Els treballadors de l'ambulatori de Gavà reclamen mesures per evitar noves inundacions\nL'ambulatori de Gavà ha tornat a ser notícia durant les últimes pluges perquè el soterrani s'ha inundat. L'any 99, a conseqüència d'unes fortes pluges, l'aigua va inundar amb més de dos metres d'alçada els baixos de l'ambulatori Gavà 1. Es van fer malbé més de 20.000 històries clíniques. El mes passat, tres anys després de la primera inundació, es va repetir la història, amb l'agreujant que només feia un dia que havien estrenat les noves instal·lacions rehabilitades. L'aigua es va endur 1.500 vacunes i tota la maquinària nova.\nSegons el personal de l'ambulatori, l'origen d'aquestes inundacions és a les obres d'urbanització de la riera de Sant Llorenç, just al costat del centre d'assistència primària, que es van fer només fa quatre anys. Des de llavors la riera s'ha convertit en un passeig asfaltat. Ara, el soterrani del CAP continua inservible. Tot i que això no afecta les consultes, situades a les plantes superiors, sí que dificulta, i molt, la feina dels treballadors per la falta d'espai i de serveis. Per aquest motiu, tot el personal de l'ambulatori ha fet un manifest públic en què reclama, d'una banda, a l'ajuntament que arregli les deficiències de canalització de la riera i, de l'altra, al Departament de Sanitat que els doti de pressupost per tornar a habilitar el soterrani al més aviat possible. L'Ajuntament de Gavà diu que el problema no és la canalització de la riera, sinó el dipòsit de recollida d'aigua de l'ambulatori. Demà passat, uns i altres es reuniran per intentar, d'una vegada, resoldre aquesta situació.\nLa pluja inutilitza un ambulatori de Gavà que s'acabava d'inaugurar


Si ja has fullejat les pàgines del nostre nou catàleg, hauràs vist que aquest 2020 volem trepitjar fort amb el disseny, la tecnologia i l’adaptabilitat de les nostres lluminàries.\nPer si de cas no saps per on començar, t’ajudem:\nAndreu Carulla, Nutcreatives i Isaac Piñero s’uneixen a la reconeguda llista de col·laboradors amb tres dissenys per a la llar: GUEST, FOLD i SAVOY respectivament. GUEST és un làmpada en versió aplic i peu de saló en forma de G que convida, com el seu nom indica, al repòs i la comoditat. El seu disseny permet la incorporació d’una safata, la qual cosa la fa ideal per a dormitoris. FOLD, de fet, també està pensada per a dormitoris, ja que és una col·lecció típicament d’hotel que innova en el disseny i que es presenta també amb llum lectora. I SAVOY, finalment, és alhora una de les novetats més importants del catàleg, ja que permet triar entre diferents estructures i pantalles per a adaptar-les a cada projecte. La llum es reflecteix a través d’un cèrcol situat en la part superior. Marca de la casa\nFaro Lab, l’equip de disseny de Faro Barcelona, s’ha centrat en les diferents possibilitats que pot oferir una col·lecció concreta. Mostra d’això és la làmpada FONOVIA, que composta per diferents carrils i recoberta amb mòduls fonoabsorbentes, es pot muntar més llarga o petita; o les pantalles GUADALUPE. En aquesta col·lecció de pantalles, l’equip creatiu ha presentat dos acabats per a combinar amb les estructures LUPE, que provenen de la ja mítica col·lecció amb el mateix nom de Jordi Busquets.\nUna altra de les novetats que ens porten són les pantalles de tela encintada i les de ratán. Dos materials molt moderns i actuals que converteixen qualsevol estructura compatible en un objecte singular. La llum es projecta de manera diferent en cadascuna d’elles creant espais càlids i còmodes.\nPer a l’exterior i seguint la mateixa línia, ens proposen la HUE. Una família de lluminàries completament personalitzable. Es pot triar des de la base, l’estructura, el punxó, les pantalles i la llargada del cable, per a formar composicions a gust de cada client. En aquesta sèrie calen destacar les pantalles de vímet, un material molt bo per a terrasses i jardins. Els millors ventiladors de sostre\nEn una aposta constant per a millorar i acostar-nos a les necessitats dels nostres clients continuem oferint el millor en ventilació de sostre. Trobaràs noves versions dels models JUST FAN i LANTAU i de les seves sèries en petit, que poden anar amb o sense llum. Afegim el disseny ALO per als espais grans i incorporem l’accessori DECOFAN per a donar-li un altre aire als acabats més especials de JUST FAN.\nMaterials més resistents\nPer a algunes làmpades d’exterior ens hem fixat especialment en la composició dels seus materials. L’aplic MASK, que ja vam presentar fa uns mesos en gris fosc, ara arriba en blanc amb un reforç en el seu material: és capaç de suportar condicions climàtiques i atmosfèriques més extremes gràcies al tractament que rep l’alumini, i per això compta amb una garantia de 15 anys.\nI CADAQUÉS, un llum de terra de disseny, estrena en el nostre catàleg el teixit ‘textilene’, un material de molta qualitat que també resisteix molt bé els canvis de temperatura. Nova tecnologia\nSi ja utilitzes tecnologia domòtica en la teva llar, aquesta novetat et serà molt útil. Algunes de les nostres lluminàries ja es poden controlar a través de sistemes com Alexa, Google assistant & Siri gràcies a les bombetes intel·ligents Smart. Només necessitaràs tenir connexió Wifi i l’aplicació Tuya per a mòbils. Podràs encendre i apagar, regular la intensitat, programar l’hora i el dia i deixar llestes maneres predeterminades.\nPer als ventiladors, el programa es diu IoT i funciona a través de l’aplicació WiZ, també per a mòbils. En aquest cas les opcions per a controlar els ventiladors són les mateixes que les que ofereix el comandament a distància. En definitiva, en les pàgines del nostre nou catàleg trobaràs novetats de disseny, làmpades que es poden controlar des de dispositius i fins i tot amb càmera, models que ja coneixes en diferents acabat i col·leccions senceres on podràs triar el tipus d’estructura i pantalles de diferents materials. Famílies de làmpades i de ventilació de sostre pensades per a la millora de la teva llar o negoci, el benestar dels teus i la comoditat de qualsevol espai.


L’exposició que s’inaugura aquesta tarda\nBàrbara Scuderi Vilanova i la Geltrú 13-12-2018 11:17 Lectures 1413\nBiblioteca Museu Victor Balaguer. Eix\nEl bicentenari del Museu del Prado (1819-2019) és el marc en que l’art del Segle d’Or, que engloba el dipòsit custodiat pel Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú, s’exposa de forma completa per primera vegada, exceptuant l’obra de El Greco, que precisament el museu madrileny ha recuperat per la seva pròpia mostra, El Prado dispers, doncs són diversos els dipòsits que el Prado manté en diferents museus provincials; i aquesta és una altra excepcionalitat respecte del Víctor Balaguer, que disposa del llegat del Prado per una història particular de la seva fundació i fundador i altres episodis, que ara formaran part d’un llibre.\nL’arribada de l’anomenat primer dipòsit del Prado a la ciutat es va produir amb la fundació del Museu aleshores com a Pinacoteca, que s’inaugurava el 1884 amb L’Anunciació del Greco com a una de les peces més rellevants. Gairebé cent anys després, el 1981, amb el famós robatori d’Erik, el Belga, el museu vilanoví va perdre el seu dipòsit. El lladre d’art més prolífer de la segona meitat del segle XX a Europa, va arribar a confessar que el de Vilanova i la Geltrú havia estat dels robatoris més difícils que recorda, d’una molt àmplia llista.\nNo va ser fins el 1986 que la Biblioteca Museu Víctor Balaguer va signar un nou dipòsit d’art, i aquest cop el Barrroc en seria el protagonista. Tant així que el llegat custodiat s’havia mostrat només en determinades ocasions fins la creació de la Sala Prado i tot just ara, per primera vegada, es mostra en la seva plenitud.\nEs tracta de cinquanta obres del Segle d’Or, que inclouen des de Goya, Murillo, Ribera i els flamencs Rubens i Snyder, per posar uns exemples. Els retrats de Cort, els clarobscurs i el detallisme en peces com La dama desconeguda de Pantoja de la Cruz, que és la imatge que obre la mostra, al costat del Sant Felip de Ribera, són peces que el Museu ara exposa i seran catalogades i eix d’una publicació complerta, gràcies a la col·laboració entre les dues institucions.\nLa mostra s’inaugura aquest vespre i romandrà oberta fins el novembre de 2019, quan es celebren els 200 anys exactes de la creació del Prado. S’han programat diferents actes, com ara les visites guiades i tallers, a més d’activitats que s’aniran donant a conèixer i permetran ampliar el coneixement sobre la totalitat d’aquest gran patrimoni artístic així com gaudir-lo.\nEIX DIARI es va avançar ahir en fer una visita, al costat de Mireia Rosich, directora de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, que ens va oferir un petit tast del que és, sense cap dubte, una mostra que atraurà un alt nombre de públic expert o encuriosit, de totes les edats i procedències, perquè es tracta d’una oportunitat inèdita de gran valor artístic i històric.


L’advocat de Joan Pau Miquel: “És una inquisició general contra BPA” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nMolts fronts se li obren al tribunal, presidit per Josep Maria Pijuan, a l’hora d’avaluar la idoneïtat de la celebració del judici amb les desenes de qüestions prèvies presentades per les defenses dels 25 processats, com ja estava previst. S’espera que es vagin avaluant diàriament, mentre s’exposin durant tota aquesta primera setmana del judici de la causa general del conegut cas BPA per un presumpte delicte continuat de blanqueig de capitals procedents del crim organitzat en connivència amb una entitat bancària. Tot i això, fins al final de l’exposició de les qüestions prèvies no s’espera cap pronunciament per part del tribunal. Algunes d’aquestes qüestions prèvies demanen la nul·litat directa del judici i d’altres apunten a errades procedimentals des de l’inici d’instrucció.\nLes qüestions prèvies presentades ahir fan referència a la incompatibilitat de la batlle instructora, perquè consideren que hauria de ser la mateixa batlle que el 2014 ja va obrir la causa del cas Emperador a Andorra, és a dir, la batlle Moreno, i no la batlle Mingorance, que és qui l’ha instruït. Altres defenses apunten, en aquest sentit, que s’haurien d’acumular les causes i “mostren indefensió” en no tenir accés a determinades proves relacionades amb l’afer que depenen d’altres judicis, com les coaccions de la “policia patriòtica” i les proves del cas Emperador previstes a la causa actual.\nUna altra qüestió prèvia es refereix al delicte a què fa referència la causa, el blanqueig de capitals. Segons consideren totes les defenses, no està processat qui va ser-ne, es pot dir, el principal autor, el presumpte testaferro de la màfia xinesa de Gao Ping, Rafael Pallardó. Si hi va haver blanqueig, ell va ser qui va blanquejar i el banc presumptament qui el va ajudar, però només estan processats els gestors del banc –i només d’un banc, i no dels altres dos bancs andorrans on Pallardó també tenia comptes.\nInquisició contra BPA\nAnem per parts, el judici es va iniciar amb la valoració de dues qüestions prèvies que va presentar la defensa del principal investigat o processat, Joan Pau Miquel. L’advocat Jesús Jiménez ahir va ser taxatiu: la investigació i el judici BPA “és una inquisició contra BPA”. Les dues qüestions prèvies presentades i a les quals es van adherir totes les defenses de la resta dels 24 processats són, per una banda, per considerar que s’ha fet una investigació prospectiva, dirigida contra l’estructura del banc, sense basar-se en el fet delictiu. Per això, critica que Pallardó no sigui processat i que actuï com a testimoni, si el que realment s’investiga és el blanqueig de diners, com diu l’aute de processament. Per altra banda, i amb el mateix argumentari, Jiménez considera que no s’hauria d’haver obert una causa nova, ja que es tracta de la mateixa que la batlle Moreno instruïa en la denominada operació Emperador, “quan el delicte de què estem parlant és el mateix que s’està investigant”. A més, i apuntat per altres defenses, consideren que el punt de partida són els ingressos i compensacions de Pallardó, que no només van ser a BPA sinó en unes altres dues entitats del país. De fet, durant la causa, es van quantificar 2,5 milions d’euros a Andbank, 800.000 a Morabanc i 68 milions a la BPA, segons diu el sumari. Per tot això, l’advocat de Miquel considera que s’ha fet una investigació prospectiva d’anar contra una organització presumptament criminal d’un banc, i no s’ha basat en origen del delicte penal que se li atribueix.\nEl fiscal general, Alfons Alberca, però, es va fixar en la posició de remarcar que és la nota del FinCEN la que origina la investigació, per veure “primer si hi ha o no una estructura criminal dins del mateix banc”. Segons Alberca, el que s’investiga és si BPA tenia les mesures adients per actuar contra el blanqueig i si les va complir o va delinquir. Alberca defensa la competitivitat de la batlle. En aquesta banda de l’escenari de la sala de Prada Casadet, el lletrat de l’acusació particular, i defensa del Govern, Manel Pujadas, va afegir que només es parla de la conducta delictiva d’alguns directius de BPA sobre els fets que s’estan investigant.\nJosep Antoni Silvestre, defensa d’altres processats, es va afegir a aquest argumentari de Jiménez i va demanar que, si la base de l’acusació, com va dir el fiscal, era l’estructura directiva del banc, de si complia o no en la prevenció del blanqueig, que fessin fora de la causa aquells processats que no eren directius que estaven encausats per fer compensacions i que es jutgen en el judici contra Pallardó.\nAltres qüestions prèvies, presentades per l’advocat Antoni Riestra, defensa dels processats Santiago de Rosselló Piera i de Luis César Jayme García, reclamaven l’acumulació dels processos. “És absurd que se separin en dues causes” va dir Riestra. Entre altres motius, diu que provoca indefensió per als processats perquè hi ha proves a què no poden accedir, ja que formen part d’una altra causa. Entre altres qüestions, també planteja la nul·litat del judici i va aportar la gravació de l’àudio en què Barroso amenaça Miquel d’una investigació oberta a Banco Madrid. Va esmentar també altres gravacions que s’han anat incorporant als autes, com la de Marcelino Martin Blas, i tots els afers de l’anomenada Operación Catalunya, i critica que es desglossin en altres causes. Segons Riestra, aquestes coaccions són les que originen la nota FinCEN, “per tant, prové d’un acte il·lícit”, i per això demana la “unitat de la causa, per no provocar indefensió als nostres defensats”. En aquest sentit, l’advocat dels Pujol, Jean Michel Rascaganeres, que en aquest judici actua com a advocat dels accionistes minoritaris de BPA, va criticar els argumentaris d’alguns lletrats que volen relacionar el cas BPA amb l’expresident català i va recordar que també hi ha una causa oberta per revelació de secret bancari de la família Pujol contra alguns directius de BPA .\nAltres consideracions prèvies exposades van ser més concretes, com la de la declaració efectuada per un dels processats, Jaim Garcia Salcedo perquè, segons el seu lletrat, el dia de la declaració mostrava condicions de salut mental anormals i, tres dies més tard, van ser acreditades per un hospital de Barcelona com a conseqüència d’una insuficiència renal i acidesa metabòlica. El president del tribunal va dir que podia declarar si es mostrava capacitat.\nEl judici continuarà avui, a partir de les 9.30, amb més qüestions prèvies per part de les defenses.\nEl TEDH d'Estrasburg nega que Andorra hagi vulnerat els drets d'un advocat panameny


L’augment meteòric de les ICO al llarg del 2017 i principis del 2018 no va tenir precedents i va provocar un mètode completament nou per recaptar enormes sumes de finançament en pocs minuts. Tanmateix, el gran volum d’ICO que va resultar ser una estafa, no va complir les seves promeses o es va quedar sense finançament abans d’alliberar un producte va provocar la precipitada disminució de l’ICO a la segona meitat del 2018.\nTot i així, el poder de les fitxes basades en blockchain per crear actius i instruments financers més flexibles no es va dissipar. Les finances descentralitzades (DeFi) augmenten, amb instruments financers des de plataformes de deute garantides fins a mercats de predicció descentralitzats que es materialitzen a esquerra i dreta.\nUn dels focus principals d’un panorama DeFi és la transició de valors financers convencionals a fitxes digitals en una cadena de blocs.\nConeguts habitualment com a “fitxes de seguretat”, aquests actius són valors que representen patrimoni net o deute amb un embolcall digital al voltant, dissenyats per proporcionar un conjunt d’avantatges i flexibilitat als actius..\nSeguint els passos de l’ICO, l ’” Oferta de tokens de seguretat ”(STO) ha cridat l’atenció generalitzada com a ecosistema d’inversors, proveïdors de serveis, borses i molt més per situar-se en un mercat en flor. Els tokens de seguretat tenen algunes perspectives intrigants i l’STO presenta una valuosa eina perquè les empreses emetin actius digitals a la cadena de blocs.\n2 Fitxes de seguretat i ofertes de tokens de seguretat (STO)\n3 Participants a The Security Token Ecosystem\nUn valor financer tradicional és un instrument fungible que manté valor i pot representar deutes o recursos propis.\nEls valors de renda variable poden representar la propietat d’una empresa (accions), on els propietaris poden beneficiar-se de les plusvàlues de l’actiu o fins i tot rebre pagaments de dividends en casos específics. Els titulars de títols de renda variable poden estar en empreses públiques o privades, i els propietaris solen tenir dret a una forma de propietat de l’empresa.\nEls valors que representen el deute són una representació de diners manllevats, que s’han de retornar i estan subjectes a diverses condicions del préstec. Hi ha nombrosos tipus de títols de deute que inclouen:\nObligacions de deute col·lateralitzades (CDO)\nObligacions hipotecàries garantides (OCM)\nCertificat de dipòsits\nNormalment, els titulars de garanties de deute estan autoritzats a rebre pagaments d’interessos per l’import del préstec principal i es poden avalar per diversos mitjans, inclosos els garantits i els no garantits..\nEls valors tenen un paper important en les finances i són més rellevants per a les OST en la seva capacitat d’apalancament per recaptar fons. Les empreses poden recaptar enormes sumes a través de les Ofertes Públiques Inicials (OPI) d’equitat quan es fan públiques, i els governs poden fins i tot emetre bons municipals per recaptar fons.\nEls valors públics es negocien a les principals borses de valors i es poden transferir entre inversors en mercats secundaris com a actius.\nFitxes de seguretat i ofertes de tokens de seguretat (STO)\nLes percepcions errònies habituals al voltant dels tokens de seguretat són que són diferents dels títols. Tot i que existeixen en una cadena de blocs, aparentment són valors, sotmesos a la mateixa normativa i jurisprudència que els valors tradicionals..\nNo obstant això, les fitxes de seguretat n’ofereixen algunes avantatges únics – especialment per millorar la liquiditat del mercat secundari, reduir els costos de compliment, automatitzar les restriccions comercials, proporcionar propietat fraccionada i permetre la interoperabilitat dels actius.\nLes STOs han obert una oportunitat a les empreses per recaptar fons emetent tokens de seguretat digitals als inversors de manera que compleixin la normativa. Els avantatges existeixen tant per a l’inversor com per a l’emissor, alhora que proporcionen garanties molt millors contra el frau en comparació amb un ICO. Els emissors poden provenir de diverses àrees, incloses les propietats immobiliàries comercials, les empreses de capital risc i les petites i mitjanes empreses (pimes)..\nHi ha discussió al voltant de la semàntica del que constitueix un “testimoni de seguretat” o una “seguretat tokenitzada”, però, a tots els efectes, les STO en aquest context se centren en el llançament de nous tokens de seguretat i no tokenitzar els actius financers existents.\nUna de les aplicacions més directes i beneficioses d’una STO és amb una pime que busca recaptar fons quan no pugui aprofitar els serveis de banca comercial. Paral·lelament a l’augment d’altres serveis DeFi, les pimes poden accedir a serveis financers oberts: emeten fitxes de seguretat que els inversors poden obtenir a la cadena de blocs. Això té importants conseqüències per reduir les barreres d’accés per als inversors minoristes i, alhora, proporcionar serveis financers potents a les pimes de les àrees locals i regionals on històricament han estat limitades en les seves capacitats financeres..\nA més, les pimes que emeten fitxes de seguretat ofereixen un exemple excel·lent per ressaltar els múltiples participants necessaris a l’ecosistema de fitxes de seguretat.\nLlegiu: Actius financers de tokenització\nParticipants a The Security Token Ecosystem\nSi una pime (és a dir, l’empresa A) vol emetre fitxes de seguretat que representin el patrimoni net de la seva empresa, ho poden fer amb l’ajut de diversos participants del mercat, inclosos:\nLegal / Compliment\nL’empresa A pot emetre formalment el seu testimoni de seguretat als inversors mitjançant una plataforma d’emissió. Entre les plataformes d’emissió conegudes hi ha Polymath i Port, que s’integren amb proveïdors de serveis com a custòdies, intermediaris i entitats legals / de conformitat per facilitar un procés segur i conforme a la normativa.\nEls desenvolupadors de plataformes d’emissió també treballen en interfícies de token estandarditzades (és a dir, ST-20 per a Polymath i R-Token per a Harbor) que codifiquen els paràmetres reguladors en contractes de token, com ara restriccions explícites de negociació. Les interfícies de tokens estandarditzades per als tokens de seguretat també permeten la interoperabilitat dels actius, cosa que té efectes positius a la baixa en la liquiditat del mercat secundari i una reducció de la fricció en el comerç de tokens..\nLlegiu: La nostra guia de Polymath\nEls guardians són populars per emmagatzemar fitxes digitals en un emmagatzematge en fred segur, especialment amb les institucions. BitGo és un dels custodis d’actius digitals més establerts i els custodiants sovint s’associen amb plataformes d’intercanvi o d’emissió.\nExisteixen intercanvis per als inversors a l’intercanvi de fitxes de seguretat, cosa que permet un millor accés al capital, una liquiditat secundària millorada i l’accés inversor democratitzat als títols. tZero és un intercanvi de gran perfil recentment publicat, recolzat per Overstock. Les fitxes de seguretat de l’empresa A poden operar en borses com tZero, on els inversors se sotmeten a verificació KYC / AML. Alguns intercanvis poden funcionar fins i tot com a plataformes d’emissió.\nCom a pime, les fitxes de seguretat de l’empresa A es poden oferir a inversors minoristes que, en gran mesura, estan prohibits a les oportunitats d’inversió de les pimes a causa de diverses barreres d’entrada. Tanmateix, democratitzar aquest accés a les fitxes de seguretat pot ajudar a les pimes a recaptar fons de les comunitats locals, proporcionant un avantatge convincent per a les petites empreses i ajudant al creixement de les empreses locals..\nMarcs financers oberts com Mt. Pelerin fins i tot busqueu proporcionar mercats de pimes a entitats com la Companyia A per aprofitar serveis financers amplis i oberts a la cadena de blocs.\nAltres aplicacions de fitxes de seguretat (que ja estan en marxa avui) inclouen fons d’inversions immobiliàries comercials (és a dir., REIT) que redueixen els mínims d’inversió elevats i fins i tot permeten sorgir conceptes com la propietat fraccionada. Harbour té ja allotjat un STO per a un edifici residencial de Carolina del Sud amb una inversió mínima significativament reduïda en comparació amb les tarifes habituals.\nEn general, les STO eliminen els casos de frau amb les ICO i ofereixen valors legítims a una gamma més àmplia d’inversors amb una millor eficiència, interoperabilitat i liquiditat que els valors convencionals. Les OTS estan avalades per actius reals, mentre que les ICO es basaven principalment en “fitxes d’utilitat”, sense garanties subjacents i no estaven protegides per la llei de valors.\nLes STO també ofereixen avantatges respecte a les OPI. Són més econòmics i poden incloure una gamma d’actius molt més àmplia, com ara la propietat fraccionada d’obres d’art d’alt valor o fons d’inversió. Les comissions bancàries i d’intermediació també es redueixen dràsticament mitjançant l’automatització amb el llançament d’una STO en comparació amb una sortida a borsa.\nÉs important tenir en compte que, tot i que les STO es troben sota les lleis de valors dels Estats Units, hi ha matisos legals en el llançament de tokens de seguretat, ja que es basen en una nova tecnologia. Diversos països fora dels Estats Units també han prohibit les OTS, incloses la Xina i Corea del Sud.\nAls Estats Units, els inversors estan bombant enormes sumes de diners en el paisatge dels símbols de seguretat mentre el paper dels participants en el jove ecosistema es continua actualitzant. Avaluar quins mercats apareixen com els més populars en les primeres etapes de les fitxes de seguretat hauria de revelar quins sectors les STO ofereixen els millors avantatges. Tant les pimes com els REIT són aplicacions clares de les STO, però hi ha moltes altres oportunitats disponibles per a l’emissió de tokens de seguretat que són pràctics, més econòmics i compleixen la normativa.\nEls ICO eren un concepte nou, que alimentava les boges especulacions d’altcoins durant el seu protagonisme a finals de 2017, però la indústria s’ha tornat més exigent des de llavors. A mesura que els OIC han fallat, les fitxes de seguretat han sorgit com un cas d’ús prudent de la tecnologia blockchain en la convergència d’instruments financers convencionals i actius digitals..\nEl DeFi augmenta i els tokens de seguretat estan a punt de jugar un paper integral en la transició més àmplia cap a un sistema financer obert.


Joel Joli: «La moda d'home és un univers molt gran que volem explotar»\n18/10/2018 a les 14:52\nVa tornar de la Xina amb una idea de negoci en ment que es va convertir en Blackpier, una empresa de moda d’home amb vestits fets a mida que va basar el pes del negoci en l’entorn digital. Parlem del model i la transformació que ha tingut.\n© Joel Joli\nCom va nàixer la idea de Blackpier?\nFa set anys, en un viatge a la Xina, vaig descobrir que es podien fer vestits d’home fets a mida com es feia aquí fa molts anys. A la vegada, va ser una idea que podria solucionar els problemes per vestir amb peces estàndard, un problema que patim moltes persones. De la mateixa manera que passa als esportistes que tenen cuixes amples o les persones que tenen l’esquena estreta, per posar alguns exemples. Al tornar de la Xina vaig quedar amb un grup d’amics i vam decidir portar el model a casa nostra.\nQuè ofereix avui l’empresa i com ha canviat en aquests anys de vida?\nAl principi vam començar amb una oferta bastant limitada de camises i vestits d’home. Actualment, i gràcies al model offline, podem oferir una gran oferta de teixits i productes, des de vestits d’home per al dia a dia a esmòquings i xaqués per a ocasions més especials. A més, també tenim tot tipus de complements, com corbates, corbates de llacet, cinturons, sabates... És molt important tenir la capacitat d’anar millorant cada dia.\nAvui és habitual iniciar-se en una botiga física i acabar oferint comerç ‘online’. Vosaltres ho vau fer a la inversa.\nVam estar quatre anys venent a més de 15 països, especialment a Espanya i a Itàlia, de manera digital. Va ser llavors quan vam detectar que a Espanya hi ha clients als quals els costa introduir les seves mides per Internet. Així vam decidir fer el model complementari a l’online, més àgil a l’hora de comprar, més econòmic i també més ràpid. A més a més, si el client vol tornar a comprar una peça, disposarà de les mesures, les podrà editar si vol i només haurà de triar el model nou.\nPer què només roba d’home?\nA Blackpier creiem molt en l’especialització, i nosaltres ho hem fet en la moda d’home, ja que coneixem les seves necessitats i gustos. Parlem el mateix llenguatge. És un univers molt gran i amb molt de potencial que creiem que podem explotar.\nÉs un mercat madur i competitiu, però en un nínxol molt específic. És un element clau per tal de diferenciar-vos?\nAbsolutament. Tots tenim assumit que el món de la moda és un món gegant i amb uns players molt potents, però hem trobat un nínxol de mercat molt fidel i amb gran potencial de creixement. El producte personalitzat i de qualitat al preu competitiu que ofereix Blackpier és el que les grans marques no ofereixen en aquests moments. El consumidor cada dia mira amb més cura la sostenibilitat dels productes.\nCom afronteu aquest canvi de mentalitat?\nSom una empresa responsable. Ens agrada tenir cura de tots aquests aspectes, per aquest motiu també oferim una línia de productes confeccionada en un entorn nacional, que se sumen a la gran varietat de productes que oferim. Al final el client és qui tria.\nEls inicis no són fàcils. Quin creus que és l’element clau per assolir els objectius marcats i quin juga un paper més important?\nNo existeix un sol element clau. N’hi ha molts que s’han de conduir i fer créixer paral·lelament, per poder assegurar la supervivència de qualsevol entitat empresarial. Per a nosaltres, els elements clau són, en primer lloc, el bon producte. I, és clar, tenir bons proveïdors, logística, finançament, atenció al client... Si un d’aquests elements falla, tot pot caure. La clau d’una bona gestió és tenir la capacitat d’articular eficientment tots aquests factors al mateix moment.\nPIMEC Joves Lleida intenta, juntament amb altres associacions, promoure el teixit empresarial de la província. Com us ajuda formar part d’aquesta xarxa?\nSempre és molt interessant tenir la capacitat d’organitzar sessions perquè empreses tinguin la facilitat de connectar més fàcilment i d’aquesta manera poder crear i aprofitar sinergies que beneficien finalment tot el teixit local. PIMEC Joves té, sense cap mena de dubte, aquesta capacitat.


Els voluntaris – TROBALLES\nUn dels elements més importants que la Fundació té i que és un tresor són els voluntaris, persones preparades i que amb la seva experiència professional poden aportar als treballadors motivació i qualificació professional.\nEl voluntari és una de les peces importants d’aquest projecte, atès que seran les persones que acolliran el treballador en la seva tasca i ajudaran a crear un bon clima socio laboral, on a les persones més dèbils se les anirà ajudant perquè puguin sortir de la seva situació i integrar-se, novament, a la societat.\nAixí doncs, és molt important que el voluntari no solament tingui bona voluntat sinó que també, abans d’iniciar-se a treballar en el projecte, és necessari que s’integri en un procés formatiu, on pugui copsar tota la seva tasca com a educador i desenvolupar la seva capacitat de comprensió respecte dels problemes que cada persona pot presentar i que haurà d’anar treballant tot reconduint-los, a fi d’arribar a bon terme i evitar que acabin desanimant el treballador.\nL’aportació dels voluntaris/es en l’empresa Troballes és ser un model pels treballadors i ajudar que totes les tasques del procés productiu es puguin fer amb una qualitat considerable i que el producte final sigui de gran qualitat per oferir-lo als futurs clients.\nEnsenyaran a triar la roba i classificar-la, a posar rentadores i assecadores, a cosir i a planxar. Es demana també creativitat per poder arribar a fer patrons nous i transformar la roba donant-li una utilitat diferent d’aquella que algunes peces de roba han tingut, així molta roba es podria recuperar d’una altra manera.\nAltres tasques, dintre del projecte, seran les d’informar i d’ajudar a l’organització de l’oficina, com també de portar la furgoneta.\nEl temps de dedicació, per part dels voluntaris, al projecte, serà d’un màxim de 6 hores a la setmana i puntualment, ja que un cop el treballador hagi après a fer la seva tasca, serà responsabilitat d’aquest de fer-la fins al final del seu procés d’inserció.\nTant els voluntaris/es com els treballadors tindran un treballador social que coordinarà les tasques de cada una de les persones que estiguin treballant, els voluntaris/es es reuniran almenys un cop per mes amb el treballador social per parlar de les tasques que estan realitzant, la coordinació de les pautes que té cada un dels treballadors i de les dificultats que es van trobant al posar-les en pràctica, coordinar la feina i també la manera de tractar en el procés educatiu al treballador, sense crear conflictes entre les persones, ja hem dit al principi que hem de crear bon clima socio laboral.\nHa de quedar clar que la tasca dels voluntaris/es del projecte no és fer la feina sinó de ser acompanyants i educador/a tant pel que fa al treball de la roba com de l’adquisició d’hàbits.


2013 junioTren de llarg recorregut\nTal com vaig pronosticar fa algunes setmanes, demà he d’enfrontar-me a la dura prova de viatjar entre núvols, tornar a tancar-me en aquell estret túnel de plàstic on la gent es va acomodant entre rialles i bones sensacions. Les hostesses llueixen el seu somriure de manual d’instruccions i, amb mala sort, es pot arribar a asseure’s enganxat a la teva espatlla algun paio gros i suat cobert amb un barret de palla. En un tres i no res es despleguen totes les tauletes dels seients davanters perquè la gent desenfundi els seus estris electrònics i ordinadors. Per les cares s’endevina el que s’està divertint amb juguesques del ciber espai o els que, amb cara circumspecta, semblen estudiar la guia de telèfons. Altres llegeixen tranquil· lament. En aquests instants és quan jo faig una prospecció de l’habitacle per trobar referents amb els quals identificar-me. Continúa leyendo\nEl tren podria ser una mentida, una metàfora en la què amagar la meva curiositat per tot el que m’envolta, les coses que he viscut i els avatars que visc. Un afinat objectiu i altaveu amb el què projecto els meus somnis i el meu estat anímic. Però no és així, el cuc de ferro existeix: xiula, crema carbó, corre veloç i arrenca respostes allà on només hi havia dubtes o desconeixement. Va deixant un solc darrere seu pintat de fum blanc, amb el qual va llaurant el camí i els anys, sense cap retard, puntualment, just fins a l’entrada en l’última estació. I, perquè no, si ho creiem necessari aportem els nostres somnis per aferrar-nos millor a la realitat. Continúa leyendo\nLa calor ja aboca sobre tots nosaltres el seu càlid alè i ens indueix a pensar que alguna cosa canviarà, que és temps de passions, de complir projectes dibuixats en la nostre imaginació, fer tot allò amb el que tant hem somiat. Uns, amb més ambició, emprendran llargs viatges a llocs insospitats, destinacions exòtiques o el retrobament amb amics de difícil relació. La llunyania accentua la desesperació i els dubtes, la distancia ofega. D’altres, potser la majoria, tornaran a les seves muntanyes de sempre, a aquelles platges que van ocultar juvenils i ardents crepuscles , a seguir teixint una xarxa llargament ajornada, tornar als llocs que varen testimoniar el nostre canvi any rere any, i on es quedà un bon pessic de promeses mai satisfetes. A recer d’un amor acabat però mai oblidat, d’una nit amb el cor en flames o una fràgil mà dient adéu. I vas recomponent la teva ànima tros a tros, i tota aquesta època difusa, aquests anys de la teva vida que has malgastat, comencen per fi a esvair-se. Perquè tornar als orígens en realitat es refugiar-se en el nostre altre jo, el que ens consola i no enganya, a la nostra infància. «Els vells somnis eren bons somnis. No es van realitzar però m’alegro d’haver-los tingut «. Va encertar el fotògraf amb aquesta sentència, si senyor. Continúa leyendo\nTot just tindria 28 anys, al poc de néixer el meu primer fill, quan gairebé per casualitat em vaig matricular en una acadèmia de música per aprendre piano, instrument que al costat del violí sempre m’han fascinat. Qui diu aprendre, almenys iniciar-se. Si no estic confós era al carrer Bruch de Barcelona, prop del carrer Aragó. Acudia els dimecres i divendres, l’ambient era menys distès que un col·legi, les bromes i ocurrències dels adolescents dels meus temps allí no es veien, hi havia gent de totes les edats, encara que predominaven els majors de vint anys. Les aules eren petits mòduls de fusta folrats per l’interior amb rajoles de suro per aïllar-se. Depenia de l’instrument, concretament en la de piano no hi cabien més de sis alumnes. Em va animar un amic a presenciar una mena d’examen públic, no seriem més d’una dotzena de persones. Vaig quedar impressionat per la serietat de l’acte i el nivell dels examinats. El professorat romania assegut al fons del petit escenari mentre els atabalats alumnes se succeïen un rere l’altre empassant saliva i fent cruixir els dits. Allà es podia veure des d’una criatura de set anys tocant una romança fins a un senyor d’avançada edat atrevint-se amb «Per a Elisa» de Beethoven. Aquell dia ja em veia com concertista o director d’orquestra. Continúa leyendo\nJa no sé si hores d’ara és apropiada una celebració o, si per contra, és millor deixar que les fulles del calendari segueixin el seu viatge i deixar que subtilment iniciïn el curt vol cap a l’oblit. Fins que l’enyorança torni a recordar-nos que és convenient girar la vista enrere. Continúa leyendo


14a Tertúlia Naturalística – ICHN – Delegació de la Garrotxa\n14a Tertúlia Naturalística\nEl títol d’aquesta tertúlia serà “Les xarxes socials i les entitats naturalistes”. Les xarxes socials ofereixen un espai d’interacció virtual i faciliten la comunicació massiva. A nivell personal, les utilitzem per comunicar-nos amb les amistats i per intercanviar fotografies. Actualment, en sentit ample, podem trobar més de dues-centes cinquanta xarxes socials de diferents tipus. Noms com Facebook, Twitter, Bebo, Xing, LinkedIn, Pinterest, Diaspora, Blogger, Flickr, Orkut, Youtube, Tumblr, Vimeo, Instagram, Google+, Rss, Myspace, … són habituals a les nostres vides. Com podem treure profit de les xarxes socials per promoure activitats naturalistes? Les xarxes socials poden ser útils en la recerca científica? Tot és bo, o les xarxes socials també tenen coses negatives? Tots els socis i les sòcies poden gestionar les xarxes socials de la seva entitat? És fàcil fer-ho? Quines xarxes poden ser més útils per les entitats naturalistes? A partir de preguntes com aquestes i també amb algun exemple pràctic de com utilitzar alguna d’aquestes xarxes socials, anirem endinsant-nos en aquest món apassionant.\n← VIII Seminari Patrimoni Natural de la Comarca de la Garrotxa\nDocumentació VIII Seminari de Patrimoni Natural de la comarca de la Garrotxa →


A finals d’abril es van detectar a Collserola dos pous amb un tancament molt precari i que suposaven un greu risc per a la vida\nL’inici de l’any 2019 va estar marcat per la terrible notícia del cas del nen Julen, que va morir en caure en un pou d’una finca a Totalán, a la província de Màlaga. El nen es va precipitar per un pou artesà, una prospecció per buscar aigua amb 110 metres de fondària i 25 centímetres de diàmetre. El forat estava sense senyalitzar i sense protecció, i en una finca sense tancar. A la Junta d’Andalusia no constava cap expedient d’obertura del pou, quan la normativa indica que s’ha de demanar una autorització per dur a terme aquest tipus d’obres. En aquest cas concret, el responsable de l’excavació va explicar que havia deixat el pou tapat amb una pedra de grans dimensions per evitar accidents i que desconeixia com ni qui l’havia pogut moure. Arran d’aquest cas, s’han anat coneixent múltiples casos de pous sense ús, mal segellats, arreu de l’Estat.\nCatalunya no es queda al marge d’aquesta problemàtica: hi ha hagut casos recents de persones que han caigut o han estat a punt de caure en aquests tipus de forats fets per la mà de l’ésser humà en busca d’aigua subterrània per cultivar, per al consum propi o per al dels animals. Sense anar gaire lluny, a Collserola s’han trobat uns quants pous, molts abandonats, sobre els quals s’han hagut de fer actuacions urgents per evitar mals majors.\nLa comissaria de Sarrià-Sant Gervasi i la Unitat de Subsòl de mossos col·laboren amb la Guàrdia Urbana i les diferents administracions de l’Ajuntament de Barcelona i de la Generalitat, en la detecció, control i clausura de pous abandonats que suposen un risc per a persones, animals i medi ambient. A finals d’abril es van detectar a Collserola dos pous amb un tancament molt precari i que suposaven un greu risc per a la vida i integritat de les persones, la qual cosa es va posar en coneixement de les administracions corresponents perquè els clausuressin correctament.\nSegons la normativa de l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) aquest pous han de ser clausurats seguint unes especificacions molt concretes. A tal efecte, l’ACA ha elaborat una guia de criteris tècnics per reposar el domini públic hidràulic en els supòsits d’extinció, abandonament i clausura temporal d’aprofitaments d’aigües subterrànies, de manera que quedin perfectament segellats.\nSi detecteu algun pou mal segellat, informeu\nAmb aquesta mesura, l’ACA pretén eliminar el risc d’accidents per la presència d’un espai obert en el terreny, impedir actes vandàlics i aconseguir que el pou es pugui utilitzar com a dipòsit de materials contaminants o runes, evitar l’entrada de contaminants des de la superfície, evitar modificacions en el comportament hidràulic de les aigües subterrànies i prevenir la barreja d’aigua entre diferents aqüífers.\nEls pous abandonats representen un gran perill per a les persones, sobretot per als nens, que poden caure-hi més fàcilment. A més, un pou que no estigui degudament protegit pot afavorir la caiguda d’algun animal o d’altres contaminants que poden afectar la qualitat de l’aigua. Si detecteu algun pou mal segellat, informeu les autoritats de l’Ajuntament o de la Generalitat al més aviat possible\npous a collserola


Exposició de Calella - Amics de les Roses\nExposició-Concurs de roses de Calella\nL’Exposició-Concurs de Roses de Calella se celebra de forma ininterrompuda des de l’any 1967.\nVa ser en el marc de les Festes de Primavera, perquè aquestes fossin més lluïdes, quan es va incloure una exposició vinculada al món floral i concretament de la rosa. La relació dels seus promotors, amb destacats roseristes com Cebrià Camprubí o Roses Torreblanca, va ser determinant per tirar endavant el projecte.\nEn aquella primera fira, els Amics de les Roses participen aportant: una exposició sobre el projecte de les roses recuperades i la tradició de les roses a Catalunya, l’exposició d’aquarel·les del Rafael Plaza, “Les roses dels Dot” i una petita mostra de més de cent roses de jardí i de roses d’hivernacle, així com diversos muntatges florals.\nL’Exposició-Concurs s’emmarca dins Moments de Flors.\nEn els primers anys, el Concurs de Roses s’instal·la en sales cedides pels equipaments hotelers de la ciutat. El seu èxit obliga a cercar un emplaçament més adient i més ampli. Va ser així com sorgeix la possibilitat d’ubicar-la al Claustre del Col·legi Lestonnac.\nDurant tots aquests anys gràcies al gran esperit de col·laboració de tots els membres de la Comissió de les Roses ha estat possible organitzar el Concurs. Els roseristes de tot el país, any darrere any, hi participen amb els millors exemplars de roses, molts dels quals col·laboren des del primer any.\nD’aquesta tradició roserista és una prova l’existència de tres roses creades per a la ciutat pel roserista Cebrià Camprubí: Maria Teresa Agell, Josep Calvosa i Calella 50 aniversari.\nL’Exposició se celebra la segona setmana del mes de maig amb els concursos següents:\nMillors col·leccions de varietats:\nMillors roses miniatura\nMillor rosa 650 anys\nRosa més perfumada\nCoincidint amb aquesta exposició s’elabora un programa d’activitats complementàries.\nEls organitzadors són la Comissió Organitzadora del Concurs de Roses i l’Ajuntament de Calella.


Beneficis anatòmics i fisiològics de la natació - Beneficios anatómicos y fisiológicos de la natació - Entrenador Personal Barcelona - ENRIC LLINARES - Personal Trainer Barcelona - Entrenadores - ENTRENADOR PERSONAL BARCELONA - ENRIC LLINARES - PERSONAL TRAINER BARCELONA - Entrenador carreras y trailrunning Barcelona\nBeneficis anatòmics i fisiològics de la natació\nEls beneficis anatòmics i fisiològics que podem assolir mitjançant la pràctica de la natació són:\n- Sistema cardiovascular. El treball aeròbic moderat i continuat és el més aconsellable per el múscul més important del nostre organisme, el cor. Aquest, amb l’exercici aeròbic, es muscula, s’enfortaleix i perd el greix que l’envolta. Això fa que cada bombeig que realitza sigui més potent i bombegi més sang a la resta del organisme.\n- Sistema respiratori. Amb la natació enfortim tots els músculs, també els pulmons. Així, som capaços d’agafar una major quantitat d’aire en cada respiració amb menys despesa energètica, augmentant d’aquesta manera la oxigenació i reduint l’estrès d’aquests músculs respiratoris. Com a resposta d’un treball continu, els músculs respiratoris adquireixen elasticitat, mobilitat i, conseqüentment, una millora del ritme respiratori, obtenint fortalesa i treballant amb més efectivitat.\n- Músculs i articulacions. La resistència que ofereix l’aigua fa que qualsevol moviment necessiti de grans grups musculars, proporcionant una tonificació adequada i evitant sobrecàrregues de treball en zones concretes que, a la llarga, poden provocar diferents lesions. Degut a la pressió de l’aigua i a la seva ingravetat, tot moviment en aquest medi és de baix impacte. D’aquesta manera es redueix al màxim la càrrega sobre els ossos i articulacions. Per tant, aconseguim un major treball articular, augmentant així, la flexibilitat de totes les articulacions.\n- Columna vertebral. Una de les majors patologies més comuns en l’actualitat són les lesions relacionades amb la columna vertebral i l’esquena. La postura horitzontal i la ingravetat del medi aquàtic afavoriran que no hi hagi una sobrecàrrega en aquesta zona. En molts dels casos, la natació evitarà provocar més dolor i ajudarà a disminuir els símptomes de la lesió.\n- Circulació sanguínia. Gràcies a l’acció tèrmica de l’aigua sobre el cos, es produeix una activació del sistema circulatori i la pressió que l’aigua exerceix sobre l’organisme facilita el retorn venós. Tot això, fa que millori la circulació sanguínia.\nCom hem vist, la natació és un esport que aporta grans beneficis al nostre cos i a la nostre salut però, com comento en l’article “La importància del saber nedar”, aquests beneficis no s’aconsegueixen si no fem una bona pràctica de la natació, adaptada a les nostres necessitats.


Revisió de Fujifilm FinePix HS50EXR - Càmeres De Pont | Maig 2021\nRevisió de Fujifilm FinePix HS50EXR\nUna solució global amb una ergonomia molt fina, però la qualitat de la imatge és igual a qualsevol altra banda\nSensor 1 / 2in 16,0-megapíxel, zoom 42,0x (equivalent a 24-1000 mm), 824g\nLa HS50EXR és una proposta temptadora per a qualsevol persona que estigui acostumada a disparar amb una reflexió digital. Sembla i se sent sorprenentment semblant, amb una gran maneta i anells de lentilles per fer zoom i enfocar. El visor electrònic de 920.000 punts (EVF) és molt més gran i agut que els de la majoria de càmeres ultra-zoom, i es compara bé amb el visor òptic d'un SLR.\nLa pantalla LCD de 920.000 punts també és excepcionalment nítida, tot i que el benefici de les pantalles de baixa resolució no es nota tant a les distàncies de visió normals. La pantalla de la versió anterior HS30EXR podria inclinar-se amunt i avall, però aquest es troba articulat al costat. Això permet un moviment més lliure, incloent-hi la possibilitat de canviar cap a prop per als autoretrats. L’inconvenient és que la franja de botons de l’HS30EXR per accedir directament a diverses funcions clau. En canvi, l'HS50EXR té un botó Q que crida a la pantalla 15 funcions a la pantalla. És un sistema prou decent, però preferíem els controls del model anterior. La pantalla més flexible és benvinguda, però, en general, ens sentim bastant neutres sobre aquest canvi.\nEstem encantats de veure que el problema crònic de no poder ajustar la configuració mentre la càmera guarda les fotos finalment s’ha resolt. D'aquesta manera, s'elimina una gran velocitat per aconseguir un canvi de velocitat altrament impressionant. Pot capturar una foto cada 0,9 segons en els modes JPEG i RAW. El rodatge continu va ser de 10.2fps a les nostres proves, tot i que no va durar gaire, i es va desaccelerar a 1.9fps després de sis fotogrames. Un mode de 8 megapíxels augmenta l’anterior, capturant 12 fotogrames a 15fps abans de retardar a 4.7fps. Com és habitual per a una càmera ultra-zoom, la pantalla i l'EVF mostren una seqüència de fotogrames capturats en lloc d'una vista prèvia en directe, però aquest mode de 8 megapíxels és prou ràpid per donar una aproximació vaga a una vista en temps real.\nEl mode de vídeo té els seus alts i baixos. Els detalls podrien ser més nítids i l'estabilització òptica es debatia amb els telèfons de mà. Tot i que, a la ombra, es passava admirablement, la imatge era una mica sorollosa, però estava ben exposada. La banda sonora era fina i estreta, però hi ha una entrada de micròfon per obviar el micòfon intern. És una llàstima que es tracti de 2,5 mm més que la presa més habitual de 3,5 mm, però que no es produeixi una mesura de nivell durant l'enregistrament.\nEl canvi més gran respecte al HS30EXR és el pas d’un zoom de 30x a un 42x. La distància focal gran angular de 24 mm (equivalent) és com abans, però la gamma de teleobjectius s’ha ampliat de 720 mm a 1.000 mm. Malauradament, però, va lluitar per mantenir un enfocament intens en tot aquest enorme zoom. Va ser raonablement agut a curtes distàncies focals, però va començar a deteriorar-se al voltant dels 400mm i es va convertir en força vagi al voltant dels 800mm. Es realitzen dos o més fotografies de cada escena quan es proven càmeres de càmeres i vam trobar que el focus era una mica inconsistent, mentre que el segon tret sovint donava millors resultats que el primer.\nLa gamma de zoom de 24-1000 mm és extremadament ambiciosa i el focus es deteriora una mica al final llarg\nTot i això, aquests problemes no són inusuals per a les càmeres amb tan grans zoom, i el HS50EXR es va absolver prou bé en les nostres proves comparatives. Va donar un bon rendiment a les nostres proves de teleobjectiu. Tot i això, va començar a caure enrere quan es va disparar a l'ombra, amb la reducció del soroll que va afectar els detalls.\nLa qualitat de la imatge a poca llum és més que bona\nVa estar a la meitat del paquet a les nostres proves de poca llum. El sensor d’1 / 2in és una mica més gran que els sensors d’1 / 2.3in que s’utilitzen en altres llocs, cosa que ajuda a mantenir els nivells de soroll baixant, però l’excessiva resolució de 16 megapíxels els torna a retrocedir. Deixar la resolució fins a 8 megapíxels, però va donar una nitidesa per píxel molt més gran i una àmplia gamma dinàmica, gràcies a la tecnologia exclusiva del sensor EXR de Fujifilm. Ens tindria la temptació d’oblidar-nos del mode de 16 megapíxels i fer-ho servir com a càmera de 8 megapíxels.\nEn mode automàtic, la càmera reacciona a escenes de gran contrast elevant la velocitat ISO a 400. Això permet capturar un rang dinàmic més ampli, però també significa que la reducció de soroll està treballant més intensament, d’aquí els detalls del xarrup d’aquest tret.\nEl FinePix HS50EXR no pot coincidir amb els líders de qualitat de fotos o vídeos, però és prou a prop per mantenir-lo en marxa. Mentrestant, el seu excepcional visor i ergonomia potencien el seu ús. Pot ser que sigui suficient per aconseguir un acord, però Panasonic Lumix DMC-FZ200 té una qualitat d'imatge global en conjunt.\nelectrònica (920.000 píxels)\nUSB, mini HDMI, control remot per cable, entrada de micròfon de 2,5 mm\ngamma dinàmica, simulació de pel·lícules, color, to, nitidesa, reducció de sorolls\npanorama únic, continu, autònom\nmorint de llum les següents ubicacions de cases segures\nrevisió garmin drivesmart 61 lmt-d


Climb Bike and Run: Alba (i II)\nAlba (i II)\nArriba el cap de setmana i els meus ulls sol saben veure-hi en mode panoràmic a més, si fa bon temps, fujo de la gent com un javalí.\nEm queden 2 setmanes i he de buscar el petit paraís d'Escòcia, carrego un cotxe amb lo indispensable: gasolina i jo: targeta de crèdit. En filo cap al nord sense res planificat però, amb la idea d'arribar al punt més al nord de l'illa, Dunnet Head.\nSense plans, arribo primer a Port Glasgow, un petit poblet de costa al nord-oest de Glasgow, res a veure amb la ciutat.\nSegueixo direcció Stirling, indret dissenyat per solucionar conflictes entre Anglesos i Escossesos.\nContinuo fins arribar a Aberdeen, famós per la seva universitat i per... res més que em pugui interessar, segueixo cap al nord.\nAquí les carreteres son autopistes al nostre país, i gratuïtes. El problema es que pots acabar amb un cèrvol com a copilot i després intentant convèncer al dels lloguers de cotxes de que la sang no és humana. No obstant, em trobo algunes interessants panoràmiques que em fan parar, a orinar.\nEstic arribant a Inverness però em fa més por dormir a la ciutat que pas dins d'algun bosc de ves a saber a on, aparco i m'enllauno al maleter (més comfortable del que em pensava).\nEl sol em pica la cara i em desperto a les 5:48 am, 3 grauets, directe cap a Inverness. La ciutat està curant ressaca encara.\nPoblets, carreteretes, muntanyes, no m'apeteix veure cap altra cosa. Segueixo per l'A9 fins arribar a Wick, em recorda Falset. Encaro cap a Thorso per arribar a la badia i al punt més al nord. Començo a trobar gent de poble, escossesos amb l'accent més tancat que mai i l'Oceà Atlàntic...\nM'encanta sentir-me així: perdut, imnensament petit, al nord...\nLa carretera es desdibuixa i apareix un camí asfaltat per on, sovint, em trobo motoristes, fanàtics dels cotxes, cèrvols, vaques i ovelles amb qui he de negociar el pas (únic per uns quants centenars de quilòmetres). També apareixen cabines de telèfon al mig del no-res, entre un peu de 900 metres de muntanya i les blanc-i-blaves platjes del nord.\nM'agrada recordar els quilòmetres (que el cotxe porta) fets, no em fa peresa saber que en tinc centenars per a fer.\nApareixen les veritables crestes de les Highlands, cunes d'escalada en gel. És difícil descriure l'indret, és perfecció desèrtica.\nContinuo direcció Ullapool desitjant que no s'acabi aq uesta carretereta, però cansat del seient. L'objectiu de moment és saber que hi ha per aquí.\nPasso Ullapool, arribo a Fort William, seu d'esports de muntanya però no tant atractiu com Glencoe, magnífic indret on també he de tornar, algun dia.\nNo més carreteretes; 2 carrils, gent, multitud, altre cop sé on estic. No puc triar entre una cosa o l'altra, necessito totes dues.\n1548 quilòmetres, acabo de veure gran part d'Escòcia i la màgia que té. Altre cop torno a estar entre 4 parets, però altre cop tornaré a viatgar i això és el que m'agrada, canvis. Em queden uns dies per acomiadar-me; gràcies Escòcia, gràcies, gràcies, gràcies.\nSalut a tothom,\nP.S.: Disculpa Joan per no deixar l'article dels Monegros en primera portada, espero que us agradi.\nPublicat per ilercavons a 18:47\nExcel·lent narració plena d'informació i de bones sensacions en solitari per uns indrets, vist les fotografies, espectaculars. Per un instants mentre llegia el teu escrit me posat a la teva pell i he imaginat que era jo el que feia aquest viatge a les entranyes d'Alba (Escòcia).\n5 de maig de 2009, a les 11:34\nsegur que el cervol mai t'oblidarà......\nsempre pendents de tercers i la vida no te la solucionen..al final al llegir aquesta crònica de comiat me n'adono de l'oportunitat perduda d'endinsar-me en aquests paisatges que en tenia ganes de trepitjar...\nsi algun dia tornes i jo puc(i em deixo estar de tonteries)et seguiré perseguint aquestes panoràmiques!\nSalut i ens retrobem a ilercavonia\n6 de maig de 2009, a les 19:12\nMolts xulo noiii ens ens ens veiem a la terra CAT\n9 de maig de 2009, a les 16:03


Joan Chamorro Quartet al Balius Bar del Poblenou\nPosted on 9 octubre 2016 11 octubre 2016 by Júlia López\nEl Balius Bar del Poblenou continua en aquest inici de tardor els concerts dels diumenges tarda de grups de jazz. Joan Chamorro i el seu grup de dones va entusiasmar a tothom\nEl concert del grup de Joan Chamorro es va iniciar a les 8 i va durar fins a les 10. Va estar acompanyat de Rita Payés ( amb la que acaba d’editar un disc), Elia Bastida i Carla Motis. Totes elles toquen algú instrument de forma magistral, i a més canten. Aquest va ser un concert gairebe “íntim” i molt proper, amb el bar ple de gent, que escoltava am molta atenció i després aplaudia amb entusiasme.\nCal destacar que el Bar Balius anuncia que cada diumenge fara un concert de semblant caracterìstiques.\n(*) El Bar Balius está a el carrer Pujades 196


Invasió d’innovació | Opinió | EL PAÍS Catalunya\n‘I si la solució fos el Disseny?’ és el suggeridor títol de la conferència inaugural de l’onzena edició de la Barcelona Design Week\nAlgunes peces de l'exposició dedicada als 100 anys de disseny a l'empresa de components elèctrics Simon.\nI si la solució fos el Disseny? El suggeridor títol de la conferència inaugural de l’onzena edició de la Barcelona Design Week (# BDW2016) dóna el tret de sortida, aquesta tarda, a les més de 70 activitats multidisciplinàries que celebren el disseny en totes les seves facetes i consoliden la capital catalana com a ciutat de referència en aquest camp. “Fa 40 anys que treballem per normalitzar el disseny en les nostres vides quotidianes, des del punt de vista personal i professional. Una setmana de celebració és important per posar en relació el talent i les empreses locals amb l’escena internacional més puntera i per reivindicar Barcelona com a focus de creativitat present a les lligues internacionals de totes les disciplines”, indica Isabel Roig, directora del BCD Barcelona Centre de Disseny, creador i organitzador d’un esdeveniment que al llarg d’onze anys s’ha fet cada vegada menys endogàmic i més obert i comprensible.\nSota el títol La invasió del disseny (#DesignInvasion!), durant 11 dies la BDW programarà un gran nombre d’iniciatives, no només a la seva seu principal, el Disseny Hub Barcelona, sinó per tota la ciutat gràcies al programa BDW City, que reuneix més de 20 activitats, seleccionades a través d’una convocatòria oberta. Entre aquestes destaca, a l’Escola Superior Elisava, Next Design Innovation, una mostra de sis projectes inèdits de sis joves creadors.\n“Hi ha activitats per a tot tipus de públic, tot i que algunes, com el congrés Design is Future: innovation through design congresstival, s’adrecen més directament a empreses, professionals i estudiants, interessats a potenciar el valor econòmic i social del disseny”, afegeix Roig, que destaca que els conceptes debatuts es posaran en pràctica en un seguit de tallers impartits pels mateixos ponents. Entre ells es troben els grans noms del nou disseny, sostenible, ecològic i destinat a resoldre i millorar situacions diverses, com el barceloní Laszlito Kovacs, nou director creatiu de We Transfer, i el mallorquí establert a Holanda Miquel Ballester, cofundador de Fairphone, una empresa de mòbils que lluita contra l’obsolescència programada que ha estructurat el mercat tecnològic de l’última dècada.\nTambé hi seran Ed Gillespie, cofundador de Futerra, una consultora que ajuda les empreses en la transició ecoresponsable, i Doug Powell, líder del canvi cap a la cultura del disseny a IBM, que ara compta amb una plantilla de 1.200 professionals de tot el món. Des de l’àmbit sanitari, Cristina Bustillo explicarà com s’ha aplicat el Service Design Thinking, és a dir, la idea del disseny al servei de l’usuari, en l’atenció als petits pacients de l’hospital infantil Sant Joan de Déu. “El disseny ja no és un producte de luxe destinat a les elits. S’han obert nous camps de treball i s’ha comprovat que pot resultar eficaç en els àmbits més diversos, fins i tot per millorar la vida dels refugiats en els campaments”, assegura Roig.\nLa relació entre disseny i gastronomia, exemples d’innovació i bones pràctiques al voltant del món i les perspectives futures del disseny, seran altres dels temes tractats en presentacions, debats i tallers que contribueixen a demostrar la importància del disseny i dels dissenyadors per a les estratègies empresarials i, en general, per millorar la societat. Entre les activitats gratuïtes destaca l’exposició Interfícies: 100 anys de disseny a Simon, que recorre la trajectòria d’aquesta empresa catalana i, alhora, d’un segle en l’evolució de la cultura del disseny, a través dels seus productes més icònics.


Blog d'en Groinket: MORELLA 5: DEVESA DEL FORCALL\nSi mai passeu per la carretera que va de Morella al Forcall, difícilment podreu evitar de donar un cop d’ull a les impressionants parets que s’estenen a mà dreta, sigueu o no escaladors. Recordo que ja de ben petit em cridaven molt l’atenció uns immensos forats rodons i baumats que hi ha per tota la paret. Semblava talment com si un gegant hagués deixat les seves ditades a la roca; de fet aquesta era la llegenda que m’explicaven els meus avis i jo m’ho creia! Ja de més gran em seguien interessant, però ara sí, des del punt de vista escalador: -Aquí hi ha d’haver vies segur-, em deia a mi mateix. No va ser fins fa un parell d’anys que vaig poder confirmar les meves sospites al llibre “112 propuestas de escalada en la Comunidad Valenciana”. En aquest llibre apreixen 5 vies d’aquesta paret, totes elles perfectament equipades amb parabolts: dues al sector Devesa del Forcall (La fuga dels parabolts i Cantavieja Woman) i tres a la Penya Alta (Ito Dito, Gitana i Andrea).\nAquesta paret, que correspon a la cinglera sud-oriental de la Mola d’Encamaràs, s’exten durant gairebé 3 quilòmetres amb alçades modestes (entre 20 i 100 metres) però amb trams força espectaculars. La roca és un calcari de qualitat més aviat discreta, però de tant en tant hi ha trams més aprofitables per on discorren la dotzena de vies existents. A l’extrem dret de la cinglera també tenim un sectoret d’escalada esportiva amb una dotzena de vies més. Un inconvenient de la zona és que no hi ha camins ben definits d’accés i haurem d’arribar a peu de vies seguint la nostra intuïció.\nLa via que vam triar per fer el nostre debut a la zona va ser La fuga dels parabolts (80m , V+). És una via molt vertical i sostinguda en el V+, fins i tot diria que amb alguns passos de 6a. Va seguint gairebé sempre fissures-diedres força atlètics i està perfectament equipada amb parabolts i reunions rapelables. La roca és acceptable però, com passa a molts llocs per aquestes terres, té trams força bruts de liquen i terra. Està clar que no es repeteix gaire sovint.\nLa vaig trobar molt interessant i divertida tot i la seva poca longitud, però si no es domina la tècnica d’escalada en diedres i bavareses pot esdevenir una petita tortura. Això és el que li va passar a la Nesa que va arribar a dalt ben trinxadeta.\nNesa a la R1 i al L2\nEl meu torn de patir va arribar al baixar, quan després de fer un primer ràpel de 40 metres fins a la R1 no vam poder recuperar les cordes. Em va tocar pujar fins dalt a base de prusiks a les tres del migdia, sota un sol de justícia i sense aigua! El més curiós del cas és que la corda no s’havia enganxat enlloc, simplement tenia un parell de voltes sobre ella mateixa i al mateix temps fregava molt la roca prop del reenviament; tot plegat suficient per fer la guitza.\nAl baixar ens vam distreure una estona amb la fauna de la zona:\nEtiquetes de comentaris: Clàssica, Morella, País Valencià, Ressenyes, Viatges d'escalada\nVa parir quin fart de voltar t'has parit! Per un cantó t'envejo, que jo he escalat molt aquest estiu, però he visitat pocs llocs nous...\nPer l'altre, ja et planyo amb això de remuntar a prussik!! He estat equipant a un sector on el sol m'entrava a les 2, i remuntant amb jumars ja em moria..... amb prussik ha de ser terrible!!\nJortx: Sí no em puc queixar aquest estiu. No he anat gaire lluny però cada dia ha estat una descoberta!\nI això de les cordes que no baixen és una experiència per la qual tot bon escalador ha de passar un dia o altre ;). A mi em va passar per primera vegada a l'Esperó Rematxa de St Llorenç de Montgai, un lloc on molts hem tingut la nostra primera experiència en aquest tema,...espero que ja hagin canviat la instal·lació de lloc perquè mira que estava mal parida eee!\nPer cert, ja ens explicaràs on està aquest lloc que has estat equipant no?\nRenoi amb l'escorpí! d'aquets també n'hi havia per les parets?\nJaume: bufff, prefereixo no saber-ho ;) Aquest me'l vaig trobar baixant, tot construint fites, al aixecar una pedra: Sorpresa!\nTranquil, tot arribarà!\nDe moment s'estan encadenant les primeres vies i surten realment dures...\nLes meves tres (sí, només 3 de 28) ja estan fetes (per mi no =( ... ) i ronden 6b+ 6c+ i 7b; i ja t'avanço que són les fàcils del sector!!\nMare de déu, s'ha girat feina per dies!


Binibloc: I do apologize, but I don't join causes\nI do apologize, but I don't join causes\nDeu fer un any que vaig donar d’alta el meu perfil a facebook. No record exatament perquè però em sembla que estava relacionat amb la possibilitat de descarregar-me qualque maqueta inèdita de Manos de Topo.\nEl fet és que amb la popularització de l’eina, vaig començar a rebre peticions d’amistat –que he anat acceptant amb bastants pocs criteris de selectivitat. I junt amb les “noves” amistats, han anat creixent les peticions de sumar-me als grups, causes i campanyes més diverses. Des de la del grup d’admiradors de la pomada, a la petició d’extradició den Jaume Matas, passant per la de “mis amigos tienen hijos y yo resaca” o la del grup de madridistes independentistes dels Països Catalans.\nCom que de moment no som un usuari intensiu de facebook i tampoc m’interessa massa el tema, he seguit la política de no acceptar aquestes invitacions. Per tant, fins no fa massa només em conectava al portal quan tenia qualque petició d’amistat, per tal d’accpetar-la i no semblar descortès. A més a més, ben igual que en Pere Quintana, tenc una certa preocupació pels temes relacionats amb la privacitat del meu perfil a la xarxa.\nTot i això, he de dir que últimament he trobat uns quants usos interessants de l’invent. I com que al final, facebook, ben igual que linkedin, binibloc, els forums, twiters i e-mails no són més que eines, l’estic començant a aprofitar. No fa pas massa, en Xavier Sala-i-Martín –l’economista català amb més projecció internacional i no només per les seves espectaculars americanes- va obrir un canal de comunicació i debat a través de facebook. Bàsicament, el professor penja els esborranys dels seus articles i reflexions abans de ser publicats en premsa per tal d’obir el debat a tots els seus “amics” (tenint en compte que el concepte d’amic aquí és relatiu: basta amb enviar-li un petició d’amistat via facebook perquè te l’accepti immediatament, sense necessitat d’haver compartir mai una cervesa amb ell).\nNo cal dir que en els passats dos mesos he xalat com un al.lot petit amb les discusions en temps real sobre la l’evolució d’allò que el mateix Sala-i-Martín definia fa un any com “la tempesta perfecta”.\nEn el fons, pens que el facebook den Sala-i-Martín no és res més que una extensió virtual i sense limitacions de capacitat del magnífic costum que tenia el professor (en la meva època d’estudiant, supòs, esper i desig que encara la mantingui) de compartir taula i debat amb tots els alumnes inscrits a les seves classes: el primer dia del trimestre passava una llista perquè qui volgués s’apuntés a compartir dinar a la cafeteria de la facultat –sempre en un grup reduït- per xerrar de qualsevol tema. No només del Barça.\nEtiquetes de comentaris: metabloc, Tecnologia\nUn apunt interessant. Merci pels enllaços, no havia llegit els articles de bitsenbloc. Recentment jo també he estat remenant el Facebook, naturalment com a "Talaiòtic", tot i que no sé si un moment donat açò serviria de res davant el rastre d'IPs que anam deixant a tot arreu.\nRealment, esborrar qualsevol compte de correu electrònic o perfil sigui a Google, Yahoo, hotmail, Facebook o qualsevol altre portal és com una missió impossible. El temor d'en Quintana ("algú creu que la democràcia és eterna?") també me l'he plantejat jo alguna vegada. Hi pensava fa poc, de fet. Quin ús se'n podria fer de les nostres dades si tota la informació que corre per la xarxa de nosaltres caigués en mans inadequades? Bé, tal vegada açò darrer ja ha començat a passar. Així i tot, no crec que sigui la caiguda de la democràcia el que posi en perill la nostra intimitat, sinó que la democràcia no arribi mai.\n8 de desembre de 2008 a les 16:33\ncom li deia an Pere fa un parell de mesos, jo crec més tost que la salvaguarda de la privacitat a la xarxa no ve tant per prendre precaucions com pel fet que fa falta que qualcú s'interessi en dedicar temps i recursos a reconstruïr la teva personalitat digital.\nEn principi això em deixa tranquil, mentres no faig comptes mantenir una exposició pública rellevant. I si no, mira el cas de l'esctriptor de discursos d'Obama, que ha estat pescat magrejant els pits i donant-li cervesa a un poster mida natural de na Hillary via facebook.\nCertament és tot un tema, però millor no donar-hi masses voltes, que ja tenim prou motius per no dormir...\n8 de desembre de 2008 a les 19:35\nUff tenc ganes de dir moltes coses. A veure si faig una entrada. JO que sóc més aviat escèptic m'hi he acabat enganxant.\n9 de desembre de 2008 a les 17:54\nParles-escrius tant bé que ens deixes sense paraules. De fet voldria escriure i és com si em sortissin embuts ...... M'ha agradat la teva reflexió. Una setmana després de donar-me d'alta al Facebook, vaig pensar, elimino el perfil i ja està..no sé em dona mal rotllo....i ara, uns mesos després encara estic pendent com si alguna cosa millor encara hagués de venir. Em sembla que l'eina encara pot tenir més utilitats de les purament per xafarderia. No sé ja es veurà...\n12 de desembre de 2008 a les 9:17\nDe lo nou i de lo vell, de lo efímer i de lo perma...\nPobre Papà Noël\nEl barri dels mil adjectius\nBidaia ona Mikel: zure kantak gelditzen dira*


Multiculturalitat camuflada | Catalunya Religió\nPer Jordi López Camps. Dv, 10/01/2014\nDurant els darrers anys les polítiques públiques sobre la immigració han estat dominades per la voluntat de ser amables i acollidors amb els nou vinguts. Es considerava que l’immigrant havia de percebre la calidesa de la societat d’acollida durant la transició entre la fase d’arribada i la d’assentament de l’immigrant. D’acord amb aquesta visió s’admetia, i s’estimulava, que els nous vinguts fessin les seves associacions per preservar les seves tradicions i costums. Al mateix temps, l’amable i simpàtica societat acollidora oferia espais en els quals els immigrants mostraven la riquesa de la seva diversitat. Ara, quan es contemplen aquests processos amb una certa perspectiva, hom pot arribar a concloure que s’estava practicant, sense saber-ho, una versió tova del multiculturalisme.\nPer no incomodar als nous vinguts es mirava cap un altre costat quan es constatava les seva poca presència en el teixit comunitari dels barris o quan defensaven, per una pràctica contrastada, uns valors i unes tradicions amb les que són pròpies de la nostra societat. Així, a mesura que passaven els anys, allò que podia semblar adequat per iniciar un procés d’integració ha esdevingut un mal crònic en alguns col·lectius d’immigrants. Per exemple, les dones són invisibles entre alguns col·lectius d’immigrants, i si apareixen tenen una posició subordinada als homes; forces entitats associatives dels immigrants es desenvolupen al marge de xarxes socials dels barris; alguns dels líders dels col·lectius d’immigrants mantenen comportaments poc favorables a la interacció social camuflat sota un rostre simpàtic quan es relaciones amb les autoritats del país; moltes entitats associatives dels immigrants són indiferents a la qüestió de com construir el sentiment de pertinença a partir d’una pluralitat d’identitats. La sobredosis d’empatia i amabilitat amb els nous vinguts ha desdibuixat la idea de que tota política immigratòria ha de saber combinar eficaçment actuacions d’acollida i integració amb una moral o ètica cívica que tingui present la dignitat de tot ésser humà.\nEl camí ha recórrer per assolir una societat integrada en la seva pluralitat i respectuosa amb la diversitat encara està plena de dificultats. Hi ha dificultats institucionals alhora de definir les polítiques públiques i també forces prejudicis i estereotips que condicionen la manera com s’aborden aquestes qüestions. Això limita tant les polítiques públiques com a les persones que hem d’acollir als immigrants. Ens cal abandonar aquelles iniciatives que, si bé foren útils anys enrere, ara resulten feixugues per aconseguir transformar els nous vinguts com a ciutadans catalans amb voluntat de ser-ho, amb sentit de pertinença a un país que té una tradició i cultura que es comuna i que ells poden contribuir a transformar.\nmulticulturalitat, Immigració, Política, Societat, Pensament, Acció Social


L’EMTRE rebaixarà l’any que ve la taxa TAMER a les empreses i autònoms afectats per la COVID\nL’entitat deixarà d’ingressar 2 milions d’euros a 50.000 abonats\nL’Entitat Metropolitana de Tractament de Residus rebaixarà l’any 2021 la taxa TAMER a 51.000 empreses i autònoms afectats per la crisi econòmica causada per la COVID. La rebaixa serà d’entre el 15 i el 20% segons trams de consum i comportarà una reducció d’ingressos de 2 milions d’euros per a l’entitat. La baixada estarà en vigor tot l’any 2021 i decaurà l’any 2022. El president de l’EMTRE i vicealcalde de València, Sergi Campillo, remarca que aquesta mesura és possible “gràcies a la bona situació financera de l’entitat, que no té deute, i que pot seguir oferint el seu servei de manera satisfactòria”.\nLes activitats econòmiques que hagen resultat afectades per la COVID i que mantinguen un consum d’aigua de fins a 600 metres cúbics tindran una rebaixa de la taxa TAMER del 20%. Les empreses i autònoms en les mateixes circumstàncies i amb un consum d’entre 600 i 6.000 metres cúbics voran reduïda la taxa en un 18% mentre que aquelles empreses amb un consum d’aigua superior a 6.000 metres cúbics es voran beneficiades per una baixada d’un 15%.\nL’EMTRE calcula que la mesura afectarà 51.000 abonats, entre els quals bars, cafeteries, orxateries, hotels, discoteques, sales de ball, centres d’ensenyament, centres esportius, col·legis i residències d’estudiants, floristeries i comerços afectats pel confinament, la baixada del consum i la caiguda de l’activitat turística.\nLa mesura estarà en vigor durant el 2021 i deixarà d’estar vigent en arribar 2022. La reducció de la taxa variarà en funció del consum d’aigua i les característiques de l’activitat bonificada però oscil·larà entre els 22’60 euros per als comerços i autònoms més menuts a 3.888 euros anuals per a les empreses més grans.\nL’EMTRE calcula una pèrdua d’ingressos d’uns 2 milions d’euros. La rebaixa està previst aprovar-la en l’assemblea de l’entitat prevista per al pròxim 20 d’octubre.\nL’EMTRE té marge econòmic per a la rebaixa perquè no té deute\nEl president de l’EMTRE i vicealcalde de València, Sergi Campillo, diu que “l’entitat és conscient de la situació tan complicada” que viuen les empreses i els autònoms i, per això, “volem ser sensibles” davant aquelles activitats econòmiques que han patit la pandèmia. Tot i això, Campillo ha recordat que la taxa TAMER és “pràcticament l’únic ingrés que té l’entitat” i, per tant, “totes eixes propostes demagògiques per part de l’oposició per tal que s’aplique la rebaixa a tot el món no es poden aplicar perquè comportarien la ruïna de l’entitat”. El president recorda que l’EMTRE ha de mantindre els costos de manteniment de les plantes de tractament i de l’abocador de Dos Aguas i que, per tant, “cal tindre sentit comú i responsabilitat quan es fan aquest tipus de propostes”.\nCampillo recorda que els “serveis públics necessiten finançament públic” i que l’EMTRE pot prendre aquesta decisió perquè “té una bona situació financera, no té deute i estem fent una gestió responsable”. Per aquest motiu, “l’EMTRE té marge per a seguir oferint el servei de tractament de residus de manera satisfactòria”.


De jardí: Pels llavadors de Benissa.\nPels llavadors de Benissa.\nAbans de continuar llegint, vos recomane poseu en marxa este vídeo per així tenir un so de fons adequat per a l'article de hui.\nTornem la vista a la creu del Portal i acabem esta caminata. Espere que vos haja agradat tant com a mi i que algú s'anime a recórrer-la per gaudir del nostre patrimoni. Fins un altra.\nPublicat per Vicent L. a 16:15\nEspere que algun dia, a més de rehabilitar el patrimoni, es dediquen a mantenir. Hem vist, ja ho vaig veure fa temps, com estan els llavadors de "Sentana" i del Pou d'Avall. Això que tu participes és molt important, ja que, segur, algú encara ara,\ns'assabentara que existeixen.\n2 de maig de 2012 a les 17:32\nLa llàstima és eixa que les coses es fan i després no es mantenen. I menys ara que la crisi ens apreta.\nEspere que a algú li servisca per retrobar-se amb ells, com a mi em va passar.\nquina gran tasca vicent i hi ha que difondre tot el que tenim ja que si la gent ni tan sol ho coneix no anirà mai.\nCuriós lo del llavador del Núsols,jo fa 4 anys que visc a Benissa i farà un parell d'anys o 3 que el conec,és una meravella.\n4 de maig de 2012 a les 16:41\nI jo tota la vida ací i sense anar, què et pareix?\nSort que entre tots anem posant-nos al dia de tot lo bo que ens envolta.\n5 de maig de 2012 a les 0:58\nAixò q es tant de llavador q hi havia a Benissa? si es suposa q eren per anar a llavar la roba,la majoria quedaven un poquet lluny del poble no?\nAcí jo només he conegut q n'hi haguera un i ja ha desaparegut.Estava al carrer Llavador, molt propet de ma casa..\n9 de maig de 2012 a les 0:52\nLluny? On estaven les fonts, que anaven a fer.\n9 de maig de 2012 a les 13:53\nUna Haworthia carnosa.


Col·lecció: Història del pensament cristià, núm. 6\nAquest llibre és el sisè d’una col·lecció, que duu per títol Història del Pensament Cristià. L’autor, que ja ha publicat els cinc primers i els dos darrers de la col·lecció, centra la seva atenció en l’evolució del pensament cristià durant cent vint-i-cinc anys, els anys que van de la pau de West-fàlia (1648) a la pau de París (1763). Per bé que el llibre té en compte el desenvolupament de les “confessions” protestants i la recepció i aplicació, en el món catòlic, de la reforma del concili de Trento, posa de manifest la presència, per primera vegada en l’àmbit del pensament, d’un corrent cada vegada més emancipat de la tutela religiosa, que vol pensar des dels postulats de la raó i prou.\n(Reus, 1928) és prevere de Tarragona. Llicenciat en Teologia per la Universitat Gregoriana de Roma, va ampliar estudis a Alemanya i es doctorà el 1982. Ha exercit la docència a la Facultat de Teologia de Catalunya, a Deusto, a Toulouse i a altres centres superiors de Colòmbia. És membre numerari de la Reial Acadèmia de Doctors de Catalunya. Ha publicat, entre altres llibres, Signes de pertinença a l’Església; Evangeli i home d’avui; Els nostres morts no envelleixen; Escatologia; La benaurança del cel i l’ordre establert; De la “nosa” a la “nostàlgia” de Déu; Cartes a Laura; L’esperança que no mor; Jesús, Fill de Déu i germà dels homes; Al principi hi hagué la dona.


RESPONSABLE DE QUALITAT - Cercador de feina - Axxon - BRINGING TALENT TO BUSINESS\nLloc de treball: RESPONSABLE DE QUALITAT\nZona geogràfica: GIRONA / Sils\nCategoria: Gestión de la calidad\nAxxon TECH selecciona per empresa dedicada al disseny i fabricació de components electromecànics ubicada a les rodalies de Girona, un/una RESPONSABLE DE QUALITAT\nEn dependència directa del Director de la planta, la persona que s'incorpori s'encarregarà de la supervisió dels processos productius de l'empresa, instaurant i aplicant procediments de control de qualitat i proposant mesures correctives i de millora davant de desviacions qualitatives.\n- Garantir la correcta implementació de pautes de control. Verificar que s'apliquen i formar al personal de producció.\n- Definir criteris d'acceptació i crear eines que permetin fixar els nivells de qualitat\n- Realitzar pautes de control a partir de punts crítics identificats per Qualitat. Revisar i modificar pautes a partir d'alertes, canvis especificacions,...\n- Comunicar alertes, desviacions o nous punts crítics al cap de torn i equip de producció per tal de posar en marxa les accions correctores.\n- Participar en la validació de processos i productes nous.\n- Gestió de les NO conformitats. Realitzar el treball de camp: recollida de dades, protecció de material defectuós, control d'accions de contingència,..\n- Verificació de peces per garantir que els criteris són clars i estan correctament implantats (auditoria interna).\n- Comunicació, difusió i control de concessions al supervisor i personal de producció.\n- Realitzar auditories segons planificació i check lists establerts: registres autocontrol, identificar errors, calibració.\n- Formació en Ingenyeria Tècnica (elèctrica, electrònica o mecànica)\n- Experiència mínima de 3 anys en posicions similars\n- Aportar nivell mig d'anglès\nHorari: De dilluns a divendres de 8h a 17:30h (40h/set)\nSalari: de 25.000,00 euros a 32.000,00 euros


por Admin el 16/12/2008, 18:24\nLa Coordinadora de Conveni es dirigeix a tots els bombers per informar que el dia 12 de desembre s'ha convocat la Taula de Bombers i l'Administració ha realitzat una proposta d'equiparació de les nostres condicions de treball a les dels Bombers de la Generalitat que canvia substancialment el marc de negociació del conveni.\nTenint en compte que el dia 15 hi ha planificat realitzar un tancament en els parcs, la Coordinadora considera adequat mantenir el citat tancament, però amb la novetat de realitzar una assemblea general a les 10 del matí de dilluns dia 15 per que tots els bombers presents ratifiquin o rebutgin la proposta de l'Administració.\nAquesta proposta sigui o no satisfactòria per a tots els bombers és el producte de moltes setmanes de treball unitari, esforç i implicació de tots els bombers. Aquest esforç ha donat els seus fruits i avui gràcies a això estem en condicions de decidir sobre una proposta seriosa. Amb independència de la decisió dels bombers de ratificar o rebutjar la proposta és important que l'esperit unitari i la fraternitat es mantinguin i es consolidin com la millor fórmula per aconseguir les nostres reivindicacions.\nRecordeu que la proposta de l'Administració es limita a l'equiparació amb la Generalitat. El conveni és molt més que això i per tant la negociació continuarà amb independència que ratifiquem o rebutgem la proposta.\nPuntuació : 3977


Detalls Apartament Arc Triomf IV List a place\nApartament recentment renovat amb piscina comunitària i 3 habitacions a prop de la Plaza Catalunya\nInternet WiFi Inclòs en el preu\tPiscina compartida: Inclòs en el preu\t9\tGreat\nHUTB-001973 4 llits individuals\t1 llit doble\t1 sofà llit doble Mostra vista del carrer\nLuxós i tranquil Apartament amb una superfície d'uns 80 m ². Accessible a través d'ascensor. L'edifici té una zona de comunitat amb piscina a la cinquena planta. Aquest allotjament pot acollir fins a 6 persones a través de 3 habitacions amb 1 llit doble i 4 individuals i té 2 banys. També hi ha un sofà llit doble al saló menjador, llit doble a la sala d'estar separat mitjançant una porta corredissa i té el seu propi bany. La cuina està totalment equipada. A la terrassa hi ha una taula de fusta de teca amb cadires.\nA la segona planta hi ha dues altres habitacions amb dos llits, també hi ha un bany amb dutxa.\nSituat a l'Eixample Dret de Barcelona, es troba a gairebé totes les atraccions principals, com la Sagrada Família, La Pedrera i Casa Batlló barri. També és a poca distància a peu de l'Arc de Triomf, el Parc de la Ciutadella i el barri gòtic de la ciutat. El metro està ben comunicat amb l'estació, Arc de Triomf.\n1 valoracions a Apartament Arc Triomf IV Valoració general 910\n06 gen. 2014\nArc Triomf IV can be reserved only if the booking start date is between 09 juny 2017 - 21 juny 2017


Artur Mas a Olot "Volen fer-nos fora de casa si és possible" - Olot TelevisióOlot Televisió\nArtur Mas a Olot “Volen fer-nos fora de casa si és possible”\nArtur Mas participa a l’acte electoral de Junts per Catalunya a Olot hores després que es fes pública l’ordre d’embargament de la seva casa per part del Tribunal de Comptes. L’expresident va ser a la Sala al Torín ahir al vespre per donar suport a la cap de llista gironina Gemma Geis i els candidats garrotxins Lluís Guinó, Francesc Ten i Núria Roig a les eleccions del 21 de desembre.\nPoca estona després que es fes pública l’odre del Tribunal de Comptes d’embargar la casa d’Artur Mas per la seva responsabilitat en l’organització de la consulta del 9N, l’expresident de la Generalitat participava a l’acte electoral de Junts per Catalunya a la sala el Torín d’Olot. Es referia al seu cas d’aquesta manera. Mas va dir que els dos grans reptes d’aquestes eleccions eren mantenir el president legítim i no perdre la majoria absoluta sobiranista. Va assenyalar que el primer pas per aconseguir-ho és votar Junts per Catalunya tot i que el camí després dels comicis no serà ràpid ni fàcil.\nA l’acte, conduït per l’alcalde d’Olot, també hi va participar Lluís Guinó, alcalde de Besalú i fins ara Membre de la Mesa del Parlament, que va com a número cinc a la llista per Girona de Junts per Catalunya. Guinó va agraïr públicament el suport que va rebre quan va haver de declarar al Tribunal Suprem i va dir que la llista del president és la millor opció en un moment en què cal unitat.\nAl míting, que va omplir la sala Torín, van participar-hi també Francesc Ten, regidor a Tortellà i director general de Cultura a Girona i Gemma Geis, vicerectora de la Universitat de Girona i cap de llista de Junts per Catalunya a la demarcació, que es presenta com a independent. El President cessat Carles Puigdemont, que es troba a Brusel·les, va tancar a l’acte a través d’un vídeo que es va projectar a la pantalla. Puigdemont va referir-se al conflicte de les obres d’art de Sixena i al paper del PSC, al qual va anomenar “masover de l’amo del 155”. A l’acte de campanya d’ahir van assistir-hi diversos batlles i membres del PDeCat de la Garrotxa. Es van deixar cadires lliures amb un llaç groc a la primera fila en record als empresonats. A més, el partit prepara per aquest dissabte un dinar i una quina al restaurant la Deu d’Olot, per contribuir a la Caixa Solidària.


scrapagrapats: La natura i l'scrap\nQuin treball més maco!!! De fet la idea de partida era molt original i tu n'has tret molt de profit! T'ha quedat molt dolç. M'encanta com utilitzes les transferències. Felicitats per aquest àlbum! Petonets\n14 de setembre de 2017 a les 7:37


EL MÓN DE LA ESCALADA, FERRATA, LONGBOARD ... ...: PRIMER ANIVERSARI GEAMM\nDoncs sí, el Geamm ha celebrat el seu 1er aniversari junt amb els seus; la Geamm people, els futurs membres Geamm, els amics del Geamm, els amics dels amics... tots hem participat a que aquesta celebració fos especial.\nDissabte surt una bona colla de matiners cap a a les terres del Solsonés per a començar la celebració fent el que més ens agrada, una agradable ESCALADA a la Vall del Lord ( diuen que és Montserrat cap per vall... ) la via “El camí dels Alamalivons” 155m/V, oberta per l’Arantxa i en Llorenç. Quatre cordades invairen l’ambient de la zona amb sonores reunió!, lliure!, pedre!! i sobretot rialles.\nD’altres aprofitaren per estirar les cames i gaudir del bon dia que feia amb una llarga CAMINADA pels "camins de Bast" de la Vall de Lord. això sí, arribant a temps a la zona propera d’esportiva per fer almenys un parell de tibadetes, ai! Que no ens en podem estar...\nMentrestant a l’aparcament del Km 18 de la carretera de Sant Llorenç de Morunys aviat se l’hi hauria de penjar el cartell de complert, cotxes d’arreu; Barcelona, Granollers, Mataró, Lliçà, Cardadeu, Malgrat, Arenys... fins i tot d’Itàlia.\nA les 18:00h era el toc de queda! Cap a la casa tots, on ens hi esperen nombroses sorpreses.\nComençarem per una generosa casa rural, DECORADA per a l’ocasió. Desprès, un bon SOPAR amb celebració d’aniversaris inclosa, ens dirigim tots cap al soterrani. Una pantalla gegant improvitzada i un equip de so dels potents, tots sentats i envadalits gaudint d’unes IMATGES plenes de records de moments feliços, el primer any del GEAMM, un muntatge del nostre càmara particular, que no va deixar a ningú de la sala indiferent. I això no és tot! Desprès va tocar fer mofa dels “munis”, els cursetistes del 41è Curs d’escalada van lliurar els DIPLOMES a tots amb una individualitzada descripció. Quantes emocions!!.\nTanquem els llums i apugem la música, ara tot es converteix en sala de BALL, DJ Bladé i gogos Esthers i Martulina! Tb hi havia secció d’homes; Pere M. , Xavi, Iago... bé la llista seria massa llarga... i fins i tot, més entrada la nit, no ens varem deixar l’efecte de l’espuma...\nJa som Diumenge, n’hi ha que es lleven d’hora i enllesteixen la feina feta el dia anterior, olla al foc i aviat XOCOLATA al got, mmm! Esmorzar de germanó i tots cap al jardí, el color taronja sembla que destaca, oi ?. Quin sol i quines vistes!! Ara és l’hora dels JOCS;\n... a veure qui pilla la cinta express, a veure qui es col.loca a la reunió “improvitzada” quan s’acaba la música, a veure quin equip mou el cordino del centre o el més romàntic; a qui se li fa més petons vermells. Esbofagant, cansats però contents ens comença a entrar la gana... però encara no és moment; ara toca aprendre a fer CASTELLS. Seguim les sàbies instruccions de l’experiència, i amb paciència i esforç aconseguim aprendre a fer la pinya d’una torre i un pilar fins a segons ( segon pis ) ...\nAra sí! La PAELLA ja està llesta, tots 40 a taula a omplir la panxa. Boníssima, felicitats cuineres!! i de postres PANALLETS fets també per l’ocasió. Quants detalls !!\nI això no és tot; ara toca repertir els carnets GEAMM, quina sorpresa!, n’hi ha per a tothom, per grans, petits, pels encara no nescuts i aviat també pels nouvinguts.\nTips i amb les galtes vermelles del sol del migdia anem cap a la casa; equip de nois i equip de noies, passarem les darreres hores endevinant les paraules d’un autèntic i casulà “Passaparaula”, tota una obra mestre. Qui va guanyar, no té importància ( segur que l’equip femení ), vam passar una molt bona estona de rialles, posant a prova la memòria de tot un any d’escalada entre nosaltres.\nI això és tot ?? No! No patiu!! Això nomès acaba de començar! El GEAMM creix amb les ilusions de tots, amb les ganes boges d’organitzar sortides conjuntes i noves propostes, gaudint sempre de la natura i l’esport. Així doncs, deixa’t cautivar per l’efecte GEAMM!!\n1.000.000 agraïments a tots els que heu fet possible aquest any i aquesta celebració.\nEtiquetas actes socials\nUn cap de setmana Geammgenial!!


Torchio Trilo Quattro Verbania Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nTorchio Trilo QuattroApartament-, Moncucca, Verbania, Itàlia, 28924 - Veure al mapaNotable7,5Basada en1comentariTorchio Trilo QuattroVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 31 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Torchio Trilo Quattro està situat idealment a Verbania; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Verbania. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, habitació familiar. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, cuina americana, nevera, plat de dutxa a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Torchio Trilo Quattro és una elecció inteligents per a viatgers a Verbania, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Tret de sortida per als actes del Dia Internacional d’Acció per la Salut de les Dones\nInici » Actualitat » Notícies » Tret de sortida per als actes del Dia Internacional d’Acció per la Salut de les Dones\nEntitats i Ajuntament han preparat diverses activitats per la commemoració d’aquesta diada\nEl proper 28 de maig se celebra el Dia Internacional d’Acció per la Salut de les Dones i és per això que l’Ajuntament i entitats de la ciutat han organitzat un seguit d’actes per celebrar-lo.\nLes estadístiques diuen que les dones tenen pitjor salut que els homes i que, tot i tenir una esperança de vida major, viuen menys anys lliures de malaltia. Els dolors crònics, el reumatisme, l’ansietat i la depressió són problemes amb major incidència en les dones com a conseqüència de factors socials com ara tenir menys poder i pitjors condicions laborals. En contraposició, el treball domèstic i familiar, de cura de persones dependents, està feminitzat. En general, una major corresponsabilitat familiar i una millora de les condicions dels treballs remunerats contribuiria a millorar la salut de les dones.\nAl Prat ja fa més de 10 anys que es commemora aquesta jornada, que té per objectiu reivindicar la igualtat de les dones a ser ateses i tractades eficientment dels seus problemes de salut per aconseguir el benestar físic, mental i social òptim.\n“Gènere, treball i salut”\nL’acte inaugural es farà el 18 de maig a les 18 h a les Cases d’en Puig. Serà la xerrada “Gènere, treball i salut”, a càrrec de la metgessa Lucía Artacoz i Isabel Escobar, del col·lectiu de treballadores de la llar Sindillar/Sindihogar.\nDurant el col·loqui es parlarà sobre com la desigualtat de gènere en el treball, tant en les condicions laborals professionals com amb la feminització de les tasques domèstiques, té efectes negatius sobre la salut de les dones. També s'hi presentarà el projecte de l’agrupació de treballadores de la llar Sindillar/Sindihogar, amb el quual reivindiquen els drets laborals d’un dels col·lectius tradicionalment més febles i poc organitzats.\nCom que parlar de salut és fer-ho d’exercici s’han organitzat diverses activitats físiques, entre les quals una activitat d’aerobatuca o classes de tai-txi a l’aire lliure.


La comissió Notícies Galeria d'imatges Agenda d'activitats 1 Documents 1\n14 de març. Sigues un superheroi i participa d'aquesta jornada solidària\nEl Vermut Solidari va néixer el novembre de 2015 amb l’objectiu de donar l’oportunitat a diferents entitats solidàries sense ànim de lucre a que fessin difusió de la seva tasca per fomentar així l’esperit solidari de tota la família, a més d’aportar una quantitat econòmica a la seva causa.\nSota el lema “Sigues un superheroi” (un superheroi és algú que ajuda i fa el bé), el Vermut Solidari anima a tothom a interessar-se per causes que necessiten ajuda, no només durant aquesta jornada, sinó animant a adoptar una actitud solidària en el dia a dia i encomanant-la a tothom al nostre voltant.\nDurant el vermut tothom tindrà l’oportunitat de conèixer la tasca de les entitats i participar en les activitats proposades per elles mateixes. Es tracta d’aconseguir que a través d’experiències viscudes en primera persona a través d’aquestes propostes la gent s’hi aboqui i entengui el perquè és necessari que existeixin persones, associacions i entitats dedicades a defensar diferents causes que d’una altra manera quedarien silenciades.\nL’AMPA també convida al Banc de Sang, que no accepta donatius econòmics però que té la possibilitat de fer una campanya addicional de recollida de sang a la ciutat.\nPer tal d’aportar el nostre petit gra de sorra en forma de diners, l’AMPA demana un donatiu voluntari de 2€ (no obligatori) per accedir al recinte de l’escola durant la celebració del Vermut. I, a més, organitza un sorteig d’objectes i serveis donats per multitud de negocis del nostre entorn més proper: des de cistells de fruita o sopars, fins a làmines d’il·lustradors o sessions de fotografia.\nFinalment, i com un dels objectius més importants d’aquest Vermut, l’escola recolza a l’AMPA en aquesta tasca treballant durant els dies previs a cada classe les temàtiques i les causes defensades per cadascuna de les entitats, de manera que els nens i nenes puguin conèixer de primera mà la seva labor i difondre-la, convidant a tota la família a assistir al vermut de dissabte.\nCom veieu, el vermut solidari connecta famílies, escola i entorn més proper.


Nadin Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Nadin\nKorlat Guest House\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Korlat Guest House és una elecció d'all\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Korlat Guest House és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Nadin. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Korlat Guest House ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Korlat Guest House és una elecció inteligents per a viatgers a Nadin, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nHoliday Home Rural House Andjelkovi Dvori\nImpressions dels viatgers sobre Nadin\nDescobreixi els barris de Nadin\nAgoda.com ofereix una selecció dels millors hotels a Nadin, Croàcia per a que la seva visita assoleixi les seves expectatives. Tant si viatja per negocis o per oci, Nadin és una ciutat molt agradable de visitar amb més de 4 hotels per triar. Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Nadin té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Agoda.com ofereix ressenyes professionals i qualificacions d'hotels a Nadin per a que vostè gaudeixi d'una estada perfecta.\nQuè fer a Nadin\nTrobar més allotjaments a Nadin\nHotels Nadin populars