a Sant Pere de Galligants, quan ja no tenia comunitat (només el prior i un sacerdot). En resta l’església romànica (s XI), d’una... Segueix...\nSant Miquel de Cuixà (Codalet, Conflent) Veure> Cuixà, monestir de\nSant Miquel de Fluvià (Alt Empordà) Municipi: 3,52 km2, 28 m alt, 756 hab (2015). Situat a la vall baixa i a l'esquerra del Fluvià, que forma el límit meridional del terme, al sector sud de la comarca. El municipi, de petites dimensions, és cobert en part per boscs de pins i alzines i matollar. L'agricultura de secà és destinada als conreus de cereals, blat de moro i farratges, principalment. Té una certa importància la ramaderia (bestiar porcí i boví) i avicultura. Indústries derivades de l'agricultura i de la ramaderia. El poble és prop de la riba esquerra del Fluvià. L'església parroquial és la del monestir de Sant Miquel de Fluvià, romànica, monument històrico-artístic restaurat modernament. Àrea comercial de Figueres. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades\nSant Miquel de Fluvià, monestir de (Sant Miquel de Fluvià, Alt Empordà) Abadia benedictina. Presenta una estructura establerta al s XI que reflecteix encara la influència preromànica, amb columnes adossades a les pilastres i finestres d'una esqueixada a la nau central. L'exterior ha estat molt reformat en diversos moments històrics. monestir\n50 CATALUNYA NORD - HISTÒRIA\nSant Miquel de Forques (Canet de Rosselló, Rosselló) Antic terme, vora l'estany de Sant Nazari.\nSant Miquel de Gallifa (Sora, Osona) Església, al límit amb el terme de Sant Boi de Lluçanès, als vessants orientals de la muntanya dels Munts, que centra un petit veïnat del terme de Sant Boi. És documentada des del 1150. És a cura dels amos del mas de Gallifa, que l'han restaurada recentment. És una edificació romànica (s XI), amb la nau i el campanaret modificats un xic més tard.\nSant Miquel de Gonteres (Viladecavalls del Vallès, Vallès Occidental) Antiga masia, prop de la qual es construí la colònia Gonteres.\nSant Miquel de la Cirera (Cabanelles, Alt Empordà) Veure> Cirera, la.\nSant Miquel de la Cortada (Puig-reig, Berguedà) Església, situada en lloc dominant, prop del mas de la Cortada dels Llucs, entre la riera de Merlès i el Llobregat, a l'altura de la colònia Vidal. És una edificació romànica tardana (s XII o començament del XIII) força modificada, que tingué funcions de sufragània els s XVI i XVII.\nSant Miquel de la Guàrdia (les Masies de Roda, Osona) Antiga parròquia rural, situada en una planura envoltada pel Ter, entre les viles de Roda i de Manlleu. Es troba prop de l'important mas Vicenç. Existia ja el 1012 i es trobava sota la tutela del monestir de Sant Pere de Casserres. Des del s XIV consta com a sufragània de Sant Pere de Roda de Ter, categoria que ha conservat fins a l'actualitat. L'església actual fou refeta el 1786. Del s XII al XVII tenia 9 masos, convertits en 21 el 1860. Avui dia té dins la seva demarcació petits barris i cases que formen el nucli del municipi de les Masies de Roda.\nSant Miquel de la Maçana (Rajadell, Bages) Antic convent de monges augustinianes i ara església del municipi, prop del mas de la Maçana, al sud-est del poble. Vers el 1270 s'hi formà un grup de donades, que el 1275 rebé del bisbe de Vic, Ramon d'Anglesola, la regla de sant Agustí. El 1304 un grup d'elles passà a fundar el monestir de Santa Caterina a l'horta de Cervera. Part de la comunitat continuà a Sant Miquel, fins que a mitjan s XIV es traslladà a la capella de Santa Llúcia de Rajadell, prop del mas Forn, on continuaren fins a la fi del s XV. La capella de Sant Miquel fou reconstruïda el 1632 i reformada el 1826.\nSant Miquel de la Mar (Tarragona, Tarragonès) Antiga església del suburbi de la ciutat. Fou construït el 1224 pel bisbe Aspàreg de la Barca com a parroquial pels habitants del barri proper al port. L'oposició del capítol impedí que fos parròquia, i restà com a oratori regit per un prevere. El 1255 fou cedida a les monges clarisses, establertes a Santa Magdalena de Bell-lloc, però aquestes abans del 1287 ja passaren a residir a la ciutat. Hi havia establerta des del 1548 la confraria de sastres i calceters de Tarragona. Fou demolida el 1641 per les tropes franceses que assetjaven la ciutat.\nSant Miquel de la Pobla (Vilafranca del Maestrat, Alt Maestrat) Veure> Pobla del Bellestar, la.\nSant Miquel de la Torre (la Vall de Bianya, Garrotxa) Antiga parròquia, al vessant esquerre de la vall del Bac, al sud del puig Sou, sota l'església parroquial de Sant Andreu de Porreres, de la qual és sufragània. Havia estat possessió del monestir de Sant Pere de Besalú i abans havia estat coneguda per Vellanacorba o Sacorba. L'església és d'origen romànic, amb campanar d'espadanya; prop seu hi ha una antiga casa forta que fou possessió dels Desbac, senyors de Rocacorba, i dels Descatllar.\nSant Miquel de la Tosca (el Vilosell, Garrigues) Ermita, al vessant septentrional de serra la Llena, a la capçalera del riu Set.\nSant Miquel de la Vall (Gavet de la Conca, Pallars Jussà) Poble (845 m alt) (o de la Vall de Llimiana), fins el 1970 del terme d’Aransís (del qual fou cap durant uns quants anys). És situat al vessant meridional de la serra de la vall de Llimiana, dominant aquesta vall, davant el Montsec. Dins la seva demarcació i a poca distància hi ha el poble de Sant Martí de Bercedana. La seva església parroquial és dedicada a sant Miquel. La senyoria era del priorat de Meià. En el municipi hi ha un poblat medieval fortificat (s XI-XII), prototip d’establiment rural de l’època. Hi destaquen un castell de planta triangular i de torre central cilíndrica, un barri de cases d’una sola planta situades en terrasses successives sota el castell, i un temple romànic tardà d’una nau amb absis de planta semicircular, emplaçat a la part baixa del poblet. Fou habitat des de la fi del s X fins al s XV. S'hi iniciaren treballs d’excavació el 1978, a càrrec del departament d’història medieval de la Universitat de Barcelona.\nSant Miquel de l'Aguda (Vilanova de l'Aguda, Noguera) Veure> Sant Miquel de Valldàries.\nSant Miquel de l'Arn (Caldes de Montbui, Vallès Oriental) Església, al límit amb el terme de Sentmenat, a ponent de la vila de Caldes. És esmentada ja el 1027.\nSant Miquel de les Canals (Vilada, Berguedà) Església romànica, al sud del terme, situada a 1.000 m alt (al límit amb els termes de Cercs i de la Quar), al cim de la serra de Picancel, als vessants septentrionals de la qual, dita les Canals de Sant Miquel, que cauen en fort pendent damunt el Margançol, són profundament tallades pels afluents de l'esquerra del riu.\nSant Miquel de les Formigues (Sant Hilari Sacalm, Selva) Veure> Sant Miquel de Solterra.\nSant Miquel de les Salines (Baix Segura) Municipi: 54,95 km2, 75 m alt, 6.773 hab (2015), (o Sant Miquel del Camp, cast: San Miguel de Salinas). Situat als turons i raiguer de les serres bètiques meridionals valencianes, al sud de la comarca, entre els municipis de Torrevella i Oriola, que pràcticament l'envolten. L'agricultura de regadiu és possible gràcies a un canal de Regs de Llevant; hi ha conreus de cítrics i hortalisses. El poble és en un creuer de camins. L'església parroquial de Sant Miquel fou erigida el 1722 al cim d'un turó del sector meridional del camp d'Oriola, ciutat a la qual havia pertangut fins aleshores; des d'aquella data s'inicià la formació del poble. Ajuntament - Institut Los Alcores\nSant Miquel de Llíria (Llíria, Camp de Túria) Monestir i santuari (269 m alt), bastit al cim del puig de Sant Miquel de Llíria, que domina, pel sud, la ciutat, on es troben les ruïnes de l’antiga Edeta ibèrica (poblat ibèric de Sant Miquel de Llíria). El primer beateri femení fou fundat pel rei Jaume II entorn del 1310. Les beates habitaven en petites cel·les individuals i es dedicaven a treballs manuals i a l’ensenyament de noies. El rei Martí el protegí i el 1406 fixà en quinze el nombre de beates. Aquestes no feien vots especials i només tenien clausura de nits. Els francesos (1811) i més tard el carlí Cabrera (1836) es refugiaren a Sant Miquel. El lloc, que havia estat fortificat, fou en part demolit i reedificat també en part a la fi del s XIX. En l’exclaustració del 1835, les beates en foren foragitades; però, atès el seu caràcter de comunitat oberta i civil, els fou retornat el monestir el 1847. El 1895 s’hi instal·là l’actual comunitat de clausura, sota la regla de la Visitació. El 1936 es perdé la imatge de sant Miquel, del s XV, molt venerat a Llíria i a tota la comarca, que ha estat reconstruïda més tard; el convent també ha estat reformat modernament.\nSant Miquel de Llíria, poblat ibèric de (Llíria, Camp de Túria) Antic poblat (269 m alt), sobre un turó, prop de la ciutat, que correspon a l’antiga Arse o Edeta ibèrica, principal ciutat indígena en l’època de la conquesta romana. El poblat ibèric ocupa la part alta i el vessant del turó. Sembla que fou el nucli urbà més important dels edetans. Fou destruït el 215 aC per Sertori, que fundà Laurum més avall, on es troba l’actual Llíria. L’any 1934 s’hi iniciaren excavacions, efectuades pel servei d’investigació prehistòrica de la diputació de València (dirigides per Lluís Pericot, I. Ballester i D. Fletcher), que han donat materials ibèrics molt importants (ara al Museu de Prehistòria de València), especialment ceràmica pintada, de l’estil narratiu dit d'Oliva-Llíria, sovint amb inscripcions. Sembla que el poblat ja existia al s VI aC, encara que gairebé tots els materials recuperats pertanyen a la segona fase ibèrica (s III-I aC). A l’edat mitjana hom... Segueix...\nSant Miquel de Llotes (Rosselló) Municipi: 8,64 km2, 185 m alt, 332 hab (2012), (fr: Saint Michel de Llotes). Situat al límit del Riberal amb les muntanyes dels Aspres, a la dreta de la riera de Sant Miquel (o de Gimenell), dins la rodalia d'Illa, al sector occidental de la comarca. El canal de Corbera hi estableix una mena de separació entre el sector pla i regat del nord i la zona muntanyosa. Aquesta última és coberta de bosc i de garriga. L'agricultura és l'activitat econòmica més important, amb predomini dels arbres fruiters (presseguers i cirerers), en expansió, hortalisses i vinya, en regressió. Població totalment disseminada. El poble se centra en l'església parroquial de Sant Miquel, vora la riera de Sant Miquel, afluent, per la dreta, de la Tet, envoltada pels veïnats del Mig, de Valltorta, d'en Marçalet i dels Masos. Informació (en francès) - Turisme (en castellà)\nSant Miquel de Maifrè (Osor, Selva) Veïnat i església (o Sant Miquel de Ter), a l'esquerra del Ter, que centra el sector del terme a la vall d'aquest riu, a l'altra banda de la muntanya de Sant Gregori. Formava veïnat amb els masos Codina i Colobrans; actualment té entorn seu xalets i cases fetes durant la construcció del pantà de Susqueda. L'església, romànica, fou coneguda com Sant Daniel de Maifré o de Sorerols entre el 1068 i el 1616. Es restaurà el 1616 i de nou el 1788 i el 1946. Darrerament serví de parroquial de les poques cases que han restat a l'antiga parròquia de Susqueda, car pertanyia a la seva demarcació.\nSant Miquel de Martres (Caldes de Montbui, Vallès Oriental) Església (o de Baduell), actualment arruïnada, a l'est de la vila, al camí de Granollers, vora el coll de Baduell. El lloc de Martres és esmentat ja el 1100 com a possessió del monestir barceloní de Sant Pau del Camp, que se'l vengué el 1126.\nSant Miquel de Montclar (Pontils, Conca de Barberà) Església romànica, als peus de l'antic castell de Montclar. L'edificació actual (s XII) es troba modificada en la seva coberta. Sota la capella hi ha la Relliscada de Sant Miquel o solc de l'espadat, lligat d'una antiga llegenda sobre el sant.\nSant Miquel de Montella (Sales de Llierca, Garrotxa) Veure> Montella.\nSant Miquel de Montmagastre (Artesa de Segre, Noguera) Antic monestir canonical, situat a Montmagastre, dins l’antic terme d’Anya. El 1085 hom troba a Sant Miquel una comunitat presidida per l’abat Froià. El 1098 era regida per Pere, que es titulava a la vegada abat d’Àger i de Montmagastre, i des del 1108 consta ja com a simple priorat d’Àger. El 1162 el papa Alexandre III confirmà la seva possessió a Àger. Durant els s XIV i XV els seus priors eren canonges d’Àger, que no residien a Montmagastre, i regia aquesta església un prevere en nom d’ells. En suprimir-se les canòniques el 1592, els seus béns s’agregaren a Àger. Aleshores l’església de Sant Miquel passà a ésser parroquial del vell poblat de Montmagastre, avui abandonat. El seu temple romànic, en ruïnes, es troba cent metres més avall que el castell i té dues criptes. La volta es reedificà al s XVIII i té restes de pintures murals del s XIV. El trasllat del nou poble al pla l’ha fet abandonar totalment.\nSant Miquel de Montornès, castell de (Vallromanes, Vallès Oriental) Antic castell (413 m alt) (o castell de Montornès), al cim d’un turó, contrafort nord de la Serralada Litoral, que limita aquest terme amb el de Montornès del Vallès. El castell, del qual es conserven algunes restes, és esmentat ja el 1108. El seu terme comprenia les parròquies de Montornès i de Vallromanes (que formaren una sola batllia i, des del s XIX, un sol municipi, fins que Vallromanes se'n separà al començament del s XX). A la baixa edat mitjana també en depenia el veí terme d’Alella (Maresme). Els seus senyors foren els Montornès i, des del s XVII, els Taverner, després comtes de Darnius. El comte de Darnius reconstruí el 1718 la torre Tavernera, antiga domus del terme que succeí l’enderrocat castell com a centre de la senyoria.\nSant Miquel de Montuïri (Montuïri, Mallorca Oriental) Eremitori (259 m alt), a l'est de la vila, al cim del puig de Sant Miquel (o puig des Bous), on es venera la Mare de Déu de la Bona Pau, esmentada ja al s XVI (hom ha suposat que fou la primera església de l'extens terme musulmà de Montuïri després de la conquesta cristiana). Hi hagué ermitans fins a la fi del s XIX.\nSant Miquel de Pera (Montagut i Oix, Garrotxa) Poble (800 m alt) de l'antic municipi d'Oix, enlairat a l'esquerra de la riera d'Oix, als contraforts sud-occidentals de la serra de Bestracà, prop del coll de Pera (742 m alt). L'església parroquial de Sant Miquel tenia com a sufragània la de Sant Andreu de Bestracà.\nSant Miquel de Pera, baronia de (Catalunya) Títol concedit el 1764 a Antoni de Vallgornera, olim de Llunes i Bosc de Platraver.\nSant Miquel de Pineda (Sant Feliu de Pallerols, Garrotxa) Poble, a l'esquerra del riu Brugent, aigua amunt de la vila. És centrat per l'església parroquial de Sant Miquel, romànica, de la qual depèn el santuari de Santa Cecília de Riutort.\nSant Miquel de Sobiranes (Tavertet, Osona) Nom donat a Sant Miquel de Sorerols per tal com es troba prop de l'antic mas de Sobiranes (antigament de Cases-sobiranes).\nSant Miquel de Solans (la Jonquera, Alt Empordà) Antiga parròquia, situada en un vessant muntanyós al nord-est de la vila, a la dreta del barranc de Santa Llúcia, afluent per l'esquerra del Llobregat d'Empordà. Era possessió del monestir de Sant Pere de Rodes. Esdevingué posteriorment santuari, dedicat a santa Llúcia, lloc de molta devoció a la comanca (s'hi feien nombrosos aplecs).\nSant Miquel de Solterra (Sant Hilari Sacalm, Selva) Antiga capella del castell de Solterra. Documentada des del 1236. Fou reedificada al s XVII i ara només en resten poques ruïnes. Coronava la muntanya de Solterra (1.204 m alt), termenal amb el munciipi d'Osor, coneguda per muntanya de Sant Miquel i també per Sant Miquel de les Formigues, per la munió de formigues alades que sempre hi ha en aquest cim, coronat per una gran creu de ferro amb tres formigues de forja al peu.\nSant Miquel de Sorerols (Tavertet, Osona) Antiga església parroquial (o de Sobiranes), situada en una península formada per la riera de les Gorgues, el Ter i la riera de Balà. És l’extrem occidental del municipi. Existia ja el 1062, i s’annexionà a la seva demarcació, el 1572, bona part de l’antiga parròquia de Sant Miquel Sarriera. L’església, consagrada el 1091 i reformada el 1138, és un bonic exemplar romànic llombard; es troba en un petit puig davant del castell de Sorerols o de Sobiranes. La parròquia tenia 20 famílies el 1138, 6 el 1515 i 11 el 1855. Ara només en té una. El 1587 comprà el castell de Sorerols el baró de Savassona, Antoni Vila, i pel fet d’ésser ell també senyor de Tavertet es fusionaren ambdós termes.\nSant Miquel de Soternes (València, Horta) Veure> Soternes.\nSant Miquel de Tarradelles (Santa Maria de Merlès, Berguedà) Poble, que forma un apèndix del municipi entre Gaià, Sant Feliu Sasserra i Avinyó. El lloc és esmentat el 1011 dins el terme del castell de Gaià. Té l’antiga església romànica, sense culte, del s XII, que fou sufragània de Santa Maria de Gaià entre els s XIV i XIX. El 1878 hom li concedí de nou la categoria de parròquia i fou construïda una nova església, acabada el 1887, i una rectoria a tres-cents metres de l’antiga.\nSant Miquel de Ter (Osor, Selva) Veure> Sant Miquel de Maifrè.\nSant Miquel de Torrocelles (Llucena, Alcalatén) Veure> Torrocelles.\nSant Miquel de Toudell (Viladecavalls del Vallès, Vallès Occidental) Antiga parròquia i quadra, a l'esquerra del torrent de Gaià, vora la carretera de Terrassa a Olesa de Montserrat, al sud de Santa Maria de Toudell, dins l'antic terme del castell de Terrassa. El lloc de Toudell és esmentat ja al s X, i a partir del s XIII ja com a castell, domus o quadra.\nSant Miquel de Tudela (Cervera, Segarra) Veure> Tudela.\nSant Miquel de Turbians (Gisclareny, Berguedà) Església (1.252 m alt), situada en una serralada que domina una vall tributària de la riera de Saldes. Inicialment era l'església principal del terme i en depenia la del Roser i Sant Isidre de Gisclareny. Consta com a parròquia independent del s XII al XIX; ara és sufragània de la de Gisclareny.\nSant Miquel de Valldàries (Vilanova de l'Aguda, Noguera) Església (621 m alt) (o de l'Aguda, o de la Torre), aturonada damunt la vall del torrent de Sant Miquel de Valldàries (o de Valldàries), al nord del terme, al costat del castell de l'Aguda.\nSant Miquel de Vila (Viella, Vall d'Aran) Església de l'antic mun. d'Arròs i Vila, a l'est del poble, a la dreta del barranc de Sant Martí, camí de Montcorbau.\nSant Miquel de Vinebre (Vinebre, Ribera d'Ebre) Assentament d'època romano-republicana. És situat damunt un esperó rocós de 130 m de llarg per 60 m d’amplada, a l’esquerra de l’Ebre, dominant el pas de l’Ase, en un punt de gran valor estratègic. Fou ocupat entre la segona meitat del s II aC i mitjan s I aC.\nSant Miquel del Camp (Olius, Solsonès) Església, situada al nord-oest del terme, al costat de la casa de Sant Miquel. El 1107 és citada en l'acta de consagració de Sant Esteve de Joval. Tenia beneficiat propi al principi del s XIV.\nSant Miquel del Congost (la Guàrdia de Noguera, Pallars Jussà) Veure> Cellers, priorat de.\nSant Miquel del Corb (les Preses, Garrotxa) Veïnat, als vessants septentrionals de la serra del Corb. L'església de Sant Miquel del Corb, que el centra, sembla que havia estat la primitiva parròquia de les Preses; l'actual edifici, aturonat, edificat sobre el primitiu, és modern.\nSant Miquel del Corb (Balaguer, Noguera) Església, al sud-oest de la ciutat, a la plana del Corb, estesa a ponent de la sèquia de Menàrguens; era parroquial del lloc de la Pobla del Corb, esmentat encara el 1558, però que al s XVIII ja era arruïnat.\nSant Miquel del Fai (Bigues i Riells, Vallès Oriental) Veure> Fai, el.\nSant Miquel del Monestir (la Pobla de Lillet, Berguedà) Església romànica (abans dita Sant Miquel de Lillet), de planta rodona, situada a poca distància vers el sud de l'antiga canònica de Santa Maria de Lillet. És esmentada des del 1195. És probablement una església votiva aixecada pels senyors del castell de Lillet. Estigué abandonada un parell de segles, fins que el 1935 fou restaurada per Jeroni Martorell a instàncies dels Amics de l'Art Vell.\nSant Miquel del Mont (Riudaura, Garrotxa) Església, al límit amb el terme de la Vall de Bianya, situada al cim de la serra de Sant Miquel del Mont, continuació vers l'est de la serra de puig Estela, des de l'antic hostal de la Serrota fins a Sant Andreu del Coll, serra que separa les valls de Ridaura i de Bianya. L'església havia estat parròquia (consagrada el 958) i esdevingué després sufragània de la de Santa Margarida de Bianya.\nSant Miquel del Pla (Tarragona, Tarragonès) Església de la ciutat, existent ja a la fi del s XIII, dita del Pla, en oposició a la de Sant Miquel de la Mar. El 1304 s'hi instituí un dels vuit priorats, annexos al capítol de la catedral. El canonge prior hi residia. Subsisteix encara, bé que renovada.\nSant Miquel del Port (Barcelona, Barcelonès) Església parroquial de la Barceloneta, construïda, com tota aquesta barriada barcelonina, a instàncies del marquès de la Mina, aleshores capità general. Fou dissenyada per P. Martín Cermeño, brigadier d'enginyers, i va ésser començada el 1753. El 1863 fou reformada i ampliada per Elies Rogent. Les imatges de la façana i tota la decoració interior foren malmeses el 1936. L'església consta de 3 naus separades per pilars i columnes toscanes. A la façana s'obren tres portes, separades per parells de columnes també toscanes. A la part alta hi ha una fornícula flanquejada per columnes que suporten un frontó; al costat, sengles volutes. La decoració escultòrica fou obra de P. Costa i C. Grau.\nSant Miquel del Pui (la Pobla de Segur, Pallars Jussà) Veure> Puig de Segur, el.\nSant Miquel dels Barretons (Viladrau, Osona) Ermita (1.300 m alt), que corona un roquissar, en un contrafort del Matagalls, sobre el santuari de Sant Segimon del Montseny. Fou erigida vers el 1550 per un ermità de Sant Segimon anomenat Miquel, procedent de Borgonya. Era lloc de molta devoció. El nom li prové d'uns petits barrets de palla que es guardaven a la capella i que, segons que era fama, guarien el mal de cap. Es manté sencera, però sense culte des del 1936.\nSant Miquel dels Reis (València, Horta) Monestir de jerònims, fundat a extramurs de la ciutat, vora el camí de Barcelona, a els Orriols. Els jerònims s’hi establiren el 1546, però la fundació, obra de Germana de Foix i del seu tercer marit Ferran d’Aragó, duc de Calàbria, lloctinents de València, que més tard foren enterrats a la cripta de l’església del monestir, datava del 1535. Els inicis del monestir foren molt turbulents: els fundadors adquiriren el monestir cistercenc de Sant Bernat de Rascanya, fundat el 1371, filial de Valldigna, i sobre el seu solar feren edificar el nou edifici. Els monjos de Valldigna es resistiren a abandonar el lloc, i per això calgué expulsar-los-en violentament el 1545 i sostenir un plet que acabà a favor dels jerònims el 1570. L’edificació actual es construí entre el 1537 i el 1644, i es féu segons els plans d’Alonso de Covarrubias, amb moltes influències d’Herrera, i en resultà una espècie d’Escorial en petit. La portada barroca... Segueix...\nSant Miquel d'En Bas (la Vall d'En Bas, Garrotxa) Veure> Sant Miquel de Castelló.\nSant Miquel d'Engolasters (Andorra la Vella, Andorra) Veure> Engolasters.\nSant Miquel d'Èrdol (Olèrdola, Alt Penedès) Antiga església parroquial (o Sant Miquel d'Olèrdola), situada dins el recinte emmurallat de l'antiga civitas, en lloc dominant, prop de la cinglera de la banda oriental. Una primera església fou aixecada entre els anys 917 i 937; després del pas d'Almansor, fou renovada i consagrada de nou el 991 i, finalment, ampliada i de nou consagrada el 1118. L'edificació actual és la darrera del s XII, amb l'afegitó de capelles i del campanar o coronament, però guarda la disposició i els elements de les esglésies que la precediren, en especial una capçalera dita mossàrab, amb un marcat arc de ferradura, adossada a la seva banda septentrional. Té entorn seu sepultures antropomòrfiques, dites correntment olerdolanes. L'església ha estat restaurada per la diputació provincial de Barcelona, propietària del lloc d'Olèrdola.\nSant Miquel d'Escornalbou (Riudecanyes, Baix Camp) Veure> Escornalbou, monestir d'.\nSant Miquel d'Espinalvà (Vall-de-roures, Matarranya) Ermita i caseria, al sud del terme, al cim d'un encinglerat tossal (contrafort septentrional del tossal dels Tres Reis) que separa el riu de la Pena del seu afluent per la dreta, el riu del Racó d'En Patorrat.\nSant Miquel d'Hortmoier (Montagut de Fluvià, Garrotxa) Veure> Hortmoier.\nSant Miquel d'Olèrdola (Olèrdola, Alt Penedès) Antic nom del municipi i de l'església de la Plana Rodona, cap del municipi, successora de l'antiga església de Sant Miquel d'Èrdol (dita, originàriament, d'Olèrdola).\nSant Miquel d'Ordeig (les Masies de Voltregà, Osona) Poble, a l'esquerra de la riera de Montorro, sota la serra de Sant Salvador de Bellver. La parròquia fou unida des del s XVI a la de Vinyoles d'Orís. El lloc existia el 976, i l'església de Sant Miquel fou donada el 1132 al monestir de Santa Maria d'Amer, del qual sempre depengué. El 1686 tenia 6 masies. És una edificació romànica (s XII), un xic modificada el 1638.\nSant Miquel d'Urgell (la Seu d'Urgell, Alt Urgell) Antiga canònica, situada prop de la catedral, on més tard fou edificat el convent de dominicanes. L’erigí el bisbe d’Urgell Ermengol al principi del s XI, i la dotà en el seu testament del 1035. El 1036 hom en diu cenobi, i el 1122 es reorganitzà la seva comunitat, que havia caigut en una certa decadència. Sembla que adoptà la regla de sant Agustí. Subsistí fins a la fi del s XIII, que fou suprimida pel bisbe Guillem de Montcada (1294-1308), i donà la seva dotació a la canònica catedralícia o de Santa Maria.\nSant Miquel Sescloses (Peralada, Alt Empordà) Petit monestir de donades, adaptat més tard a la regla benedictina, a l'antiga parròquia de Sant Joan Sescloses, dins l'antic terme de Vilanova de la Muga. Hom en té molt poques notícies: era regit per una priora entre el 1291 i el 1374, i el seu territori pertanyia originalment al monestir de Banyoles; més tard estigué relacionat amb Santa Maria de Roda i Sant Pere de Rodes, i des del 1091 fou el senyor de la parròquia de Sant Joan, on radicava el monestir. No en resten ruïnes identificades; sembla, però, que es trobava a poca distància de la vila de Castelló d'Empúries, que ha absorbit l'antiga parroquialitat de Sant Joan Sescloses.\nSant Miquel Sesperxes (Sant Martí de Centelles, Osona) Església, sufragània de la vila, situada prop de la cinglera, a la part de llevant del pla de la Garga, esmentada des del 1162. L'església actual es renovà el 1738.\nSant Miquel Sesvinyes (Serinyà, Pla de l'Estany) Església del veïnat de Casals, esmentada ja el 1282, romànica, on s'ha venerat tradicionalment una imatge de la Mare de Déu del s. XIII, de fusta, policromada.\n118 CATALUNYA - MUNICIPI\nSant Mori (Alt Empordà) Municipi: 7,54 km2, 51 m alt, 176 hab (2015). Situat al sud de la comarca, al límit amb el Baix Empordà, a la dreta del Fluvià i drenat, a més, per la riera de Saus. Part del territori és poblada per boscs de pins i alzines; tenen importància també les plantacions d'arbres de ribera vora el Fluvià. Agricultura bàsicament de secà (blat, ordi, olivera, vinya i farratges); el regadiu produeix hortalisses. Ramaderia (bestiar porcí i boví) i aviram. Hi ha una petita central elèctrica. El poble és prop de la riba dreta del Fluvià; hi ha un nucli antic, que estigué emmurallat, on hi ha l'església parroquial de Sant Maurici i el castell de Sant Morí, notable casa senyorial gòtico-renaixentista, probablement edificada els s XV-XVI i refeta al començament del s XX. Àrea comercial de Girona. Ajuntament - Estadístiques - Consulta de dades\nSant Mori, marquesat de (Catalunya) Títol concedit el 1893 a Mercè de Sentmenat i de Patiño, baronessa de Sant Mori. Ha passat als Moixó. La baronia de Sant Mori fou dels Rocabertí, senyors del castell de Sant Mori per herència dels Vilaragut. En pot ésser considerat primer baró el capità Pere de Rocabertí i d'Erill. Per mort de la seva néta Caterina de Rocabertí i d’Hostalric (vers el 1545), passà als Cardona, que es cognomenaren Cardona-Rocabertí, i més tard als Sentmenat, marquesos de Sentmenat.\nSant Muç (Rubí, Vallès Occidental) Santuari, al nord de la vila, en una vall tributària, per la dreta, a la riera de Rubí. Fou construït el 1307, però l’actual edifici és, en gran part, del s XVIII. Davant la façana hi ha un porxo. Els aplecs foren sempre molt concorreguts, però la popularitat de la devoció fou obra de la colla dels Xatos de Sant Muç, originàriament del Raval de Barcelona, que organitzaren des de la primera meitat del s XIX desfilades per la ciutat amb bandera duta a cavall i banda de música, i que es dirigien pel portal de Sant Antoni a la font del Roure de Vallcarca, on se'ls unien els veïns dels pobles del pla de Barcelona, amb els quals anaven, fent nit a Sant Cugat del Vallès, fins al santuari; després de deixar a Rubí la bandera i fer-hi nit, entraven de vespre a Barcelona amb atxes enceses. La colla es dividí i formaren las dels Xatos Vells de la Bandera Nova i dels Xatos Nous (o Rics) de la Bandera Vella, que subsistí fins al començament del s XX.


Llibre La rebel·lió catalana de , editorial labutxaca | Quellegeixes.cat\nAbans de poder parlar de les idees que Antonio Baños ens presenta en el seu primer llibre en català “La rebel·lió catalana” crec que és imprescindible donar una pinzellada sobre l’ideari de l’autor i com ell s’auto-presenta en les primeres pagines.\nL’Antonio Baños és un home de mitjana edat, mig de Nou Barris, mig de Sant Andreu, un català dels de tota la vida, és a dir, amb els quatre avis de fora i que havia cregut des de sempre en la idea del federalisme considerant Catalunya la “querida” d’Espanya fins que va caure en que feia el ridícul i de la nit al dia va canviar a ser independent, el més curiós és que van ser personatges com Aznar, Pedro Jota i Ansón qui el van empènyer cap a la sedició. En aquell moment va entendre que era necessari el divorci de ... i no anar encontra de...\nEn el glossari i el 1r capítol veureu el to, part humorístic i part sentimental, en que l’autor intenta expressar allò que sent, allò que llegeix a la premsa tant d’aquí com a la mad-press, i sobretot fets històrics que s’han anat recopilant des de totes bandes per fonamentar les idees.\nAquest llibre vol mostrar la importància de la societat i de les idees per poder avançar, ens vol mostrar la història com l’art de l’explicació dels fets passats amb intenció de donar sentit al present i fonamentar una bona base pel futur. Ens donarà un vano de fets històrics que es remunten als primers Imperis i als primers Regnes, el lector podrà estar d’acord amb moltes idees i amb d’altres no, ja que com queda pales en tot el llibre l’autor fa reflexions i en cap moment intenta ser alliçonador.\nReconec que aquest llibre és força incendiari, sobretot en el moment en que ens trobem, on es confon moltes vegades la política amb els calers, però certament té raó quan exposa que a vegades hem de tenir clar que no tots els afers que impliquen temes de diners tenen a veure amb el món de l’economia. Sovint, les idees i les conviccions són les que mouen els doblers de manera més arriscada, cosa que ha tingut en compte el segell labutxaca.\nCada capítol és introduït amb títol propi i amb una sentencia en boca d’uns o d’altres que donen peu al autor a fer la seva reflexió sobre el tema. Tracta aspectes econòmics, del barça com a eina política, de l’estelada a la Diada del 2012, la necessitat de tenir capacitat per fer coses i de la necessitat d’una Constitució capaç d’evolucionar.\nEn cap moment té una mala paraula ni pels ERC (Espanyols residents a Catalunya) ni pels Espanyols com a ciutadans i societat, el problema recau en l’Estat i els que remenen les cireres al seu gust i plaer. Molts pensaran que un llibre d’aquestes característiques deu ser molt avorrit i feixuc, però tot al contrari, està plegat d’anècdotes, el joc dialèctic és brillant i la dinàmica en general marcada pels capítols curts crea un efecte addictiu.\nM’agradaria acabar amb una frase del llibre “La independència és una collonada de la qual cap poble vol prescindir”. Així s’hauria de fer cas a Thomas Jefferson, pare de la Constitució dels E.U.A quan deia “ Déu, ens guardi de passar més de vint anys sense una revolució”.\nPer tant la rebel·lió catalana, bé ho sabem, pot acabar en un no-res, però tenim l’obligació de fer-la i, si és possible, fer-la com ens agrada: maca i alegre. Perquè com deia molt bé la Mary Sampere, de la comèdia a la tragèdia només és qüestió d’un compàs.\nLa rebel·lió catalana ha estat enviat per Nuria Sanchez V... el dia Dll, 13/05/2013 - 08:34\nComentaris sobre "La rebel·lió catalana"\nenviat per Felipe el dia Dg, 23/06/2013 - 13:53\nHo millor del independentisme\nHo millor del independentisme es l´estat de gracia i la cohesió social dels seus defensors. Es la il.lusió per crear alguna cosa nova a partir de la llengua i la cultura autóctona, peró, després, hem comprovat mil vegades a la historia que es reprodueixen les mateixes classes socials, les mateixes injusticies, el mateix aparat represiu per defendre als privilegiats. I es fácil deduir qui seríen al nou Estat catalá.


El cistell de la Candela, nova proposta infantil per a descobrir Valls | VisitaValls\nEl cistell de la Candela, nova proposta infantil per a descobrir Valls\n19 de setembre de 2014 vilaniu\tDeixa un comentari\n“Des de fa més de 800 anys Valls és una ciutat de mercats. És per això que la Candela sempre té el seu cistell preparat per anar a comprar. Però avui, quan l’ha anat a buscar, l’ha trobat ple d’enigmes”.\nAixí comença la proposta que us fem des de l’Oficina de Turisme de Valls adreçada al públic més jove i que els condueix a descobrir el patrimoni històric de la ciutat des d’una visió molt amena.\nPodeu descobrir la ruta i endurvos-la per fer-la amb les xiquetes i xiquets per un preu de 2€.\nMés informació a l’Oficina Municipal de Turisme, al carrer de la Cort 61 i també al 977 612 530 ó al correu electrònic: turisme@valls.cat\nEntrada anteriorRuta 800 anys de places i mercats a VallsSegüent entradaRuta turística sobre Cèsar Martinell


Bed & Breakfast Orvelte Orvelte Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Orvelte.\nBrugstraat 1, Orvelte, Orvelte, Països Baixos, 9441 PG - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Bed & Breakfast Orvelte\nAl visitar Orvelte, vosté es sentirà com a casa a Bed & Breakfast Orvelte, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBed & Breakfast Orvelte ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha lloguer de bicicletes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador per satisfer els clients més exigents. Ping pong, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Bed & Breakfast Orvelte no troba competidors en cap categoria.


Acorden que el dia exempt Falles, Magdalena i Fogueres es convertisca en un dia de lliure disposició – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nAcorden que el dia exempt…\nLa Taula Sectorial de Funció Pública, òrgan que reuneix els sindicats amb l’Administració autonòmica, ha acordat per unanimitat modificar l’aplicació de l’article 13 del Decret 42/2019 de 22 de març. Aquesta norma regula la jornada exempta d’assistència al treball del personal de la Generalitat amb motiu de les festes locals de la Comunitat Valenciana, amb el que aquesta passarà a ser un dia de lliure disposició per a més de 10.000 empleats i empleades autonòmics.\nAquesta disposició establia com a exempt a efectes laborals el 18 de març per als centres de treball situats a València i la seua província que celebren les Falles i el 23 de juny per als municipis alacantins, a més de la capital, on se celebren les festes de Sant Joan. Amb efecte retroactiu també s’aplicarà al dimarts de la setmana de la Magdalena per als centres de treball de Castelló de la Plana.\nA causa de la crisi sanitària, tant les Falles com la Magdalena han sigut suspeses i es desconeix si serà possible la celebració de les Fogueres el mes vinent de juny. Atés que aquests permisos formen part del calendari laboral del personal de l’Administració autonòmica, s’ha optat per aquest mecanisme de compensació per a respectar el còmput anual d’hores de treball previst en el Decret 42/2019.\nD’aquesta manera, l’acord entre la Direcció General de Funció Pública i els representants sindicals estableix que aquests dies exempts passaran a ser considerats com a dies de lliure disposició (coneguts popularment com *moscosos) i podran ser gaudits fins al pròxim 31 de desembre.\nA més, el Decret 42/2019 disposava que, durant les setmanes de festes, s’aplicava una reducció de l’horari laboral que passava a ser des de les 9.00 fins a les 14.00 hores. Aquesta modificació, segons l’acord aconseguit, es converteix en una bossa d’hores de 10 o de 12 i mitja (segons les característiques del lloc) que el personal podrà utilitzar al llarg d’aquest 2021.\nTotes les mesures citades han comptat amb l’acord unànime de les centrals sindicals amb representació en la Taula Sectorial, és a dir, UGT-PV, CSI·F, Intersindical i CCOO-PV.


Nadal 2019 a la Plaça de Catalunya | Web de Barcelona\nUna ciutat màgica, a la plaça de Catalunya\nLes activitats de Nadal a Plaça Catalunya han acabat\nQuan: del 20 al 31 de desembre del 2019\nDel 20 al 31 de desembre, el cor de la ciutat s'ha transformat en un oasi de llum i creativitat: un bosc, conills gegantins, nadales, narracions, esports, jocs i moltes altres activitats lúdiques i escèniques gratuïtes per a totes les edats.\nQuè hi ha més màgic que el Nadal? Aquest moment de l’any en què la ciutat s’omple de llum enmig de la foscor, les llars i els abrics escalfen més que mai, hi ha petons i abraçades a dojo i una matí trobem que les nostres il·lusions i els nostres somnis han entrat per la finestra o pel balcó en forma de joguines?\nAl cor de la ciutat, enguany hi ha crescut un bosc on hi vivien unes criatures encantadores: uns grans conills inflables i plens de llum que eren al mateix temps espectacle i escenari. Allà, una petita orquestra ha interpretat nadales d’arreu del món, s'han sentit narracions, faules, poemes i rodolins, i s'ha gaudit de l’actuació d’una família de personatges màgics i estrafolaris: la inventora de joguines i l’embolicador de regals, la tastadora, l’entrenadora de tions, el benvingudador o la replantadora d’arbres. I, a més, tota la creativitat en forma de jocs de fusta, bicicletes i altres activitats esportives.\nA més, la plaça de Catalunya ha tornat a presentar enguany la Fira de Consum Responsable i d’Economia Social i Solidària, que entre el 20 i el 31 de desembre ha mostrat com és possible comprar i consumir de manera sostenible i solidària durant tot l’any i a tots els districtes de la ciutat.


Waterfront Villa Pantelleria Island Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 126 allotjaments a Pantelleria Island.\nPenna, Penna, Pantelleria Island, Itàlia, 91017 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nCasa 3 Habitacions (Three-Bedroom House with Terrace and Sea View)\nMés informació sobre Waterfront Villa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Pantelleria Island, Waterfront Villa és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nWaterfront Villa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Pantelleria Island. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de bugaderia.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, nevera, caixa forta a l'habitació per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Waterfront Villa la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Pantelleria Island.\nAllotjaments a Pantelleria Island


Blancaneu i els set nans - Valencia Noticias\nen contes, En valencià\nAutor/a: Germans Grimm\nCastellà: Blancanieves y los siete enanitos\nLa Blancaneu i els set nans és el títol d’un conte popular, la versió més coneguda del qual va ser recollida pels Germans Grimm. La pel·lícula homònima de Walt Disney va contribuir a mantenir la història oral en circulació.\nEl conte explica com una nena, amb la pell blanca com la neu, desperta la gelosia de la seva propia madrastra, la nova i segona esposa del seu pare, el rei, una bruixa, que ordena a un caçador per matar-la per a ser ella la dona més bella del regne (el jutge és un mirall màgic). El caçador no pot complir l’ordre i l’abandona al bosc, on és recollida per set nans que queden captivats per la noia. Blancaneu passa a viure amb els nans, cuidant-los i creixent. La madrastra i bruixa intenta trobar-la i assassinar-la amb una poma enverinada, però no aconsegueix el seu propòsit perquè ella no s’empassa del tot la poma. Per això està viva en un taüt de vidre que custodien els nans, però profundament adormida. Només un petó d’amor d’un príncep aconseguirà despertar-la i acabar en feliç matrimoni.\nEn un país molt llunyà, vivia una bonica princesa anomenada Blancaneu, que tenia una madrastra, la Reina, molt vanitosa.\nLa madrastra preguntava al seu mirall màgic:\n—Mirallet, mirallet, digues, quina és la més bonica de totes les dones?\nI el mirall contestava:\n—Tu ets, oh Reina, la més bella de totes les dones.\nI varen anar passant els anys. Un dia la Reina preguntà, com sempre, al seu mirall màgic:\nPerò aquesta vegada el mirall va contestar:\n—La més bella és Blancaneu.\nLlavors la Reina, plena d’ira i d’enveja, va buscar un caçador i li ordenà:\n—Emporta’t Blancaneu al bosc, mata-la i com a prova d’haver realitzat el meu encàrrec, porta’m en aquest cofre el seu cor.\nPerò quan van arribar al bosc, el caçador va sentir llàstima per la innocent jove i la va deixar fugir, substituint el seu cor pel d’un senglar.\nBlancaneu, en veure’s sola, va sentir por i es va posar a plorar. Plorant i caminant va passar la nit, fins que, a trenc d’alba, va arribar a una clariana del bosc i hi va descobrir una casa preciosa.\nVa entrar-hi sense dubtar-ho. Els mobles eren petitíssims i, damunt la taula, hi havia set platets i set coberts diminuts.\nVa pujar a una habitació, que estava ocupada per set llitets. La pobre Blancaneu, esgotada desprès de caminar tota la nit pel bosc, va ajuntar tots els llitets, s’hi va estirar i en un moment es va quedar adormida.\nA la tarda, van arribar els propietaris de la casa, set nans que treballaven en unes mines i que, en descobrir a Blancaneu, van quedar bocabadats amb la seva presència.\nLlavors, ella es va despertar i els va explicar la seva trista història. Els nans li van suplicar que es quedés amb ells i Blancaneu ho va acceptar, es va quedar a viure amb ells, i tots van ser feliços.\nMentrestant, a palau, la Reina va tornar a preguntar al mirall:\n—Mirallet, mirallet, quina dona és ara la més bella?\n—Segueix sent-ho Blancaneu, que ara viu al bosc, a casa dels nans.\nFuriosa i venjativa com era, la cruel madrastra es va disfressar d’innocent velleta i es va dirigir cap a la caseta del bosc.\nBlancaneu estava sola, perquè els nans estaven treballant a la mina. La malvada Reina va oferir a la noia una poma enverinada i quan Blancaneu li va clavar la primera mossegada, va caure desmaiada.\nEn tornar a casa seva, ja de nit, els nans van trobar a Blancaneu estirada a terra, pàl·lida i quieta. Com que van creure que havia mort, li van construir una urna de cristall perquè tots els animals del bosc es poguessin acomiadar d’ella.\nEn aquell moment, va aparèixer un príncep muntat sobre un majestuós cavall i, només contemplar Blancaneu, va quedar enamorat d’aquella noia. Va voler acomiadar-se’n besant-la i de sobte, Blancaneu va tornar a la vida, perquè el petó d’amor que li havia fet el príncep va trencar l’encanteri de la malvada Reina.\nBlancaneu es va casar amb el príncep i varen expulsar a la cruel Reina. I des d’aleshores tots visqueren feliços.


Què és la nou moscada i com ho fa servir?\nBegudes i còctels Condiments i salses Glossari d'ingredients Herbes i espècies\nQuè és la nou moscada?\nD'on prové la nou moscada, com s'utilitza i com emmagatzemar-la\nLa nou moscada és una espècie elaborada amb la llavor de l'arbre moscada o Myristica fragrans . Aquest arbre de fulla perenne, originari d'Indonèsia, és la font de dues espècies populars, nou moscada i mace . La nou moscada és la llavor interior, mentre que la maca és la substància vermella i lligada que conté la llavor. Tot i que el seu sabor és semblant, es diu que la moscada de nou té un sabor més càlid i més especial que el seu cosí, la magrana.\nCom s'utilitza la moscada de nou?\nLa nou moscada té una llarga història culinària i es pot utilitzar tant en plats dolços com salats.\nAls Estats Units, un dels usos més comuns és en postres, especialment pastís de poma o de carbassa. La nou moscada també s'utilitza en una varietat de begudes, com eggnog, chai, vi mullat o com a guarnició sobre begudes de cafè espumoses. És una de les espècies incloses en la barreja d'espècies de carabassa i en els articles que formen part de la tendència alimentària especiada amb carabassa.\nLa moscada de nou està especialment indicada per a plats cremosos o curats i sovint s'afegeix a la salsa alfredo o beixamel per crear profunditat. El sabor picant de la nou moscada ofereix un bon contrast amb la cremositat del formatge.\nLa nou moscada també es pot utilitzar per a saboritzar carns i sovint és un ingredient en combinacions d'espècies com el garam masala o el curri.\nCompra i emmagatzematge de nou moscada\nLa nou moscada es pot comprar de dues formes, senceres o blanques. La nou moscada de la terra s'ha fresat en forma de pols en brut i, tot i que és convenient, tendeix a perdre ràpidament el seu sabor i aroma. Per aquest motiu, la nou moscada mòlt es ven generalment en quantitats molt reduïdes.\nLa nou moscada sencera és d'aproximadament la grandària d'un fossat d'albercoc i té una vida útil indefinida. Per utilitzar la nou moscada sencera, s'ha d'utilitzar un ratllador microplane o nou moscada per separar una petita porció de la llavor. Atès que la nou moscada és tan aromàtica, només es necessita una quantitat petita per donar un gran sabor.\nEmmagatzemi la terra nou moscada en un contenidor hermètic lluny del foc, la llum i la humitat. Quan estigui emmagatzemat correctament, la nou moscada del sòl conservarà la seva frescor durant aproximadament sis mesos.\nLa nou moscada sencera es mantindrà fresca indefinidament, però sempre s'haurà d'emmagatzemar fora del calor i la humitat. Si el vostre ús de la nou moscada és només ocasional, comprar la nou moscada sencera és la millor opció, ja que cada vegada que es retalla, proporcionarà una espècie fresca, fragant i saborosa.\nPrecaució de moscada de fruits secs\nEn dosis elevades, la nou moscada té propietats al·lucinògenes i pot ser bastant tòxic. Tot i que són rars, s'han notificat algunes morts per la toxicitat de la nou moscada, generalment en cas d'ingestió accidental. La dosi requerida per aconseguir aquests efectes o el perill potencial supera amb escreix qualsevol ús gastronòmic i no s'ha de prendre precaució quan es fa servir aromes.\nL'ús deliberat d'ell per als seus efectes psicoactius o la ingesta accidental d'una gran quantitat per part d'un nen pot resultar en una intoxicació amb moscada.\nLa nou moscada no es considera una rosca d'arbre i els al·lergògens no recomano que sigui evitat per persones al·lèrgiques a cacauets o fruits secs.\nRecepta de propagació de mantega de cacau de xocolata sense sucre\nCom fer el te de gingebre casolà\nTarragó: Herbes i espècies gregues\nSumac: La millor espècia que probablement no utilitzeu\nPeix de vedella amb salsa\nXile verd i Xile vermell de Nou Mèxic\nRecollida de pebre albergínia rostida serbia (ajvar)\nPastís rus negre\nMandonguilles de porc espígol amb salsa de tomàquet picant\nXufet de carbassa i xarop de sidra especiada\nLa recepta còctel de Cec Blind\nRecepta de trufa de caramel\nUna revisió de la barreja de Hot Roll de Pillsbury\nRecepta de pastisseria de sopa d'Astorga - Hojaldres d'Astorga\nReceptari de còctel de la màquina de vídues\nEspàrrecs i pastanagues amb salsa de llimona\nColorit Rainbow Chard\nKhatta Meetha Baingan (curri d'albergínia dolça i amarga)


ingràvid » Artistes Seleccionats Convos Ingravid\nArtistes Seleccionats Convos Ingravid\n>> INGRÀVID-ARTS SANTA MÒNICA\nExposició dels guanyadors de la 3a. Convocatòria per a artistes multidisciplinaris Ingràvid-Arts Santa Mònica.\nDel 8 al 23 d’octubre al museu Empordà\nLa tercera edició d’Ingràvid a Barcelona vol fer encara més palesa el que hem anomenat fòrmula Ingràvid que no és altra cosa que la de connectar sectors socials, laborals, econòmics a través de la creativitat i la producció artística. Fa ja gairebé una dècada que estem incorporant en els processos de producció de les peces que produïm a persones alienes ja no a la creació, sinó també al sector cultural. Aquest sistema o fórmula procura: per una banda que el treball artístic fixi la seva mirada en l’objectiu d’establir certa finalitat ja merament crítica ja pràctica, aportant per tant uns resultats que la ciutadania pugui fer seus; i per altra, que moltes persones que viuen la cultura com oci puntual vegin en ella la possibilitat de servei, podríem dir “social” que té.\n“Diagnosticant alcoholisme” de mar-canet-i-varvara-guljajeva\n“Land of Speculation” de sergi-selvas\n“All You Need is Hate” de manoli-mansilla\n>> ARTISTES KM 0\nConvocatòria dirigida a Artistes i Creadors de proximitat en la que s’exhibeixen diversos projectes que opten a un premi concedit per Comerç Figueres, i que consisteix en 1.000 € que es destinaran a produïr un projecte en la propera edició Artistes Km 0 d’Ingràvid.\nA l’Espai Aljub de Can Falgarona, c/ Portella, 6, Figueres.\nAZUCENA MOYA amb Llegeix amb atenció\nFERT (Jordi Comas) amb Give a hand to nature\nMARIA PUJOLÀS I XARLES amb Tatuatges de la vida


Illa d'Eivissa - Spa/relaxar-se Allotjament, hotels, hostals, motels, apartaments a Illa d'Eivissa \n83 hotels, motels, hostals a Illa d'Eivissa 2018\nAllotjament a Illa d'Eivissa en la categoria: Spa/relaxar-se 2018\nPreu a partir de nit 223 USD\nL'Apartamentos Sunset Oasis Ibiza ofereix apartaments lluminosos equipats amb aire condicionat, Wi-Fi gratuïta i balcó privat amb vista sobre el mar. Es troben a 750 m de la platja i disposen d'una piscina exterior. Els apartaments presenten una decoració moderna i minimalista i tenen un saló amb sofàs, TV per satèl·l... Veure més detalls »\nPreu a partir de nit 236 USD\nEl Sol House Ibiza, situat a la badia de Sant Antoni i amb accés directe a la platja de Cala Pinet, disposa d'una piscina exterior i d'una terrassa amb llits balinesos. El Sol House Ibiza ofereix esdeveniments diaris i festes a la piscina. Hi ha WiFi gratuïta a tot arreu i els clients tenen accés a una aplicació amb i... Veure més detalls »\nL'Hotel Bergantin està situat a la Cala d'en Bou, a només 200 m de la platja de S'Estanyol. Disposa de 2 piscines exteriors, 1 banyera d'hidromassatge i sauna. L'hotel inclou un gimnàs, zona de joc infantil, camp de minifutbol i una pista de tennis. També hi ha una sala de jocs, on podreu jugar al billar o a tennis de... Veure més detalls »\nPreu a partir de nit 225 USD\nEn arribar, cal que presenteu una targeta de crèdit. Els clients tenen un 50% de descompte en l'entrada a l'Ocean Beach Club, de dilluns a dissabte. L'oferta no és vàlida els diumenges.. ... Veure més detalls »\nPreu a partir de nit 308 USD\nAquest hotel a primera línia de platja està construït a l'estil eivissenc i rodejat de jardins que s'estenen fins a la tranquil·la cala d'aigües cristal·lines de Cala Gració. Aquest establiment proporciona tot el que necessiteu per a unes vacances relaxants sota el sol mediterrani, com ara una piscina exterior d'aigua... Veure més detalls »\nPreu a partir de nit 204 USD\nPreu de l'hotel star 1 a Illa d'Eivissa és al voltant de: 62 USD 44 GBP 50 EURO 392 CNY 3,491 RUB\nPreu de l'hotel star 2 a Illa d'Eivissa és al voltant de: 70 USD 50 GBP 56 EURO 442 CNY 3,933 RUB\nPreu de l'hotel star 3 a Illa d'Eivissa és al voltant de: 93 USD 66 GBP 74 EURO 588 CNY 5,233 RUB\nPreu de l'hotel star 4 a Illa d'Eivissa és al voltant de: 136 USD 97 GBP 109 EURO 861 CNY 7,659 RUB\nPreu de l'hotel star 5 a Illa d'Eivissa és al voltant de: 288 USD 205 GBP 231 EURO 1,828 CNY 16,262 RUB


Promocions - Reinpe\nAquestes són les promocions vigents d’aquest mes\n3 Mesos de còpies B/N gratis… Infórma’t!\nAra es el millor moment d'adquirir la copiadora multifuncional per la teva empresa. A part del millor equip, t'emportes els 3 primers mesos d'impressions B/N totalment gratis! Models en campanya: Toshiba e-STUDIO400AC, Toshiba e-STUDIO2010AC, Toshiba e-STUDIO2515AC i...\nEl Racó de les Oportunitats\nTria i remena... Disposem d'un ampli assortit de màquines seminoves i procedents de Showroom en unes condicions fantàstiques. Per més informació, omple aquest formulari https://reinpe.com/contacte/ indicant la teva sol·licitud y de seguida ens posarem en contacte amb...


Sis de cada deu famílies d’origen migrant han perdut temporalment la feina per la crisi del coronavirus - Social.cat\nSalut, Desigualtat social, Migracions, Acció social\nSave the Children adverteix que el 40% de les llars ha hagut de demanar ajuda econòmica a amics i familiars\nDimarts, 26 de maig de 2020 | 13:45 h\nL’estudi està emmarcat dins la campanya #QueNingúQuediEnrere | Save The Children\nSave the Children ha analitzat la situació de les famílies d'origen migrant durant el confinament i la seva investigació alerta que sis de cada deu famílies d'origen migrant han perdut temporalment la seva feina, i set de cada deu han sofert una retallada de sou de manera temporal. L’estudi forma part de l’enquesta online que Save the Children ha fet juntament a més de 1.800 infants i les seves famílies arreu de l’Estat per conèixer la seva situació econòmica o com els afecta el tancament de col·legis durant el confinament.\nEls resultats mostren que més del 66% de les famílies d'origen migrant estan en situació de vulnerabilitat, el doble que en el cas de les famílies espanyoles. Save the Children explica que les llars amb pares o mares d'origen migrant s'han vist enormement afectades per la crisi en concentrar-se en ocupacions sense qualificació, en activitats de l'econòmica informal, en treballs de temporalitat excessiva o fins i tot en situacions de subocupació.\n“Abans de la pandèmia, Espanya era el segon país de la Unió Europea amb major taxa de desocupació entre la població migrant, només per darrere de Grècia. Aquestes famílies ja es trobaven entre les més vulnerables abans de la Covid-19 i aquesta crisi ha amplificat les desigualtats”, assenyala Catalina Perazzo, directora de Sensibilització i Polítiques d'Infància de Save the Children.\nL'enquesta indica que més de la meitat de les llars d'origen migrant ha hagut de reduir les seves despeses en alimentació o retardar rebuts i pagaments del lloguer des de l'inici de l'estat d'alarma. La falta de recursos també es reflecteix en què aproximadament el 40% de les famílies migrants ha hagut de demanar ajuda econòmica a amics i familiars o s'han vist obligades demanar aliments durant el confinament, més del doble que en el cas de les famílies espanyoles. A més, en comparació amb abans del confinament, el tipus d'alimentació que segueixen les famílies migrants també és pitjor (20%) o bastant pitjor (2,6%).\nSobre l'educació dels nens i les nenes, tres de cada deu famílies migrants no té accés a internet o no té bones condicions de connectivitat, per la qual cosa la infància d'aquestes llars té més dificultats que la resta per continuar amb la seva educació mentre els col·legis continuen tancats. Gairebé un 36% dels nens i les nenes d'origen migrant usen el telèfon mòbil per fer els deures, ja que la gran majoria no disposa d'ordinador propi.\n“La bretxa educativa ha crescut en els últims mesos. Des que va començar el confinament, la infància que viu en situació de pobresa té major risc de suspendre, repetir curs o fins i tot deixar la seva educació. En els plans de resposta a l'emergència s'han de prendre mesures per evitar que nens i nenes amb pocs recursos es despengin per complet de l'educació”, apunta Conde.\nMesures per protegir les famílies migrants\nL’estudi està emmarcat dins la campanya #QueNingúQuediEnrere #QueNadieQuedeAtrás que Save the Children ha llançat per denunciar la falta de compromís polític amb les famílies en situació de pobresa durant la pandèmia i per a reclamar a l’executiu espanyol i a tots els partits polítics que actuïn per protegir als col·lectius més vulnerables. En particular, l'ONG demana que les persones que estaven en situació d'irregularitat tinguin mitjans per viure dignament en aquest moment tan excepcional i exigeix eines per a evitar que moltes altres caiguin en situació d'irregularitat per l'impacte de la pandèmia.\nPer això, l’ONG proposa que les mesures adoptades per a la recuperació després de la pandèmia, com la renda mínima, el suport a les famílies o les prestacions per fill a càrrec, incloguin a totes les llars en situació de vulnerabilitat, independentment de la seva situació administrativa. El requisit que l'organització considera rellevant en aquest sentit és el d'estar empadronat o tenir residència efectiva durant un mínim de 12 mesos (de manera continuada i immediatament anterior a la sol·licitud).\nAixí mateix, l’organització també proposa mesures per al reconeixement d'un permís de residència i treball a través de contractacions en els sectors essencials, la qual cosa contribuiria a pal·liar els efectes d'aquesta crisi en les llars d'origen migrant.


Presentem el número 7 de “Mascançà. Revista d’Estudis del Pla d’Urgell”\nInici / Revista "Mascançà" / Presentem el número 7 de “Mascançà. Revista d’Estudis del Pla d’Urgell”\nUna tardor més i ja en van 7, presentem el setè número de Mascançà. Revista d’Estudis del Pla d’Urgell. La major part dels continguts els formen les comunicacions presentades a les VI Jornades d’Estudis del Pla d’Urgell celebrades a Torregrossa el passat 2015. A més a més, hi trobareu continguts que no es van presentar a les Jornades, com l’apartat literari titulat Marçalades, on un escriptor comarcal hi publica un text inèdit.\nLa presentació serà presidida pels coeditors, l’ajuntament de Mollerussa representada per l’alcalde Marc Solsona, l’Arxiu Comarcal del Pla d’Urgell, representat pel director Daniel Vilarrúbias i el Centre de Recerques del Pla d’Urgell Mascançà, pel president Joan Yeguas. També comptarà amb el director de la revista, Moisés Selfa que ha coordinat el present número.\nÍndex del número 7 de Mascançà. Revista d’Estudis del Pla d’Urgell\nLa presentació serà a la seu de l’Arxiu Comarcal (urbanització Torre Pintó, c/ Tossal Blanc, s/n), el dijous 10 de novembre de 2016 a les 20,30 hores. Quedeu absolutament convidats i convidades a venir-hi, l’ambient serà de celebració.


Software de reserves per dentista | Prova 2 mesos gratis\nReserves online per organitzar cites\nVols veure com seria reservy a la teva clínica dental?\nVisita ara la nostra demo creada per a dentistes.\nPer què integrar un sistema de reserves en la meva clínica dental?\nEl nostre somriure és la carta de presentació en molts aspectes de la nostra vida, per això mantenir una higiene correcta i un aspecte sa de la nostra boca és de vital importància. El dentista ajuda a prevenir i corregir problemes que es poden agreujar si no tens la cura i l'atenció que requereix.\nEl temps d'un doctor és limitat, de manera que integrar un sistema de reserves online intel·ligent estalviarà recursos mentre manté tota la consulta organitzada, permetent un major enfocament cap als pacients.\nLa teva agenda sempre actualitzada i organitzada amb reservy.\nSistema de reserves integrat al teu negoci\nEl software de reserves permet als teus clients reservar el servei pel qual van a la teva clínica i seleccionar la data i franja horària que el teu triïs, de manera que la planificació i el seguiment dels teus pacients és més senzilla.\nEl sistema s'integra directament al teu lloc web o actua com a lloc si no tens un, o si ho prefereixes, pot integrar-se com a enllaç extern a les xarxes socials de la teva clínica, sense formularis ni trucades telefòniques.\nUn sistema automàtic que redueix el treball administratiu.\nMolt més per a la teva clínica dental amb reservy\nAmb una senzilla integració i fàcil accés, reservy ofereix a la teva clínica dental i als teus clients múltiples avantatges, des del ràpid procés de reserva fins a la millora en l'administració del teu negoci:\nTransforma la teva clínica dental en una app\nDiferencia't de la competència amb una app de reserves creada per a tu i que ofereix reserves per a la teva clínica dental a iOS i Android.


Fica't | Tercer aniversari del Mercat de la Constitució\nTercer aniversari del Mercat de la Constitució\n28 jul. Tercer aniversari del Mercat de la Constitució\nPosted at 07:21h in NOTICIES ALS MERCATS, Totes\tby\tadmin\nEl Mercat de la Constitució va celebrar el passat 15 de juliol el seu tercer aniversari. Per això vam preparar una gran Gaspatxada Solidària i tallers infantils perquè grans i petits poguessin gaudir d’una estona agradable al mercat. La festa va arrancar a les 11h amb els dos tallers de cuina on els nens i nens van poder elaborar una peça de lego que es van poder emportar a casa. Els petits xefs van poder gaudir d’una estona agradable aprenent algun truc de cuina per poder aplicar després a casa. Paral·lelament, es va fer un taller de pintacares i elaboració d’un record del tercer aniversari del mercat així els nens que no estaven apuntats al taller de cuina també podien passar una bona estona al mercat. A les 12h va començar la Gaspatxada Solidària en la que per 1€ els participants podien beure un got de gaspatxo i menjar un cartutx de patates. El gaspatxo va estar prèviament fet al mateix mercat amb ingredients frescos del Mercat de la Constitució. Tot i la calor, es va apropar molta gent per provar el gaspatxo i a fer els tallers que el mercat havia preparat. Ja van 3 de Mercat de la Constitució i els que queden…!


ENTREVINYES 30/01/2022 – 7è CANICROSS I CAMINADA POPULAR D'ALELLA\n7è CANICROSS I CAMINADA POPULAR D'ALELLA\nPlànol del circuit\nInscripció Caminada Popular\nSAMARRETES ENTREVINYES 2022\nAquest any el Canicross Entrevinyes és solidari amb projectes socials per families locals en risc de pobresa i exclosió social. Tots els Beneficis aniran destinats al Banc dels Aliments. A part de la inscripció podeu fer la vostra donació d’aliments el dia de la cursa en un espai que habilitarem per això.\nEstrenem nou recorregut, més llarg i amb més corriol!!! Per aquells que 8 km els hi sembli massa hem modificat també el circuit de 4km per fer-lo una mica més tècnic i amb una mica de corriol però a l’abast de tothom, pensat per aquells que us esteu iniciant i encara no us atreviu amb recorreguts mes llargs. En aquesta cursa només hi haurà categoria masculina i femenina general.\nL’import de la inscripció és de 20€ per a qualsevol de les curses i inclourà avituallament final de cursa, bossa del corredor amb samarreta. Per a la categoria infantil i junior l’import serà de 15€\nFormulari inscripció: Canicros Entrevinyes Alella 2022 – Gesport\nNecessiteu equipació de canicròs?\n@canixcat estarà present el dia de la cursa amb un estand per vendre i llogar equips de canicròs.\nTothom que vulgui llogar equip de canicròs pot fer la reserva prèvia per whatsapp al 676 623 438.\nEl dia de la cursa el podreu recollir a l’estand fins 1 hora abans de la sortida, comprovar que l’arnès s’ajusti correctament al gos i resoldre els dubtes que tingueu respecte al seu ús i funcionament.\nEl servei té un cost de 5€ que, en cas que us agradi i en vulgueu adquirir un de nou després de la cursa, es descomptaran del preu.\nRecordeu que és obligatori l’ús d’arnès de tir pel gos, línia amortida i un cinturó pel corredor.\nCanicross Entrevinyes30 enero, 2022\nJa hi sóm!!!!! Us esperem a tots!!!!\nUbicación Club Canicross Maresme Correo electrónico ccm.alella@gmail.com


En Ferran Enfadat | Libros educativos infantiles y juveniles | Los Cuentos de Bastian\nLa mare d’en Ferran li prohibeix una nit quedar-se veient la televisió. El nen esclata llavors amb una fúria que no coneix límits: arrasa amb la casa, el carrer i la ciutat, i destrueix el planeta sencer. Aquest llibre enfoca amb humor i originalitat la fúria que sent un nen quan no pot complir els seus desitjos.\nEn Ferran s'enfada perquè no li deixen veure la tele i es posa nerviós, molt nerviós i furiós, molt furiós, extremadament furiós. Llavors aquesta ràbia es transforma en terratrèmol, un huracà... Destrucció total! I està tan terriblement enutjat per... per... per... per què era?\nGenial conte que ens ajuda a escenificar escenes quotidianes de rebequeries i portar-les a un extrem còmic. En el mateix estil Roald Dahl o Gianni Rodari, on les emocions es comprenen amb humor.\nIl·lustracions divertides de catàstrofe i un Ferran amb expressió d'absoluta ràbia i enuig. El text acompanya la imatge per aclarir la situació en un crescendo de desastres. Portant al límit les situacions quotidianes aprenem i ensenyem als petits què és veritablement important i per què val la pena enutjar-se o no. Deslligar la ràbia no sempre és dolent, però fa falta aprendre a canalitzar-la, conèixer-se a un mateix i saber quan és el moment i la raó adequats. Amb aquest conte acabeu junts dient... doncs no és per a tant, no? Per cert, per què m'havia enfadat?\nUn recurs ideal per alleugerir moments de tensió familiar. I ens referim a quan el nen o nena estan molt furiosos, però també, per què no? nosaltres mateixos com a adults. O per ventura no ens passa també que si l'humor del dia no és molt bé ells ho sofreixen al nostre costat? És un exercici de tots els membres de la família aprendre a controlar les nostres emocions i reaccions, junts. Un conte que aplica l'humor com a teràpia és una bona eina.\nAnem a caçar un ós (Format gran)\nCançó tradicional anglesa i amb una posada en escena il.lustrada divertidíssima.\nLa millor sopa del món. O el tractat de com repartir tasques i rols.\nDesitjos, frustracions i emocions desbocades\nCada emoció és d'un color...De quin color ets avui?


El Malvat Convidat: José Rodríguez – Científics Malvats\nEl Malvat Convidat: José Rodríguez\nPublicat el 26 Mai, 2016 per malvatconvidat\nAvui torna a col·laborar amb nosaltres en José Rodríguez, àlies @trinitro, i ens parla sobre certes peces de roba que ens protegiran (?) de les radiacions.\nEls “gallumbos protectors” de la radiació\nHi ha un munt de coses malignes que genera la societat moderna (chemtrails, wifi, xarxes mòbils, productes químics, microones i tertulians). D’entre els nous productes que són “imprescindibles” per protegir-nos d’aquestes coses malignes; els homes tenim l’oferta d’uns “gallumbos” protectors de la radiació dels telèfons mòbils.\nEl seu principi és senzill; les radiacions electromagnètiques queden apantallades per fer l’efecte “gàbia de Faraday“, creat pel fil metàl·lic amb el que han teixit el gallumbo. Així s’aïllen les joies de la corona dels homes de tota aquesta radiació maligna i totes les coses malignes que genera la societat moderna, excepte una tertúlia amb Eduardo Inda. L’objectiu és evitar que la futura descendència dels portadors dels gallumbos antiradiació siguin nous membres dels X-Men. Els gallumbos eviten que els espermatozous mutin i els futurs fills puguin desenvolupar urpes d’adamantium o òrgans per controlar l’electricitat. Aquests gallumbos són un despropòsit en molts sentits. Els mòbils no generen radiacions ionitzants i per patir aquestes mutacions necessites radiacions ionitzants, les quals poden alterar l’estructura electrònica dels àtoms o bé trencar enllaços moleculars. Això faria que les molècules presents a l’ADN creïn nous enllaços i d’aquí en puguin sortir mutacions rares. La radiació dels mòbils és a l’espectre de les microones; com a molt t’escalfa l’orella si portes una estona llarga parlant-hi, igual que la radiació de la wifi. Hi ha més probabilitats de generar una mutació per prendre el sol, ja que aquesta sí que té una part de radiació UV que l’atmosfera no ha pogut absorbir del tot.\nD’altra banda, aquesta gàbia de Faraday no és completa. Al món hi ha moltes radiacions ionitzants: rajos còsmics de l’espai, radiació de la desintegració de molts elements que hi ha a la natura, i fins i tot el potassi que porten els plàtans. Estem exposats a dosis molt petites de radiació ionitzant, vulguem o no. Les quantitats d’exposició diària a aquestes radiacions ionitzants són minúscules i la selecció natural ens ha dotat d’alguns mecanismes de reparació cel·lular que ens evita la major part dels efectes. Però els gallumbos no ens protegeixen del tot, aquests fan una gàbia de Faraday amb forats: la radiació pot entrar per l’obertura de les cames o l’abdomen. Portar gallumbos per protegir-se els collons i la tita i no portar res que et protegeixi el cervell o el cor indiquen també quina és la prioritat vital del portador. Existeix el mite que els homes pensen amb els òrgans sexuals, però fins i tot un home necessita de tant en tant el cervell per funcionar. També el cor és necessari per viure, encara que només sigui per bombar sang i mantenir una erecció. Protegir-te la tita i no el cor és absurd. Per estar protegit del que se suposa que protegeixen els gallumbos antiradiació, s’hauria de portar l’equivalent modern a una cota de malles, amb còfia pel cap i tot. A l’espai no hi ha capa d’ozó ni atmosfera, i els nivells de radiació ionitzant són molts alts, especialment els de radiació ultraviolada. Els vestits espacials estan dissenyats, entre altres coses, per protegir tot el cos de la radiació ionitzant. Un paranoic de les radiacions ionitzants hauria de portar un vestit molt semblant. Si creus que el món és un lloc molt perillós ple de wifis i telèfons mòbils, sortir a una zona de radiacions amb només uns gallumbos metàl·lics és com anar a una batalla de l’edat mitjana només amb conquilla i sense una armadura ben sòlida. Per últim, això de portar gallumbos per evitar que els teus espermatozous no siguin mutants és bastant idiota si no pots protegir la noia que vols fecundar amb una faixa antiradiació. Els espermatozous masculins viuen dies, neixen i moren molt ràpid, però un cop fecundat, l’embrió està 9 mesos a la panxa de la mare. Allà, durant 9 mesos, la mare pot mirar un chemtrail al cel, escoltar una tertúlia o menjar alguna cosa transgènica i el nen ja els surt amb els poders mutants de “La Masa” i et deixes el sou en samarretes cada cop que el nano s’enfurisma.\nSi per a alguna cosa sí serveixen aquest tipus de gallumbos és per evitar que els que els porten es reprodueixin. És un indicador biològic que el portador és un tarat. Cap dona amb un cert nivell d’autoestima voldrà compartir els seus gens amb un tipus que es compra roba antiradiació. En tot cas, els gallumbos antiradiació al final sí que compleixen el que prometen: cap fill del portador tindrà mutacions. Cap portador té cap possibilitat de reproduir-se.\nLa vida, l’univers, i què hi ha fora? (II) Estrelles\nEl malvat convidat: @Gargotejant: Disseccionant la sensibilitat química múltiple


La morositat centra la primera sessió del cicle adreçat al teixit empresarial i comercial del municipi organitzat per l’Ajuntament | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nLa morositat centra la primera sessió del cicle adreçat al teixit empresarial i comercial del municipi organitzat per l’Ajuntament\nL’Ajuntament de Palau-solità i Plegamans ha organitzat un cicle de sessions adreçat a empresaris, comerciants, pimes i particulars per parlar de diferents temes que els afecten especialment en aquests moments de crisi econòmica.\nLa primera sessió de “Cobrar o no cobrar, aquesta és la qüestió”, es va realitzar ahir al matí a la Masia de Can Cortès, i es va parlar de situacions i estratègies per combatre la morositat, un dels fenòmens que més dimensió ha assolit en els darrers temps.\nSegons Josep Pey, ponent de la sessió, actualment el 90 per cent de les empreses catalanes cobra els seus serveis i productes amb retard i el 64 per cent s’han vist afectades per la morositat tant privada com pública. Amb aquestes dades, Pey va adreçar-se a la desena d’empreses i comerços del municipi participants per afirmar que precisament la morositat és una de les causes del tancament de les empreses.\nEls participants van poder exposar casos particulars i aprofundir en aspectes econòmics com el comportament dels pagaments dels països europeus i de les pròpies comunitats autònomes. Segons les dades, Espanya, juntament amb la resta de països del sud d’Europa (Itàlia, Portugal i Grècia), són dels països en els que els terminis de pagament són més llargs, “i això està lligat a la nostra cultura. S’ha de gestionar millor”, va afirmar Pey. Per comunitats autònomes, també és destacable que les comunitats autònomes del sud de l’estat paguen amb més retard que les del nord.\nDemà dijous 10 de novembre se celebra la segona sessió sobre la morositat. En aquest cas, es proposarà als assistents estratègies de resposta, preventives i correctives, davant les diferents situacions en què es poden trobar.\nL’alcaldessa de Palau-solità i Plegamans, Teresa Padrós, va destacar la importància i la necessitat que l’Ajuntament posi a disposició del teixit empresarial i comercial del municipi aquests tipus de sessions de formació en moments complicats. L’alcaldessa també va lloar l’esperit dels empresaris, comerciants i particulars que, tot i les dificultats, continuen al capdavant dels seus negocis afrontant l’actual crisi econòmica.\nSeguint aquesta línia de suport al teixit comercial i empresarial del municipi, l’Ajuntament ha organitzat una consultoria tutoritzada gratuïta amb l’objectiu de facilitar eines que permetin a les empreses superar amb èxit l’actual context socioeconòmic. Aquesta consultoria estarà dividida en vuit sessions en les que es parlarà de fonaments financers, balanç de situació i compte de resultats, anàlisi econòmicofinancera, tresoreria, gestió de liquiditat a les pimes, reducció de costos, productes financers i negociació bancària. Les dates de les sessions seràn el 16 de desembre d’enguany i 10, 13, 17, 20, 24, 27 i 31 de gener de 2012 a l’edifici DESOC, al carrer Folch i Torres, 88-90. Per participar-hi cal inscriure’s al telèfon 93.864 53 16 o enviar un correu electrònic a desoc@palauplegamans.cat.\nImatge de la sessió empresarial


Com arribar? - Campus Científics d'Estiu 2013 - Campus d'Excel·lència Internacional - Universitat Rovira i Virgili - Tarragona\nL'aeroport de Reus, situat a 7 quilòmetres de Tarragona, compta amb la companyia de baix cost RYANAIR que realitza diversos vols. El servei de transport amb autobús a Tarragona HISPANO IGUALADINA (902 29 29 00).\nL'aeroport de Barcelona, situat a 82 quilòmetres de Tarragona, ofereix diàriament tot tipus de vols i connexions nacionals, internacionals i transoceàniques. Teniu accés per les autopistes AP-7 i C-32, amb tren fent transbord a Barcelona Sants o amb autobús amb la companyia d'autocars PLANA (977 21 44 75).\nInformació AENA: 902 40 47 04\nLa ciutat està comunicada per carretera amb Barcelona, Tortosa i València per l'autopista AP-7 i la carretera N-340. També es pot anar a Lleida, Zaragoza i Madrid per la N-240 i (a partir de Montblanc) l'autopista AP-2. La carretera N-420 va a Reus i Terol.\nCarreteres Nacionals Hi ha quatre: la N-420 (autovia Reus-Tarragona), la N-340 (València-Tarragona), la N-240 (Lleida-Tarragona) i la C-14 (Montblanc-Alcover-Reus).\nTarragona disposa d'una estació d'autobusos i de línies amb la majoria de pobles de la zona. Compta amb empreses de línies internacionals i nacionals. Operen ALSA (902 44 22 42), amb línies entre Tarragona i les principals ciutats d'Euskadi, Andalusia i Madrid; i HIFE (902 119 814) que connecta Tarragona amb Saragossa i València, amb enllaços a Madrid, Extremadura, Sant Sebastià, Burgos i Santander.\nTarragona disposa de dues estacions: una situada en el centre de la ciutat, que ofereix connexió amb trens regionals (Barcelona, Tortosa, Reus i Lleida) i de llarg recorregut nacional i internacional (València, Andalusia, Madrid i França); i una altra a només deu minuts del centre, l'Estació d'Alta Velocitat del "Camp de Tarragona". La nova estació cobreix un ventall ampli d'enllaços amb Barcelona, Lleida, Zaragoza, Madrid, Còrdova, Sevilla i pròximament amb Europa (RENFE 902 32 03 20). La comunicació cap a/des de Tarragona és directa a través de la companyia Plana d'autobusos (Telf.: 977 21 44 75) que realitza el servei de transport de l'estació "Camp de Tarragona" a l'estació d'autobusos de Tarragona.


La Fira Literal tornarà el 12 i 13 de desembre amb un centenar d'editorials\nFoto: Fira Literal\nBarcelona. Divendres, 11 de setembre de 2020. 22:26\nActualitzat Divendres, 11 de setembre de 2020. 22:26\nLiteral, fira d'idees i llibres radicals celebrarà la seva sisena edició els dies 12 i 13 de desembre de 2020 al recinte de la Fabra i Coats, a Barcelona. Des de fa sis anys l’equip de la fira composat per editorials, llibreries, biblioteques, professionals de les arts gràfiques i espais de gestió comunitària treballem per fer un esdeveniment massiu que divulgui el pensament crític.\nAtenció, amics i amigues! #LiteralDHivern ❄✊📚\nJa podem anunciar que l’edició 2020 de la Fira @LiteralBCN tindrà lloc els dies 🗓 12 i 13 de desembre a Barcelona.\nReserveu les dates a l'agenda!\n👉 https://t.co/V5SvrcVStc pic.twitter.com/VOQ6qqxkDW\n— Fira Literal (@LiteralBCN) September 9, 2020\nA mitjans d'abril, la Fira Literal va anunciar que ajornava la seva sisena edició a causa del coronavirus a mitjans de desembre. Estava previst que fos el 23 i 24 de maig. L'organització ha explicat que "estan treballant per garantir tots els protocols sanitaris i de seguretat per poder seguir fent de Literal un espai de trobada entre persones, llibres i idees radicals".