poden tornar a créixer les amígdales? - Article\nAbans pensava en la meva amigdalectomia com en un procediment puntual que havia tingut quan estava a la llar d’infants, mirant enrere amb encant els dies de recuperació i beguda de Slurpees. Una dècada més tard, em va sorprendre quan el metge em va mirar el coll amb un depressor rutinari i va comentar que les amígdales semblaven una mica inflamades.\nResulta que, fins i tot després d’haver retirat quirúrgicament les amígdales, poden tornar a créixer.\nLes amígdales són esferes de teixit limfoide que es troben amb la base de la llengua a la part posterior de la gola. En els nens petits, les amígdales serveixen com a part útil de la capacitat del sistema immunitari per combatre les infeccions reaccionant als gèrmens que els nens petits prenen naturalment. A mesura que envelliu, les amígdales juguen un paper insignificant en el vostre sistema immunitari i en la majoria d’adults que tenen. es va reduir i va desaparèixer. El vostre cos pot combatre els patògens quan arribeu a l'edat adulta i parts més importants del sistema immunitari prenen el pes de les amígdales.\nHi ha dues raons per les quals les amígdales poden tornar a triomfar. La primera és que el vostre cirurgià va deixar enrere part del teixit per error. La segona és que el vostre cirurgià va deixar intencionadament part del teixit.\nSi s’obté una amigdalectomia completa que s’ha fet correctament, s’hauria d’eliminar tot el teixit de les amígdales i la possibilitat que el teixit torni poc. Però hi ha un desafiament a l’hora d’eliminar-los que pot causar els casos rars de les amígdales per segona vegada.\n'Les amígdales es combinen amb la part posterior de la llengua a la part inferior, i no sempre hi ha una clara distinció d'on acaba la amígdala', diu el doctor Richard Rosenfeld, president d'otorinolaringologia del SUNY Medical Center, 'Així que podríeu marxar una mica de teixit allà '.\nDurant el segle passat, el procés d’eliminació de les amígdales ha estat bastant estàndard, només s’ha de tallar. Abans era un procediment popular per a nens que tenien infeccions freqüents a la gola com estreptococos, però en les darreres dècades aquesta pràctica ha minvat. Avui en dia, les amigdalectomies solen estar reservades a pacients amb amígdales prou grans com per interferir en la seva respiració.\nA principis de la dècada de 2000, la pràctica va canviar en algunes parts dels EUA a mesura que es va popularitzar un procediment parcial d’amigdalectomia. Alguns cirurgians ara només retallen el teixit de les amígdales en lloc d'intentar eliminar-lo completament. Es suggereix que aquesta tècnica podria facilitar el procés de recuperació, tot i que no hi ha consens entre els metges de la gola sobre aquest punt. L’inconvenient del procediment és que deixar deliberadament una part de les amígdales facilita que el teixit sobrant es regeneri en les vostres amigues amistoses de confiança.\nAbans de preocupar-vos massa per la tornada de les amígdales, tingueu en compte que és relativament estrany i que és més probable que passi quan s’eliminen les amígdales en nens amb teixits limfoides que encara creixen. Dels milers d’amigdalectomies que ha fet, Rosenfeld diu que només un pacient ha tornat amb un nou conjunt d’amígdales.\nD’altra banda, els adenoides, els teixits limfàtics entre el nas i la part posterior de la gola, sovint s’eliminen al mateix temps que les amígdales. També poden tornar a créixer a través del teixit regenerador i ho fan amb més freqüència que les amígdales. Els adenoides s’estenen per la cavitat nasal i els cirurgians no poden eliminar-los tots, de manera que poden créixer i propagar-se a partir dels teixits que queden enrere.\nPer molt petita que sigui, tingueu en compte que el fet que les amígdales estiguin fora no vol dir que hagin desaparegut per sempre. Si teniu curiositat per saber si els vostres han tornat, només heu d’obrir la boca i mirar-vos al mirall; hauríeu de poder veure-los si han tornat a créixer propers a la mida original.\n15 fets sincers sobre l'insomni a Seattle\nQuina diferència hi ha entre el ciment i el formigó?


“El cas Hasél és l’espurna que fa cremar la resignació dels joves” | Catalunya Religió\n“El cas Hasél és l’espurna que fa cremar la resignació dels joves”\n(Valentina Laferrara –CR) Les manifestacions per l’empresonament del raper Pablo Hasél han convocat les últimes setmanes milers de persones a diferents ciutats de Catalunya. I han col·locat la joventut en el centre del debat públic. En aquest escenari Catalunya Religió ha organitzat una taula rodona amb cinc joves implicats en diferents moviments i en entitats socials i educatives d’Església. L’objectiu: conèixer de primera mà què pensen d’aquestes mobilitzacions, i quins són els seus sentiments, necessitats, pors i desitjos sobre el futur.\nTots han coincidit amb què les manifestacions no només són una eina per reclamar l’alliberament del raper, sinó també per l’exercici de la llibertat d’expressió. “És un dret que tots hauríem de respectar, no ha d’haver-hi excusa per limitar-lo”, sosté la Carme, de 20 anys, que estudia Filosofia i es planteja ser professora per transmetre als alumnes la importància de tenir un punt de vista crític. Ha preferit mantenir l’anonimat, així com el de l’entitat a la que està vinculada.\n“Està bé que cadascú expressi el que vol i el que sent”, indica en Kevin, de 18 anys, que s’està preparant per l’accés a un curs formatiu de grau mig, en un projecte dels Salesians Sant Jordi - PES Lleida. “El que no em sembla bé és que s’hagin posat a cremar coses perquè crec que la ciutat, les motos i els policies no en tenen cap culpa”, hi afegeix el jove. En Kevin vol ser bomber per ajudar les persones i estar present sempre que ho necessitin.\nL’Alberto, estudiant d’Arquitectura de 23 anys i responsable d’un centre d’esplai a El Prat de Llobregat, tampoc està d’acord amb els enfrontaments violents dels últims dies. Però insisteix amb què no cal generalitzar perquè els disturbis no representen la majoria de la protesta. I critica que, com va passar amb la segona onada de la pandèmia, s’hagi tornat a culpabilitzar la gent jove d’una crisi que depassa el col·lectiu.\n“No se’ns considera part fonamental de la societat”\n“Em fa ràbia que es criminalitzin aquestes manifestacions en lloc de reflexionar per què estan passant”, diu en la mateixa línia la Mar, criminòloga de 24 anys i tècnica de la JOC Nacional de Catalunya i les Illes, on fomenta el vincle entre diferents col·lectius de joves de Catalunya.\nTots ells concorden que la participació dels joves en les mobilitzacions representen el malestar que viu el col·lectiu amb relació a l’actuació de la policia i la classe política, a més de la crisi social i econòmica accentuada per la pandèmia de la Covid-19. “El cas de Pablo Hasél és l’espurna que fa cremar el sentiment de resignació dels joves”, explica l’Arnau que, amb 23 anys, és responsable de l’Esplai Estel, vinculat als claretians i situat a l’Eixample de Barcelona, i cursa un Màster en Gestió d’Empreses i Economia Social.\nLa Mar manifesta que els joves “estan enfadats, indignats, tristos i deprimits” perquè “senten que se’ls ha deixat de banda”. Sosté que des de l’inici de la pandèmia per la Covid-19, han vist limitades les seves possibilitats per compartir la seva opinió, els seus sentiments i els seus desitjos a futur i que “això es nota” en les manifestacions dels últims dies.\n“No es considera a la gent jove com a part fonamental o imprescindible de la societat”, assevera l’Arnau. “L’empresonament de Pablo Hasél”, resumeix la Carme, “és una excusa per reclamar moltes altres coses” que es troben lligades a “la crisi general que fa molt temps s’està gestant a Barcelona”. Entre d’altres qüestions, destaca els desnonaments i la problemàtica de l’habitatge, i l’atur juvenil.\n“Pèssimament” representats pels mitjans de comunicació\nLa imatge dels joves que en general han transmès els mitjans de comunicació durant els últims dies no ha estat ben rebuda pels integrants d’aquest col·lectiu. La Mar assegura que els mitjans estan representant als joves “pèssimament”, al mateix temps que els tracten “de manera molt punitiva, com si fossin immunes a qualsevol crítica o referència negativa”.\nLa Carme apunta que els mitjans han difós “la pitjor imatge de totes”, és a dir, “la part violenta de la manifestació”. D’aquesta manera, “han pres al jove i l’han criminalitzat”. Amb tot, defensa que les consignes de les mobilitzacions són clares i recorda que en determinats casos “la violència és autodefensa” perquè hi ha una altra violència que “ve de molt abans d’aquestes protestes”. I insisteix en el degoteig de desnonaments, que no acostumen a tenir cobertura mediàtica.\nDarrerament, els mitjans estan generant “una espècie de lluita generacional”, indica Alberto, perquè “estan centrant el tema de debat en la gent jove”. Segons Arnau, haurien de fer ressò “de la diversitat i de les diferents necessitats” de la joventut “per traslladar-les de manera representativa en els seus continguts”.\nJoves organitzats, motor de canvi\nLa manca de responsabilitat i compromís social és un altre dels temes sobre els quals es va posar el focus durant la reunió. “Els joves, com la resta de la societat, estan desmobilitzats i desorganitzats”, ha apuntat Arnau, qui es proposa intentar canviar aquesta realitat motivant als monitors de l’Esplai Estel perquè s’involucrin més en causes socials i es considerin un motor de canvi.\nLa Mar es va pronunciar en el mateix sentit. Malgrat la implicació en els barris o en la lluita ecològica, ha indicat que “falten joves organitzats que es vulguin comprometre amb causes socials”. Ella està convençuda que la manera de motivar les persones no organitzades és continuar col·laborant amb organitzacions col·lectives i, d’aquesta manera, aportar el seu “granet de sorra”.\nPodeu recuperar algunes de les intervencions en aquest vídeo:


El Consell de Ministres aprova prorrogar la prohibició dels desnonaments i la pujada "abusiva" de lloguers fins al gener La República\nACN Madrid .-El Consell de Ministres ha aprovat prorrogar la prohibició dels desnonaments i de la pujada “abusiva” dels preus del lloguer fins al 31 de gener del 2021. També […]\nACN Madrid .-El Consell de Ministres ha aprovat prorrogar la prohibició dels desnonaments i de la pujada “abusiva” dels preus del lloguer fins al 31 de gener del 2021. També ha aprovat ampliar la cobertura de l’anomenat ‘abonament elèctric’, l’obligació dels grans propietaris d’acceptar pagaments aplaçats escollint entre treure el 50% del deute o reestructurar-lo en almenys tres anys i la prohibició de tallar els subministraments a les persones vulnerables. Els beneficiaris de les mesures seran els col•lectius vulnerables, entre els quals hi haurà els aturats, afectats per ERTO, autònoms amb una reducció dels ingressos amb certs límits salarials i persones que tinguin una reducció de la jornada laboral.\nEs tracta d’una part de l’anomenat ‘escut social’ impulsat pel govern espanyol davant de la pandèmia i que no inclou, de moment, l’ampliació de la moratòria hipotecària. Les mesures, que es van aprovar el mes de març, ja es va prorrogar el mes de juliol fins al 30 de setembre. Davant de la finalització dels terminis, el Consell de Ministres ha tirat endavant aquest dimarts una part de les accions previstes a l’anomenat ‘escut social’. Entre elles, la prohibició d’efectuar desnonaments fins al 31 de gener del 2021 i la pròrroga dels contractes de lloguer en vigor fins a la mateixa data per evitar pujades abusives. A més, s’inclou fins a la mateixa data a possibilitat d’acollir-se a una pròrroga de sis mesos del contracte de lloguer per als casos en què finalitzés ara. També s’han ampliat les mesures sobre grans tenidors respecte del lloguer. Els grans propietaris hauran de decidir entre treure el 50% del lloguer o la reestructuració del deute, en almenys 3 anys. D’altra banda, s’ha prorrogat l’anomenat ‘abonament elèctric’, reformant-lo per poder incloure a aquelles persones que hagin entrat en situació de vulnerabilitat per la covid-19. En concret, aquells que estiguin a l’atur, en ERTE o que estiguin amb una jornada reduïda. Els beneficiaris d’aquesta mesura es podran acollir també a un nou abonament “tèrmic”. Els talls de subministrament La ministra portaveu del govern espanyol, María Jesús Montero, ha explicat també que la prohibició de tallar els subministraments als col•lectius vulnerables també s’estén perquè està contemplat a la normativa. El que ha caigut, per falta d’acord en el govern de coalició, és l’ampliació de la moratòria hipotecària, que decau aquest dimecres.


El Departament d'Igualtat amb la coeducació - Mancomunitat de la Ribera Baixa\nEl Departament d’Igualtat amb la coeducació\nCom que s’acosten dates de regals i temps lliure, des del Departament d’Igualtat remarquem la importància d’escollir la coeducació. Hem de tenir en compte que les xiquetes i els xiquets aprenen molt a les classes, però també durant el seu temps d’oci: al pati, al carrer, a casa, a les xarxes socials… i una manera d’aprendre i promoure el seu desenvolupament integral és evitar i combatre els estereotips i rols de gènere que ens envolten. En este cas, els trobem als jocs, joguines, contes, llibres…\nContinuem veient el blau-rosa per tot arreu, cuines, nines i jocs passius per a xiques i balons, cotxes i jocs actius per a xics. La publicitat, els catàlegs, les tendes de joguines ens bombardegen amb estereotips i és moment de dir PROU! Totes i tots han de saber que les joguines no tenen sexe i que hi ha un gran ventall de colors.\nA més, per al desenvolupament integral de xiquets i xiquetes també és fonamental, com a referents, familiars i amistats, compartir temps de joc amb elles i ells, de manera que es potencie l’afecte, la diversió, l’aprenentatge, la confiança i l’auto estima.\nAprofitem per a traslladar-vos que des del Departament d’Igualtat s’estan realitzant sessions formatives en aspectes relacionats amb la igualtat i en la prevenció de la violència de gènere, dirigides al professorat dels centres educatius. En aquestes, entre altres, es proporciona una sèrie de recursos per a poder treballar-ho amb l’alumnat.\nApostem per un futur coeducatiu!


Howard Clark, lluitador per la pau - Delas\nHoward Clark, era des de 2006 president de la Internacional de Resistents a la Guerra (IRG),War Resisters’ International, la centenària institució amb seu a Londres que agrupa els activistes antiguerra de tot el món, especialment dedicada a donar suport a objectors i insubmisos al servei militar obligatori arreu del món, fet que converteix aquesta organització en un referent de l’activisme noviolent del moviment per la pau mundial.\nClark, activista constant, no solament donava suport a les campanyes d’objectors de consciència i antimilitaristes. Entre moltes altres campanyes, es va implicar profundament en les guerres de la exIugoslàvia, creant campaments de pau a Bòsnia,\nCroàcia i Kosovo, dels que ens ha deixat testimoni en la seva obra escrita Civil Resistance in Kosovo (2000). I ara estava preparant amb molta il•lusió una Conferència internacional de l’IRG a Sud-àfrica.\nA més d’activista i president de l’IRG, era investigador del Centre for Peace and Reconciliation Studies de la Universitat de Coventry. Havia treballat per a Peace News, i coautor, amb April Carter i Michael Randle, de People Power and Protest Since 1945: A Bibliography of Nonviolent Action (2006). A casa nostra havia publicat La força de la gent. Resistència no armada i solidaritat global, ICIP (2011). I en Balcanes, la herida abierta de Europa (2010), un capítol dedicat a la tasca portada a terme per l’IRG en els conflictes dels Balcans.\nHoward Clark, era un bon amic que va participar en el Seminari Internacional: El negoci de la guerra les respostes del moviment per la pau, organitzat conjuntament entre el Centre Delàs, l’IRG i l’ENAAT (European Network Against Arms Trade), el setembre de 2011 a Barcelona.\nEl recordarem com una persona compromesa per aconseguir el reconeixement de l’objecció de consciència als exèrcits en tots els països del món, per l’abolició de la guerra i per aconseguir una societat noviolenta.\nEl Centre Delàs d’Estudis per la Pau, és membre de la Internacional de Resistents a la Guerra.


Cardona celebra el Carnaval del 19 al 27 de febrer\nJa es poden comprar les entrades pel Carnaval Jove, que tindrà lloc dissabte 19 de febrer a partir de les 23:30 h, al web entrades.cardonaturisme.cat/.\nCardona celebra el Carnaval del 19 al 27 de febrer.\nEl Carnaval de Cardona --que organitza Cardona Jove, la Comissió de Carnaval i l'Ajuntament de Cardona-- presenta una proposta cultural i festiva variada per a tots els públics de la vila, del 19 al 27 de febrer. Així, el Carnaval arrencarà dissabte 19 de febrer. La gresca s'iniciarà ja a dos quarts de set de la tarda amb l'anomenada 'Cursa', que estarà amenitzada per la Xaranga Màgic. Sortirà dels 100 Pisos i passarà per la Carretera del Miracle, Carrer Cambres, baixada del Sant Jordi, Carrer de la Fira i finalment a la Plaça Santa Eulàlia. Després de la 'Cursa', a dos quarts de nou, a la plaça Santa Eulàlia, es farà una botifarrada a càrrec de la Penya Capote i el pregó amenitzat amb música en directe.\nA dos quarts de dotze arrencaran els concerts a càrrec de Marc Anglarill, l'Orquestra Maribel i DJ MasterOut. Les entrades pel concert ja es poden adquirir a un preu de 5 euros al web de entrades.cardonaturisme.cat/ i també físicament a l'Oficina de Turisme de Cardona en l'horari habitual. El mateix dia del concert, sempre que hi hagi disponibilitat, es podran adquirir entrades dues hores abans a la guixeta del pavelló a un preu de 10 euros.\nL'entrada adquirida s'haurà de bescanviar per una polsera que es podrà recollir a l'Oficina de Turisme de Cardona divendres 18 de febrer de 10h a 14h i de 16h a 19h i dissabte 19 de febrer de 10h a 14h. També hi haurà la possibilitat de recollir-la a la guixeta del pavelló dues hores abans de l'inici del concert. Els menors de 16 anys podran accedir al concert amb autorització i acompanyats d'un adult que se'n responsabilitzi.\nDesprés de l'arrencada amb el Carnaval Jove, els actes continuaran el dia 20 de febrer amb un espectacle per a la gent gran al Casal Cívic, a les sis de la tarda. El dijous 24, Cardona acollirà un any més el tradicional dijous llarder: a les 19h es farà la cercavila amb els gegants Jaume i Jaume Petit, amb animació musical de la Banda de Cardona, i tot seguit hi haurà botifarrada a la Fira de Dalt amb la Colla de Geganters i Grallers de Cardona.\nFinalment, les activitats pels més menuts tindran lloc diumenge 27 a la Plaça de la Biblioteca. A les onze del matí, tindrà lloc una rua infantil per a tota la canalla, a càrrec de BatúKagasals, que sortirà de la Plaça de la Fira i fins a la plaça de la Biblioteca. A dos quarts d'onze i fins a les dues del migdia hi haurà un servei de pinta-cares, coca i xocolata i actuacions a càrrec de Bonsai Blau i La Festa Xapipiruli.


Sobtat brot de Covid-19 en una presó catalana: 36 dels 88 interns, infectats\nEls 52 restants han donat negatiu i han hagut de ser aïllats dels casos confirmats\nper Júlia Navarro dimarts, 3 de novembre 2020 - 12:01h\n36 interns de la presó han donat positiu en Covid-19 | ACN\nFins a 36 dels 88 interns del mòdul 4 del Centre Penitenciari de Ponent (Lleida) han donat positiu en coronavirus. El departament de Justícia ha confirmat que en les últimes hores es van detectar 3 casos de Covid-19 entre els presos d'aquest mòdul i aquest dilluns es van fer testos ràpids a la resta d'interns del mòdul 4.\nEls resultats confirmen que 33 interns més han donat positiu mentre que els 52 restants han donat negatiu. Davant d'aquesta situació s'ha aïllat el mòdul i s'han separat les persones contagiades de les que han donat negatiu. Pel que fa als treballadors del centre, actualment hi ha 14 funcionaris que han donat positiu en covid-19 els últims dies i que estan aïllats a casa.\nPCR massius en una residència de Berga\nParal·lelament, ahir van començar els cribratges massius a la Residència de Sant Bernabé de Berga. Així ho va donar a conèixer l'alcaldessa de Berga, Montse Venturós, en una roda de premsa telemàtica en la qual es van difondre les darreres xifres de la Covid-19 al municipi. Segons la batllessa, hi ha 39 casos positius entre els usuaris –tres més que la setmana passada- i 15 confirmats entre els treballadors. Per la seva banda, dels usuaris sis es troben ingressats. En paral·lel, segons va assegurar el regidor de Drets Socials Bàsics, Ivan Sánchez, la residència d'avis privada les Germanetes de Berga es manté «neta» de covid-19.\nEl brot de Covid a la GUB\nA més, fa més d'una setmana es va detectar el brot de Covid-19 a la Guàrdia Urbana de Badalona, que sumava ahir dilluns, 2 de novembre, un total de 22 agents positius i 29 agents més en quarantena. En comparació a les xifres del divendres, hi ha un agent infectat més i cinc confinats més. El sindicat majoritari al cos, SFP-FEPOL, va lamentar que les 51 baixes per Covid-19 se sumen a una vintena d'agents més que també estan de baixa per altres motius.\nCal recordar que ahir el risc de rebrot va descendir 54 punts a Catalunya, situant-se en els 835, segons l'última actualització del Departament de Salut. La velocitat de propagació, el Rt, també va caure nou centèsimes fins a l'1,12, mentre que la incidència a 14 dies seguia pujant i se situava ara a 780.\nNo tot és negatiu: La bona notícia que està deixant la pandèmia a Catalunya\nNou problema a les escoles catalanes: el què passa amb les mascaretes


EL DEBAT VIST PER “EL PUNT AVUI” – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nBy Paul Marca|2015-05-21T07:44:44+02:0021 de maig de 2015|Sense categoria|Comentaris tancats a EL DEBAT VIST PER “EL PUNT AVUI”\nEl diari El Punt Avui publica la crònica del debat celebrat aquest dimecres al teatre-auditori de Sant Feliu, amb l’assistència de 280 persones, que varem oferir en directe i que va moderar el periodista del rotatiu gironí, Pau Lanao:\n“Com era d’esperar, els problemes de trànsit i aparcament a la zona del passeig de mar van ocupar una bona part del debat. “Fa 20 anys que parlem del mateix”, va assegurar J.M. Muñoz, del PSC, “i espero que sigui la darrera vegada que surti”. Curiosament, tot i les discrepàncies aparents, que si subterrani, que si caixa, en el fons tots els candidats van estar d’acord, com va manifestar Pere Albó, de MES, que hi ha un problema i que cal solucionar-lo i tots es van definir per la participació ciutadana a l’hora d’escollir el projecte. Joan Alfons Albó, de CiU, va assegurar que el passeig és el gran tresor de la població i que cal treure els vehicles però que aquests s’han de posar en algun lloc, ja que la gent no va precisament a Sant Feliu en autocar.\nMentre que Abraham Rodríguez, del PP, es manifestava a favor del pàrquing subterrani pel menor impacte que tenia, el candidat d’ERC, Jordi Vilà, acusava la dreta espanyola i catalana de voler cimentar-ho tot. Carles Motas, de T SF, va acusar CiU de voler utilitzar diner públic per a una obra que aniria a mans d’un empresa privada. “El front marí”, va assenyalar el candidat del PSC, “és l’element diferencial de Sant Feliu i cal cuidar-lo i treure el circuit de cotxes que hi ha instal·lat”. José A. Rodríguez, de TUG, no va voler entrar en el tema de l’aparcament assegurant que l’Ajuntament no els donava informació, mentre que Jordi Lloveras, de Guanyem Guíxols, es va mostrar absolutament en contra de l’aparcament i va dir que ells tenien un projecte diferent per solucionar el trànsit. M. Elena Delgado, de la CUP, va denunciar que l’Ajuntament preveia gastar 1,8 milions dels fons públics en un projecte que gestionaria una empresa privada.\nEn el tema d’infraestructures hi va haver altres acords com ara la necessitat del nou IES Sant Telm o la consolidació del museu Thyssen.\nEl debat es va iniciar amb els efectes i les possibles solucions a una crisi que, segons J.A. Albó, a partir del 2014 ha iniciat un punt d’inflexió. Pel que fa a les ajudes dels serveis socials, va deixar molt clar que més del 50% van anar destinades a gent nascuda a Sant Feliu. Motas va reclamar eines perquè les empreses puguin prosperar i es va fer la pregunta de si els ciutadans estaven millor avui que fa 5 anys, a la qual va respondre amb un contundent no. Per Muñoz, la crisi l’ha patit la gent, mentre que per l’administració ha estat una excusa per desmantellar els serveis públics. Vila va assenyalar que la crisi havia vingut per quedar-se i que l’Ajuntament havia mantingut una actitud passiva davant les dificultats. “No es pot elaborar un pla d’ocupació local copiant exactament el de Terrassa. Com a mínim podien haver polit les faltes d’ortografia”, va assegurar amb ironia. El candidat del PP va afirmar que els ciutadans ja no poden pagar més i que cal la col·laboració entre el sector públic i privat. Pere Albó va recordar que des del 2007 es van fer esforços per mantenir sanejats els comptes municipals i que s’ha aconseguit sense deixar de donar cap servei bàsic tot i que els deuen 6 milions entre l’Estat i la Generalitat. Mentre que la CUP va dir que vol enfortir la regidoria de Serveis Socials, el senyor Lloveras es va preguntar si es pot confiar en la gent dels partits que han dut a terme les retallades i J. Rodríguez va insistir que als infants i la gent gran se’ls ha deixat de banda.\nRespecte a la posició dels diferents grups en el procés sobiranista, poques sorpreses i tothom va repetir el discurs previst, ja fos la defensa d’un nou estat al gust de cadascú, la posició federalista, el no a la independència o la preferència pels temes municipals. Vilà va retreure a la resta de candidats la poca passió que els despertava un tema, segons ell, molt important i Alfons Albó li va respondre que aquí no sobra ningú ni tan sols els que pensen diferent d’ell.


Mesures de seguretat activa Subaru - ? Ciutat del Motor ™\nMesures de seguretat activa de Subaru\nPer a alguns innovar és fer cotxes d’aspecte futurista o oferir funcionalitats complementàries, però per Subaru innovar és proporcionar, any rere any, cotxes més segurs. Innovar és investigar, millorar i implementar noves mesures perquè la teva seguretat sigui la prioritat. O dit amb un sol hashtag, innovar és #AllAroundSafety.\nPer proporcionar una seguretat integral, Subaru té diferents àrees d’acció. Una d’ella és la seguretat activa, la seguretat que posa mesures per evitar que es produeixi un accident quan s’està conduint.\nAWD I MOTOR BÓXER\nEn el cas de Subaru, hi ha elements de tecnologia sobre el qual es construeix la seguretat activa. El sistema Symmetrical All-Wheel Drive (AWD) compta amb l’exclusiu motor Subaru Boxer, horitzontalment oposat i baix centre de gravetat, i un tren de potència 4WD dissenyat simètricament. La raó de l’èxit del nostre sistema és que distribueix la potència a les quatre rodes, el que millora el control del vehicle en tota classe de superfícies i condicions meteorològiques. La simetria implica equilibri i l’equilibri és sinònim de seguretat.\nXASSÍS I SUSPENSIÓ\nPer completar aquesta simetria, són fonamentals els sistemes de suspensió i xassís. Quan parlem de xassís, entra en joc l’estructura d’alta rigidesa de Subaru. Tots els models de la gamma Subaru incorporen bastidors de reforç amb forma d’anell, així com l’ús de materials d’alta resistència en punts estratègics per cobrir sostre, portes, columnes i sòl de la cabina de passatgers. Tot i la resistència d’aquests materials, el bastidor principal segueix sent lleuger, però és més fort i té més rigidesa torsional. El que vol dir que, en cas de col·lisió, l’energia de l’impacte es dissipa i desvia lluny dels ocupants.\nPel que fa a la suspensió, només un parell de comentaris a tenir en compte. La suspensió davantera d’un Subaru compta amb un disseny de carrera més llarga que permet al vehicle per seguir els contorns del camí. Això proporciona una millor estabilitat de marxa i un excel·lent en resposta de direcció. Per la seva banda, la suspensió del darrere d’última generació manté les rodes perpendiculars a la superfície del camí i absorbeix els cops de manera sostinguda.\nARRENCADA EN COSTA\nSi les coses es posen costa amunt, Subaru va al rescat. El sistema d’assistència d’arrencada en costa o sistema antirrampa, ajuda a evitar el retrocés que sol produir-se quan s’arrenca el vehicle a partir d’un 5% de desnivell. Amb aquest sistema, el fre continua activat uns segons després que el conductor deixi de trepitjar-i comença a accelerar. El resultat és que la marxa es reprèn de manera molt més suau i segura.\nAl costat de tot el que ja us hem explicat, els vehicles Subaru inclouen una sèrie de funcions que fan que prendre un revolt, sota qualsevol condició meteorològica i independentment del traçat, es faci de la forma més suau possible, és el que anomenem traçabilitat i ajuda al fet que, davant d’un moviment impredictible de l’automòbil, el vehicle respongui correctament i giri exactament segons els previst i sense problemes. Ciao, ciao, derrapatges.\nSISTEMES VDC, ABS i EBD\nTots aquests elements, s’acompanyen d’eficaços sistemes electrònics com el VDC i els abs- EBD, que faciliten el conductor el control del vehicle i que us passem a explicar ara:\nSistema VDC: El sistema Control de la dinàmica del vehicle, supervisa i analitza si el vehicle està responent a la ruta prevista del conductor a través d’un conjunt de sensors. En cas de aproximar-se a uns límits d’estabilitat determinats, la distribució del parell de la AWD, la potència del motor i els frens de cada roda s’ajusten automàticament per ajudar a mantenir la trajectòria del vehicle.\nSistemes ABS i EBD: El sistema de Frens Anti-bloqueig (ABS) amb Distribució Electrònica de Força de Frenat (EBD) proporciona un control precís de bloqueig de frens i distribució de la pressió de frenada, especialment en camins complicats en què el sistema de frenada és fonamental.\nSistema ABS: Controla constantment el moviment de les rodes i redueix la pressió de frenada quan detecta el bloqueig d’una roda.\nSistema EBD: Distribueix la potència de frenada entre les rodes del davant i del darrere per adaptar-se a les condicions del terreny.\nASSISTENT DE FRE\nFinalment, l’assistent de fre d’emergència completa el nostre sistema de seguretat activa. En situacions límits en què cal una frenada d’emergència, molts conductors no arriben a aplicar la suficient pressió de frenada. La funció d’Assistent de Fre ajuda el conductor a pressionar el pedal de fre. Com ho fa? És senzill. El sistema detecta la velocitat amb què es trepitja el pedal de fre i la força que s’aplica per determinar si cal la seva aplicació. Si és així, la pressió de frenada augmenta automàticament.\nTots aquests sistemes conformen només una part de tota la tecnologia i innovació que Subaru posa en cadascun dels seus vehicles per protegir la teva seguretat. Vols saber més? Contacta amb el nostre concessionari oficial Subaru a Badalona.\n24 de Juliol de 2018 /0 Comentaris/per Ciutat del Motor\nhttps://www.ciutatdelmotor.com/wp-content/uploads/medidas-seguridad-activa-subaru-portada.jpg 335 1000 Ciutat del Motor https://www.ciutatdelmotor.com/wp-content/uploads/logo-Ciutat-del-Motor-footer.png Ciutat del Motor2018-07-24 13:03:462018-07-24 13:32:10Mesures de seguretat activa de Subaru\nEls líquids del cotxe que hauries de revisar Rènting de cotxes a Badalona


Netflix estrena un documental sobre el procés: 'Dos Cataluñas'\nEl llargmetratge sorgeix com una resposta a la «simplificació» i «manipulació» de la informació difosa després de l'1 d'octubre en els mitjans internacionals\nper Redacció dissabte, 22 de setembre 2018 - 09:04h | Actualitzat a 22/09/2018 11:54h\nImatge del documental, on es veu un acte de campanya de Miquel Iceta | Netflix\nNetflix estrenarà el pròxim 28 de setembre un documental sobre l’1 d’octubre i el procés independentista català. 'Dos Cataluñas' és una pel·lícula de gairebé dues hores que la plataforma digital llençarà amb subtítols en 42 llengües per «intentar desxifrar què passa a Catalunya» i que la situació catalana s’entengui, com ha comentat un dels codirectors Gerardo Olivares, a «Sidney, Mongòlia o la Patagònia».\nEl llargmetratge ens fa un recorregut per la campanya electoral a les eleccions catalanes del 21 de desembre de 2017. El documental ensenya actes dels diferents candidats a Catalunya, Brussel·les o Estremera i fa 85 entrevistes a personalitats com Carles Puigdemont, Inés Arrimadas, David Fernández, Ada Colau o Iñaki Gabilondo. Un dels seus directors, Álvaro Longoria, ha comentat que amb ‘Dos Cataluñas’ volen donar una resposta a la «simplificació» i «manipulació» de la informació difosa l'1 d'octubre.\nUna explicació objectiva de la situació catalana\nPer als dos autors de la pel·lícula documental, els fets de l’1 d’octubre no van tenir una cobertura informativa internacional objectiva i per aquest motiu es van plantejar fer el documental. «Ens vam adonar que no s'estava narrant bé què estava passant», explica Longoria afegint que «vam pensar que seria interessant buscar la manera d'explicar-ho amb profunditat».\nImatge del documental, on es veu un acte de campanya de Carles Puigdemont | Netflix\nEls dos directors, un santanderí i un cordovès, han remarcat que «hem fet un gran esforç per incloure-hi tots els punts de vista i hem aconseguit no adoctrinar». La seva intenció no és dir als espectadors el que han de pensar sinó explicar el que està passant i que cadascú tregui les seves pròpies conclusions.\nEls dos directors volen mantenir un punt de vista neutral\nTant Olivares com Longoria consideren que el fet d'haver estat molts anys vivint fora d'Espanya ha fet que «el nostre punt de vista sigui més neutral». Amb el títol del film no volen afirmar que existeixen «dues Catalunyes» però si comenten que «hi ha una fractura social que t'obliga a posicionar-te d'un bàndol o de l'altre». En aquest sentit, consideren que «l'equidistància no està massa ben vista».\nEl documental no ha servit per canviar la postura sobre el conflicte polític català dels dos directors però sí, segons comenta Olivares, per comprendre «què està passant i, sobretot, quin és l'origen de tot plegat». L'altre director del llargmetratge explicava que creuen que per arribar a una solució caldrà trobar «un punt intermedi».\nQuan anunciarà Manuel Valls si es presenta a l’alcaldia de Barcelona?\n1-O Procés Català 21-D


CIDOB - Qui vol matar els Spitzenkandidaten?\nQui vol matar els Spitzenkandidaten?\nProbablement el títol és una mica exagerat ja que no ha mort ningú en el sentit literal del terme. No obstant això, el procés mitjançant el qual els europeus van escollir el president de la Comissió Europea el 2014 està ferit, potser de mort.\nFa cinc anys, el projecte europeu es trobava tremendament qüestionat, sobretot per la divisió nord-sud, i a Brussel·les hi havia pànic a un possible descens en la ja habitualment baixa participació electoral europea. La legitimitat del Parlament Europeu podia quedar en entredit. Per fomentar la participació, els dos principals grups de l'Eurocambra van decidir designar un candidat principal (Spitzenkandidaten) per a les eleccions europees, que també seria la seva proposta per presidir la Comissió. Per a això, el Parlament es va aferrar a l'article 17.7 del Tractat de la Unió Europea: "Tenint en compte el resultat de les eleccions al Parlament Europeu i després de mantenir les consultes apropiades, el Consell Europeu proposarà al Parlament Europeu, per majoria qualificada, un candidat al càrrec de president de la Comissió". Els grups polítics de l'Eurocambra van acordar, primer entre ells i posteriorment amb la Comissió, no votar cap president que no hagués estat proposat per les grans famílies polítiques durant el procés electoral. Havia arribat l'hora de polititzar i democratitzar la política europea, es deien. Els més federalistes van donar suport a la idea pensant que escollien el "president de la Unió Europea" i que aquest procés era un pas més cap als "Estats Units d'Europa".\nEls intergovernamentalistes i el Consell Europeu no estaven precisament entusiasmats amb la idea però, probablement amb altres prioritats en ment, van passar per alt fins a quin punt aquest tema podia tenir recorregut. El Partit Popular Europeu (PPE) va guanyar les eleccions i un Jean-Claude Juncker disposat a liderar "la Comissió més política de la història" s'oferia com a president. Tanmateix, l'elecció de Juncker no va agradar a tots els caps d'Estat i de Govern, cadascú amb els seus respectius motius. Pel Parlament i la Comissió era una oportunitat per realçar el seu perfil institucional, desdibuixat amb la segona Comissió Barroso i supeditat al Consell Europeu. Tot i que la participació electoral no va augmentar, es pot afirmar que es va aturar la tendència abstencionista. No cal dir que no vam ser els europeus els que vam escollir el president de la Comissió. L'última paraula va ser dels caps d'Estat i de Govern que van decidir acceptar, de moment, el compromís assolit entre les institucions comunitàries i les principals famílies polítiques. No obstant això, Merkel, Rutte o Cameron, entre d'altres, ja van avisar llavors que el que havia succeït el 2014 no servia de precedent per a futures eleccions. Avui la qüestió és la següent: com sobreviuran els Spitzenkandidaten el 2019?\nDe nou, els diferents actors polítics han començat a posicionar-se a favor o en contra d'aquest procés d'elecció. Emmanuel Macron i el propi Consell Europeu com a institució estan decidits a que la proposta no sobrevisqui. El grup dels liberals europeus, liderat per Guy Verhofstadt, un die hard eurofederalista i fervent defensor de la fórmula dels Spitzenkandidaten, va pensar que els diputats de La République a Marche s'unirien a les seves files sense (massa) condicions. Però l'agenda del president francès era una altra. Macron va intentar impulsar la seva proposta de llistes transnacionals que el Parlament Europeu va tombar en votació perquè implementar-les implicava desmuntar les estructures de poder existents en els grans grups de la Cambra, i això disgustava a populars i socialdemòcrates, màxims beneficiaris de l'actual sistema. Després del fracàs de les llistes transnacionals, Macron va acceptar ingressar en els liberals però, a canvi, els va obligar a renunciar a la fórmula dels Spitzenkandidaten i presentar un 'equip de persones' capacitades per dirigir un 'projecte' per a Europa. La veritat és que el president francès no estava ni està disposat a renunciar a l'oportunitat de situar, mitjançant negociació al Consell Europeu, al seu candidat o candidata al capdavant de la Comissió. El sistema de Spitzenkandidaten l'hi impedeix perquè és altament improbable que el grup en el qual s'integrarà surti d'aquestes eleccions de maig en primera posició.\nD'altra banda, el Consell Europeu vol recuperar la seva preeminència a l'hora d'escollir el president de la Comissió. Als governs europeus mai els va agradar que la Comissió Juncker s'autoproclamés "la més política de la història" per tres raons. La primera, perquè entén que no és funció de la Comissió ser política; aquesta funció pertany al Consell Europeu i la Comissió ha de ser la guardiana dels tractats i vetllar pel bé comú dels europeus, no fer política. A més, algunes decisions de la Comissió Juncker no van caure bé al Consell Europeu (des del to d'algun dels discursos sobre l'estat de la Unió fins al plantejament dels 5 escenaris sobre el futur de la UE) que les va interpretar com si s’hagués excedit en les seves competències. El segon motiu entén que la pretensió de polititzar la Comissió pot girar-se contra el projecte europeu per la incapacitat d'oferir el que prometia. Es pot acceptar que el Parlament Europeu tingui alguna cosa a dir en l'elecció del president de la Comissió però la composició de l'executiu comunitari no respon en realitat als equilibris polítics de l'Eurocambra, sinó als del Consell Europeu; proclamar una cosa que no és, i no pot ser, pot alienar els ciutadans europeus. L'última raó és la reivindicació del Consell Europeu com a font de legitimitat; que el reclam per impulsar els Spitzenkandidaten el 2014 fos que el Parlament Europeu té més legitimitat per ser la institució escollida directament pels ciutadans va molestar uns caps d'Estat i de Govern escollits també en sufragi directe pels ciutadans dels seus respectius països.\nEls Spitzenkandidaten encara no han mort, però el perill és real. En la propera Eurocambra el Partit Popular Europeu seguirà sent la força amb més eurodiputats però és molt probable que per aconseguir que el candidat del PPE, Manfred Weber, sigui votat president de la Comissió es necessitin els vots de fins a quatre grups diferents, de manera que la votació es preveu complicada. Si els populars ho tenen difícil, pitjor ho té el candidat dels socialdemòcrates, Frans Timmermans, per construir una majoria alternativa.\nAleshores, què passarà? Cal tenir en compte que el lloc de president de la Comissió no és l'únic que es renova un cop passades les eleccions. El càrrec d'Alt Representant i la presidència del Banc Central Europeu també es renoven, així com el de president del Consell Europeu. Si el Parlament no aconsegueix posar-se d'acord en el termini necessari per culpa dels diferents bloquejos creuats entre grups parlamentaris, el Consell Europeu hi intervindrà. Tenint en compte els diferents equilibris geogràfics i de gènere a l'hora de repartir càrrecs, és possible que el Consell Europeu desestimi els Spitzenkandidaten disponibles (populars i socialistes presenten homes d'Alemanya i dels Països Baixos respectivament) i cedeixi algun dels càrrecs en disputa (potser la presidència de la Comissió?) al sud d'Europa (França?) o a algun altre perfil del seu gust (potser a una dona?). En tota la història comunitària mai hi ha hagut una presidenta a la Comissió. A canvi, un país del nord es podria quedar amb l'anhelada presidència del BCE. Però, saltant-se les propostes dels grups del Parlament Europeu mataran, de facto, els Spitzenkandidaten.\nParaules clau: Comissió Europea, Parlament Europeu, Consell Europeu, Spitzenkandidaten, Macron, eleccions europees, llistes transnacionals\nEl vertiginós declivi de la nova esquerra europea\nEls laboristes demanen un nou referèndum sobre el Brexit


Notícia: El servei de tren Blanes-Malgrat pel nou pont de la Tordera es restablirà el proper dimecres 9 de desembre\nEl servei de tren Blanes-Malgrat pel nou pont de la Tordera es restablirà el proper dimecres 9 de desembre\nNoticia publicada a la web el 12/01/2020 03:34:06 PM\nADIF ho ha confirmat avui al migdia, després que al matí la delegada del govern estatal, Teresa Cunillera, ja ho ha avançat a l’alcalde de Blanes, Àngel Canosa\nFinalment avui dimarts s’ha pogut treure l’entrellat: el restabliment del servei de tren entre Blanes i Malgrat pel nou pont sobre la Tordera tindrà lloc d’aquí a poc més d’una setmana, el dimecres 9 de desembre. La notícia arriba després que durant els darrers dies hi havia hagut un ball de dates que no acabava d’aclarir quan arribaria l’esperada data.\nProves de càrrega sobre el nou viaducte ferroviari,\noctubre 2020 - Fotografies: ADIF\nAquest migdia ADIF ha confirmat aquesta data mitjançant una nota de premsa, després que avui al matí la delegada a Catalunya del govern estatal, Teresa Cunillera, ho ha avançat a l’alcalde de Blanes, Àngel Canosa. La delegada s’havia compromès amb el batlle blanenc que, abans que es fes pública la data prevista, ho comunicaria al consistori.\nA principis del passat mes de novembre, durant la inauguració del nou pont sobre la Tordera per on passa la carretera Blanes-Malgrat, es va avançar que la inauguració del nou viaducte ferroviari depenia d’un darrer tràmit tècnic. Es tractava de l’Agència Estatal de Seguretat Ferroviària, que havia de donar el darrer vistiplau abans que es donés llum verda a la represa del servei.\nPer aquest motiu, només es va matisar que el restabliment del servei podria ser a finals de desembre, però sense detallar quan seria, ja que s’estava pendent del dictamen final. Fa pocs dies, però, diversos mitjans van apuntar amb més exactitud que seria a mitjans de desembre, el dia 14, mentre que per un altre costat s’informava que seria a principis de gener, el dia 4.\nL’antic pont ferroviari sobre la Tordera va col·lapsar el passat 22 de gener, igual que també ho va fer el pont que uneix Blanes i Malgrat per carretera, a conseqüència de la crescuda del riu per les precipitacions acumulades del Temporal Glòria. Les obres de reconstrucció han significat un cost de 10 M€, i el nou viaducte fa 221’3 metres de longitud repartits en 5 vanos, amb unes pilones clavades a 45 metres de profunditat per donar-li una major estabilitat.


Terapia Pareja Consejero Matrimonial en Catalunya - Foros de Medicina y Salud de PortalesMedicos.com\n» Foro Terapia de Pareja » Terapia Pareja Consejero Matrimonial en Catalunya\n#141762 - 14/05/12 09:04 PM Terapia Pareja Consejero Matrimonial en Catalunya\nAbans que res és bo saber que l'amor en la parella, no impedeix les crisis, però sí que pot convertir-se en el principal element de suport, per buscar una solució.\nEn tota parella, la convivència, produeix una miríada de frecs que es transformen en problemes que van creixent com una bola de neu, els quals la majoria de les vegades demanden una teràpia de parella per a la seva solució.\nHi ha problemes crònics i propis de tota parella com arribar a acords de convivència bons per a ambdós, l'arribada del primer fill, el com manejar l'economia casolana, la desocupació o la caiguda de projectes, agregant una cosa molt greu que aquesta començant a estendre's i queés la manca de vida sexual, que afecta cada vegada més parelles i no només als que treballen dur perquè no arriba el sou sinó també als que persegueixen l'èxit professional i econòmic, el que demana tot el seu temps i esforç.\nAcualment la caiguda del desig masculí és cada vegada més gran i ja es parla d'anorèxia sexual.\nViure en parella significa construir en conjunt una història, que indefectiblement afecta a tots dos, la qual cosa fa que a vegades es prenguin camins totalment diferents i els projectes i ideals comuns passen a un altre pla i la convivència esdevé un impossible.\nUn dels problemes actuals és que moltes parelles s'armen tardanament, fenomen mundial ja que els fills viuen a casa dels seus pares fins avançada edat per la problemàtica de manca d'oportunitat laboral, i impossibilitat d'aconseguir un habitatge propi, de manera que tots dos tenen costums molt arrelades i moltes vegades difícils de congeniar.\nTerapia Pareja Consejero Matrimonial en Catalunya Anonimo 14/05/12 09:04 PM


El poeta va morir en aquesta població del Moianès\nEl poeta amb Mercè Figueres, la seva amistat més íntima, en una imatge d'arxiu poc abans de morir. Foto: EPA\nEl municipi de Sant Quirze Safaja, al Moianès, acull aquest dissabte l’obertura de la commemoració del 75è aniversari de la mort del poeta Màrius Torres, en una jornada que servirà per desvelar els actes que s’han preparat per aquest 2017.\nLa presentació s’iniciarà a les cinc de la tarda a la plaça de l’Ajuntament i comptarà amb la presència del conseller de Cultura, Lluis Puig, de la directora de l’Institut de les Lletres Catalanes, Laura Borràs, de membres de la Càtedra Màrius Torres de la Universitat de Lleida i de les autoritats municipals, encapçalades per l’alcaldessa, Anna Guixà.\nDesprés de desgranar el calendari de commemoració i la figura de Torres, es podrà fer un tastet de la ruta que porta el nom del poeta, que passa pels indrets que solia trepitjar per reflexionar i inspirar-se. També es farà una lectura participativa amb l’acompanyament de Margarida Prats i Salvador Escudé i un concert de Meritxell Gené.\nNascut a Lleida el 1910, Màrius Torres va passar els últims anys de la seva vida al sanatori de Puig d’Olena de Sant Quirze Safaja, on va morir l’any 1942. Era metge de professió, però de ben jove es va interessar per la literatura i és precisament a Sant Quirze –i degut també a la seva malaltia de tuberculosi– on la literatura passa a ocupar el primer pla de la seva vida. Ell mateix es definia com “un metge que fa versos”.\nEntre els actes que ja se saben, hi ha el Tasta Màrius –dins la Fira de Tardor es presentaran productes gastronòmics inspirats en el poeta– o la inauguració de l’escultura a l’entrada del cementiri municipal, un acte que es farà el proper 29 de desembre, quan farà exactament 75 anys que va morir.\nArxivat a: SANT QUIRZE SAFAJA PROGRAMACIÓ MOIANÈS


FemBasquetCanals – Resultats i prèvia jornada – ConeixerCanals\nBy Conèixer Canals on 21 de noviembre de 2013 No Comments\nHola a tots, fembasqueters!\nResultats del passat i gelat cap de setmana:\nL’equip INFANTIL (Vidavia-FBC) jugava dissabte de matí a la nevada població d’Ontinyent front al Mtnez. Valls B, amb victòria per als verds (21-69) que continuen amb la seva bona ratxa.\nDe vesprada, l’equip SÉNIOR (CatalanaOccidente/MasiaGolf) rebia al CB Ayora al pavelló Ricardo Tormo de Canals. Altre partit guanyat per als de Rafa, en un enfrontament dominat de principi a fi front a un equip molt més gran. (72-51)\nPer acabar, el diumenge de matí a Ontinyent, l’equip CADET (Rodared-FBC) perdia pels pèls i a última hora un partit que havia dominat majoritàriament. Al final es va escapar, llàstima i enhorabona pel bon partit. (44-41)\nEls equips BENJAMÍ i ALEVÍ tenien que jugar a Xàtiva i la pluja va impedir els partits. Aplaçats fins propera data.\nCom sempre, enhorabona a tots per l’esforç i ganes fent bàsquet.Podreu trobar a la nostra pàgina de Facebook unes breus cròniques dels partits de l’equip Infantil i de l’equip Sénior. A més de fotografies del cap de setmana.\nPer a esta jornada del 23 i 24 de novembre:\nL’equip ALEVÍ (Gerpasa/Himar-FBC) rebrà al pavelló de Canals a l’EMBA Alcúdia el dissabte a les 10:00h.\nL’equip CADET (Rodared-FBC) jugarà també al Ricardo tormo a les 16:00h front al Basket Club Canals.\nL’equip INFANTIL (Vidavia-FBC) ho farà després, a les 18:00h, davant l’E.B. l’Olleria.\nA Alberic, l’equip SÉNIOR (CatalanaOccidente/MasiaGolf-FBC) jugarà a les 16:00h.\nEl partit de l’equip BENJAMÍ front al Manuel ha sigut aplaçat.\nSort per a tots i a passar-ho bé!Podreu trobar més informació a Twitter i Facebook, així com també a l’adreça fembasquetcanals@hotmail.esGràcies per la vostra atenció i a seguir fent bàsquet!


Més ràpids que el llamp, més vius que el foc | Llegendàrium\n22 d'agost de 2017 16 de gener de 2020\nMés ràpids que el llamp, més vius que el foc: Dansant amb els esperits de la Terra\nMés ràpids que el llamp, més vius que el foc és un dels millors llibres que he llegit sobre antropologia cultural i etnologia1 de figures tradicionals i populars de les terres de parla catalana. S’endinsa en un passat històric ja perdut amb una clara vocació de conservació, investigació i reconstrucció d’aquells fenòmens culturals, socials i màgics que és donaven al voltant d’aquells éssers que els antropòlegs anglesos anomenen «Little Folk», la Gent Petita. No endebades el seu subtítol és: «Petits éssers fantàstics en l’àmbit lingüístic català». Hi trobareu estudis i aproximacions complertes dels Menairons i els Follets catalans, els Barruguets i els Diables Boiets de les Illes Balears, els Cerdets i els Gambosins del País Valencià i moltes d’altres criatures ancestrals lligades a la Terra. I ho fan amb un gran rigor acadèmic apte per a tots els lectors, a més d’oferir citacions, documentació i proves de treball de camp, amb una visió crítica i alhora constructiva de tot allò que recullen en el seu assaig.\nL’estructura escollida facilita l’enteniment del llibre i les tesis que proposen els autors, però no estem davant una estructura tancada pensada per justificar una tesi. Aquest és un problema habitual en els llibres d’antropologia del segle XX i XXI, inclús d’alguns molt famosos, on tot sovint s’intenta encabir tota la documentació i troballes dintre d’una tesi «previa» que té l’autor, a vegades forçant les idees i els marcs culturals, o directament inventant-los. Però l’estudi de Casanova i Creus constantment s’obre a noves hipòtesis i a la participació activa del lector o l’estudiós.\nL’estudi es troba dividit en tres parts. La primera parla dels autors i folkloristes precedents, que van recollir de la tradició oral aquests éssers, a més de donar una visió de la resta de Gent Petita de la Península Ibèrica –i d’Europa–; la segona és un inventari de les criatures i esperits tradicionals, classificant-los segons els seus trets antropomòrfics o carència dels mateixos, amb un afany d’erudició eclèctic i alhora minuciós, parlant-nos de totes les seves possibles morfologies, hàbitat, rondalles on apareixen, relacions amb d’altres éssers…; la darrera part de l’estudi és la que m’ha semblat més interessant, ja que Casanova i Creus parlen de la relació d’aquests esperits amb tres elements: Els avantpassats i la Terra per un costat; el foc, especialment la llar de foc com a entitat espiritual viva, per un altra; i finalment la relació que tenen aquests éssers amb diversos enteògens, bolets i plantes, especialment el reig bord, el pericó o herba de Sant Joan i certes variants de la falguera o herba manaironera.2\nSi llegiu el llibre trobareu que aquest adjectiu de «petit» se’ns queda curt ben aviat, descobrireu que potser no són tan «petits» i que, a més a més, en els seus orígens, no tenien la forma que avui en dia els adjudiquem, en general formes infantilitzades i reduïdes a l’anècdota. De fet, molts d’ells eren invisibles o tenien una forma vague i difusa, meres luminescències o formes passejants, o bé figures de les quals no se’n pot parlar perquè són inaprehensibles si no et trobés en estat de trànsit, «il·luminat». Segons Josep Maria Fericgla aquest seria l’estat més pròxim al que realment seria aquesta Little Folk, solament aquells que els han vist i tractat saben com són realment i, probablement, per a cada persona s’expressin de manera diferenciada, amb nexes en comú.\nHi ha certes idees que els autors no desenvolupen, però que apunten en el subtext. Com aglutinar una criatura i al seu voltant totes les que podrien estar-hi relacionades –o ser la mateixa, canviada– i l’evolució que aquestes van patir des del paganisme de l’Antiguitat i inclús fins més enllà, en un neolític originari, fins al dia d’avui, passant per l’Edat Mitjana i Moderna. És interessant veure com aquestes criatures inclús es van desplaçant pel mapa seguint els parlants de català. Així, per dir dos exemples, les criatures invisibles i ancestrals que són els Menairons avui reduïts a l’àmbit pallarès però antigament estesos per tot el Pirineu, troben una clara correspondència amb Fameliars i Diables Boiets mallorquins, alhora que amb el vent i els esperits fecundants de la Terra; mentre que els Follets –potser la criatura més famosa del saber popular català– i els seus cosins els Joanets, l’Homo de Sa Colzada o els Barruguets, tindrien més a veure amb el foc i els esperits dels avantpassats; tot això els autors no ho diuen directament, però m’ha semblat copsar-ho entre línies en les seves propostes geogràfiques. A veure què en penseu vosaltres.\nCerta idea que sí que tracten els autors i que podem trobar en altres antropòlegs europeus és com, a força de repressió -sigui pels diversos canvis de religió que han patit les zones on avui es parla català, sigui per l’acció de l’Església Catòlica, dels poders feudals o de l’acció uniformitzadora de la ciència i l’avenç tècnic–, els antics esperits associats a la terra i al poble es van anar antropomorfitzant i «empetitint», quedant lligats a l’àmbit dels jocs dels infants, com sol passar amb moltes pràctiques antigament màgiques o tradicionals. Tal com ho mostren Casanova i Coll, a les terres de parla catalana això es pot veure molt clarament en el desplaçament Est-Oest i Nord-Sud, per bé que les Illes Balears, sobretot Eivissa, contenen un talant molt especial i ben diferenciat.\nDoncs ja ho sabeu, si voleu conèixer-los aquest llibre és una invitació a ballar amb els Follets a la vora del foc, a submergir-se a les cales nocturnes amb el Barruguet i volar alt, per sobre i per dins de la Terra, amb tots ells.\nI concretant més, etnomicologia, l’estudi del bolet i els seus usos en relació al folklore.\nEn aquest punt i en l’any en què es va fer, era d’obligada citació el professor d’antropologia cultural Josep Maria Fericgla, un gran estudiós català dels enteògens, sobretot del reig bord, també conegut com a reig de fageda. El seu imprescindible treball El bolet i la gènesi de les cultures també el portaré a Llegendàrium ben aviat.\nTítol: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc\nAutors: Joan Casanova Coll, Joan Creus Saumell\nEditorial: Publicacions de l’Abadia de Montserrat / Biblioteca de cultura popular Valeri Serra i Boldú 11\nA qui el recomano?: A tothom –estudiós o mer aficionat– que vulgui conèixer aquesta part de la nostra cultura popular que moltes vegades queda relegada com a menor, quan en realitat aquesta Gent Petita, aquests esperits lligats a la terra, al foc, al vent, als mars, als rius i als avantpassats, formen part també fonamental de la nostra cultura i del nostre passat. I no solament conèixer, sinó pensar i reflexionar sobre ella, invitació que es troba per tot el llibre.\nRepertori de llegendes historiogràfiques de la Corona d’Aragó. Anna Cortadellas\nEl Pirineu Espanyol. Ramon Violant i Simorra. I alguns apunts del “leridanismo” franquista\nArticle anteriorTorre Salvana II. Exemple de folklore modern\nArticle següentTorre Salvana III (i final). Un lloc on trobar-se amb el Diable\nCatalunya, Criatures, Essencials, Mitologia, Salvatges, Territori


Pessigolles - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nsensació del cos\nLes pessigolles o cuscanelles són una sensació que s'experimenta en algunes parts del cos quan són lleugerament tocades, que sol provocar involuntàriament la rialla i, si són continuades, una convulsió. També poden produir-se quan s'efectua pressió en aquestes zones, i especialment quan ho realitza una altra persona amb un vincle afectiu. Per condicionament, també es generen quan el subjecte creu que està a punt de ser tocat. Són inicialment plaents, però al cap de cert temps es tornen desagradables. Quan les pessigolles es produeixen, s'activa l'escorça somatosensorial.\nUna nena fa pessigolles al seu germà petit.\nEs creu que relaxen i enforteixen els músculs. Per exemple, les pessigolles en els peus estimulen els músculs de la cama i del peu. En ser així, són bones per als atletes o corredors. Les aixelles, les costelles, el coll, els palmells de les mans i les plantes dels peus són zones l'estimulació de les quals mitjançant pessigolles produeix el riure amb més gran facilitat. Recents estudis científics demostren que constitueixen una part important del joc, de manera que, quan es fan pessigolles a una persona, no sols mira d'escapar-se'n i riure, sinó que procura retornar-les.[cal citació]\nEl procés de donar i rebre pessigolles obeeix a una espècie de programació neurològica que estableix vincles personals. Succeeix el mateix amb el sexe. És, en definitiva, una activitat comunicadora innata. Prova d'això és que difícilment una persona es fa pessigolles a si mateixa. En alguns estudis s'ha demostrat que no és possible d'autoinduir-se pessigolles a causa d'un mecanisme cerebral que anticipa els moviments propis, que bloca la sensibilitat provocada per tal tocament. Tanmateix, amb l'ajuda d'un robot de control remot que es mogui amb lleugers retards a les ordres rebudes sí que és possible l'autoinducció.\nLes pessigolles també s'han anomenat «reacció de por», per tal com el cervell fa que el múscul "atacat" es mogui bruscament, però això no evita que, en ocasions extremes, indegudament causi riure; és a dir: més aviat impliquen por de rebre sensacions estranyes infligides per una altra persona.\nAl Rosselló i a l'Empordà pessigoles.\ncassigoles (Puigcerdà, Borredà, Alàs), cassanogues (Ulldecona), cassònigues (Ulldecona).\nAl País Valencià s'usen, a més de cuscanelles (Alcoi, Campello, Benilloba, Cocentaina, Crevillent, El Pinós, Guardamar, Muro), els mots cosconelles (El Ràfol de Salem, La Ribera, Massalavés, Llanera, Polinyà, Beniopa, Vall de Gallinera, Calp), casconelles (Tavernes de la Valldigna), cosquenelles (l'Olleria), cosquerelles (Camp de Túria, Benaguasil; cusquerelles (Benaguasil, Nules, Carlet), cosquelles, cusquelles i sorelles. cossinogues (Vinaròs, Villar de Canes, Pobla de Benifassà, Cinctorres, Maestrat i Ports de Morella), cassinogues/cassònies (Peníscola); cassònigues/cassinògues i sessinògues (Vinaròs; cassanogues (Salzadella, Vinaròs?), cosquinogues (Alcora), cosquelles (Torís, Moixent, Vistabella, Biar), cosquilles (Cinctorres), cosquerelles (Val.), cosquinyoles, conetes (a Cabanes, per ex.), sigolletes (Vall d'Uixó, Almassora, Vilavella, diminitiu del ja diminitiu pessigolletes), segulletes (Oropesa), picoretes (Altea, Cocentaina, Sueca, Gandia, Massalavés), regalletes.\nEn alguns llocs s'empren aquests mots exclusivament en diminutiu. Així, per exemple, a Banyeres de Mariola diuen habitualment cusquelletes. Per a una visió completa, vegeu https://dialnet.unirioja.es/descarga/articulo/5155593.pdf Precisions sobre les àrees dialectals en el català del nord del País Valencià, d'Andreu Beltran Zaragozá.\nA les Illes Balears s'empra pessigolles (Mallorca), cassogues (Eivissa) i còssigues (Mallorca, Menorca), cossiguetes (Menorca), joques (Migjorn-Gran, Alaior).\nPessigolles com a torturaModifica\nLes pessigolles poden esdevenir procediments de tortura, de moltes maneres. La més popular és la de les plantes dels peus. Regularment es lliga l'individu o víctima a un llit, taula o assegut en una cadira. Amb les cames aixecades i els peus –descalços– lligats a una altra cadira, se li fan pessigolles de manera suau, però a mesura que passa el temps s'augmenta la pressió fins a sufocar a la víctima i fer-la patir. Per a aquesta modalitat de tortura es poden utilitzar instruments tals com a plomes, plomalls, raspalls, les mans mateixes o qualsevol objecte de superfície vellutada o que simplement provoqui pessigolles. L'objecte més comú i popular per a fer pessigolles és la ploma. A les sèries de televisió i a les caricatures, en general, al personatge el torturen fent-li pessigolles, principalment en els peus, i sempre amb plomes.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pessigolles\n↑ Definició de «pessigolles» al Diccionari de l'IEC.\n↑ 3,0 3,1 «¿Por qué no podemos hacernos cosquillas a nosotros mismos?». [Consulta: 29 gener 2015].\n↑ Trascripció d'una entrevista a Robert Provine per Eduard Punset a RTVE.\n↑ Sarah-Jayne Blakemore «Why can't you tickle yourself?». Neuroreport. Arxivat 2009-02-05 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pessigolles&oldid=28650251»\nDarrera modificació: 23 nov 2021 a les 20:23\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 nov 2021 a les 20:23.


La Banda Simfònica de la Primitiva Setabense ofereix un concert de marxes processionals - Nuestras Bandas de Musica\nLa Banda Simfònica de la S.M. 'La Primitiva Setabense' de Xàtiva serà l’encarregada d’interpretar les marxes processionals que identifiquen a la Setmana Santa Setabense.\nSerà en l’acte central de la XIIa Trobada Diocesana de Confraries i Germandats de Setmana Santa de les Diòcesis de Sogorb-Castelló, Oriola- Alacant i València.\n“El so de les Imatges” se celebrarà aquest dissabte, des de les 17.00h, al Gran Teatre de Xàtiva.\nLa Banda, baix la direcció del seu mestre titular, Saül Gómez, interpretarà marxes tradicionals de les processons de la Setmana Santa de Xàtiva com 'Mektub' (Mariano San Miguel), 'Tosca' (Puccini) o 'Mater Mea' (Ricardo Dorado), a més d’altres d’estrena més recent com 'Hossana in Excelsis' (Óscar Navarro) i 'La madrugá' (Abel Moreno).\nEls compositors de Xàtiva estaran representats en la 'Marxa fúnebre nº 3' del fill adoptiu de la ciutat Attilio Bruschetti, i el motet anònim 'Eram quasi agnus innocents' adaptat per a banda pel Director Honorari de la Vella, el xativí Francisco Perales Ferre.


IPC: Els preus han pujat un 0,3% més per als treballadors mileuristes que per a les rendes més altes | UGT Catalunya\nIPC: Els preus han pujat un 0,3% més per als treballadors mileuristes que per a les rendes més altes\nLa UGT de Catalunya denuncia la polarització dels salaris que s'està produint al nostre país\nEl passat mes de maig els preus a Catalunya i a l'Estat van pujar tres dècimes, el que situa l'IPC interanual a Espanya en el 2,3%, i al nostre país, en el 2,6%. Per tant, el diferencial entre Catalunya i Espanya, de tres dècimes, es torna a consolidar, amb la qual cosa constatem que la diferència del comportament en l'evolució dels preus entre Catalunya i Espanya continua sense rebre resposta per part del Govern i que el Pla de mesures contra la Inflació aprovat el 2006 no està mostrant els resultats esperats. De fet, Catalunya és la segona comunitat autònoma amb la variació interanual més elevada, després de Múrcia (2,7%).\nEls grups que han patit les variacions mensuals de preus més altes a Catalunya que a Espanya són alimentació (Espanya 0,1% i Catalunya 0,3%), vestit i calçat (1,3% Espanya i 1,8% Catalunya) i hotels (0% a Espanya i 0,2% a Catalunya). Pel que fa a les variacions interanuals, continuen marcant la diferència ensenyament (4,5% Espanya i 6,4% Catalunya), hotels (4,9% Espanya i 5,5% Catalunya), habitatge (3% Espanya i 3,4% Catalunya) i vestit i calçat (1,1% Espanya i 1,4% Catalunya).\nL'IPC dels "mileuristes"\nEl percentatge de despesa en alimentació i habitatge respecte a la despesa total d'una família és més gran si els ingressos familiars són baixos. Així, una família "mileurista", amb ingressos inferiors als 1.000 euros mensuals, dedica un 60% al pagament d'habitatge i alimentació, mentre que una família de rendes altes, hi dedica tan sols el 45% dels seus ingressos. Habitatge i alimentació són precisament dos dels grups més inflacionistes en els darrers 5 anys, i així ha estat també el passat mes de maig i si observem les variacions interanuals. L'impacte de l'augment dels preus d'habitatge i alimentació incideix més sobre l'economia de les rendes baixes que sobre la de rendes altes, ja que aquests grups representen un percentatge més alt en la seva despesa total. Per tant, la taxa de variació general es veu augmentada quan ponderem les taxes de variació de cada grup segons el pes relatiu de despesa dels "mileuristes", on habitatge i alimentació tenen més pes. Així, aplicant aquesta ponderació dels grups, obtenim que l'IPC suportat del mes de maig per als treballadors i les treballadores que cobren per sota dels 1.000 euros s'apropa més al 2,6% que al 2,3% oficial en el cas d'Espanya, i s'apropa més al 2,9% que al 2,6% oficial a Catalunya, ja que l'IPC oficial només té en compte una distribució de despesa general i no de rendes baixes. D'una altra banda, el diferencial entre Espanya i Catalunya torna a repuntar, sent el passat mes de maig de tres dècimes. No hem d'oblidar que les taxes de creixement són acumulatives i que durant els darrers anys Catalunya, i els segments de rendes més baixes especialment, ha acumulat augments de preus superiors als de l'Estat.\nPer tant, la UGT de Catalunya denuncia un cop més la pèrdua de capacitat adquisitiva dels treballadors i treballadores del nostre país, especialment d'aquell conjunt de població que, amb rendes baixes, ha de suportar uns augments relatius en el cost de la vida molt superiors als de les rendes més altes. I recordem que a Catalunya són més de 1.200.000 els treballadors i les treballadores que cobren sous per sota dels 1.000 euros. Per això, el nostre sindicat s'ha compromès a no acceptar salaris "submileuristes" en cap dels convenis col·lectius que negociï.


L'equip de govern aprova els pressupostos amb l'abstenció del PP, CiU i ICV-EUiA - Diari de Rubí\nL’equip de govern aprova els pressupostos amb l’abstenció del PP, CiU i ICV-EUiA\nMés de 300 persones assisteixen a la Matanza do porco de la Irmandade Galega\nLa Finestreta Única Empresarial gestiona més de 2.200 tràmits en només 7 mesos\nat 18 de març de 2013\nEl Ple de Rubí, convocat dilluns de forma extraordinària, en va tenir prou amb poc més de 20 minuts per enllestir l’aprovació dels nous pressupostos que han de regir l’actuació del govern local durant aquest 2014.\nVa ser una sessió gairebé sense debat en què cadascun dels grups municipals es va limitar a donar explicacions sobre el seu sentit del vot minuts abans de la votació final, que va acabar amb 9 vots favorables, els de l’equip de govern, format pel Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) i Esquerra Republicana de Catalunya (ERC), 12 abstencions, provinents de les files del Partit Popular (PP), Convergència i Unió (CiU) i Iniciativa per Catalunya Verds-Esquerra Unida i Alternativa (ICV-EUiA), i 2 vots contraris, els dels dos regidors d’Alternativa Ciutadana de Rubí.\nSegons va manifestar el regidor socialista, Josep Castro, el pressupost , de caràcter continuista, “garanteix la prestació i l’eficiència dels serveis públics, l’autonomia financera de l’Ajuntament, la cohesió social i la reactivació econòmica”.\nLa proposta de l’executiu local va tenir amb més abstencions que vots afirmatius, però també menys vots contraris que en l’aprovació inicial pel canvi de posicionament d’ICV-EUiA, l’única formació que ha variat el sentit del seu vot respecte a fa un mes i escaig. La coalició ecosocialista ha valorat “la continuació de les mesures anticrisi, que ajuden a pal·liar els efectes més negatius de la crisi”, en paraules de Francesc Hinojosa, el seu portaveu. Tot i això, el canvi en el sentit del vot s’ha produït després de pactar amb el bipartit que en cas que al 2014 hi hagi una previsió de romanent de tresoreria, abans que finalitzi l’any, es reinvertirà part d’aquest possible superàvit a ampliar el pla de mesures extraordinàries contra la crisi.\nEn la posició de la resta de forces municipals no hi va haver sorpresa, el PP va confirmar la seva fortalesa davant l’actual govern en minoria, afeblit després de la crisi interna del PSC, i va anunciar amb satisfacció i orgull que havien estat acceptades totes les seves demandes: “No són els nostres pressupostos, però s’han encabit les nostres propostes, estem molt satisfets”, va subratllar Mònica Querol, portaveu del PP i cap de l’oposició.\nTambé CiU va mostrar, en part, la seva satisfacció ja que algunes de les demandes dels nacionalistes també han estat acceptades. És el cas “d’una remodelació integral del centre històric, una millora dels espais naturals, de l’estat dels polígons, de la plaça Salvador Allende i la plaça Pere Esmendia”, entre altres accions que va detallar Núria Climent, portaveu de CiU. Tot i això, la dirigent nacionalista considera que “l’equip de govern no ha volgut anar més enllà, Rubí necessita més compromís, no una suma d’abstencions”.\nACR es manté en el no\nAlternativa és l’única força que finalment es manté en contra dels comptes municipals per aquest 2014, com ja va fer fa més d’un mes, en l’aprovació inicial. Els independents gairebé no han mantingut converses per negociar amb el govern local i les seves propostes no han prosperat, però han aprofitat la sessió plenària per demanar que, “de cara a l’any vinent s’acabi el mandat amb una auditoria de recursos humans per millorar la plantilla municipal”.


Àlbum d'Auschwitz - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nàlbum fotogràfic i col·lecció\natribuït a Bernhard Walter\n1944 (>maig 1944)\nLli (teixit) i paper\n25 ( ) × 33 ( ) cm\nYad va-Xem (1980–)\nYad va-Xem (Jerusalem Oest)\nL'Àlbum d'Auschwitz és una excepcional col·lecció fotogràfica de l’Holocaust durant la Segona Guerra Mundial. Foren trobades en un camp d'extermini nazi, a Oświęcim, Polònia. És l'únic testimoni fotogràfic del procés d'extermini del camp de concentració d'Auschwitz Birkenau, fetes pels propis nazis, llevat de tres realitzades pels presoners del grup de Sonderkommandos jueus.\nEl propòsit original de les fotos no ha estat mai determinat. Podien haver estat preses per Ernst Hofmann o per Bernhard Walter, dos homes de les SS responsables de prendre les empremtes i realitzar les fotografies d'identitat dels presoners que no eren seleccionats per a l'extermini.\nL'àlbum consta de 56 pàgines i 193 fotos. La col·lecció tenia originalment moltes més fotos, però abans de ser donat al Museu d'Israel, Yad Vashem, algunes van ser cedides a supervivents que van reconèixer a parents i a amics.\nLes imatges documenten detalladament l'arribada dels jueus nouvinguts d’Hongria a començaments de l'estiu de 1944: com eren baixats dels vagons de càrrega i el procés de selecció realitzat per un suposat personal mèdic de les SS i per guàrdies del camp, que separaven aquells qui eren considerats aptes per al treball dels qui serien enviats a les cambres de gas. El fotògraf seguia tant els grups seleccionats per al treball fins a la sortida del camp com els grups seleccionats per morir fins a l'entrada dels crematoris. El fotògraf també va documentar la feina de l'àrea anomenada Canadà, on les pertinences dels presoners eren classificades per ser enviades a Alemanya.\nDonats els esforços realitzats pels nazis per mantenir en secret la solució final, és extraordinari que s'hagi trobat l'àlbum. La presonera Lilly Jacob (més tard anomenada Lilly Jacob-Zelmanovic Meier) va ser l'única membre de la seva família seleccionada per treballar a Auschwitz-Birkenau en l'època de l'evacuació del camp quan ja s'apropaven les tropes soviètiques.\nJacob, abandonada pel seu estat de salut, es va passejar per diversos camps, arribant finalment al camp de concentració Dora-Mittelbau, on va ser alliberada. Va passar un temps recuperant-se de la seva malaltia en barraques de soldats abandonades per les SS. Jacob va localitzar l'àlbum en una gaveta al costat d'un llit, també va trobar fotos dels seus familiars i d'alguns membres de la seva comunitat. La coincidència és sorprenent, ja que cap de les persones que surten a les fotografies no va estar tancada amb Jacob, i ella mai no va estar al corrent del pas d'aquestes persones per Auschwitz.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Àlbum d'Auschwitz\n«The Auschwitz Album» (en anglès). Yad va-Xem.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Àlbum_d%27Auschwitz&oldid=21484263»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 jul 2019 a les 12:15.


Campanya per posar Sant Andreu de Palomar a dues parades\nJust un dia després que s’anunciessin canvis de nom per unificar els rètols de diferents parades intermodals de Barcelona on el metro enllaça amb rodalies o el ferrocarril, una campanya qüestiona una de les denominacions aprovades. La queixa vehiculada a través d’internet discuteix que la parada de tren de Sant Andreu Comtal es simplifiqui per passar a ser de Sant Andreu, igual que l’estació de metro i que el districte. En canvi, la iniciativa ciutadana recull signatures per reclamar que s’esmeni la modificació i que totes dues parades passin a ser rebatejades amb el nom de Sant Andreu de Palomar, igual que el barri on es troben les boques de metro i de rodalies.\nLa campanya s’adreça a l’Autoritat Metropolitana del Transport (ATM), que ha acordat les variacions en les denominacions de 10 parades de la xarxa de transport públic. La iniciativa parteix de l’historiador local Pau Vinyes, membre del centre d’estudis Ignasi Iglésias, que investiga i divulga la història de Sant Andreu de Palomar, un dels antics municipis que Barcelona va acabar absorbint. En el cas de Sant Andreu de Palomar, l’annexió a la capital va ser el 1897, arran d’un reial decret signat per la reina regent Maria Cristina. Barcelona va engolir alhora altres cinc poblacions de la seva corona, fins aleshores independents: Gràcia, Sant Martí de Provençals, Sants, Sant Gervasi de Cassoles i les Corts.\nLa campanya oberta per sol·licitar que les estacions de Renfe i de metro passin a anomenar-se Sant Andreu de Palomar sosté que acceptar el prec constituiria tot un símbol de reparació històrica. “D’aquesta manera, recuperem el nom original del territori (l’exmunicipi de Sant Andreu de Palomar) i diferenciem el nom de l’actual barri (Sant Andreu de Palomar) del Districte (Sant Andreu) i evitem confusions”, defensa la petició que recull adhesions a la plataforma Avaaz.org.\nRecuperar el nom original\nSi la suggerència prosperés, suposaria retornar a la denominació original de la parada primigènia del barri. Vinyes explica que Sant Andreu de Palomar ja va donar nom a l’estació de tren.\n“La de Sant Andreu Comtal és una de les més antigues a l’Estat espanyol en funcionament i el seu nom original era Sant Andreu de Palomar -il·lustra l’historiador-. Quan Renfe hi entra i es nacionalitzen les vies d’ample espanyol el 1941, es reestructura i l’estació acaba passant a anomenar-se Sant Andreu Comtal, perquè a prop passa el Rec Comtal, mentre que la de Sant Andreu Arenal es va anomenar així perquè hi ha el carrer de Concepció Arenal”.\nVinyes addueix que retolar les estacions amb el nom de Sant Andreu de Palomar permetria “diferenciar l’actual barri del districte i s’evitarien confusions”. “Hi ha molts pobles que es diuen Sant Andreu i que posen el seu nom íntegre a l’estació, com Sant Andreu de la Barca o Sant Andreu de Llavaneres, així que seria lògic que aquí s’afegís ‘de Palomar’. Un altre aspecte important és que dignificaríem el territori amb el seu nom original“, argumenta l’historiador que propugna la modificació.\nLa proposta ha rebut prop de 90 adhesions durant la primera jornada de recollida de suports. Entre altres, hi donen suport el Centre d’Estudis Ignasi Iglésias, l’Associació de Veïns i Veïnes de Sant Andreu de Palomar i la Societat Cultural i Esportiva La Lira.\nVinyes assenyala que recobrar la denominació original de l’estació del tren i estendre-la a la parada de metro és un vell desig. La revelació de les pròximes modificacions a la xarxa ha empès que la proposta es llanci just ara. Els promotors es plantegen enviar cartes a l’ATM i a Transports Metropolitans de Barcelona per sol·licitar que adoptin la reivindicació abans d’unificar les dues parades sota el nom del districte en comptes del de Sant Andreu de Palomar.\nUna maig 11, 2022 | 01:24\nQue hi posin Sa n'Andreu. Perquè no hi ha un putu andreuenc/andreuenca que pronunciï en català el nom del seu poble\nAnònim maig 11, 2022 | 15:15\nTots les meves amistats del Poble ho diem bé! Potser és que no has trobat l’autèntic teixit cultural de SanT’Andreu…😂😂🙏🏽🙏🏽


Els grups parlamentaris busquen la fórmula per definir "responsabilitats" en el futur en cas que prosperin les investigacions sobre corrupció\nper Joan Antoni Guerrero 09 de gener de 2019 16:09\nLa ponència per decidir el repartiment de les competències, personal i pressupost del consell comarcal del Barcelonès, en procés de dissolució definitiva, s’ha constituït al Parlament aquest dimecres. Les presumptes irregularitats a la institució són un de les darreres qüestions a tancar per avançar en la tramitació de la llei que liquidarà l’ens abans de les eleccions. En tot cas, però no són motiu de discòrdia entre els grups parlamentaris, que treballen en plena sintonia. La sessió d’aquest dimecres també ha servit per debatre esmenes i es preveu que dimecres vinent es tractin els darrers serrells a la Comissió d’Afers Institucionals (CAI). D’aquesta manera, es deixaria el text llest per ser aprovat en el ple del 23 i 24 de gener.\nLa diputada de JxCAT Anna Erra ha explicat a El Món que no hi ha elements de “fricció” entre els partits en la tramitació de la llei, que ha d’acabar de definir les qüestions que tinguin a veure amb la transparència de la gestió. "Treballem perquè en algun lloc de la llei es deixi constància que hi ha hagut un control i una supervisió de tot el que s’ha fet abans", ha assenyalat.\nEl tràmit avança "molt ràpid i bé", manté la diputada, però encara falta trobar de quina forma es pot "assegurar que tot és net, que no hi ha cap problema, o al revés". Preguntada sobre les irregularitats que s’investiguen i les conseqüències que se’n puguin derivar, Erra ha avançat que el redactat de la llei ja contempla els diferents escenaris: "Com que això pot passar, o no, es té present que en el text ha de quedar reflectit què s’hauria de fer si cal assumir responsabilitats".\nMés info: El Parlament inicia el trossejament del Consell Comarcal del Barcelonès\n"Una comissió mixta farà el traspàs de competències un cop se suprimeixi el consell, però què passa si continua aquesta indagació?", es pregunta la diputada de JxCAT. En aquest sentit, la ponència buscarà quin ens avaluador és el més adequat i com ha de ser el control posterior: "Tothom té clar que s’ha de deixar net i estem buscant la fórmula jurídica que ens pot anar més bé".\nLa Sindicatura de Comptes hauria detectat gestió irregular en empreses públiques del consell com en el cas de la societat Marina Badalona, investigada en el cas Pretoria, i la constructora Regesa, amb procediments de contractació sospitosos. També s’haurien observat possibles irregularitats a l'extinta Fundació Pisos de Lloguer.\nPel que fa a qüestions laborals, moltes demandes dels treballadors han estat admeses i la llei preserva els seus drets. “És una proposta de llei que estava molt mastegada, primerament havia d’aprovar-se en el ple del 6 i 7 de setembre del 2017, i després es va aturar per la dissolució del Parlament amb el 155”, ha recordat Erra.\nLa dissolució del consell comarcal s’explica per la seva “pèrdua d’efectivitat” ja que moltes de les seves tasques havien quedat absorbides per altres òrgans de l’àrea metropolitana de Barcelona. Erra defensa l’excepcionalitat de la supressió i tanca la porta a suprimir més consells comarcals, perquè a la resta del territori català sí que és fonamental mancomunar serveis a través d'aquestes administracions supramunicipals.


Vindràs amb mi després del diluvi – Al·lots llegint\n“La Sigrid pica a la porta com havien quedat.\nDos tocs secs, no gaire forts, per no molestar-lo”\nComençar no sempre és fàcil. Fa molta por, penses i repenses si el que dius és correcte, si el to és l’adequat, si l’encàrrec era per a tu, si estaràs a l’alçada, si deixaràs de tremolar mentre els teus dits tamborinegen a sobre el teclat.\nI tanques els ulls, i respires i t’aixeques i comences a caminar, o a escriure que més o menys és el mateix.\nMoltes vegades dic en veu alta que els adults hem de llegir més literatura infantil i juvenil, que hem de llegir el que elles i ells llegeixen i avui començo aquesta secció fent la recomanació a l’inrevés. Vinc a parlar-vos d’un llibre, que està dins del catàleg d’adults, dins de la col·lecció Matar al monstre de Comanegra. Vinc a dir-vos, joves lectors, que dins dels catàlegs per adults s’amaguen propostes que també són per vosaltres.\nIniciar una col·laboració com aquesta, a un portal de referència, és tot un repte. I volia començar amb una lectura que va ser una sacsejada dins del temps tranquil del meu estiu perduda a la muntanya.\nLa col·lecció Matar al monstre neix del cap dels editors de Comanegra, l’Alba i en Jordi. Veient que s’apropaven els 200 anys de Frankenstein de l’escriptora anglesa Mary Shelley van proposar a 7 autores i autors una col·lecció que tenia dos requisits: Barcelona com a escenari, en unes dates concretes i amb un personatge secundari relacionat amb el Nou Prometeu que havia d’aparèixer. A partir d’aquí, la llibertat de cada escriptor i escriptora.\nI aquí, la meva recomanació, el sisè volum de la col·lecció, Vindràs amb mi després del diluvi de Mar Bosch. Nota als lectors: cada llibre es pot llegir per separat o seguint l’ordre de la publicació, no es fan espoilers dels anteriors ni tindrem informació que no entendrem. Cada llibre funciona com un planeta literari, i tots junts, conformen una petita galàxia de lletres.\nEn Vindràs amb mi després del diluvi posem els dos peus a Barcelona, a l’any 2004, quan es va inaugurar el famós Fòrum de les Cultures. I la Sigrid, la protagonista, arriba a la ciutat. Té quinze anys, la ciutat és enorme, ella ve d’un petit poble amb el seu germà, en Noé. I aterra a casa d’una tieta-àvia, molt gran. I ja, de bon començament, no sabem qui li dona un cop de mà a qui.\nAlguna cosa passa amb en Noé, el germà gran que fa poca cosa per intentar sortir de les 4 parets de la seva habitació. Per no dir que no fa res.\nPartim de dos fets que sabem, la mare de la Sigrid va morir quan ella era petita, i el buit encara dura, i durarà. I que Sigrid no és el seu nom de naixement.\nDos fets que ens donen la mà i ens portem a caminar pel barri del Poble Nou, allà, cap al 2004 (tampoc fa tant de temps).\nI entre noves relacions, pors, reflexions, records, buits i empenta anem passejant amb aquesta jove noia que va descobrint un nou món al seu voltant.\nAquest diluvi literari és fruit de moltes hores de treball de la Mar Bosch (Girona, 1981). Aquesta autora a mi ja em va captivar amb Bedlam, premi Just M. Casero del l’any 2012, editat a Empúries l’any 2013 i que us recomano també moltíssim. Amb la seva segona novel·la em va atrapar, Les generacions espontànies (Edicions del Periscopi, 2016) i amb aquest diluvi ja em va fer voler inaugurar un club de fans.\nLa seva ploma, el seu sentit de l’humor, fer dir als personatges sentències veritables i dures d’una manera dolça i senzilla. De voler anar a buscar les coses que realment importen. I fer literatura, sense cap altra pretensió que fer delir al lector, fer que passis una estona més que agradable tot resseguint les passes de la Sigrid.\nCom la Sigrid al final de la novel·la, he deixat de tremolar mentre escric. I em quedo ara amb les ganes que descobriu la Mar, el seu diluvi i aquelles joies amagades que poden fer-vos començar o seguir una relació de molts anys amb la lectura. Que d’això és tracta, de gaudir llegint una bona història, no?\nI una picada d’ullet i una abraçada sincera a l’Ester i a la Noemí, i a tota la ILC per aquest raconet, que a partir d’avui, comparteixo amb tots vosaltres. Som-hi tot i que ens esperi un diluvi literari?\nDades del llibre: Vindràs amb mi després del diluvi, Mar Bosch Oliveras. Col·lecció Matar al Monstre. Idea de la col·lecció Alba Cayón i Jordi Puig. 2018. Imprès a Romanyà-Valls (Barcelona). Edita Comanegra.\nOctubre 27, 2018 Octubre 27, 2018 comanegra, mar bosch, matar el monstre, narrativa, què llegeixes?\nAnterior Entrada anterior: Dia de les Biblioteques\nSegüent Entrada següent: L’illa de l’Abel


El blog d'en Pere Nieto: Al Carmel, qui ho hagués fet diferent?\nAl Carmel, qui ho hagués fet diferent?\nAquest passat dilluns Jordi Portabella, candidat d’ERC a l’alcaldia de Barcelona va declarar al diari Metro, en relació a la crisi del Carmel, que ell sentia corresponsable de la gestió com de tota la gestió del govern municipal, però que ells ho haguessin fet diferent. No crec que siguin unes bones declaracions.\nEn primer lloc dir que "ells ho haguessin fet diferent" no és dir res significatiu, el més important és saber què hauria fet diferent. Aquesta mateixa resposta ja la vaig llegir en una entrevista a algú del PSC en relació a la crisi de la narcosala. Si volem donar una imatge de serietat política hem d’explicar què volem fer i no quedar-nos en els tòpics. Quan una cosa no ha funcionat és evident que tothom ho hagués fet diferent.\nEn el cas del Carmel, però, la gestió municipal va ser molt bona, dins de la situació del moment. L’actitud de bona part de l’equip de govern va ser exemplar, donant comptes davant de la ciutadania tot i no ser una responsabilitat municipal i no disposar de tota la informació. Regidors i regidores, encapçalats per l’Elsa Blasco, i la Maravillas Rojo van treballar de valent. El Xavier Casas, el José Cuervo, el Ricard Gomà, l’Eugeni Forradellas, l’Assumpta Escarp, la Imma Moraleda o la Imma Mayol van estar entre d’altres al peu del canó. No tothom va estar a aquest nivell, però la repsosta majoritària d’aquest equip de govern va ser magnífica.


Lleida celebra la benedicció de palmes, la processó dels Dolors i la de la Somereta\nDonen el tret de sortida a la Setmana Santa\nLleida va celebrar ahir el Diumenge de Rams amb la tradicional benedicció de palmes i palmons, així com també la processó dels Dolors i el pas de la Somereta a Pardinyes.\nMilers de lleidatans, sobretot nens i nenes, van assistir ahir al matí a les parròquies de la ciutat a la benedicció de palmes i palmons del Diumenge de Rams, seguint la tradició festiva i religiosa. La processó de La Somereta, que té lloc des de fa vint anys al barri de Pardinyes, també va es va dur a terme ahir al matí.\nL’Associació Cultural de la Sagrada Família i Sant Cristòfol, coneguda per La Somereta i presidida per Francisco Seijó, organitza la primera de les processons de Setmana Santa a la ciutat.\nL’alcalde de Lleida, Fèlix Larrosa, va ser investit confrare d’honor abans de l’inici de la processó. Quan va finalitzar la benedicció de les palmes i palmons, que va ser a càrrec del bisbe Salvador Giménez, la processó va recórrer els carrers de Pardinyes, amb els veïns del barri i de la ciutat que s’hi van voler afegir. La sortida i l’arribada del recorregut va ser la parròquia del Santíssim Salvador, on mossèn Joan Jové va oficiar després la missa.\nPer la tarda es va dur a terme la processó de la Verge del Dolors, que per primera vegada els passos de la Congregació dels Dolors van fer la seva sortida des de l’església de Sant Andreu al carrer Cavallers, molt propera a l’Oratori dels Dolors, que ha esdevingut seu del Secretariat Diocesà de Confraries. Els passos representen els set Dolors de la Mare de Déu i la Passió i Mort de Jesús.


Xavier Aldekoa: “Dels africans en podem aprendre moltes coses" - Valors\nXavier Aldekoa: “Dels africans en podem aprendre moltes coses”\nJoan Salicrú| 11/06/2015 |Valors a l'alça, Valors ràdio|\nXavier Aldekoa, corresponsal de La Vanguardia a l’Àfrica, des de fa més de deu anys que viu amb la motxilla a l’esquena i saltant de país en país. Actualment a la llistat de països visitats ja n’hi ha més de trenta. I amb aquesta visió global d’un dels continents més oblidats del planeta afirma amb rotunditat que “Àfrica no existeix, però sí que existeixen els africans, una gent de la qual en podem aprendre moltes coses”.\nPer exemple, assegura que “hi ha comunitats que porten més de dos mils anys convivint i tenen sistemes socials molt ben travats”, exerceixen un ampli concepte de la generositat o valoren àmpliament el valor de l’experiència i el respecte vers la gent gran.\nA més, el periodista destaca el particular optimisme dels africans. “Nosaltres som optimistes per la raó, és a dir, sempre busquem un motiu per ser-ho, en canvi el seu optimisme neix del desig”, distingeix el periodista. I encara puntualitza: “I això fa que no caiguin en depressions”.\nDavant d’una gran coneixedor d’Àfrica, com és en Xavier Aldekoa, no ens podem estar de saber la seva opinió respecte les noves directrius de la Comissió Europea pensades per acabar amb el drama migratori del Mediterrani. “Les mesures són equivocades, no van a l’origen del problema. La gent no marxa del seus països perquè sí, per a molta gent el futur és una amenaça, una amenaça de fam, de mort i de desesperança. Fins que no s’acabin amb els problemes d’origen , les solucions seran intermitents”, afirma.\nXavier Aldekoa acaba de publicar el llibre Océano África (Ed. Península), un volum que busca ser “un pont entre nosaltres i els africans”. Un recull d’històries, de viatges, que ens apropen a la vida i als problemes dels nostres veïns del sud.\nàfrica, Valors, xavier aldekoa\n←Martín Caparrós: “No existeix la gana, sinó les persones que passen gana”\n→Barcelona celebra demà el primer Mercat de la Terra\nManuel Cruz: ‘Tots som responsables, però cadascú des de la seva escala’\nOriol Nel·lo: “La Catalunya rural ha deixat d’existir”


Veterinaris i Polònia lideren la nit a TV3 | quinatele\nVeterinaris i Polònia lideren la nit a TV3\nVeterinaris va tornar amb força ahir. Aquesta serà la seva setena temporada\nTV3 torna a liderar amb mà de ferro les nits de dijous. Ahir, “la nostra” va programar el retorn de l’espai “Veterinaris” i amb encert. El docu-reality produït per “Media3.14” va aconseguir un 16,6% de quota de pantalla i 559.000 espectadors. Aquestes bones dades d’audiència van continuar amb el “Polònia”, que tot i la seva veterania mostra que està en forma. El programa satíric de “Minoria Absoluta” va reunir 531.000 espectadors i un 16,9% de “share”.\nL’alternativa a TV3 va ser responsabilitat ahir d’Antena3 amb la sèrie “El Barco”. La ficció encapçalada per Mario Casas també va tenir una bona acollida amb un 11,9% de quota de pantalla i 315.000 espectadors. Per darrere, una altra sèrie, en aquest cas “Cuéntame cómo pasó”. La veterana ficció dels “Alcántara” va aconseguir un 9,6% i 289.000 espectadors. Abans però, a la franja de l’“acces prime time”, van destacar l’habitual dada del “TN vespre” amb 635.000 espectadors i un 20,6% de “share”, “El Intermedio” amb un 10% i 327.000 espectadors i la pel·lícula “Seis balas” -281.000 espectadors i un 10,9% de quota mitjana-, a La Sexta. Per la seva banda, Telecinco es va equivocar amb la programació del partit de Copa del Rey entre l’Atlético de Madrid i el Betis, espai que només va aconseguir reunir 186.000 espectadors i un 6,1% de “share”.\nAUDIÈNCIES 17 DE GENER:\nTV3 continua líder a quasi 3 punts d’avantatge amb Antena3. La cadena de Planeta continua a casa nostra com la segona opció més vista per davant de Telecinco. Dada històrica que comença a ser menys anectdòtica: La Sexta supera a La1 com a quarta cadena més vista a Catalunya. 8TV se situa a un punt d’audiència de Cuatro.\nRepartiment de les audiències del 17 de gener.\nEtiquetat El Intermedio, La1, LaSexta, Polònia, Telecinco, TV3, Veterinaris


Els pagesos de Mont-roig, pioners en el seu camp | Canal Reus TV\nEls pagesos de Mont roig, pioners en el seu camp\n13:38 - 31 juliol 2020\nEls pagesos de Mont-roig, pioners en el seu camp\nL'experimentació al camp i l'aposta en la formació a la terra són dos dels ingredients que van ser presents en una agrupació de pagesos de Mont-roig del Camp.\nTreballar la terra no entén ni d'horaris ni de dies festius. S'és pagès els 365 dies de l'any, una feina sacrificada la qual no és exempta d'experimentació. En són testimonis vint-i-dos pagesos de Mont-roig del Camp, que en l'última etapa de la dictadura franquista, van decidir unir-se per crear el Grup de Pagesos Actius de Mont-roig del Camp (SEGE). Aquesta va ser una agrupació pionera al territori, però també a escala estatal. El principal motiu pel qual va destacar aquest grup és l'aposta ferma en formació que l'agrupació va proporcionar als seus membres.\nEn Joan Gamundi recull la història d'aquest grup en un llibre, El Grup de Pagesos Actius de Mont-roig del Camp (SEGE), 1968-1974. Editat per Ganzells Edicions, l'obra és un testimoni de primera mà del que va representar aquest col·lectiu per al conjunt del territori. De fet, l'experimentació al camp va ser el pa de cada dia, tant pel que fa als conreus com per les tècniques de cultiu. A través de xerrades i trobades, els pagesos del municipi van formar-se en aquest àmbit.\nUn model d'organització que ha arribat a travessar fronteres i arribar a instal·lar-se a Llatinoamèrica. La connexió entre Catalunya i Sud-Amèrica la va propiciar una sèrie de visites de tècnics internacionals que es van interessar per aquest sistema i posteriorment, el van implantar als seus països pertinents.\nLa Policia Local de Mont-roig del Camp es recupera d'un brot de covid-19\nUn escapament de gas obliga a confinar diversos habitatges de Vilafortuny


La Conselleria iniciarà el divendres les obres del carril ciclopeatonal entre Borriana i Vila-real\nInicio Sociedad La Conselleria iniciarà el divendres les obres del carril ciclopeatonal entre Borriana...\nS'unirà la via ciclopeatonal de l'entorn de l'Escorxador Municipal de Borriana amb el de l'Hospital Comarcal de la Plana a Vila-real, aquest nou eix connectarà amb el CR-18 que discorre entre Nules i Orpesa i que ja està en servei.\nLa companyia elèctrica li reclamava a la víctima uns 13.000 euros\nLa Conselleria d’Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori té previst iniciar aquest divendres les obres del carril ciclopeatonal que connectarà les poblacions de Borriana i Vila-real, segons ha anunciat el director general d’Obres Públiques, Transport i Mobilitat, Carlos Domingo i que forma part del pla de seguretat viària que ha presentat la consellera d’Habitatge María José Salvador.\nAixí, Domingo ha explicat que “està setmana s’ha acabat de redactar el projecte i ja s’està en condicions d’iniciar la construcció d’aquest nou eix, CR-185, que connectarà amb el CR-18 entre Nules i Orpesa i que actualment ja està en servei en tota la seua longitud”.\nLes obres consistiran a connectar el carril ciclopeatonal de l’entorn de l’Escorxador Municipal de Borriana al costat de la CV-185, amb l’existent en el tram pròxim a l’Hospital Comarcal de la Plana a Vila-real. Aquest tram tindrà una amplària total de 3,00 m, idèntica als trams tan anterior com posterior, i una longitud de 1.220 m.\nEl director general ha destacat que amb aquesta via “s’uniran dues de les principals ciutats de la província de Castelló i quedaran vinculades a la xarxa de més de 88 quilòmetres de vies ciclopeatonals que existeixen en la província”.\nPer a Domingo, aquesta actuació “és una important aposta per la mobilitat sostenible, un dels objectius prioritaris del departament, en millorar la mobilitat de vianants i ciclistes”, i en definitiva, ha assenyalat, “també millorarà la qualitat de vida per als veïns i visitants d’aquestes dues importants localitats”.\nIgualment, ha apuntat, suposarà un gran augment de la seguretat viària, ja que evitarà que els usuaris més vulnerables com a ciclistes i vianants hagen d’accedir a la carretera amb el risc que suposa.


El CN Olot celebra les 24 hores de tennis amb 28 parelles inscrites -Olot Televisió-\nComentaris tancats a El CN Olot celebra les 24 hores de tennis amb 28 parelles inscrites\nCom cada estiu per aquestes dates, el Club Natació Olot va organitzar el torneig Dobles “Open 2015”, un torneig de 24 hores de tennis. En total hi van participar 28 parelles, 16 de sèniors i 12 menors de 18 anys.\nLa pluja va fer la guitza al torneig, com ja esperava l’organització, i es van interrompre els parits de sèniors des del vespre del dissabte fins al migdia de diumenge. Amb els partits, els participants i els acompanyants van poder gaudir del sopar que tenien preparat.\nLa segona part del torneig i la més esperada pels nens es va iniciar a les 00.00 hores i els partits es van desenvolupar fins les 04.00 h de la matinada amb total normalitat. El Club Natació Olot va destacar l’excel·lent comportament i predisposició de tots els participants i en especial dels petits de l’escola de Tennis.\nL’oficina judicial d’Olot rep prop de 37 peticions al mes de mitjana per evitar cues amb tràmits\nLa Fira del Pessebre manté viva una tradició molt aferrada a la Garrotxa, els pessebres\nSi hi ha una fira amb una llarga tradició a Olot i la Garrotxa es tracta de la del Pessebre. Això és degut, entre d'altres coses, a l'enorme costum pels pessebres que existeix a la comarca, on s'hi celebren multituds de pessebres vivents, mostres de pessebres…