Protectorat espanyol al Marroc - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Protectorat Espanyol al Marroc)\nحماية إسبانيا في المغرب ḥimāyat Isbāniyā fi-l-Magrib (àrab)\nBandera de la Marina mercant\nEspanya a Àfrica\nIndependència del Marroc\nEl protectorat consistia en dos territoris de l'actual Marroc, geogràficament diferents: la zona del nord del Marroc, que inclou les regions del Rif i Yebala, i la de Tarfaya, limitant amb el Sàhara Espanyol, al sud-oest i al nord amb el riu Draa com a frontera. Vuit mesos abans dels acords, França havia creat el seu propi protectorat sobre la major part de l'actual Marroc. No obstant això, la creació d'una administració colonial sobre els territoris del protectorat en el Rif no es produiria fins a 1927, una vegada la zona va haver estat pacificada. El protectorat duraria fins a 1956, excepte el que es coneixia com a protectorat meridional o regió nord de les tres que es va dividir el Sàhara Espanyol.\n2 Evolució del protectorat\n3 Dades geopolítques\n3.2 Khalifes (representants del sultà)\nEls orígens remots del protectorat podrien trobar-se en els intents castellans i portuguesos d'expansió en el nord d'Àfrica. Durant la segona meitat del segle xv i primera del XVI, Castella ocuparia successivament Melilla (1496), Ghassasa i Mers-el-Kebir (1505), el penyal de Vélez de la Gomera (1508), Orà (1509), el penyal d'Alger, Bejaïa i Trípoli (1510), Bona, Bizerta, Tunis i la Goleta (1535), mentre que Portugal centrava la seva expansió en el litoral atlàntic, prenent Ceuta (1415), Tànger (1471), Mazagan (1502), Mogador (1516), Agadir (1505)... La major part de les places es van perdre durant el mateix segle xvi, de manera que a l'assumpció de la corona portuguesa per part de Felip II, les úniques places en mans dels reis hispànics eren Melilla, el Penyal de Vélez de la Gomera, Orà-Mers-el-Kebir (pel cantó castellà) i Ceuta, Tànger i Mazagan (pel portuguès).\nEncara que durant el regnat de Felip III de Castella es van conquistar també Larraix (1610) i la Mámora (1614), l'ascens de la dinastia alauita va significar la conquesta de la major part de les places en mans de països occidentals. A la mort del soldà Muley Ismael (1672-1727), només Mazagan (Portugal), Tànger (Anglaterra) i Ceuta (que havia preferit seguir al costat dels reis espanyols en 1640, quan Portugal es va independitzar), Melilla, les illes Alhucemas (ocupades en 1673) i el Penyal de Vélez de la Gomera, en mans espanyoles, escapaven del seu domini. D'aquesta forma, només Ceuta, Melilla, les illes Alhucemas i el penyal de Vélez de la Gomera seguien en mans espanyoles a l'inici del segle xix. Les places havien conservat sempre un caràcter de presidis, l'ampliació dels quals havia estat una constant durant el segle xviii. En 1774, el soldà Sidi Mohamed va atacar Melilla, la qual va estar sotmesa a un setge que va durar tres mesos. No obstant això, el setge va ser infructuós i el soldà del Marroc va decidir adoptar una política amistosa cap a Espanya.\nJa en el segle xix, la debilitat del soldanat marroquí duu a una progressiva intervenció de països occidentals en els seus afers interns, notablement França, Regne Unit i Espanya. En el cas espanyol, amb el pretext de respondre a un atac sobre Ceuta portat a terme per algunes tribus limítrofes (Incident de la kabila d'Anyera), Espanya atacà a les forces marroquines desenvolupant unes operacions militars de certa envergadura que desembocaren en la batalla de Castillejos, la presa de Tetuan (1860) i la signatura dels tractats de 1860 (Tractat de Pau i d'Amistat entre Espanya i Marroc o de Wad-Ras) i 1861. Mitjançant aquests tractats:\nS'amplien els límits de Ceuta i Melilla\nEs concedeix a Espanya un territori en Santa Cruz de Mar Pequeña (Sidi Ifni) que permeti instal·lar un establiment pesquer.\nS'obliga al soldà del Marroc a pagar una indemnització de 100 milions de francs-or, garantits per l'ocupació de Tetuan.\nEl Marroc es compromet a la signatura d'un tractat comercial i a facilitar l'establiment diplomàtic espanyol a Fes.\nEncara que el pagament de la indemnització va crear enormes dificultats financeres al Marroc, la indemnització va ser finalment pagada, pel que Tetuan va ser retornada el 2 de maig de 1862.\nEl Marroc s'havia convertit en una cruïlla dels interessos europeus: Gran Bretanya, molt sensible a qualsevol amenaça a la seva ruta imperial cap a l'Índia, recelava de la presència francesa en el nord d'Àfrica. França, ocupada ja d'Algèria i poc després Tunis, desitjava consolidar el seu domini sobre el nord d'Àfrica, al mateix temps que vetllava per la seguretat d'Algèria, aviat dividida en tres departaments francesos. Espanya, per la seva banda, buscava assegurar els seus presidis nord-africans al mateix temps que impedir ser ofegada per altres països (notablement França). També buscava una alternativa als imperis colonials perduts a Amèrica. Finalment, Alemanya intervindria al Marroc buscant atiar les divergències entre Gran Bretanya i França. Són precisament les apetències alemanyes les que forçaren França i Gran Bretanya a arribar a un acord, de manera que en 1890, Gran Bretanya decideix deixar mans lliures al Marroc a França (la qual fa el propi amb Egipte en favor d'aquella).\nDesprés dels tractats signats entre el sultà del Marroc i el govern espanyol en els anys seixanta, les relacions amb Espanya foren de pau relativa, amb el propòsit de mantenir l'statu quo. No obstant això, la pau es veuria pertorbada per la crisi de Melilla, que va començar en 1890 i va seguir durant els tres anys següents. Durant aquests anys, els xocs entre les tropes espanyoles estacionades a Melilla i les tribus rifenyes limítrofes havien augmentat, fins a culminar en l'atac a la ciutat durant els dies 27 i 28 d'octubre de 1893, en el qual va morir el general Margallo, governador militar de Melilla. El govern espanyol destacà tropes a Melilla al comandament del general Martínez Campos, davant la possibilitat d'una guerra, el soldà Hassan I destaca al seu germà, amb forts efectius, el qual assoleix reduir la rebel·lió rifenya.\nA aquests enfrontaments va seguir un nou període de pau relativa, que hauria de canviar després de la pèrdua de les últimes colònies a Amèrica i el Pacífic en 1898. A partir de llavors, Espanya es va bolcar en la seva expansió sobre el Marroc. França necessitava aliats i li va oferir a Espanya en 1902 el repartiment del Marroc en dues zones d'influència. Donava a Espanya una zona al nord, entre els rius Sebú i Muluya, i altra al sud, entorn de l'antic establiment de Santa Cruz de la Mar Pequeña. El govern espanyol no va acceptar llavors, car temia que Gran Bretanya s'hi oposés, però el 1903 Espanya va veure que els britànics no s'hi oposaven i va signar el tractat franco-espanyol. No obstant això, aquest tractat va reduir la zona espanyola en la part nord, sense Tànger, car França ja no necessitava el seu suport, ja que tenia el britànic. En 1904 Gran Bretanya i França signaven una convenció, per la qual ambdues declaraven que si el soldà no podia mantenir l'ordre, Espanya i França establirien un protectorat al Marroc.\nDavant la marginació que això suposava per a Alemanya, el Kàiser va desembarcar a Tànger en 1905. Per a evitar una guerra, es va convocar una Conferència internacional per a parlar sobre el Marroc. En 1906 es va celebrar la Conferència d'Algesires (15 de gener - 7 d'abril), la qual, encara que afirmant respectar la independència marroquina, significaria de fet la seva fi. En la conferència es van veure frustrats els intents alemanys per participar en el repartiment del Marroc, però es va acordar el dret de tots els països d'assolir acords econòmics amb el Marroc. A més, s'acceptava el repartiment del país en zones d'influència entre França i Espanya, i el dret d'aquestes a intervenir en elles, si el soldà no era capaç de mantenir l'ordre. Després dels desordres de Casablanca (1907), es comença l'ocupació de les diferents zones d'influència. Finalment, França i Espanya accepten retirar les seves tropes després de diversos episodis bèl·lics. En el cas d'Espanya, cal destacar la denominada guerra de Melilla de 1909, en la qual les tropes espanyoles sofrixen un greu revés militar en la muntanya Gurugú i el barranco del Lobo (redreçat amb prou feines) amb greus repercussions en la política interior espanyola (Setmana Tràgica). El resultat seria finalment l'ampliació de la zona d'influència melillenca per la conca del riu Kert fins a Zeluan i Nador d'una banda, i fins al Cap Tres Forcas per la part oposada.\nEn 1911 el Marroc estava en completa anarquia. D'acord amb el que preveu la Conferència d'Algesires, el soldà va demanar ajuda a França. Tropes franceses van ocupar la capital del Marroc, Fes. Espanya va ocupar Larraix i Alcazarquivir. Alemanya va enviar una canonera a Agadir. Això va donar lloc a l'acord franc-alemany pel qual Alemanya renunciava al Marroc, i acceptava el Protectorat francès sobre l'indret, a canvi d'una colònia a l'Àfrica central\nEvolució del protectoratModifica\nLes contínues ingerències francoespanyoles faran insostenible la posició del soldà, qui, el març signa el Tractat de Fes amb França, pel qual s'estableix formalment el protectorat. Mitjançant el Tractat Hispà-Francès signat el 27 de novembre, França va reconèixer a Espanya el territori de la zona nord del Marroc, establint-se el protectorat espanyol, amb capital a Tetuan. S'establien els límits entre les zones francesa i espanyola al nord del riu Uarga. Mitjançant reial decret de 27 de febrer de 1913 es va establir la seva organització.\nPel febrer de 1913, comença l'ocupació formal del territori, amb l'ocupació pacífica de Tetuan per part del general espanyol Felipe Alfau Mendoza. Posteriorment arriba el primer Califa o representant del soldà de la zona Mulay al-Mahdi, substituït pel seu fill Mulay el-Mahdi en 1923. La premsa de l'endemà va titular: La bandera d'Espanya tremola al vent sobre l'Alcassaba de Tetuan com fa 53 anys (recordant així la primera entrada realitzada en 1860 pel general Prim.\nLa resistència dels marroquins a l'ocupació va fer que calgués enviar reforços: en 1913 es van arribar els 50.000 soldats espanyols. No obstant això, el començament de la Primera Guerra Mundial, va fer que Espanya deixés d'ocupar territoris, per a evitar una guerra amb altres potències europees.\nAcabada la guerra, es reprenen les operacions militars que dugueren el 1919 a l'alt comissari, general Dámaso Berenguer, a establir la pau a Anyera, el Haus i Wad Ras. El 1920 s'ocuparen les altures del Gorges i Ben Karrich i en setembre, després d'una llarga marxa, les altures de Beni Hasan i Xauen. Després del desastre d'Annual, el juliol de 1921, davant les cabiles d'Abd el-Krim, s'obre el camí cap a la dictadura de Primo de Rivera. Seria no obstant això el dictador qui organitzaria en 1925 el desembarcament d'Alhucemas, que amb ajuda francesa suposaria la fi de les guerres del Marroc i l'inici de la pacificació definitiva de la zona i la seva articulació administrativa.\nDurant la Guerra del Rif, en 1921-1927, forces combinades francoespanyoles van llançar bombes de gas mostassa sobre els rebels amazics. Calgueren 100.000 soldats espanyols i 325.000 francesos per a completar el control del territori.\nL'1 de maig de 1931 els obrers marroquins es manifesten demanant la igualtat amb els espanyols, i 800 notables marroquins enviaren una carta al President Niceto Alcalá-Zamora demanant-li la igualtat en tots els aspectes amb els espanyols. No obstant això, la Segona República espanyola només va portar dos canvis: es va concedir la nacionalitat espanyola als jueus, i el 5 d'abril de 1934 es va ocupar Ifni. El juliol de 1936, Espanya disposava al Marroc d'un exèrcit de 32.000 homes, inclosos els nadius. El 17 de juliol de 1936 s'inicià a Melilla la revolta militar que s'estén a la resta del protectorat. El dia 19 arriba a Tetuan el general Franco per via aèria des de les illes Canàries, per a fer-se càrrec de l'exèrcit d'Àfrica, el pas del qual al territori metropolità seria clau en el desenvolupament de la revolta i conseqüent Guerra Civil. El règim franquista va aprofitar la derrota francesa en 1940 per a ocupar la ciutat de Tànger (fins aleshores amb un estatut de ciutat internacional). L'ocupació duraria fins al final de la II Guerra Mundial en 1945.\nAmb l'alliberament del Marroc francès en 1942, els marroquins van fundar partits polítics en tot el Marroc. En el Protectorat espanyol van sorgir el Reformista i l'Unionista, que ràpidament es van fusionar en el Partit Reformista i van publicar un manifest demanant la independència. Ambdós van ser tolerats per Espanya. Mentre, el sultà del Marroc Mohamed V va refusar per primera vegada en 1944 les decisions del Resident francès (principal representant del govern).\nMohamed V va refusar per primera vegada en 1944 les decisions del Resident francès (principal representant del govern). Aquest gest era un símptoma de la creixent agitació nacionalista en contra del domini estranger. En 1946 el Partit Reformista reclama que els marroquins puguin explotar les riqueses del seu país en empreses mixtes amb els espanyols, a l'estil del que ja es permetia en el Marroc francès. En 1948 els partits nacionalistes marroquins formaren un Front Nacional amb l'objectiu d'assolir la independència. En repetides ocasions, el soldà va assenyalar que ell desitjava el mateix. Per això, en 1952 França va deposar al soldà i va bandejar-lo. Espanya va mostrar el seu descontentament per no haver estat informada prèviament: en 1954 Franco declara que el Protectorat espanyol romandrà sota la sobirania del khalifa, nomenat pel soldà, ja que el seu cessament exigia el consentiment previ espanyol. Això va fer que la situació al Marroc francès anés deteriorant-se, cosa que va dur als francesos a permetre el seu retorn en 1955. Un any després, el 2 de març de 1956, Mohammed V va aconseguir el reconeixement de la independència del seu país per part de França. El 7 d'abril, Espanya, malgrat de les protestes formulades per l'Exèrcit (entre altres pel general García Valiño, alt comissari) reconeix la independència marroquina. Finalitzaven d'aquesta forma els protectorats exercits per França i Espanya, respectivament, sobre el Marroc. Tarfaya va passar a la sobirania marroquina en 1958, mentre que Ifni, que s'havia convertit en província espanyola aquest mateix any, ho fou onze anys més tard, seguint les resolucions de Nacions Unides.\nLímits: al nord amb el Mar Mediterrani i els enclavaments espanyols de Ceuta i Melilla, a l'oest amb l'Oceà Atlàntic i la Zona internacional de Tànger, al sud i a l'est amb el Protectorat francès del Marroc.\nSuperfície: uns 20.000 km², en els quals les zones muntanyenques i les àrides planes deixaven poc espai per a les terres cultivables (al voltant del 14% de la superfície total).\nEl règim administratiu del Protectorat deriva del concepte mateix de protectorat, existint una dualitat formal d'autoritats. D'una banda, existia una administració marroquina, al capdavant de la qual es trobava el califa, el qual exercia, per delegació del soldà, tots els seus poders, fonamentalment el legislatiu, que exercia mitjançant el dahir (decret). També era la màxima autoritat religiosa. Aquest govern dirigit pel khalifa rebia la denominació de Majzen i estava dividida en departaments, a manera de ministeris, coordinats pel gran Visir. Els ministres eren el qadi al-qudat (cap o jutge de jutges), el Visir dels Habus (patrimoni inalienable del sultà les rendes del qual es destinen a una obra o institució piadosa o religiosa), l'amin al-amlak i l'amin al-umana (ministre d'Hisenda). El jalifa era nomenat pel soldà d'entre una dupla proposada pel govern espanyol. El primer khalifa, Muley el Mehdi, va prendre possessió del seu càrrec a Tetuan el 27 d'abril de 1913. Només dos khalifes van ocupar el càrrec fins a la independència del Marroc, el ja citat Muley el Mehdi (entre 1913 i 1923) i el seu fill Muley el Hassan bin el Mehdi (que va assumir als tretze anys, "regnant" entre 1925 i 1941 i més tard entre 1945 i 1956), pertanyents a la família real marroquina i descendents del sultà Hassan I.\nL'administració espanyola estava dirigida per un alt comissari, una figura desenvolupada a imatge i semblança dels alts comissionats anglesos, formalment acreditada davant el khalifa, com a representant del soldà, però de fet la màxima autoritat en el Protectorat. L'Alta Comissaria dirigiria l'acció política d'Espanya en el Protectorat, i d'ella emanaven les ordres i instruccions. L'alt comissari estava assistit per diverses departaments (Afers Indígenes, Foment i Hisenda). Existia un interventor territorial en cadascuna de les regions, representat directament a la Delegació d'Afers Indígenes. Hi eren subordinats interventors comarcals i, finalment, interventors locals. El manteniment de l'ordre estava a càrrec dels Regulars i de la Policia Indígena. En l'aspecte militar, l'alt comissari estava assistit per tres comandants amb seu a Ceuta, Melilla i Larraix.\nHi va haver un total de vint alts comissaris en els quaranta-tres anys de durada del Protectorat, en la seva immensa majoria militars (tots menys Silvela, que va exercir en 1923, i tres dels cinc nomenats per la República: Luciano López Ferrer, Juan Moles i Manuel Rico Avello):\n1915 - 1919 Francisco Gómez-Jordana Sousa (primer mandat)\n1919 - 1922 Dámaso Berenguer\n1925 - 1928 José Sanjurjo (primer mandat)\n1928 - 1931 Francisco Gómez-Jordana Sousa (segon mandat)\n1931 José Sanjurjo (segon mandat)\n1933 - 1934 Joan Moles i Ormella (primer mandat)\n1936 Joan Moles i Ormella (segon mandat, deposat per la sublevació militar)\n1936 Arturo Álvarez-Buylla Godino (en funcions)\n1936 Eduardo Sáenz de Buruaga y Polanco\n1936 Francisco Franco\n1936 - 1937 Luis Orgaz Yoldi (primer mandat)\n16 abril 1937 - 1939 Juan Luis Beigbeder Atienza\n1940 - 1941 Carlos Asensio Cabanillas\n1941 - 1945 Luis Orgaz Yoldi (segon mandat)\n1945 - 1951 José Enrique Varela Iglesias\nKhalifes (representants del sultà)Modifica\nMulay al-Mahdi bin Isma'il bin Muhammad 19 d'abril de 1913 - 9 de novembre de 1923\nCàrrec vacant 9 de novembre de 1923 - 9 de novembre de 1925\nMulay Hassan bin al-Mahdi 9 de novembre de 1925 - 16 de març de 1941\nCàrrec vacant 16 de març de 1941 - octubre de 1945\nMulay Hassan bin al-Mahdi Octubre de 1945 - 7 d'abril de 1956 (segona vegada)\nLocalitats més importants són Arcila, Xauen, Tetuan, Villa Sanjurjo, Nador, Larraix. Al principi, les autoritats espanyoles van distribuir el territori assignat de forma genèrica en tres demarcacions posades sota l'autoritat de les comandàncies generals de Ceuta, Melilla i Larraix. No obstant això, aquesta divisió no va ser definitiva. En 1918, el protectorat es dividia en dues úniques zones, oriental i occidental, sota l'autoritat de les comandàncies militars de Melilla i Ceuta respectivament. En 1927, una vegada pacificat i ocupat efectivament el territori, l'Alta Comissaria va començar a organitzar el territori en regions. En caure la monarquia i instaurar-se la República, es van crear tres regions civils. L'organització definitiva, que es mantindria fins al final del protectorat, data de 1935, quan el servei d'Intervencions va dividir el territori en cinc regions: Yebala, Lucus, Gomara, Rif i Kert.\nRegió Superfície (km²) Capital\nLucus 3.114 Larraix\nYebala 3.038 Tetuan, capital del Protectorat.\nKert 6.117 Villa Nador\nCampanya del Quert\nCampanyes de Ceuta, Tetuan i Larraix\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Protectorat espanyol al Marroc\nEloy Martín Corrales. "El Protectorado Español en Marruecos (1912-1956). Una perspectiva histórica" Arxivat 2007-07-01 a Wayback Machine., d'Edició digital del Capítol V del llibre editat per J. Nogué i J. L. Villanova "España en Marruecos (1912-1956). Discursos geográficos e intervención territorial", Editorial Milenio, Lleida, 1999, pags. 145-158.\nMimoun Aziza, La gestión municipal de las ciudades del norte de Marruecos durante la época del Protectorado español: 1912-1956, ponència en el VIII Congrés de l'Associació Espanyola d'Història Econòmica de Departament d'Història, Facultat de Lletres i Cièncias Humanes, Meknes (Marroc)\nBeatriz Alonso Acero, Orán y Mazalquivir en la política norteafricana de España (1589-1639), tesi doctoral\nLlista de governants a Worldstatesmen\n↑ Nelson, Harold D. Morocco, a country study. Foreign Area Studies, The American University, 1985, p. 43.\nCoord.: 35° 00′ N, 4° 30′ O / 35.0°N,4.5°O / 35.0; -4.5\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Protectorat_espanyol_al_Marroc&oldid=27554839»\nDarrera modificació: 18 juny 2021 a les 23:42\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 juny 2021 a les 23:42.


Mural amb mandales a l’escola de la Fuliola en el marc del Dia de la No Violència i la Pau – Comarques de Ponent\nMural amb mandales a l’escola de la Fuliola en el marc del Dia de la No Violència i la Pau\nadmin Posted On enero 29, 2021\nText: Redacció / Foto: Escola Guillem Isarn\nL’escola Guillem Isarn de la Fuliola s’ha sumat un any més a la commemoració del Dia Escolar de la No Violència i la Pau, que se celebra demà. La pandèmia de la Covid però ha obligat a modificar l’activitat prevista. D’entrada estava previst escenificar amb lletres humanes i al pati del centre el lema ‘Tots volem la pau’, que és el títol de la cançó estrenada ara fa un any. En tractar-se d’un acte de gran format i tenint en compte que l’escola de la Fuliola té alguns grups confinats per casos de Covid, el centre va optar per organitzar una activitat alternativa per grups estables. Així, els alumnes han confeccionat un mural col·lectiu mitjançant mandales relacionades amb la pau que prèviament els alumnes han pintat a la seva classe.\nEl Dia Escolar per la No Violència i la Pau es commemora cada 30 de gener en record de la mort de Mahatma Gandhi, assassinat l’any 1948.


Notes de Brussel·les » Print » Europa en perill\nEuropa en perill\nPosted By Raimon Obiols On 14 September 2011 @ 20:32 In Parlament europeu,Politica europea | 2 Comments\n Aquest matí, en el Parlament europeu, Jan Vincent Rostowski, ministre de finances de Polònia (el país que aquest semestre presideix la Unió europea), ha evocat la sessió de l’Assemblea nacional francesa del juliol de 1792, en la que, davant l’amenaça de les tropes austríaques i prussianes, els diputats aprovaren la declaració “Ciutadans, la pàtria està en perill”.\n“De la mateixa manera”, ha dit Rostowski, “hem de dir avui que Europa està en perill: si s’ensorra l’eurozona, la Unió Europea no sobreviurà molt temps.”\nEl final de la seva intervenció no ha estat menys dramàtic: “Ahir em vaig trobar un amic a l’aeroport que em va dir: ‘aquestes crisis s’acaben sempre amb guerra; estic pensant en anar-me’n als Estats Units’”.\nTal vegada el to del ministre polonès estava dictat no sols per la gravetat del moment sinó per la seva particular  biografia, però el cert és que ningú li ha dit avui a la cambra que exagerava. Tothom és conscient que la situació europea és la pitjor, d’ençà que començà l’aventura col·lectiva de la unió.\nLa crisi segueix, en un panorama inquietant, incert i complex; s’acumulen les vacil·lacions, les divergències i retards. Davant d’uns mercats movent-se ràpidament, en temps real, les respostes polítiques dels governs són lentes i confuses. La desorientació és evident, mentre els crits d’alarma es repeteixen. Jacques Delors va dir, el 18 d’agost, que “ l’euro et l’Europe sont au bord du gouffre.” Ahir, Felipe González va dir el mateix: “ la UE està al borde de un abismo irreversible.” Quan Europa està en perill, dir-ho no és donar mostres d’alarmisme sinó de lucidesa.\nEl més greu problema de fons ha estat assenyalat des de fa anys, d’ençà de l’establiment de l’euro i, sobretot, després del fracàs del projecte de Constitució europea. Ha estat repetit en la major part de les intervencions d’avui en el Parlament europeu. Tenim una moneda única sense un govern econòmic comú, amb tot el que això significa (significaria) de capacitat de govern, d’harmonització pressupostària, de convergència fiscal, de solidaritat entre els Estats; de possibilitat real de donar respostes a la crisi, amb polítiques de rigor i d’estimul. Tant les opinions públiques com “els mercats” perceben aquesta impotència dels governs.\nNo hi ha únicament a Europa un problema financer i econòmic, amb les seves coneqüències socials. Hi ha, sobretot, un gravíssim problema polític. Cal més Europa. Si no s’avança decididament cap a una federalització econòmica, financera i fiscal, cap a una unió política reforçada, Europa s’encaminarà indefectiblement cap a una desestabilització creixent, amb conseqüències dramàtiques. Potser l’amic del ministre polonès s’alarma en excés i la crisi no acabarà en guerra. Però que vindran temps molt amargs a Europa si no hi ha un nou impuls federalitzador és, em sembla, un pronòstic segur.\n2 Comments To "Europa en perill"\n#1 Pingback By Raimon Obiols: Europa en perill | L'Hora On 15 September 2011 @ 9:18\n[...] Notes de Brussel·les [...]\n#2 Comment By Gerard On 16 September 2011 @ 13:13\nExactament, més Europa, que implica més govern (polític, social y económic). Només més govern garanteix menys mercat, i per tant més cosa pública en lloc de cosa privada.\nURL to article: https://www.noucicle.org/obiols/?p=4018\n l’euro et l’Europe sont au bord du gouffre: http://www.lemonde.fr/economie/article/2011/08/18/jacques-delors-l-euro-et-l-europe-sont-au-bord-du-\n la UE està al borde de un abismo irreversible: http://www.lavanguardia.com/politica/20110913/54215922486/felipe-gonzalez-la-ue-esta-al-borde-de-un-


Així funcionarà l'assemblea nacional de la CUP de diumenge a Sabadell\nQuè cagarà el tió?\tQuè cagarà el tió?\nAixí funcionarà l’assemblea nacional de la CUP de diumenge a Sabadell\nEls 3.577 participants a l'assemblea decidiran sobre la investidura d'Artur Mas i la proposta d'acord amb Junts pel Sí\nL’assemblea que farà la CUP diumenge per decidir si investeix Artur Mas o no i si accepta la proposta d’acord presentada per Junts pel Sí després de la negociació es farà finalment a Sabadell, a la pista d’atletisme coberta.\nHi haurà 3.577 participants, una vegada ja s’ha verificat la identitat dels inscrits i s’ha constatat que són militants o simpatitzats de la CUP, és a dir, que formen part de les assembles locals o de les organitzacions de la Crida Constituent. El sistema de votació serà –en principi– a mà alçada, i cent cinquanta voluntaris treballaran en el recompte i la verificació dels resultats. Tanmateix, la votació podria acabar essent secreta si un 25% ho demanés: a l’entrada del pavelló, durant l’acreditació, es demanarà a cada assistent quina opció s’estima més. Els diputats no podran votar.\nHeus ací un esquema del funcionament de l’assemblea nacional de la CUP de diumenge:\n9.00. Obertura de l’assemblea nacional, a càrrec de la mesa. L’assemblea començarà amb l’aprovació del reglament i amb la presentació dels informes del secretariat nacional i del grup parlamentari de la CUP – Crida Constituent i la presentació de la proposta resultant de la negociació de les converses amb Junts pel Sí. Aquest document, titulat ‘Proposta d’acord cap a la independència’, inclou una proposta de pla de xoc social (vegeu-ne un resum), un esquema del procés constituent, un full de ruta cap a la república catalana i una proposta d’organització del govern i d’investidura del president, amb Artur Mas de candidat.\n11.00. Debat sobre la proposta presentada per Junts el Sí, i sobre les quatre opcions de votació, que són les següents:\n13.00. Primera votació, en la qual quedarà eliminada l’opció d’aquestes quatre que hagi obtingut menys vots.\n13.30 – 16.00. Pausa per a dinar.\n16.00 – 18.00. Segona votació, entre les tres opcions que hagin quedat després de la votació del migdia. Quedarà descartada de nou l’opció que hagi obtingut menys vots, de manera que en quedaran dues.\n18.00 – 20.00. Tercera i última votació, en què es decidirà sobre les dues opcions finalistes. Si en alguna de les votacions hi ha una opció que supera el 50% dels vots, quedarà validada automàticament com l’opció guanyadora.\nA dos quarts de nou del vespre hi haurà una conferència de premsa per a donar compte del resultat de la votació final. En aquesta conferència de premsa, en què s’admetran preguntes, no es farà cap valoració política del resultat. Serà el consell polític de la CUP que interpretarà el resultat de la votació; és a dir, si l’opció guanyadora és favorable a la investidura de Mas es decidirà com donar-hi forma: bé amb el vot favorable de dos diputats i l’abstenció dels altres vuit, bé amb el vot favorable d’uns quants diputats i el vot contrari d’uns altres.\nPodeu veure el vídeo de la conferència de premsa en què la CUP va explicar els detalls del funcionament de l’assemblea:


3a Assemblea Xarxa ECO ← Xarxa ECO\n3a Assemblea Xarxa ECO\n« Mercadet d’intercanvi al bar Campus el dissabte 15 Desembre\n17 des. 2012 | Reunions, Assemblees, Jornades\nTags: Assemblea · decrecimiento · economía social y solidaria · economía solidaria · Intercanvi · Les Esplanes · Nulles · societat sostenible · Solidaritat · sostenibilidad · trueque · xarxa eco\nFinalment el resultat de l’enquesta ha donat com a dia més votat el dissabte 22 de desembre, a les 10:00 hores.\nEl destí ha volgut que aquesta important assamblea sigui el primer dia de la nova era. Quin simbolisme, quina responsabilitat!\nFinalment, l’assamblea es farà a Les Esplanes:\nAdreça: Camí de Puigpelat, s/n. – 43887 NULLES (Alt Camp)\nTelfs. 609 166 703 / 650 904 300 – Correu-@ – http://lesesplanes.org\nL’any 2012 ha estat plè d’emocions, experiències, oportunitats i accions concretes que hem anat materialitzant totes juntes. És hora de fer balanç, debatre i planificar com ens coordinem per donar cabuda a tots els nous projectes, persones i recursos.\nTotes esteu convocades a aquesta assamblea. Com ja va avançar Xester, es tractaràn temes de gran rellevància pel funcionament i creixement de la Xarxa ECO:\n1. Contractació assegurança d’accidents\n2. Carnet de membre i condicions\n3. Quota d’oxidació per als ecos any 2012\n4. Pagament avançat de despeses en euros. Utilització dels euros descapitalitzats.\nTambé parlarem de l’estalvi solidari i donacions en moneda social, acceptació de la moneda social en comerços, balanç anual de l’activitat de l’ECObotiga i la Central d’Intercanvi.\nUs farem un petit resum del que es va parlar a la 2a Trobada d’ecoxarxes catalanes, a la que vam assistir Alba, Xester, Roger i Jordi. I també us plantejarem alguns temes que volen tractar a la XXX assamblea de la CIC, que es farà el proper 11-12-13 de gener a l’Alt Camp, Querol (Can Biarlu), a on un dels temes principals serà la redistribució territorial de recursos econòmics de la CIC.\nConvoquem especialment a productors que voleu participar més a la Xarxa ECO i també als que ja esteu participant activament i ens heu plantejat dubtes sobre l’intercanvi i l’acceptació d’ecos. Us presentarem la ruta setmanal de transport de productes que recorre la Conca de Barberà, Alt Camp, Baix Camp, Tarragonés i Terres de l’Ebre. Una ruta dissenyada amb dos objectous principals: crear petits grups locals de consum responsable que autogestionin compres conjuntes a productors de l’ecoxarxa, i dinamitzar els intercanvis entre diferents poblacions.\n– Es prega puntualitat, començarem a les 10:00 hores, però podeu arribar una mica abans per ajudar a acondicionar l’espai.\n– Transport: Des de Tarragona sortiràn diversos cotxes, així que us podeu coordinar per compartir-los. Contacteu amb Roger (606552730) i Xester (699848664). Si algú arriba amb tren o autocar a Valls, i aquells que tingueu plaçes de transport disponible des de Valls, podeu escriu-re’m o trucar-me.\n– Esmorçar: A les 10:00 hores segurament ja haurem esmorçat, però si voleu portar alguna per compartir, endavant.\n– Dinar: Ho farem com les darreres reunions, els que us volgueu quedar a dinar, porteu alguna cosa ja preparada a casa i ho compartirem entre els que ens quedem. La Central d’intercanvi portarà algunes vegudes. Penseu també en portar-vos el vostre plat, got i cuberts.\n– Intercanvis: totes les reunions que fem estàn obertes a l’intercanvi, tant de productes com de bens i serveis. Porteu productes vostres per intercanviar amb altres persones o la Central d’Intercanvi. Nosaltres també en portarem.\nPodeu confirmar la vostra assistència escribint a info@xarxaeco.org.


Alumnos de educación infantil, en un colegio de Barcelona. / DANNY CAMINAL\nNonna Llensa Altisent\nBarcelona 28 de febrero del 2021. 07:46\nVaig finalitzar els estudis de Tècnica Especialista en Educació Infantil l'any 1999 i vaig inscriure'm a la Borsa del Departament d'Educació. Mentre esperava una plaça o substitució, van anar passant els anys i exercia de treballadora social quan, l'any 2005, es creava una figura nova de reforç per a les aules de P-3. Era una oportunitat i un gran compromís. Si funcionava, es crearien places de TEEI a cada aula de P-3 de totes les escoles públiques de Catalunya. Això sí, per consolidar els nostres llocs, en un màxim de tres anys hauríem de presentar-nos a un concurs d'oposició. Així funciona l'Administració pública, i sabent-ho, vaig deixar la meva feina i vaig acceptar amb mil neguits i nervis. Les oposicions no arribaven, i jo m'anava fent gran, i em vaig casar, vam hipotecar-nos amb el nostre piset i vam ser pares.\nMestres entraven i sortien i jo seguia allà, participant en l'elaboració de material didàctic, en l'observació del procés d'aprenentatge de l’alumnat per a la posterior avaluació i acompanyant els infants en el seu creixement i aprenentatge. A l'escola sempre diuen que sóc l'única que ha tingut a les seves mans tots els alumnes, perquè els més grans un dia també van ser els més petits, i també van estar a P-3 amb mi.\nComençant sent la «chica para todo», vaig demostrar que m'implicava, ajudava en tot el que calia i era una veu més en els cicles i reunions de nivell, aportant propostes i donant tot el suport que cal a l'aula. Les mestres confien en mi, i les famílies també.\nAra, després de 16 anys, arriben les oposicions que havien d'arribar en un màxim de tres anys. Ara, després de 16 anys, he de demostrar tot el que he demostrat al llarg dels anys a través d'un examen memorístic, amb part legislativa i teòric eliminatori. Ara, després de 16 anys, no podré seguir al meu centre quan sóc una peça més d'aquest gran trencaclosques que forma cada escola.\nQuin sentit té ara treure una peça que encaixa per substituir-la per una altra?


Els 13 pobles més bonics de Tarragona per visitar aquest 2022\nMar, muntanya, viles medievals, rutes a peu i en bici, bon menjar... Tot l'encant de les comarques del Sud de Catalunya!\nA les comarques de Tarragona hi trobareu mar i muntanya, viles medievals, rutes per fer a peu o en bicicleta i bon menjar i beure. Si esteu pensant de fer una escapada per la Catalunya Sud, us interessarà aturar-vos en aquests indrets, que conjuguen art, història, natura i algunes de les estampes més belles del nostre territori.\nMontblanc, capital de la Conca de Barberà, és un preciós poble medieval que forma part de la ruta del gòtic cistercenc. La seva arquitectura medieval està perfectament conservada: l'església, els carrers de pedra, la plaça major, l'oficina de turisme ubicada dins de l'església de Sant Francesc. Tot el traçat del nucli històric de està perfectament restaurat, cosa que fa que un passeig per aquests carrers empedrats sigui obligat.\nL'església de Santa Maria de Montblanc del segle XIV, està al capdamunt el poble. Fixeu-vos en el terra de la petita plaça en la qual s'aixeca: està format per còdols de diversos colors que formen figures geomètriques, la visita és gratuïta. Si aneu amb nens, podeu fer un passeig al voltant de Montblanc, seguint el traçat de la muralla, d'aquesta manera descobrireu molts detalls curiosos dels accessos i la construcció d'aquest gran mur. No es pot pujar i fer el camí de guàrdia excepte si es va amb visita guiada.\nAl centre de l'Espai Natural Muntanyes de Prades, a 940 m d'altura, aquest poble el Baix Camp també se'l coneix com a Vila Vermella pel color de la pedra arenisca amb la qual es va construir tot el nucli urbà, originari de l'època musulmana. Prades ser un dels comtats més importants de la Corona d'Aragó, per la qual cosa es van aixecar les muralles que envolten gairebé la totalitat del nucli antic i són patrimoni artístic de Catalunya. És molt peculiar l'ermita de l'Abellera, incrustada sota una cova de roques de la muntanya. L'Espai Natural ofereix vistes increïbles sobre el camp de Tarragona, Salou, Vila-seca, Cambrils i el Delta de l'Ebre.\nLa plaça porticada és el centre neuràlgic del poble, on es concentra la flor i nata del seu patrimoni artístic. Des del segle XII s'hi celebrava un mercat medieval, i hom es pot imaginar el tràfec i la vitalitat del mercat. A la mateixa plaça hi trobem la font més característica del Renaixement català, que fa recordar el globus terraqüi, amb quatre assortidors de bronze que indiquen els punts cardinals. Cada mes de juliol s'hi celebra la Festa del Cava, i durant una nit, de la font en surt cava en lloc d'aigua, tal va ser l'èxit inicial, que van haver de barrar-la per a evitar allaus. Es troba reproduïda al Poble Espanyol de Barcelona.\nSense sortir de la plaça major podem visitar l'església de Santa Maria, en la qual es conserva un document del Papa Celestí III de l'any 1194, en el qual s'esmenta l'església de Santa Maria la Major. L'edifici és una construcció eclèctica, de transició del romànic al gòtic, amb una façana amb elements renaixentistes.\nSi us agraden les rutes podeu fer la de Falset a Prades o a la inversa.\nL'Ametlla de Mar, al Baix Ebre, és una petita localitat marinera al sud de la Costa Daurada. Se la coneix entre els seus habitants com La Cala, i això es deu a la gran quantitat de cales que pots trobar en el seu terme municipal. Així que si sents parlar dels 'caleros', s'estan referint als habitants de l'Ametlla de Mar.\nLes platges més populars entre els turistes són les de L'Alguer i Pixavaques, ja que estan situades al centre del poble, i també la de Sant Jordi, pel seu famós castell, però a més de visitar aquestes platges et recomanem que et dirigeixis cap a les urbanitzacions de Tres Cales i Calafat i que a partir d'allí vagis descobrint totes i cadascuna de les cales i caletes amagades.\nEt recomanem que t'acostis al port cap a les quatre de la tarda, que és l'hora a la qual solen arribar les embarcacions de pescar i et deixis sorprendre per l'enrenou de la llotja. Veuràs que un passeig envolta el port i t'hi aniràs trobant bars típics de pescadors i restaurants amb encant on assaborir la millor gastronomia local tradicional.\nSi estàs acostumat a fer senderisme, t'encantarà el tram de la ruta del GR-92, conegut com la sendera del Mediterrani. A través dels seus 9 quilòmetres –unes dues hores de camí aproximadament- recorreràs les cales més boniques de la Costa Daurada, gaudint de la naturalesa i d'unes vistes excepcionals.\nHorta de Sant Joan, a la comarca de la Terra Alta, és un dels dos últims municipis catalans que fan frontera amb la comarca del Matarranya (l'altre és Arnes). Va ser refugi de Pablo Picasso en un dels seus pitjors moments vitals, que es va sentir tan marcat per aquest lloc que sovint solia comentar: "tot el que sé, ho he après a Horta (de Sant Joan)".\nEl poble va ser declarat Bé Cultural d'Interès Nacional pel seu conjunt històric i artístic. Destaquen l'església romànica-gòtica (segle XII), els carrers estrets i costeruts, el museu Picasso, l'Ecomuseu del Ports, l'antiga presó d'Horta, i El Parot, una olivera declarada arbre monumental per la seva antiguitat bimil·lenària. Prop d'Horta de Sant Joan passa la Via Verda de la Terra Alta formada per l'antiga línia de ferrocarril del Val de Zafán.\nTamarit, a la comarca del Tarragonès, és un antic poble de la Costa Daurada, conegut pel castell, que s’alça sobre la sorra just davant del mar. Els tamaritencs conten que, antigament, en el mateix lloc on es troba el castell hi havia una torrassa de vigilància per protegir el comerç marítim i per defensar-se dels pirates i els musulmans.\nPodeu visitar algunes restes de l’antic castell i el recinte de la vil·la closa, declarada Bé Cultural d'Interès Nacional, que és un antic nucli medieval emmurallat del qual la primera referència històrica data de la segona meitat del segle XI. Aquest conjunt està format per les antigues presons municipals, la rectoria, l’església de l'Assumpció, la casa del Comú, la plaça de l’església, dues torres, una bateria del segle XVI i les restes de la muralla bastida en època de Pere III el Cerimoniós.\nNo us perdeu l’església de Santa Maria de Tamarit d’estil romànic i planta rectangular, amb dues capelles laterals que van ser afegides durant el segle XIV. De l'interior se’n destaca l'altar major d’estil barroc.\nLes seves platges són àmplies, de sorra fina i aigües poc profundes.\nJosep Maria Espinàs va descriure La Vilella Baixa com la Nova York del Priorat al seu llibre 'Viatge al Priorat', pels edificis de sis o set plantes que hi ha en un dels costats del poble. Cal visitar-ne el nucli antic, amb carrers estrets i costeruts i punts de gran interès com el 'carrer que no passa', el pont romànic sobre el riu Montsant i les cases sobre el barranc d'Escaladei. També és una bona opció fer una visita guiada als cellers i molins que hi ha al poble i tastar els seus excel·lents vins i olis.\nÉs un lloc ideal per als amants de les rutes, sigui a peu o amb bicicleta, ja que hi ha una gran xarxa de camins per gaudir de la serra del Montsant i dels rius Escaladei i Montsant. I no marxeu d'aquest poble tan encantador sense provar les tradicionals coques ensucrades amb saliandra i matafulga.\nAquest petit poble de la Ribera d'Ebre és molt conegut pel castell templer situat a la part alta del pujol i el barri antic, construït just a sota, ancorat a la roca per sobre del riu Ebre. La part històrica és petitona, però els carrers empedrats tenen un encant especial. Hi podem visitar l'Església del segle XVI i des d'allà contemplar unes boniques vistes.\nMiravet té tradició de terrisseria i podeu trobar diferents artesans en el barri del Raval dels Canterers; no marxeu sense provar de fer una peça de fang en el torn. Una altra activitat molt recomanable, sempre que el bon temps acompanyi, és fer el descens en canoa pel riu Ebre. També podeu fer el pas de la barca amb cotxe per tal de creuar a l'altra banda de riu.\nSiurana, al Priorat, es considera un dels pobles medievals més bonics d'Espanya i, a la vegada, un dels millors miradors de la península. La silueta de les ruïnes del castell es retalla contra l'horitzó amb una imponent solidesa que s'aixeca 730 metres sobre el mar, al costat d'uns penya-segats de 250 metres de desnivell, a la part est de les magnífiques i boscoses muntanyes de Prades.\nLa fortalesa és d'origen andalusí i va ser erigida al segle IX, com a part del cinturó defensiu que els àrabs van crear per defensar la Marca Superior d'al-Àndalus dels atacs dels comtats cristians del nord peninsular.\nEscaladors de tota Europa arriben cada any a Siurana i als seus voltants per escalar els murs calcaris de centenars de metres d'altura. Hi ha més d'un centenar de vies ja obertes per altres amants d'aquest esport i, a més, són recompensats amb unes vistes immillorables sobre les serres del Montsant i la Gritella, a més de les muntanyes de Prades i del preciós embassament de Siurana.\nAquest embassament és un dels llocs més visitats en els càlids estius de Siurana. Les seves aigües tranquil·les i blaves són perfectes per gaudir d'un bany refrescant i per a la pràctica d'esports aquàtics.\nLes Cases d'Alcanar, al Montsià, es troba molt prop del Delta de l'Ebre i es coneixen pels correbous i els seus excel·lents restaurants de peix i arrossos. Forma part d'Alcanar, municipi que compta amb l'important atractiu del poblat iber de la Moleta del Remei.\nL’any 1862 es va construir la petita església dedicada a Sant Pere, amb una senzilla façana presidida per un campanar d’espadanya i una fornícula amb la imatge de Sant Pere, d’una única nau decorada a l’interior amb pintures de la Verge del Remei i representant l’escena de la Pesca Miraculosa.\nEl Cap de Setmana Ibèric és l’esdeveniment anual de la Ruta dels Ibers, atrau visitants als jaciments ibèrics de tot Catalunya. Una festa que retorna a la vida els vestigis de fa més de 2.000 anys, oferint un gran ventall d’activitats.\nPratdip és un petit municipi d'aires medievals situat a la comarca del Baix Camp. Té una llegenda que indica que els voltants del poble estaven habitats per uns animals anomenats 'dips', que acabarien donant nom a la localitat. S'assemblaven molt als gossos, tal com pot veure's en la seva representació en el retaule antic de Santa Marina. Es diu que aquests 'dips' sortien a les nits i, com si fossin gossos vampirs, s'alimentaven de la sang del bestiar del poble.\nDe visita obligada és l'església parroquial de Santa Maria, que té elements gòtics, com la volta de l'absis i la portalada romànica, restaurades el 1959. Els retaules van ser cremats el 1936.\nUn dels llocs curiosos de Pratdip són els antics safaretjos públics municipals. La seva ubicació actual, a l'entrada del poble, no és l'original, ja que es trobaven on actualment hi ha la cooperativa agrícola municipal.\nDestaquen les dues torres de defensa, la de Calç Capet i Portal i la de Ca la Torre, que formaven part de la muralla que servia de defensa al poblat medieval. La Torre de defensa del Capet, que és la més accessible, té el seu origen entre els segles XIII i XIV i actualment se'n conserva perfectament el portal, que acaba amb un bonic arc de mig punt.\nLa vila de Tivissa a la Ribera d'Ebre està construïda sobre un turó, al peu dels vessants septentrionals de la serralada del mateix nom. Els carrerons del centre històric, la plaça del Mercat on s'hi celebraven els judicis a l'època medieval i el castell són de visita obligada. Pels qui us agrada visitar esglèsies, és imprescindible conèixer l'Església Arxiprestal de Sant Jaume, un gran edifici format per tres parts: Església Antiga, Capella del Roser, i Església Nova, construït entre el segle XIII i el XIX, combina elements de diferents estils. I sí, és espectacular.


Oliva inicia el desmuntatge de tres grues torre abandonades a les zones de l'Envic i el Conservatori | Oliva\nOliva inicia el desmuntatge de tres grues torre abandonades a les zones de l’Envic i el Conservatori\nPublicat el 15 Març 2014 en Urbanisme i Medi Ambient\nDesprés de molts mesos de gestions, finalment el proper dilluns 31 de març l’Ajuntament d’Oliva procedirà a fer efectiu el desmuntatge de la grua torre de l’obra abandonada del carrer Manuel Broseta, segons ha anunciat el regidor d’Ordenació del Territori, Vicent Canet.\nAquestos treballs, coordinats des del departament d’Urbanisme de la localitat, en col·laboració amb el d’Obres i Serveis, donaran inici a la primera de les dues actuacions subsidiàries que seran efectuades per l’administració local en un breu període de temps. Ja que, poc després del desmuntatge de la grua torre de l’obra abandonada del carrer Manuel Broseta, l’Ajuntament d’Oliva té previst el desmuntatge subsidiari de les dues grues torres de l’obra abandonada al carrer Calixte III, a pocs metres de distància.\n“Fa molts mesos que estem treballant en estes ordres d’execució. Han estat uns procediments molt complexos i costosos; sobretot aquest primer. Ja que tant la promotora (també propietària del sòl) com la constructora d’aquestes obres (que van començar en 2008) es troben en concursos de creditors i en mans dels seus respectius administradors concursals”.\nÉs per aquesta raó que, davant la urgència de l’actuació i per tal d’evitar problemes de seguretat i molèsties al veïnat, l’Ajuntament es farà càrrec de l’actuació subsidiària, que té un pressupost d’uns 9.000 euros.\nL’esmentada actuació consistirà en el bombeig de l’aigua acumulada al soterrani, el desmuntatge, transport i emmagatzemament de la referida grua torre (una LIEBHERR model 63-LC, de 80 metres d’altura) per part de personal especialitzat, així com la retirada de les baranes de seguretat de l’obra que es troben en mal estat.\n“La retirada d’aquestes grues ha estat una de las prioritats que hem tingut al govern, donades les característiques tan concretes que presentaven, i la inquietud social que generaven”, ha indicat Vicent Canet.\nEls tràmits van començar en abril de 2013, quan es va iniciar l’expedient d’ordre d’execució.\nArxivat en: Urbanisme i Medi Ambient Compromís, conservatori, l'Envic, oliva, Ordenació del Territori, Urbanisme, Vicent Canet\n← “Seny”, exposició fotogràfica a l’Etnològic\n#GovernambCompromísOliva: Exportant la nostra potencialitat turística i cultural →


Narayana – Tècnic professional d’acupuntura\nTècnic professional d’acupuntura\nPerquè aprendre Acupuntura segons el mètode Shiatsu Netsu\nÉs un dels cicles formatius de teràpies amb més recursos i eines integrades.\nÉs un metodologia d’aprenentatge comprovada amb més de 15 anys experiència.\nÉs un de les formes més ràpides d’adquirir tots aquests coneixements.\nCicle Acupuntura mètode Shiatsu Netsu.\nLa tendència actual a àrea formativa, tant en universitats com en escoles de diferents disciplines, consisteix a crear formats moderns i integradors, que uneixin els coneixements de dues o més disciplines en un únic cicle. Així, es dota al futur professional de multitud recursos i eines de forma més ràpida, eficient i amb menys repeticions, que en els antics plans.\nEl cicle d’Acupuntura mètode Shiatsu Netsu respon justament a aquesta tendència integradora, en la qual som pioners des de fa més de 15 anys, fusionant tres cursos de tècniques mil·lenàries, en un únic cicle, Acupuntura, Shiatsu i Netsu. El resultat, un mètode pedagògic dinàmic, profund i pràctic.\nL’acupuntura consisteix a inserir agulles en punts energètics. El Shiatsu és una tècnica de massatge amb pressions que utilitza els canals i punts típics de l’acupuntura. El Netsu, utilitza també aquests canals i punts transmetent calor mitjançant uns cremadors d’encens.\nLa idea és senzilla, quan un estudia acupuntura, passa que abans de començar amb la inserció de les agulles, precisa disposar de certs coneixements teòrics, que normalment ocupen dos anys d’aprenentatge, en les que l’estudiant realitza poques practiques o practiques molt repetitives. Amb el nostre mètode, l’alumne dedica aquest mateix temps a la teòrica, però alhora està aprenent a utilitzar de forma pràctica tant el Shiatsu com el Netsu adquirint un nivell òptim de les tècniques manuals i dels coneixements teòrics relatives a la medicina tradicional oriental , és a dir, en acabar el cicle compost pels dos primers cursos, l’alumne adquireix les capacitacions per utilitzar el Shiatsu Netsu de forma professional. A partir del tercer curs s’inicia un nou cicle, centrat en la inserció d’agulles a l’estil xinès, amb l’avantatge d’haver adquirit l’habilitat de palpació gràcies al Shiatsu, el que permet una localització més precisa tant dels punts com meridians acupunturals.\nAixí el cicle complet d’acupuntura està compost per tres cursos més un de tècniques extraordinàries opcional. Cadascun d’aquests cursos és independent i complementari entre si, atès que són diferents formes d’entendre i utilitzar el Shiatsu, el Netsu i l’Acupuntura.\nPer tant, l’alumne pot triar si realitza un únic curs, dos cursos tancant el cicle de Shiatsu Netsu, tres cursos tancant el cicle d’Acupuntura o quatre cursos amb el curs de tècniques extraordinàries.\nPart pràctica: Punts Aze. Estudi del dolor. Localització de punts miofacials. Aplicació de Shiatsu-Netsu per: col·lectius amb necessitats especials embarassades, nens i nadons … La calor, estímuls mecànics fricció i pressió. Auto-Shiatsu i auto-Netsu. Higiene postural. Mindfulness. Susokuan (aquietar la ment) …\nEn finalitzar satisfactòriament el curs es farà entrega d’un diploma de Tècnic professional de Shiatsu Netsu\nAmb aquest curs s’inicia i finalitza el cicle d’acupuntura, i és necessari per a realitzar el mateix, haver cursat prèviament els dos cursos anteriors.\nUtilitzant l’acupuntura xinesa, l’alumne, des de la perspectiva de la medicina tradicional xinesa, aprendrà a observar i diagnosticar els diferents síndromes, les agressions de factors patogènics i l’etiologia, a tractar aquestes síndromes mitjançant la inserció d’agulles en els diferents punts.\nPart teòrica: Fisiologia, nutrició, psicologia, Les vuit regles de diagnòstic. El Yin i el Yang com a factor etiològic. Substàncies fonamentals. Polsos qualitatius. Diagnòstic per la llengua. Tsubos: les seves funcions i indicacions. Mapa complet dels punts. Mon-Shin: Diagnòstic per interrogatori. Bo-Shin: Diagnòstic per observació. Bun-Shin: Diagnòstic per escoltar (so). Setsu-Shin: Diagnòstic per palpació. Síndromes profunds dels òrgans i síndromes compostos. Netsu en reflexologia podal. Síndromes segons els Quatre Nivells. Síndromes segons Sant Jiao. Dietètica energètica oriental. Indicacions i contraindicacions\nPart pràctica: Sistemes de localització de punts. Subjecció i manipulació d’agulles. Tipus d’agulles. Mètodes de localització de punts mitjançant palpació, per situació anatòmica i amb cercapunts electrònic. Mètodes tonificants i dispersants, mitjançant els dits i per mitjà de la inserció, manipulació i extracció de les agulles. Tècniques d’electro estimulació i sagnat. Tractament de les síndromes profunds dels diferents meridians. Aplicació de l’acupuntura per regular, millorar o solucionar: restrenyiment, diarrea, menstruació, climateri, ansietat, depressió, insomni, protusions, fibromiàlgia, migranya, cefalea, tendinitis, obesitat, cel·lulitis, acne, dolor articular, lumbàlgies, cervicàlgies, dorsàlgies, contractures.\nEn finalitzar satisfactòriament el curs es farà entrega d’un diploma de Tècnic professional d’Acupuntura.\nÉs un curs fresc, dinàmic i independent, a més de ser una de les més àmplies recopilacions de diversos mètodes d’aplicació acupuntural\nÉs independent perquè a l’estar compost per molts sistemes, cada un per si mateix representa una teràpia, i es pot realitzar al finalitzar el cicle formatiu de Shiasu Netsu (segon curs), o com a culminació del cicle acupuntural (tercer curs)\nEl contingut d’aquest curs és de caràcter teòric / pràctic perquè s’imparteix simultàniament tots dos continguts, és a dir que s’explica la tècnica i immediatament es posa a la pràctica.\nContingut: Diversos mètodes de moxibustió, martell de flor de prunera (Martell de set puntes), ventoses, Craneopuntura, acupuntura de zones, iniciació a l’acupuntura Manaka i a l’acupuntura Japonesa, auriculoteràpia, Gua-Sha, manopuntura koreana, magnetopuntura i laserpuntura.\nEn finalitzar satisfactòriament el curs es farà entrega d’un diploma de Tècnic professional de AcuSystems.


Liederabend - Que por mayo era, por mayo\nEscena de presó. F. de Goya\nDesprés d'haver escrit en poc més d'un any i mig els cinquanta-tres Mörike-Lieder, els tretze Eichendorff-Lieder que completaven la seva col·lecció i gairebé tots els Goethe-Lieder, Hugo Wolf començava a neguitejar-se. Sobre quin poeta treballaria després? La resposta li va arribar a través d'un amic d'un amic seu, que li va deixar un volum de poesia pensant que hi estaria interessat. La va encertar de ple: tot just una setmana després d'escriure el 51è i últim lied de Goethe, Die Spröde, el 28 d'octubre de 1889 Wolf escrivia Wer sein holdes Lieb', el primer lied de l'Spanisches Liederbuch (Cançoner espanyol), una col·lecció de quaranta-quatre que acabaria el 27 d'abril de l'any següent.\nFriedrich Eckstein, l'amic, i Franz Zweybrück, l'amic de l'amic, devien conèixer l'afició de Wolf per la literatura espanyola. Parlava del Quixot com la seva novel·la preferida, presumia d'haver llegit la versió original de Don Giovanni, és a dir El burlador de Sevilla de Tirso de Molina, coneixia diversos drames de Calderón de la Barca i havia triat El sombrero de tres picos de Pedro Luis de Alarcón com a punt de partida de la seva òpera Der Corregidor. Tot això ho havia llegit traduït a l'alemany; després de la febrada per l'Antiga Grècia, el símbol d'un ideal estètic, i per Itàlia, país proper al qual viatjava qualsevol amant de les arts que s'ho pogués permetre, semblava lògica la febrada per Espanya, una febrada sobretot de caire literari.\nEl llibre que havia arribat a les mans de Wolf era Spanisches Liederbuch. Eine Sammlung Volkslieder, nachgesungen von Emanuel Geibel und Paul Heyse, publicat el 1852. Els poemes que recull no són necessàriament cançons en origen, ni tampoc populars en el sentit que entenem nosaltres; ho són, és clar, en el sentit alemany, és a dir (més o menys), pertanyents al poble. Estaven triats sobretot perquè els traductors entenien que eren susceptibles de ser cantats; d'aquí aquest nachgesungen del títol, que literalment seria alguna cosa així com “tornats a cantar”. La col·lecció estava dividida en dues parts: tretze Geistliche Lieder (Cançons sacres) i norantanou Weltliche Lieder (Cançons profanes), de les quals Wolf va musicar-ne deu i trenta-quatre, respectivament.\nFa uns dies, quan preparava l'article sobre la programació de la Schubertíada em vaig adonar que encara no havia parlat d'aquest cicle. No és la primera vegada que l'actualitat em fa detectar una mancança així i corro a posar-hi remei; en aquest cas, si voleu, amb més motiu, perquè l'Spanisches Liederbuch és un gran cicle que difícilment es programa complet, degut a la seva dificultat (entre d'altres motius, perquè és molt més extens que l'hora llarga de música que sol tenir un recital). Així que celebro l'oportunitat d'escoltar-lo a Vilabertran i us en volia fer cinc cèntims; avui n'escoltarem una cançó profana i la setmana vinent, en un format més breu, una de sacra.\nAlmenys, com que Wolf no va ser el primer compositor a triar aquests poemes per posar-hi música, hem parlat algun cop de les fonts literàries; Schumann va compondre els Spanische Liebeslieder i l'Spanisches Liederspiel a partir de la primera versió de l'antologia que havia publicat Geibel en solitari el 1843, Volkslieder und Romanzen der Spanier im Versmaße des Originals verdeutscht (Cançons populars i romances espanyoles traduïdes a l'alemany seguint la mètrica de l'original). Del segon cicle vam escoltar In der Nacht i la setmana passada vaig aprofitar per proposar-vos la versió de Wolf, Alle gingen, Herz, zur Ruh, el n. 21 dels Weltliche Lieder; també vam escoltar Geistliches Wiegenlied, de Brahms, el text del qual es correspon amb Die ihr schwebet, el n. 4 dels Geistliche Lieder.\nCom que de l'Italienisches Liederbuch, el següent cicle que va compondre Wolf, sí que n'hem parlat unes quantes vegades, podem indicar algun paral·lelisme entre tots dos. Per exemple, que per cantar el cicle complet calen dos cantants; hi ha cançons assignades a una veu masculina, d'altres a una veu femenina i la resta queda a la lliure elecció dels cantants. També hi ha semblances en el tema i el repartiment entre homes i dones, si ens centrem en les cançons profanes: la majoria són cançons d'amor, on les cançons que canten els homes tendeixen a parlar del patiment amorós i de la idealització del sentiment mentre que les que canten les dones parlen més d'un amor apassionat i tocant de peus a terra. Finalment, al cançoner espanyol no hi sentim ni rastre de música d'inspiració espanyola, com a l'italìà no el sentim de música d'inspiració italiana; en tots dos casos, hi sentim la música de Wolf, ni més ni menys.\nEntre tots dos cicles hi ha (almenys) una diferència important: l'origen dels poemes. Mentre que a l'Italianisches Liederbuch tots són anònims, una part dels lieder de l'Spanisches Liederbuch té autor conegut; per exemple, In der Nacht/Alle gingen, Herz, zur Ruh és la traducció de Todos duermen, corazón, un poema que consta com anònim al Cançoner de Palau, on el va trobar Geibel, però al Cancionero general de Hernando del Castillo hi figura com a autor Diego de San Pedro. Geistliches Wiegenlied/Die ihr schwebet és la traducció del Cantarcillo de la Virgen de Lope de Vega, i hi trobem també poemes de l'Arxipreste d'Hita o de Cervantes. Fins i tot en trobem dels mateixos traductors: Don Manuel del Río era el pseudònim de Geibel i Don Luis el Chico el de Heyse.\nEl poema que sentirem avui és anònim i estic segura que molts de vosaltres podríeu recitar-lo de memòria en alguna de les versions que existeixen. Es tracta del que coneixem com a Romance del prisionero, que comença dient: “Que por mayo era, por mayo”, és a dir, Ach, im Maien war's, im Maien, segons la traducció de Heyse. És el n. 20 dels Weltliche Lieder, compost el 30 de març de 1890, i el sentirem interpretat per Marcus Farnsworth i Sholto Kynoch. No sé a vosaltres, però a mi em desconcerta aquest aire tan lleuger per cantar la pena del pobre presoner.\nI la setmana vinent, més Spanisches Liederbuch!\nIm Maien war's\nWo die warme Lüfte wehen,\nIhren Liebchen nachzugehe,\nLieg in Kerker so verschmachtet,\nUnd ich weiß nicht, wann es nachtet,\nNur an einem Vöglein merkt ich’s,\nDaß da drauß im Maien sang;\nDas hat mir ein Schütz getötet--\nGeb ihm Gott den schlimmsten Dank!\nvan a servir a sus amores,\nsino yo, triste mezquino,\nque yago en estas prisiones,\nque no sé cuando es de día,\nni menos cuando es de noche\n¡dele Dios mal galardón!


Cita bibliogràfica -- Enllaç permanent: https://ddd.uab.cat/record/179262\nResum: OBJECTIU GENERAL El Pràcticum I ha de permetre l'estudiant integrar i aplicar els continguts treballats en les diferents assignatures, incorporant nous coneixements, habilitats i actituds a través del contacte real amb la professió infermera dins l´àmbit assistencial i la seva complexitat. OBJECTIUS ESPECÍFICS Permetre l'estudiant aprofundir en les cures de benestar i confort i intervencions de suplència de les necessitats bàsiques, i iniciar-se en la resta de cures que la infermera presta dins de l'àmbit hospitalari. Treballar el procés d'atenció d'infermeria com a metodologia científica de resolució de problemes amb el model conceptual de Virginia Henderson. Desenvolupar les dues dimensions del rol professional, el rol de col·laboració i el rol autònom, conscienciant-se de la importància d' aquest últim. Prestar una atenció sanitària adient a les necessitats de salut, garantint unes cures infermeres de qualitat, dirigida a la persona i la família, amb una visió integral que contempli les vessants biològica, psicològica i social de l' individu. Desenvolupar habilitats comunicatives amb l'equip de treball, la persona atesa i la seva família.


Gràfic de correcció del preu més gran de criptografia del 2017 | CAT.DemocraziakmZero.org\nEn el que és probable que sigui un dels més grans correccions s'hagin vist en el mercat moneda digital creixent, el valor total de la classe d'actius incipient, creat amb l'adveniment de Bitcoin en 2009, vessada mil milions l'divendres.\nAl tancament d'aquesta edició, el valor total de tots els cryptocurrencies, incloent bitcoin i el 1300 otherstrading, s'ha reduït més d'un 30 per cent des del seu màxim històric dels $ 650000000000000 arribat a principis d'aquesta setmana. Però mentre que els mercats van tocar un mínim de $ 418.000.000.000 actuals, any rere any, els mercats segueixen sent de fins a 4.000 per cent, des de just sota de $ 10000000000000 l'1 de gener, 2017.\nPer tant, és el mercat de venda per comprar regals per a les festes? O són dolents banquers en Workin el mercat?\nEncara que abunden les teories, les dades són indiscutibles: El preu del bitcoin va caure gairebé $ 5.000 en només unes hores a caure per sota de $ 11.000, i moltes altres cryptocurrencies han seguit la seva tendència a la baixa, caient del 30 al 40 per cent durant les operacions del dia.\nEn $ 10.800 el preu de Bitcoin va ser gairebé la meitat del que era quan va arribar als US $ 19.783 el diumenge passat.\nLiderant la tendència a la baixa s'ha Bitcoin, l'actiu més conegut del mercat, que després d'obrir el dia per sobre de $ 15.000 des de llavors ha estat tendència a la baixa.\nBitcoin per més de $ 2k avui, cau per sota de $ 13.000 pic.twitter.com/V7DrMLEJZ0\n- CoinDesk (@coindesk) 22 desembre 2017\nTot i així, val la pena posar la disminució de context.\nPer exemple, el mercat gairebé ha tornat al seu valor previ als anuncis de les principals borses nord-americanes que anaven a oferir l'exposició a través de Bitcoin productes futurs.\nTambé rellevant és la mida de la correcció quan es veu en una escala històrica.\nCorrecció de preus bitcoin d'avui en un context històric (dades a través d'CoinDesk BPI) pic.twitter.com/OUuWFJ9IFd\nEn una altra banda, sembla gairebé no es va reparar en moneda digital important.\nSegons el lloc de dades CoinMarketCap, gairebé totes les 100 cryptocurrencies per volum d'operacions estan registrant una disminució d'almenys el 30 per cent.\nLes excepcions són rares àgores Fitxes i Supernet, monedes menys coneguts que han vist una bomba de 30 per cent.\nTotes les dades de 20 cryptocurrencies ara s'han reduït més d'un 20% en les últimes 24 hores (dades a través d'@CoinMarketCap) pic.twitter.com/6Aw04vNcWS\nFins i tot els actius que havien estat alumnes de bon rendiment en les últimes setmanes sentit l'efecte.\nXRP, la moneda digital supervisat per Sant Francesc de arrissat d'inici, va veure la seva immersió en el preu de gairebé el 40 per cent després d'haver pujat més d'un 400 per cent en les últimes setmanes.\nUn dia després d'establir un nou rècord, moneda digital XRP d'ondulació s'ha reduït un 35% des del seu màxim històric (dades a través d'@onchainfx) pic.twitter.com/5qxss3Vz9d\nLitecoin, que també havia tingut un augment meteòriques en els últims temps, no era rival per a la liquidació o bé, veure el seu retorn preu per sota de $ 300 després d'una afluència de nous compradors impulsar a màxims històrics.\nEl preu de litecoin s'ha reduït gairebé un 40% des del seu màxim històric el dimarts (dades a través d'@CoinMarketCap) pic.twitter.com/r2YnO5VLhh\nEls futurs continuen\nTambé va ser notable que el moviment en els principals mercats de futurs bitcoin també va coincidir amb l'accident.\nLes dades retardats de CBOE i CME, les dues borses dels Estats Units que anteriorment enumerats els productes futurs bitcoin, mostra que tots els contractes que vencen en els primers tres mesos de l'any que estan caient més d'un 20 per cent per cent en la jornada.\nEntre ells, el contracte que expira el gener de grup CME també havia donat en l'interruptor de circuit en $ 12 la 265.\nGràfic de preus que mostra el mercat de futurs @CMEGroupbitcoin avui (Gràfic través @CNBC) pic.twitter.com/KJH2mw5JG4\nVal la pena assenyalar, però, que la demanda de tots dos productes s'ha mantingut.


Fonts de seguretat rebaixen a cinc els morts en l'atemptat fallit contra el governador d'Aden\nPublicat 10/10/2021 18:21CET\nAlmenys cinc persones han mort i cinc han resultat ferides per l'explosió d'una bomba de gran potència al pas del comboi que transportava el governador de la província iemenita d'Aden, seu del Govern del país en lluita contra la insurrecció houthi, Ahmed Lamlas.\nFonts de seguretat han indicat al portal de notícies South24 que el governador hauria sobreviscut, en principi, a aquest "intent d'assassinat", com ho han descrit.\nLes fonts de seguretat de la cadena Al Arabiya, que han revisat a la baixa el nombre inicial de víctimes des dels deu morts, també han confirmat que el governador ha sobreviscut a l'atac. Al comboi també hi viatjava el ministre d'Agricultura, Salem al Suqatri, qui hauria sobreviscut també a l'atac.\nL'explosió, no obstant això, s'ha produït en una zona concorreguda de la ciutat, concretament prop d'una guarderia, de manera que no es descarta que el nombre de víctimes torni a pujar en les properes hores.\nFins ara cap grup ha assumit l'autoria de l'atac.


Les universitats públiques valencianes posen en marxa els seus portals de transparència. Actualitat Universitària\nLes universitats públiques valencia..a els seus portals de transparència\nLes universitats públiques valencianes posen en marxa els seus portals de transparència\nEl portal de la Universitat d’Alacant arranca amb 90 nous catàlegs que afegeix als més de 80 disponibles en datos.ua.es\nAlacant. Dijous, 8 d'octubre de 2015\nLes cinc universitats públiques valencianes han posat en marxa aquest matí els respectius portals de transparència amb els quals evidencien el “compromís per acostar les institucions acadèmiques a la societat”, segons ha apuntat el rector de la Universitat Miguel Hernández (UMH) d’Elx i president de la Conferència de Rectors de les Universitats Públiques Valencianes (CRUPV), Jesús Pastor Ciurana.\nComplint amb la normativa nacional i autonòmica en matèria de transparència, les universitats públiques valencianes han consensuat uns epígrafs bàsics que es repeteixen en els cinc portals, però que han sigut adaptats a la idiosincràsia de les institucions acadèmiques. Es tracta de: “Informació econòmica, pressupostària i estadística”, “Informació de rellevància jurídica” i “Informació institucional, organitzativa i de planificació”. A través d’aquests, la ciutadania podrà accedir, entre d’altres informacions, a les retribucions del personal docent i del d’administració i serveis, a les subvencions i ajudes públiques que atorga cada universitat, als pressupostos anuals o les despeses en caixa fixa i contractes menors.\nLes cinc universitats públiques valencianes, més enllà de la Llei de Transparència Nacional i la Llei de Transparència de la Comunitat Valenciana, han mostrat la voluntat de seguir treballant en els portals respectius, per a ampliar catàlegs i facilitar la consulta de les informacions publicades. En tots aquests, s’ofereix la possibilitat d’accés de qualsevol ciutadà, mitjançant sol·licitud prèvia, a la informació pública.\nPer a la Universitat d’Alacant, l’aposta pel portal de transparència va més enllà del mer compliment de la legislació vigent. Part d’un model de bon govern basat en l’obertura de dades a través del suport de les noves tecnologies. La primera iniciativa en aquest sentit va partir de la posada en marxa del portal de datos.ua.es que va nàixer fa més d’un any amb 80 catàlegs de dades obertes sobre el funcionament de la mateixa universitat en matèria acadèmica, docent i investigadora. El portal de transparència de la UA naix amb 90 catàlegs, a més dels 80 anteriors, que s’aglutinen en l’epígraf d’informació acadèmica. Els altres epígrafs habilitats són d’informació econòmica, jurídica i institucional i administrativa.


Els grecs i la història de la llum | El Fil de les Clàssiques\n← Donem veu a les pedres. Llegim Perennia Qui es vol enrolar en el concurs Odissea 2016? →\n47 thoughts on “Els grecs i la història de la llum”\nLua Gallen Izquierdo 17 novembre 2015 at 09:26\nEs un fet impresionant! l’article es molt interesant i complet!\nCarmen Parra 17 novembre 2015 at 09:58\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front d’ona en una interfície entre dos medis diferents de tal manera que el front d’ona retorna cap al medi en el qual s’havia originat i la refraccio és quan la llum passa d’un mitjà transparent a un altre es produeix un canvi en la seva direcció a causa de la distinta velocitat de propagació que té la llum en els diferents mitjans materials.\nMargalida Capellà Soler Post author 17 novembre 2015 at 13:51\nL.Arcas 18 novembre 2015 at 12:27\nFer aquesta tasca, m’ha agradat, ja que m’encanta fotografiar tot alló que veig, sigui el que sigui, sempre tinc el mòbil o la camera a les mans, per immortalitzar el momento.\nEn la fotografia d’Hélios, és reflexió, perquè la llum no es distorsiona, ja que no es veu que entri dins d’una paret, aigua…\nEn la meva foto, que n’he fet dues, una és reflexió i l’altre refracció perquè penetra dintre de l’aigua i distorsiona la dirección de la llum a l’aigua del mar.\nJulia París 19 novembre 2015 at 08:38\nPer a celebrar l’Any Internacional de la llum està molt bé fer aquest tipus d’activitats. Prefereixo mil cops agafar la camera o el mòbil i fer una fotografia i després fer una petita reflexió, que no llegir un text interminable sobre la llum.\nEn la meva fotografía podem veure Helios de bon matí, a l’alba. Podria dir que seria una reflexió però poc notable desde la prespectiva que vaig fer la fotografia.\nCarlos Thiriet 19 novembre 2015 at 13:55\nEls grecs han estat una de les civilitzacions humanes més avançades de la història. De fet, molts dels coneixements que es van obtenir a través de l’experimentació a Grècia es van perdre en la fosca etapa de l’edat mitjana. Així doncs, és obvi que hagin estat molt interessats en les ciències i, en especial, en la llum, però la tecnologia del moment no permetia fer cap descobriment sobre ella. En els darrers segles hem avançat moltíssim i descobert un gran nombre de característiques de la llum, com la seva velocitat. Estic segur de què si poguessin estar presents en aquesta època, els grecs es maravellarien de tot el que s’ha avançat en els últims respecte a la llum, que és indispensable en el nostres vides tot i que gairebé mai ens adonem.\nChorouk 20 novembre 2015 at 10:32\nLa llum i els fenòmens relacionats amb ella han intrigat la humanitat des de fa més de 2.000 anys.\nJa sabeu l’important que és la llum atura per a l’home, per a la funció clorofíl·lica de les plantes, per al clima, etc. Això significa que hi ha molts aspectes diferents que hem de contemplar en estudiar la llum.\nEls antics grecs ja havien observat alguns fenòmens associats amb la llum com la propagació rectilínia, la reflexió i la refracció.\nRealment m’ha encantat fer aquesta tasca, ja que he pogut disfrutar d’unes increïbles vistes d’Helios. El passat dissabte a les 7:35 h del matí, juntament amb una companya de grec vaig anar a fer fotografíes de la sortida del sol.\nEn vaig fer moltíssimes fotos i vaig acabar sense saber quina triar.\nRealment ha estat impressionant, mai havia anat aquesta hora a la platja per fer fotos de l’alba i estic orgullosa d’haver-ho fet. La meva fotografía és el reflex de lambda.\nSincerament val la pena l’experiència!\nRamon Albero 20 novembre 2015 at 12:48\nTotes les fotografies són molt maques!, però la que més m’agradat ha sigut la de la Valentina ja que ha sapigut trobar una hora molt bonica i una combinació de groc i blau molt espectacular.\nRobert 20 novembre 2015 at 12:49\nEls grecs van ser una cultura super avançada i no es cap sorpresa dir que ells varen utilitzar la llum d’una forma espectacular, encara que per els temps i el poc desenvolupament de la ciencia no van poder fer cap descobriment espectacular respecte a la llum.\nHe fet aquest poema:\nLa luz es mi guia y lucero\nY me despierta como un bombon\nPerò a la luna refleja\nEs más rápida que el sonido\nComo la madre más preciada\nErola Such Tormo 21 novembre 2015 at 11:19\nUn article molt interessant, i la idea del concurs de fotografies de l’Instagram fantàstica! La fotografia que més m’ha agradat personalment ha sigut la de la Júlia, trobo que ha capturat un moment molt bonic on es percep calma i tranquil·litat i al mateix temps és preciós. Felicitar a tots els companys que han fet les fotografies, totes són molt boniques!\nErola Such Tormo 21 novembre 2015 at 11:25\nUn article molt interessant! I el concurs de fotografies de l’Instagram senzillament fantàstic! Personalment la fotografia que més m’ha agradat ha estat la de la Júlia, trobo que ha sigut capaç de trobar el moment perfecte per capturar una imatge que transmet tranquil·litat i calma, i al mateix temps és preciosa. Felicitats a tots aquells qui heu fet una fotografia, són totes precioses.\nAlèxia Alvárez 21 novembre 2015 at 15:25\nLa llum es necessària per a tot, per a la fotosíntesis de les plantes, per a nosaltres mateixos, per al planeta, es necessària per absolutament tot.\nLa paraula Fanes significava també «brillar» i «donar llum»; era el primer nascut el qual aportava la llum procedent de no-res fent possible la creació de l’univers.\nFaetó és el nom d’un planeta hipotètic existent entre les òrbites de Mart i Júpiter, la destrucció del qual suposadament va portar a la formació del cinturó d’asteroides. El planeta hipotètic pren el seu nom de Faetó, el fill del déu delSol Helis en la mitologia grega, que va intentar conduir el carro solar del seu pare durant un dia, amb resultats desastrosos, i que va anar finalment destruït per Zeus.\nPersonalment, m’encanta fer fotografíes de la llum solar, ja sigui de reflexió o refracció, són molt maques, i ens fan veure i adonar-nos de lo afortunats que som amb el nostre planeta. A mi m’agradat molt fer aquesta tasca perque es diferent de les demes, i desconeixia que el deu del Sol fos Helios.\nIrene Sanz 21 novembre 2015 at 18:32\nTrobo molt original poder celebrar l’any de la llum amb fotografies relacionades amb el tema!\nM’han encantat totes les fotografies que han fet els meus companys, són precioses. Sempre m’han fascinat les sortides i les postes de sol, ja que són els moments del dia on el Sol ens regala uns colors preciosos al cel.\nEn la meva fotografia vaig captar un d’aquests moments, concretament una posta de sol. Va ser una de les més boniques que havia vist mai.\nChaymae Zaouaghi 21 novembre 2015 at 23:12\nLa llum és imprescindible en el nostre dia a dia, i els grecs ho havien considerat tan important com altre descobriments de l’època.\nEls inicis de llum els podem situar cap a l’any 600 aC, quan el filòsof grec Tales de Milet va observar que fregant una vareta d’ambre amb una llana o pell, s’obtenien petites càrregues que atreien petits objectes, i fregant molt temps podia causar l’aparició d’una espurna. A prop de Grècia es trobaven les denominades pedres de Magnèsia, que incloïen magnetita. Els antics grecs van observar que els trossos d’aquest material s’atreien entre si, i també a petits objectes de ferro.\nRaül Àlvarez 22 novembre 2015 at 04:20\nAvui en dia, la llum està subestimada i sobrevalorada a la vegada, com la gran majoria de coses que passen desapercebudes davant els nostres ulls. Tot el que veiem és gràcies a la seva presència, però després penses que, sense ulls, cor, cervell, sense les pròpies coses que ens envolten, tampoc podríem veure res, segurament. Amb aquesta petita reflexió, deixo el següent poema, que la llum fa hores que ha desaparegut, i començo a desvariar, he desvariat tant que he escrit el poema en castellà, però ey, tot fet, fet està.\nEllos ya vienen, tú luz ya está consumida.\nMireia Sánchez Cano 22 novembre 2015 at 12:43\nEstudiar la llum ha sigut un dels millors invents que van inventar els grecs ja que ens van permetre tenir una visió diferent de la nostra vida i de les nostres coses. En l’actualitat no se que fariem si no hi hagués llum, ja que sempre hem viscut amb la llum i seria difícil deixar de fer-la servir.\nper acompanyar-te en l’imaginació.\nSoukaina Anzaoui 22 novembre 2015 at 13:09\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació , la refraccio és quan la llum passa d’un mitjà transparent a un altre es produeix un canvi en la seva direcció . És un article molt interresant i m’ha agradat molt fer la fotografía de la reflexió del sol i penjar-la al instagram.\nLaia Costa 22 novembre 2015 at 13:41\nEls grecs han estat una de les civilitzacions amb més descobriments i investigacions de la història. En general, ho han sigut en diversos àmbits, però sobretot en el de la ciència. La llum és un tema que va interessar i meravellar als grecs, com encara ho fa amb nosaltres. Jo sempre dic que veure una posta de sol amb una persona especial és una de les coses que més il·lusions em fan, perquè per mi és un moment màgic!\nM’agrada molt fer aquest tipus de tasques, ja que a mi personalment m’agrada molt la fotografia!\nPer aquest treball, he escollit una fotografia que vaig fer de camí a l’estació de Premià de Mar, on podem veure Helios dient-nos adéu! En la meva fotografia podem veure reflexió!\nPer acabar, vull felicitar a tots els meus companys per les increïbles fotografies, totes estan molt bé! La meva preferida és la de la Chorouk, ja que m’encanta com queda amb la seva silueta i sé que es va aixecar molt aviat juntament amb la Laia Arcas per fer-la!\nMarta Roman 22 novembre 2015 at 13:42\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front entre dos medis diferents i la refracció es quan la llum pasa d’un mitja transparent a un altre i es produeixen canvis.\nM’agrada bastant fer activitats d’aquest tipus! La meva foto esta feta a Premià de dalt.\nAriadna Ruiz 22 novembre 2015 at 14:17\nDes de sempre em considerat la llum com un element de la mare naturalesa important, però aquesta rellevància que li donem, ja la tenien els grecs.\nEncara que hi hagi persones que li donin importància, la majoria de la població considera la llum com a una cosa normal i no la valorem ni tampoc els grans esforços que varen fer els grecs per saber-ne més coses sobre aquesta.\nNo només no valorem la llum, sinó que a més a més, bens tan importants com l’aigua o el menjar els donem per fets quan hi ha gent que passa gana o que s’ha de recorrer 1km per aconseguir aigua que no sigui ni potable.\nQue passaria si demà quan obrissim l’aixeta no sortís aigua? Que passaria si demà no hi hagués llum? La veritat es que són béns molt importants i que encara que hi siguin sempre, en el nostre dia a dia no els hi donem gaire importància.\nBelen Cansino Hernàndez 22 novembre 2015 at 17:25\nÉs impressionant la importància que ha tingut sempre la llum i els grans avenços que hem aconseguit en els darrers segles, però també és impactant la quantitat de coses que ens queden per saber d’una cosa tan quotidiana però alhora tan desconeguda com és la llum. Trobo que en molts casos no li donem a la llum la importància que mereix, no som conscients que sense ella la nostra vida en aquest planeta seria impossible, així doncs està molt bé que aquest apunt li doni una mica de la importància que mereix.\nCarlota Escrivà 22 novembre 2015 at 17:25\nM’agrada’t molt fer aquesta activitat, ja que la fotografia és una de les meves aficions. Crec que és una activitat molt divertida i entretinguda, per fer a classe.\nCarlota Escrivà 22 novembre 2015 at 17:28\nA mi m’agrada’t molt fer aquesta activitat, ja que la fotografia és una de les meves aficions. Jo crec que aquesta activitat és molt divertida, i molt interessant per fer a classe.\nsandra.barco 22 novembre 2015 at 18:23\nLa llum és, probablement, un dels elements més importants per a la vida, sense la llum l’home i les plantes no haguessin pogut evolucionar com ho han fet. El seu calor ha sigut un dels causant de la vida i és per això que durant segles i encara avui dia la gent segueix sentint una gran curiositat cap a ella.\nAquest any es celebra l’any internacional de la llum amb l’objectiu principal de millorar la comprensió pública: de com la llum i les noves tecnologies relacionades afecten a la vida quotidiana i són essencials pel futur desenvolupament de l’humanitat. A a més a més també es vol promoure la importància de la tecnologia de la il·luminació en el desenvolupament sostenible i en la millora de la qualitat de vida en països en vies de desenvolupament.\nAmb motiu de la celebració internacional de la llum trobo fantàstic participar en aquest concurs de fotografia. Per presentar a aquest concurs he escollit aquesta fotografia ja que es veu la llum en estat pur i d’una manera molt minimalista que permet centrar tota la nostra atenció en la flama.\nPer acabar, m’agradaria felicitar a tots els meus companys que han participat en el concurs de fotografia, hem aconseguit imatges precioses i molt originals. La meva preferida és la de la Irene ja que ha aconseguit crear un vincle entre la llum i la música, una gran passió que totes dues compartim.\nMaryama 22 novembre 2015 at 19:23\nM’ha agradat molt fer aquesta activitat perquè m’agrada molt fer fotografies i en aquesta tasca ho he pogut fer. La llum és imprescindible en el nostre dia a dia, i els grecs ho havien considerat tan important com altre descobriments de l’època. M’ha semblat un article molt interesant!\nClàudia Ordaz 22 novembre 2015 at 19:33\nÉs increïble lo polifacètics que eren els grecs! No sabia que les primeres teories i estudis sobre la llum havien nascut a la Grècia Antiga, em sembla un fet espectacular l’apreciació que tenien els grecs sobre totes les coses del seu entorn i del nostre món, no se’ls hi escapava res. A part, és impressionant com amb tantes poques eines i mitjans podien ser uns estudiosos tan rigurosos… té moltíssim mèrit i personalment admiro el seu afany per trobar sempre respostes, eren realment una civilització enamorada del món i del coneixement, hauríem de prendre’n exemple!\nA la fotografia d’Hèlios es tracta de reflexió de la llum.\nAdjunto aquí el link de la meva fotografia penjada a Instagram:\nClaudia Pérez Torrabadella 22 novembre 2015 at 21:12\nM’ha agradat molt aquesta activitat! He estat mirant totes les fotografies dels companys, i la que més m’agrada és la de la Júlia París,ja li vaig comentar, trobo que ha encertat el lloc i el moment.\nPer altre banda, no sabia que les teories de les llums fossin tant antigues, de l’Antiga Grècia. Estan en tot els grecs! És increïble!! Us adjunto aquí el poema que he fet sobre la llum: ( la llum és essencial en aquesta vida, no hi ha dia sense sol, tampoc hi ha nit sense lluna. Tanmateix no hi ha llum sense foscor…\nMentres escolto el cant d’un mussol\nPensant amb tu a tot moment\nI no sé per què, si no ens coneixem\nEt trobaré a com de lloc\nCarlos Garcia 23 novembre 2015 at 11:39\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front entre dos medis diferents i la refracció es quan la llum pasa d’un mitja transparent a un altre, comparant les dues es veu que hi ha canvis!!\nHe vist totes les fotos i m’agraden totes\nYasmina Groult 23 novembre 2015 at 11:44\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació , la refraccio és quan la llum passa d’un mitjà transparent a un altre es produeix un canvi en la seva direcció .\nM’agradat moolt aquesta activitat, m’agrada molt fer fotos!\nAroa Moreno 23 novembre 2015 at 11:46\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front d’ona en una interfície entre dos medis diferents de tal manera que el front d’ona retorna cap al medi en el qual s’havia originat. La refracció és el procés pel qual, quan una ona incideix sobre la superfície de separació entre dos medis, una part de la seva energia es transmet al segon medi canviant-ne la direcció de propagació.\nAlba Zarcos 23 novembre 2015 at 11:49\nLa veritat crec que és un dels articles més interesants!\nM’ha agradat molt haver pogut penjar la foto que vaig fer aquestes vacances a Mallorca. Aquesta tasca m’ha agradat molt!\nAbigail.dina 23 novembre 2015 at 16:17\nMolt ben fe aquet article!Quines aportacions més interessants van fer els grecs,la llum és una cosa tan necessària a la nostre vida diaria ,sense ella no podriem ,fer res.La llum és quelcom essencial en les nostres vides .\nEns dona nova perspectiva,\nsense ella la nostre vida seria trista\nEinstn es un d’ells\nconclusió de que era energia\nLa llum és tot,\nque esta en foscor.\nque és la llum?\nsegons alguns un munt de particules\nMiguel Ángel Valdivieso 23 novembre 2015 at 19:57\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front d’ona entre dos medis diferents. Per una altra banda, la refració és el canvi de direcció que experimenta una ona al passar d’un medi material a un altre.\nM’ha agradat buscar el moment perfecte per a fer la fotografia. Ha sigut divertit.\nariadna 23 novembre 2015 at 20:02\nl’article és bastant interessant,i ara definiré els conceptes reflexió i refracció de la llum:\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació d’un front d’ona en unasuperficie entre dos medis diferents, de tal manera que el front d’ona retorna cap al medi en el qual s’havia originat.\nLa refracció és el procés pel qual, quan una ona incideix sobre la superfície de separació entre dos medis, una part de la seva energia es transmet al segon medi canviant-ne la direcció de propagació.\nLaura 24 novembre 2015 at 09:33\nA mi l’article m’ha semblat molt interessant, i he après els conceptes reflexió i retroacció de la llum!\nLaura 24 novembre 2015 at 09:40\nEl meu prezi de la tasca Familia mea, gens mea!\nEloi Salat 24 novembre 2015 at 11:49\nMolt bona tasca i molt creativa! Trobo que s’haurien de fer més tasques com aquestes, a m’agrada molt fer fotografies, així que m’ha encantat fer l’activitat!\nMar Cruz Viladoms 24 novembre 2015 at 11:56\nEm sembla fascinant el fet de que els grecs haguèssin fet els estudis i les teories relacionats amb el descobriment i raonament amb la llum. No savia pas que havia sigut a Grècia.\nAixí doncs, aprendre coses noves mai està de més. I a sobre, descobrir tantes coses increïbles com ara l’origen de la llum, factor que ens fa la vida molt fàcil i sense ella, no podriem portar la mateixa manera de vire que portem.\nLes fotografies que he vist anteriorment m’han agradat molt ja que la llum és molt difícil de captar-la correctament i d’una manera que quedi especialment bé, així que felicito a tothom.\nPingback: El meu primer trimestre de grec | Aracne fila i fila\nSoukaina Agharbi 26 novembre 2015 at 12:57\nPer a celebrar l’Any Internacional de la llum està molt bé fer aquest tipus d’activitats.\nM’agrada molt fer aquest tipus de tasques, ja que a mi personalment m’agrada molt la fotografia,\nla llum es un element esencial en el dia dia\nVull felicitar a tots els meus companys per les increïbles fotografies!\nJennifer 26 novembre 2015 at 18:18\nM’agradat fer una activitat com aquesta, encara que he trigat una mica en fer la foto.\nLa reflexió és el canvi de la direcció de propagació , la refraccio és quan la llum passa d’un mitjà transparent a un altre es produeix un canvi en la seva direcció.\nMargalida Capellà Soler Post author 28 novembre 2015 at 17:49\nLa fotografia guanyadora ha estat aquesta:\nL’enhorabona a l’escola Arrels de Mollerusa i a tots els participants!\nRaquel 28 novembre 2015 at 19:21\nNo e tingut temps de fer la fotografia, però e fet un poema:\nSóc l’inspiració dels enamorats,\nPingback: Poetes de la llum a l’IPM | Aracne fila i fila\nPingback: Els grecs i la història de la llum | El Fil de les Clàssiques\nAaron Gallegos 1 desembre 2015 at 09:21\nMolt bon article m’ ha semblat interessant i està molt treballat.\nIsra 10 desembre 2015 at 11:43\nEl article es mol interesant ja que la llum es una cosa que tenim sempre amb nosalteres ja sigui natural o artificial.


Com explicar a un nen que l'hem de portar al psicòleg?\nCom s'efectua l'avaluació psicològica en nens?\nQuin tipus de teràpia és la més adequada en nens?\nÉs eficaç el tractament psicològic en nens?\nPrimer cal dir que la funció del psicòleg infantil no es només avaluar i tractar a nens amb possibles problemes o trastorns, sinó que hi ha una part molt important de la nostre feina, que és assessorar als pares davant alguns dubtes que poden sorgir, en un moment determinat del seu cicle evolutiu. Aquí l’experiència del psicòleg ens pot ajudar molt.\nEl nen gelós, el que de sobte no vol anar al col·legi o té pors, el que comença a presentar mala conducta o una davallada del seu rendiment escolar, el que s’enfada sovint i no té gaire amics... Tots ells solen ser nens que probablement no presenten cap trastorn, però els pares tenen dubtes de com ajudar-los. En tots aquets casos la figura del psicòleg infantil pot establir les causes i donar orientacions concretes als pares sense més intervencions.\nAltres vegades, no és fàcil delimitar amb claredat quan un problema detectat en un nen o adolescent és susceptible de consulta psicològica. Com a regla general, podem afirmar que és necessària la consulta al psicòleg quan un nen presenta conductes inadequades, per acció o omissió (que no estan d'acord amb la seva edat o l'esperat en la seva cultura), que són freqüents (persistents en el temps) , que la seva magnitud és excessiva i/o que cursen amb un deteriorament significatiu en el rendiment escolar o en les relacions amb la seva família o companys.\nHem de donar una explicació adequada a l'edat del nen. Mai hem de mentir o ometre la paraula "psicòleg" (especialment en nens/es a partir de 6 o 7 anys) ja que pot induir a pensar que és una cosa susceptible d'ocultar i, per tant, no bo quan ho descobreixen i no se'ls hi ha explicat. Cal comentar-ho amb naturalitat i, sobretot, que ens vegin molt tranquils. No excedir-se en excessius arguments.\nAls més petits els hi podem comentar que anem a un lloc on van a jugar i fer diverses activitats amb unes persones que es diuen psicòlegs infantils i són com una mena de mestres però més divertits ja que juguen amb nosaltres i escolten els nostres problemes per ajudar-nos.\nEn nens majors i/o adolescents cal parlar obertament de la necessitat d'acudir a un psicòleg però fent èmfasi en que no es tracta tant de "portar-lo al psicòleg perquè el tracti", sinó que potser tota la família necessita rebre orientacions quan tenim un problema a casa. És a dir hem d'assumir que tenim un problema a nivell de família i tots som susceptibles de rebre orientacions i canviar coses. El desplaçar el centre d'atenció cap a tota la família en lloc de centrar tot el pes del problema en l'adolescent o jove pot ajudar-nos a que sigui més receptiu a l'hora d'acudir a consulta.\nTambé ens ajudarà l'explicar que els psicòlegs infantojuvenils no tan sols tractem els diferents trastorns clínics sinó que exercim d'entrenadors (coaches) en població "normal" per millorar, entrenar o rectificar alguns aspectes del nostre funcionament personal. Entre les persones que ajudem estan col·lectius amb altes capacitats intel·lectuals i esportistes juvenils d'elit. Per tant, anar al psicòleg no és sinònim d'estar malalt sinó de tenir una voluntat de canvi i millora personal.\nEncara que els nens són atesos en un primer moment per un dels professionals individualment, treballem de forma conjunta i amb coordinacions freqüents segons les necessitats de cada cas o família. Això ens permet donar un suport i intervenció multidisciplinar quan és necessari i cobrir totes les necessitats en els casos més extrems. Aquestes coordinacions s'estenen, quan ho creiem necessari, a altres àmbits com l'escola o altres institucions de salut ja siguin públiques o privades.\nEl nostre objectiu és poder oferir atenció immediata i respostes eficaces davant la demanda d'ajuda o orientació per part de les famílies.\nL'avaluació psicològica de nens i adolescents té unes característiques pròpies que la fan diferent, en alguns aspectes, de la dels adults.\nEl joc, és una eina fonamental amb els més petits. Per als adolescents cal crear un espai de confiança mutu previ a qualsevol avaluació. Hi ha diferents proves (qüestionaris, registres, tests, bateries, etc ...) que poden ajudar en la recollida de dades i la formulació de les hipòtesis diagnòstiques. No obstant això, amb nens, són imprescindibles les dades aportades per pares i mestres.\nNo podem afirmar que cap d'ells tingui el patrimoni de l'exclusivitat en l'eficàcia terapèutica. No obstant això, actualment, la tendència més estesa és la d'utilitzar un enfocament pràctic. És a dir, en base al tipus de problema i les característiques del nen i les seves circumstàncies es fan servir les eines terapèutiques que han demostrat una major eficàcia en el trastorn concret. No obstant, el model cognitiu-conductual és el que proporciona, avui en dia, el conjunt de tècniques més fiables i eficaces pel tractament de la conducta i les emocions tant en la població general com en l'àmbit clínic. Aquestes tècniques són aplicades directament pel terapeuta però també solen ser ensenyades als pares per poder utilitzar-les en l'àmbit familiar.\nEl nivell d'eficàcia del tractament psicològic dependrà de diferents variables com el tipus de trastorn, gravetat del mateix, antiguitat, freqüència i intensitat d'aquest, així com la presència de factors ambientals de risc. En general, podem afirmar que els resultats del tractament són molt millors que els produïts en situació de no tractament. En alguns trastorns, cal combinar la teràpia amb la medicació controlada per un pediatre.\n1º- Consulta mitjançant el nostre formulari (Gratuït)\nEs tracta de poder fer una primera consulta sense compromís i valorar, abans d'anar al gabinet la necessitat d'efectuar la visita presencial al gabinet.\n2º- En el cas de necessitar més informació o assessorament respecte a algun problema en nens o adolescents i voler fer-ho sense portar als nens (separacions, adopcions, cercar una segona opinió respecte a un diagnòstic, etc...), podeu sol·licitar una visita informativa. El seu cost és de 50€.\n3º- Avaluació, Intervenció i Informes\nQuan s'ha d'efectuar una avaluació diagnóstica, les primeres sessions tenen un preu de 75€ i les restants de 60€ (entrega de resultats, visites de seguiment o tractament).\nLes sessions de reeducació (trastorns de l'aprenentatge) tenen un cost de 45€ per sessió (1 hora).\nEls informes individuals que comprenen totes les dades tenen un cost variable segons si només és entrega de resultats de les proves o compren una descripció detallada d'una avaluació amb diagnòstic i pautes (50 a 100€).\n4º- El seguiment del cas i assessorament continuat per telèfon o e-mail és gratuït per les persones avaluades al nostre gabinet.\nAquests preus poden reduir-se si la teràpia s'aplica en grups o si es necessiten moltes sessions. Avui en dia es tendeix (dins les possibilitat de cada cas) a efectuar teràpies breus, combinant-les amb les tasques per a casa, l'entrenament a pares o educadors i la supervisió mitjançant telèfon o altres tècniques (correu electrònic , etc ...) per la qual cosa un tractament convencional privat no ha de resultar car.