Publicat el 0 - 0 - 0000 a\n¿UN PAÍS SENSE TERRITORI?\nJoan Olmos - Enginyer de Camins. Professor d'Urbanisme. Universitat Politècnica de València\nNo resulta molt arriscat afirmar, a l'espera d'una investigació rigorosa, que la pressió urbanitzadora, i en general, la transformació del nostre territori, resulten, en l'actualitat, molt superiors a les dels anys del famós desarrollisme.\nEn aquells anys seixanta i setanta, el producte Interior (PIB) del país, i també el pressupost de les administracions públiques, era molt inferior a l'actual. La capacitat d'inversió era, llavors, molt menor, i en conseqüència, menors les possibilitats de destrucció del capital natural, el territori.\nLes inversions públiques i privades no sempre van en la direcció del benestar col·lectiu, eixe objectiu que tots els grups polítics i econòmics pregonen. El PIB no necessàriament mesura el benestar (ja saben: si el marqués es casa amb la seua assistenta pot augmentar el benestar de tots dos, però disminuïx el PIB; en canvi, si un té un accident de tràfic, augmenta el PIB), així que resulta difícil conèixer la relació entre la felicitat dels espanyols i el desenrotllament econòmic.\nNo resulta tan difícil, però, seguir l'evolució de l'impacte territorial que va generant eixe desenvolupament, l'empremta que va deixant en el planeta el progrés. Transformacions agràries –no sempre raonables-, desforestació, dessecació de zones humides, extraccions d'àrids i matèries primeres per a la indústria –no sempre respectuoses- , noves carreteres –moltes injustificades- , pluja de rotondes, autovies, autopistes, polígons industrials –no sempre en les zones més recomanables- , àrees comercials, urbanitzacions –amb una llarga experiència d'il·legalitat- , zones residencials, vivendes aïllades…\nUn nou paisatge iniciat tímidament en els setanta, que ara, amb la intensificació dels noranta, s'estén per la costa i també per l'interior. La urbanització del territori suposa la difusió dels límits urbans i en moltes ocasions, la pèrdua de les referències històriques.\nUn territori cada vegada més monòton, un paisatge globalitzat, com es diu ara: construït per les mateixes multinacionals que venen, dissenyen, fan publicitat, en un llenguatge cada vegada més “universal” amb l’anglès com a llengua franca imposant-se de manera subtil …\nAl País Valencià, la situació és força greu. Els processos destructius semblen no tenir límit. Els últims trams verges del litoral es resisteixen a una voracitat especulativa sagnant. I una xarxa d´autovies amenacen el capital natural de les comarques interiors. Per a remat, la moda de l´alta velocitat ferroviària, que alguns hem denunciat com a un perill de supervivència per al ferrocarril, ens a dut a un debat irracional, on l´única raó sembla ser el greuge comparatiu amb altres nacionalitats.\nLes nostres ciutats, en un marc demogràfic estancat, continuen creixent en forma de perifèries monòtones i despersonalitzades, arruïnant, si cal, com és el cas de la ciutat de València, els terrenys més valuosos com l´Horta, o posant en perill ( cas de l´expansió incontrolada del Port) ecosistemes tan valuosos com el de Devesa-Albufera.\nMentrestant, i al mateix temps que proliferen costosíssimes inversions en edificis emblemàtics- la Ciutat de les Ciències-, o s´extenen iniciatives de mercantilització de la Cultura - Terra Mítica,...- els nostres centres històrics es cauen a trossos i són abandonats a l´especulació.\nNo juguen un paper neutral les infrastructures en este assumpte. Els plans d'autopistes i carreteres del desarrollisme (la majoria van quedar en el paper per falta de recursos) són, si els comparem amb la borratxera dels últims quinze anys, com el joc del “monopoly”.\nAixí que, mà a l'obra, mai millor dit: saturada quasi per complet la franja litoral, amb la Sierra d'Irta com última reserva (per quant de temps?) i amb els últims retalls de l'horta de València sense arrasar, anem a iniciar la conquista de l'interior.\nA falta d'un model territorial socialment rendible per a les zones de muntanya i les regions despoblades (veja's en l'àmbit estatal les campanyes del tipus “Terol existeix”) no pareix concórrer una altra opció de desenrotllament que copiar el model costaner intensiu.\nUn model que té en les vies de comunicació –autopistes i AVEs- els seus principals colonitzadors del territori; i en l'oci i els serveis les seues prioritats econòmiques.\nAcebillo, l'actual factòtum de la política urbanística a Barcelona, va dir fa poc que Barcelona “serà terciària o no serà”. Doncs bé, si em permeten el lleuger plagi, tot pareix indicar que el País Valencià va camí de ser terciari o de no ser.\nMenyspreant els atractius del capital natural, perquè es tracta d'un capital local, la globalització s'estén per paratges naturals i zones rurals, amb la qual cosa, a la llarga, acabarà produint el buidatge humà total de les mateixes, i per tant, el seu empobriment cultural i social.\nTransitar per carretera s'està convertint en alguns casos en una autèntica llanda, per la generalització de l'ús de l'automòbil, i també en una aventura d'alt risc. L'enèsim pla de carreteres no va a solucionar la quadratura del cercle, perquè està àmpliament comprovat que, a més carreteres no hi ha millor circulació, sinó més embossos, i de pas, més barreres i més fragmentació del territori. I a més permisivitat en la disciplina, més accidents.\nA l'iniciar el II Pla de Carreteres (1995-2002), el Govern socialista de la Generalitat Valenciana va expressar un objectiu contundent: cap població de la Comunitat Valenciana havia de quedar a menys de 20 minuts (per carretera, clar) d'una capçalera comarcal, oblidant que les noves corrents de política territorial comunitària no van en eixa direcció.\nDoncs bé, ara el Govern autònom popular assenyala un nou repte per boca del seu president (Manises, 1 de maig): amb el nou pla d'infraestructures que al paréixer s'està coent, tots els municipis de la Comunitat Valenciana quedaran a menys de 50 minuts de... una estació de l´AVE!.\nPer tant, ara es tracta de vendre la idea que tots, absolutament tots, podem tindre accés a l'AVE, a pesar que es tracta d'un mitjà de transport que basa els seus atractius precisament en la seua exclusivitat, per més que s'intenten maquillar les dades: magnificant els seus avantatges i ocultant els seus inconvenients, una pràctica política massa habitual en el nostre país.\nSi una crisi econòmica no ho evita, i disculpen la broma, acabarem amb el territori més trossejat, acurtant grans distàncies per a uns pocs i creant barreres artificials per als més, que insulariztaran encara més els espais naturals i separaran encara més a aquells que ara estan pròxims.\nD'altra banda, mentre els ajuntaments consideren com principal font d'ingressos el creixement de les seues zones urbanes, en comptes de reconstruir la ciutat interior, l'espiral “infraestructures-sòl urbanitzable” pot tindre efectes letals per al paisatge…. i en definitiva, per al paisanatge.\nPeguen una ullada a l'opinió publicada: el tamany segueix sent un paràmetre exclusiu per a mesurar-se en el rànquing del progrés. L'edifici, més alt, el centre comercial més gran d'Europa, la major quantitat de sòl urbanitzat, el parc de vehicles més nombrós…\nEls intents de consolidar el “pensament únic” també afecten a aquestes qüestions. Reconec que, amb els mitjans al nostre abast, contra la tremenda pressió mediàtica uniformizadora, resulta difícil explicar les posicions de contenció a la destrucció del territori.\nMalgrat el caràcter “virtual” d´una bona part de l´economia emergent, i l´ús cada vegada més intens de l´espai radioelèctric per una gran quantitat de negocis, el territori continua essent un objectiu de l´economia productiva i especulativa. La búsqueda de “ciutats i territoris competitius” està accentuant la pressió de les grans corporacions transnacionals sobre el territori.\nHem d´aclarir que, quan parlem de territori, ho hem de fer des d´una concepció global, tot i considerant que la dualitat “ciutat-territori” ha donat pas, en algunes regions del planeta – i l´Arc Mediterrani n´és una mostra- a un territori rururbanitzat, o nebulosa urbana, o continu urbà, o com vulgam anomenar-ho.\nDoncs bé, aquesta pressió sobre el territori es caracteritza entre altres qüestions, per la pèrdua d´influència dels Governs polítics democràtics a favor dels grans interessos transnacionals.\nEls intents de desligitimar la planificació territorial i urbanística- que va ser una conquesta de la democràcia progressista per tal de servir de contrapès als interessos privats-, estan tenint efectes destructius sobre el territori.\nSi analitzem els conflictes territorials dels darrers anys als nostres territoris, podem observar trets comuns:\nUn, de caràcter ideològic, de fons, que contraposa, que confronta “progrés” amb “preservació del medi natural”. D´una banda, el poder, els lobbys, els sectors econòmics i empresarials, les institucions polítiques i una gran majoria de l´opinió pública, desinformada i constantment bombardejada per l´opinió dels media.\nD´altra banda, sectors i moviments socials marginals, que iniciaren als anys 60 la revolució verda i a la qual s´han anat incorporant les noves professions compromeses en l´anàlisi dels impactes dels éssers humans.\nHem d´afegir el paper determinant que han tingut, des dels anys 70, institucions internacionals, com el Club de Roma ( amb el seu impactant informe sobre els límits del creixement) i posteriorment les Conferències de Rio, la reunió d´Aalborg, Lisboa.... i una creixent sensibilització a l´Unió Europea sobre la superació de l´antítesi “ desenvolupament econòmic” versus “protecció ambiental”, tot i les seues contradiccions internes respecte de la política econòmica comunitària, de caire clarament expansiu i gens sostenible.\nAvui, en determinats cercles intel·lectuals i polítics, no sols es considera que ambdós termes no són contradictoris, sinó que no hi ha possibilitat de vertader desenvolupament sense integrar-hi la variable medioambiental.\nLa nova onada expansiva de l´economia iniciada a Europa i a Espanya des de fa uns cinc anys ha accentuat la preeminència del territori com un valor d´ús i ens ha sotmès a un procés vertiginós d´ocupació sense planificació.\nEl paper dels tècnics\nDes d´antuvi, els enginyers han constituït un grup d´elite, i un cert caire mític ha envoltat les titulacions d´enginyeria. Aquest mite ha estat fonamentat, d´una banda, en el seu caràcter d´exclusivitat i també amb l´exercici d´un poder en altre temps quasi ommimode.\nDes de fa unes dècades, però, les coses han canviat prou. La massificació de la Universitat i l´extensió dels centres universitaris al llarg de l´Estat han obert noves possibilitats a sectors socials als quals, d´alguna manera, els estava vedat l´accés.\nD´altra banda, un cert contrapès acadèmic ha vingut marcat per l´emergència d´altres titulacions, com ara geògrafs, biòlegs, economistes i sociòlegs.\nAlgunes d´aquestes titulacions han acollit bon nombre d´estudiants força concienciats pels problemes de la degradació ambiental, i a la fi, han anat a competir en camps d´activitat professional concurrents amb les tradicionals de la enginyeria civil, i sobre tot, en els camps de la nova enginyeria de les acaballes del segle XX. Em refereixo, com és el cas, a la planificació territorial.\nIntervindre, “domesticar la natura “, salvar obstacles naturals, son algunes de les raons històriques sobre les que s´ha fonamentat la tasca dels enginyers civils.\nD´altra banda, l´estreta relació entre els funcionaris de l´Estat i els enginyers civils explica, en bona part, el caràcter d´enginyeria “oficial” que afecta aquest col·lectiu\nNo oblidem que les escoles d´enginyeria van néixer com a centres de formació de funcionaris, i que tan sols des dels anys 60 comencen una certa “privatització” de la professió. (Al mateix temps, s´integren en la Universitat. La història universitària d´aquestes titulacions és, per tant, molt curta.)\nUna privatització “relativa”, doncs la major part dels professionals “lliures” o integrats a les empreses privades, estan lligats a l´Administració\nMike Franks iadverteix –encara que la referència siga forània- que “el 75% dels urbanistes professionals britànics estan directament empleats per algun organisme del govern, nacional o local, i quasi tota la resta depèn de contractes del govern, com a consultors i investigadors”. Encara que no disposem de dades casolanes, no sembla molt arriscat estendre la suposició al cas espanyol.\nLa manca de tradició acadèmica pot explicar, en part, l´absència de l´enginyeria dels corrents de pensaments més “universals” que ha caracteritzat les universitats als temps moderns. Demanar, per tant, que els professionals de l´enginyeria s´incorporen al món del saber amb humilitat i amb sentit cooperatiu, que admeten les errades d´entendre i veure el món des de la seua particular finestreta, no va a tenir una resposta satisfactòria, i trigarà encara, al menys des del meu punt de vista, un temps.\nEl conservadurisme docent universitari, que denunciava el professor Garcia Molinerii en un acte a la Politècnica de València, es fa especialment palés a les escoles tècniques d´Enginyeria. “Posem un èmfasi obsessiu en l´ensenyament més que en altres factors, acotat per les limitacions del professorat i depenent d´uns plans d´estudi que reflecteixen l´estructura de poder dels departaments”.\nTot això crea, segons Moliner, “ universitaris sense una visió i comprensió real de les necessitats socials, culturals i econòmiques actuals”.\nCrec, però, que les noves generacions d´estudiants estan més preparades per a una formació multidisciplinar i multicultural, tot i que avui, cal dir-ho obertament, la mercantilització dels títols universitaris no és precisament el millor aliat amb el progrés i l´amor pel saber.\nComencem a desmuntar un mite -l´enginyeria- que encara duu a elevats graus d´autocomplacència professional i corporativa, i que, a la fi, suposa un entrebanc per a un canvi d´actitud. Un canvi d´actitud que, a poc a poc, va operant-se a altres professions més arrelades en la situació concreta i en el context històric actual. Vegeu, per exemple, el que està passant en la branca de les ciències econòmiques, on avui, el paradigma emergent de la sostenibilitat, i els efectes encara difusos de la globalització, estan provocant un profund debat i uns moviments de canvi força encoratjadors.\nPel contrari, les nostres professions tècniques –parlaré, per tal de no errar, de la enginyeria de Camins, que és la que conec millor- romanen estancades , incrèdules de vegades, davant els canvis accelerats al nostre món. Una visió sectorialitzada de la realitat, uns instruments metodològics força envellits, i, insisteixo, una fe quasi il·limitada en el potencial dels nostres coneixements, en són el principal obstacle.\nEl mite de les infrastructures\nLa fevra de les infrastructures ( un altre mite recent, adobat amb quatre tòpics: ...que si ajudem al creixement econòmic...que si vertebrem el territori ) ha generat una fragmentació irreversible del nostre territori. Les autopistes i autovies tenen un nivell de disseny i una escala que les fan difícilment compatibles amb un territori complex, dens, ric, on la xarxa de camins locals, la parcel·lació rústica, el sistema de regadius o els rics ecosistemes naturals no entenen de geometria ni de rigidesa.\nUn contrapès creixent, no obstant això, emergeix a les darreres dècades davant aquesta posició institucional: els cada vegada més amplis moviments socials en defensa del medi ambient. Aquests moviments són reforçats científicament per la revisió del postulats de l´economia clàssica. Aquest corrent, que poc a poc està calant a les lleis, es converteix moltes vegades, per les instàncies oficials, en un obstacle molest que cal sortejar, quan no eludir obertament. Els estudis d´impacte ambiental, imposats per una legislació sempre per darrere de la pressió social, es converteixen així en tràmits formals amb insuficiències metodològiques i de fons, com ha reconegut recentment la pròpia administració. Tal com estan plantejats, només serveixen per maquillar els projectes per tal de fer-los digeribles. Com normalment no incorporen la variable medioambiental a l´inici del projecte, el resultat produeix moltes vegades un encariment de les inversions. Mentre aquests estudis, per altra part, siguen promoguts per les mateixes administracions que realitzen els projectes, poca independència i efectivitat cap esperar dels seus resultats.\nPocs discuteixen avui que el territori és un patrimoni cultural, històric i econòmic que cal tractar amb delicadesa. Acostumats a “intervidre” com única opció professional, alguns tècnics no acaben d´entendre que aquesta funció, en sentit ampli, no necessàriament porta a posar l´accent a “l´eslabó infrastructural” del sistema. Moltes vegades les deficiències estan a l´altre costat. En lloc de pendre´l, corporativament, com un al·legat contra els interessos professionals, alguns dels sectors tècnics més influents - alts funcionaris i responsables de les empreses del sector- farien bé en reflexionar sobre la crisi d´aquests mites, tractant de recompondre un nou panorama professional que ha de fer front als reptes del nou mil·leni.\nDesprés de dos llargues dècades discutint de carreteres i d´autopistes, sembla que el nou segle ens porta un nou afer per al debat. Els successius governs socialistes sortiren un tant escaldats de la modificació de la llei d´aigües i no tingueren ganes d´abordar el famós PHN, Pla Hidrològic Nacional, o vulgarment conegut com “Pla de transvasaments”. Per fi, el Partit Popular ha dut endavant el seu PHN, que dit siga de pas, no difereix molt dels primers plans del anys vuitanta.\nDos propostes, una mateixa filosofia: l´Espanya humida, l´Espanya seca, aquí sobra, aquí manca, l´apelació a la solidaritat i per tant, l´imperiosa necessitat de conduir aigua d´unes conques a altres.\nFracassat l´intent “d´europeitzar” el problema ( Ródano-Ebre), una lògica que ens hauria portat per aproximacions successives a sol·licitar transvasaments des dels llacs finlandesos fins Melilla, tornarem a discutir en termes estrictament peninsulars.\nPerò la novetat, quinze anys de l´aprovació de la llei d´aigües, està, al meu parer, en la participació en el debat d´un corrent alternatiu molt més madur i fonamentat.\nNo cal declarar-se ecologista per acceptar les veritats del barquer que s´estan escoltant aquests mesos a propòsit del PHN.\nUna nova manera d´entendre la gestió de l´aigua ens diu:\nQue la clau de l´afer està en reorientar la demanda, i no en ampliar il·limitadament l´oferta de recursos en funció dels capritxos del creixement econòmic que dicten les lleis del mercat.\nQue el mite hídric de les dues Espanyes no és més que un fals tòpic si s´analitzen els problemes a través de la lògica de les lleis de la Natura i no amb l´Enciclopèdia Álvarez a la ma.\nQue no cal parlar amb tanta lleugeresa de “sobrants” a les conques, doncs cada gota d´aigua compleix la seua funció, no sempre de manera monetaritzable: recarregant aqüífers, mantenint deltes i platges...\nQue l´estalvi –que no significa penúria ni restricció sinó progrés- és la principal font de recursos hídrics, encara que al país de la dilapidació, pocs volen escoltar parlar d´aquest afer.\nQue no es pot alimentar eternament l´esperança de que tot sòl es urbanitzable primer i ja durem aigua després, o aquí volem cultivar el que la Unió Europea ens va a fer arrancar després.\nTan aclaparadora com aquesta lògica, resulta finalment la declaració solemne de la vigent llei d´aigües que subratllà que totes les aigües continentals són de domini públic. I bé, si açò és així, el més lògic és que servisquen a l´ interès general, i eixe interès exigeix, en moltes ocasions, deixar que les aigües transcorreguen tranquil·lament pels seus llits.\nAra bé, si com ha passat amb els transports, el que interessa és seguir parlant d´infraestructures, de completar eixe multibilionàri pla que cada cop els governs solen anunciar com si partirem sempre de zero, que es diga clarament: ja no ens queden autopistes que projectar, la màquina no es pot parar i se´ns ha ocorregut construir canals, que també “ vertebren” el territori i a més estimulen la solidaritat.\nNo ens cap el menor dubte, però, que adaptar el desenvolupament econòmic a les lleis de la natura resulta, a la curta i a la llarga, econòmicament més rendible per a l´interès general.\nPermeteu-me una darrera reflexió sobre la ciutat i el nostre paper.\nMolta gent coincideix en assenyalar que el segle XXI serà el segle de les ciutats. No cal detindre´s en la importància creixent de l´espai urbà. Al finalitzar el segle XX, la població que hi viu representava el 50% de la població mundial, i per a l´any 2020 la taxa serà encara major.\nFront a l´empenta de la competitivitat estrictament econòmica basada en la “quantitat” d´infraestructura, caldrà posar l´accent en la “qualitat” de vida, i uns nous objectius cobraran protagonisme, com ara l´educació , els transports, la cultura i el temps lliure. La nostra ciutat mediterrània, model tant exaltat pels urbanistes – no tan sols la cuina està de moda – deurà però, assolir altres reptes socials, com deia fa poc el professor Ceccarelli a Valencia: la seguretat, la gent gran, l´immigració, la solidaritat, en una paraula.\nLa Carta d´Aalborg, una magnifica declaració de principis de la sostenibilitat urbana, ho reconeix de manera senzilla i magistral en el seu preàmbul:\n<<... Comprenem - nosaltres, ciutats europees – que el nostre actual model de vida urbà, en particular les nostres estructures de divisió del treball i de les funcions, la ocupació del sòl, el transport, la producció industrial, l´agricultura i l´activitat de lleure, és a dir, el nostre nivell de vida, ens fa especialment responsables de molts problemes ambientals als quals fa front la Humanitat. ....el 80% de la població europea viu en zones urbanes..\ni hem après – heus ací un punt d´inflecció rellevant – que els actuals nivells de consum de recursos als països industrialitzats no es poden abastar per la totalitat de la població mundial i molt menys per les generacions futures, sense destruir el capital natural.\n...Per tant, les ciutats tenen una funció determinada en el procés de canvis dels models de vida, de la producció, del consum i de les pautes de distribució de l´espai >>.\nTot un conjunt de supòsits i de principis de l´urbanisme modern s´han posat potes per amunt i ja no podem ignorar que continuar produint i gestionant la ciutat sota aquests principis resulta un procés insostenible.\n¿Què fer front a tanta destrucció, davant tant de desgavell?\nNo pareix el més saludable resignar-se davant de tant de poder destructor.\nEn primer lloc, cal continuar resistint, com ara ho fan tants i tants col·lectius, denunciant la barbarie, oferint alternatives…I d´altra banda, preparem el futur: quan tot estiga aniquilat, quan el nostre país ja no tinga territori, quan amaine la tempestat, podrem recórrer a la seua reconstrucció. Com van fer amb la Varsòvia destruïda per la II Guerra: utilitzant tot tipus de documents gràfics, pintures de Canaletto incloses, van procedir amb tot l'amor a reconstruir la capital arrasada.\nAcí podrem recórrer als nostres Sorolla i Cavanilles, al Pare Tosca i companyia.\nPer què ja se sap, sense territori no hi ha país.


L'ombra d'un somni: L'origen romà de Granollers\nM'agrada el seu nom antic. És interessant saber una miqueta més dels pobles veïns.\nDesconeixia completament la rellevància de l'Esglèsia de Granollers tant en l'època medieval com la d l'època romana.\nMolt interessant la veritat, bona entrada!\n1 de desembre de 2012 a les 17:33\nmolt interessant que ens recordis els orígens romans de Granollers.\nI també una llàstima que ja no es pugui visitar l'exposició que es va fer al museu de Granollers arran de la descoberta de la necròpolis de Can Trullàs.\nDe moment, ens haurem de conformar amb la informació que ens dónes.\n2 de desembre de 2012 a les 11:23\nAmb aquesta entrada crec q molta gent que desconeixia que L'Església de Granollers també era romana, ha après una cosa nova avui!! ( jo tampoc ho sabia )\nÉs bo saber "culturilla general" com diuen.\nBona entrada :D!\n4 de desembre de 2012 a les 19:58


Tractat de Granada - Viquipèdia\nEl Tractat de Granada va ser signat l'11 de novembre de 1500 entre el nou rei Lluís XII de França amb Ferran el Catòlic per tal d'ocupar els exèrcits d'ambdós països el regne de Nàpols.\nFerran el Catòlic va accedir i el rei Ferran I de Nàpols va tornar a ser destituït. Ambdós exèrcits van ocupar la zona, però les discrepàncies van començar a sorgir entre els dos exèrcits i començà una lluita d'escamots.\nMalgrat la inferioritat numèrica de l'exèrcit del Gran Capità, gràcies al desenvolupament dels terços derrota als francesos i els expulsa d'Itàlia. Nàpols és conquerida i incorporada a la Corona d'Aragó.\nObtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tractat_de_Granada&oldid=5491203»\tCategories: Tractats del Regne de NàpolsTractats de la Corona d'Aragó del segle XVTractats de FrançaCategoria oculta: Esborranys d'història d'Europa\tMenú de navegació\nDarrera modificació de la pàgina: 8 juny 2010 a les 08:16.


L'AVALOT DE LA CATERVA: CERCAR ÉS TANT DUR COM EL PRÒPI OBJECTIU\nDe tant pensar en tu\ni recrear-te mil cops,\nen el meu imaginari.\nHas deixat de ser real,\nets el meu desig primari.\nQuan et toco tot s'atura.\ntret del meu cor,\nque del meu pit vol saltar\nper fussionar-se amb el teu\ni ballar a ritme binari.\nDe mirar-te mai no em canso,\n...i no hi ha món.\nNomés el teu ser tant bell\ni dins el silenci el teu nom.\nI no em mires, doncs no em veus\nni m'escoltes i no em sents.\nTampoc em toques, ni em tens\nno existeixo al teu entorn.\nI sóc com un mariner\nsota el cel, sota els estels\namb el vent que ve de cara\ni un regust a mar salada.\nViatjo cercant destí,\nel record d'una mirada\nd'un somriure, una abraçada.\nXiuxiueig sense distància,\nla suavitat feta pell\ni l'olor del teu cabell.\nI navego ara ja amb pressa,\ncos i ànima m'ho demanen.\nEl cor que vol estimar\na cop de timó em fa virar.\nPer trobar una dona\nque sí em senti, que bé em miri\ni que em toqui lliurement\nque m'obri el seu cor i em segresti\n...Entre sons ha sortit això, en el moment de vigília, sent i deixant de ser. M'he vist embarcat, navegant, albirant l'horitzó i recorrent confins. Tot per una raó..., trobar un bon port, singular, fantàstic. Un bon port que faci oblidar el record d'altres amarrades.\ndos mesos sense moviment en el teu bloc!!!!! QUE ESTÀ PASSANT?\n20 de juliol de 2010, a les 23:16\n6 d’agost de 2010, a les 0:42\nEn cercar hi ha l'emoció, l'acció, l'imprevist, el somni, la il·lusió que ens fa vibrar i gaudir de la vida en cada instant...\nL'objectiu és el repte que neix de la inquietud racional, i per tant, el plaer que ens produeix assolir-lo, tan sols alimenta la nostra vanitat.\n6 d’agost de 2010, a les 1:08


Com viu la Juvenil el confinament?\nNova Junta directiva a la Nova Escola de la BUMT\nMesura CO2 al local d’assaig\nEl coneixement sobre la transmissió del SARS-CoV-2 ha anat augmentat progressivament des de l'inici del 2020. Recentment l'Organització Mundial de Salut ha considerat la transmissió via aerosols com un dels vectors principals de la disseminació d'aquest virus. Per tant, els aerosols generats per persones amb infecció activa per SARS-CoV-2 contenen...\nLa BUMT us desitja bones festes!\nHem escrit una carta als Reis amb els millors desitjos per aquest 2021. Esperem que es compleixin! Us compartim també la Nadala que els hi hem preparat Que tingueu molt bones festes!...


El periodista i escriptor Ernesto Ekaizer també analitza els moviments contraris a la gestió de Pedro Sánchez que comencen a destapar-se dins de la judicatura espanyola\nActualitzada el 18-05-2020 21:23\nFa uns dies el president del Tribunal Superior de Justícia de Castella i Lleó, José Luis Concepción, criticava en una entrevista radiofònica la gestió de l’estat d’alarma per part del govern de Pedro Sánchez. Deia que s’estava utilitzant aquesta figura jurídica per “paralitzar el país amb finalitats diferents de les de salvar la població del coronavirus”. Amb això, donaria a entendre suposats objectius ocults (i s’entén que malignes) per part de la coalició PSOE/Podem.\nEn vista d’aquestes crítiques, el president del Tribunal Suprem i del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), Carlos Lesmes, va haver de prendre mesures i adreçar una carta a Concepción per demanar-li prudència i moderació, al mateix temps que apel·lava a la responsabilitat institucional. El que passa és que dins del mateix nucli del CGPJ hi hauria magistrats que ja s’estarien expressant en la mateixa línia crítica amb el govern de l’Estat. El periodista i escriptor Ernesto Ekaizer ens ha donat els detalls, al Versió RAC1, d’aquesta crisi.\nLa reprimenda que es va decidir divendres passat va ser per majoria, però dos d’ells, els anomenats Juanes (Juan Manuel Fernández i Juan Martínez Moya), conservadors, van emetre un vot particular\nEl vot particular dels Juanes diu que les opinions de Concepción no desborden el dret a la llibertat d’expressió, perquè estan referides a un debat existent a la societat [...] Però el que estan atacant és una llei, no és un debat\nEstem davant d’una manipulació de la justícia que ha arribat a la seu dels mateixos jutges, amb el vot particular de Juan Manuel Fernández i Juan Martínez Moya\nEl que diuen en concret aquests dos magistrats que han emès un vot particular desfavorable que cridés l’atenció de Concepción és que les seves declaracions “no desborden els límits del dret a la llibertat d’expressió dels jutges, ja que s’insereixen en un context de crítica fonamentada i en un context informatiu de veracitat”.\nÉs possible que en aquest suposat “context informatiu de veracitat” s’incloguin els dubtes que va expressar José Luis Concepción sobre el nombre real de morts pel covid-19 a Castella i Lleó, que, segons les dades dels registres civils de la comunitat, podria ser de més del doble que el que diu el govern espanyol. Ernesto Ekaizer, a aquesta sospita, ha respost amb una pregunta retòrica: “I per què li interessaria, al govern espanyol, donar una xifra menor de morts?”. No ho sabem.\n30 dies més d’alarma\nMentrestant, el govern de Pedro Sánchez vol sotmetre a aprovació la cinquena pròrroga de l’estat d’alarma. En aquest cas, la durada seria de 30 dies i no d’un mes, com s’ha estat demanant fins ara. Primer de tot, aquesta durada és perfectament legal, perquè per llei, només el primer estat d’alarma ha de durar quinze dies, la resta poden tenir altres durades. Segon, la gran pregunta: Sánchez ho aconseguirà un cop més?\nNo hi haurà problemes, perquè ja l’estem desmuntant; Pedro Sánchez farà el que les comunitats demanin. Crec que ja té el suport del PNB, a qui ja li va bé, perquè aquesta seria l’última pròrroga i així el seu suport es desvincularia de les eleccions que han convocat el 12 de juliol\nRespecte a Isabel Díaz Ayuso, que s’està erigint en la presidenta autonòmica més crítica amb el govern de Sánchez, Ernesto Ekaizer analitza el seu paper.\nA la reunió de presidents de diumenge, Díaz Ayuso va anar-hi a demanar comptes, a demanar els noms i cognoms dels experts del govern. També denuncia que hi ha una campanya política contra el PP de Madrid. És l’única presidenta autonòmica que va al xoc\nIsabel Díaz Ayuso està molt familiaritzada amb el tipus de paper que fa. Ella ha estat ‘community manager’ d’Esperanza Aguirre i en sap molt, de difusió. Díaz Ayuso no és un ninot de ventríloc en mans de Miguel Ángel Rodríguez. Ella juga a ser una Evita de la lluita\nPodeu escoltar la secció completa del Versió RAC1 aquí:\n13-05-2020 18:44 ‘VERSIÓ RAC1’\n06-05-2020 18:46 ‘VERSIÓ RAC1’


Els rètols, en català | L'estat actual de la llengua catalana als diversos territoris on es parla | Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL | Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nEl CNL també visita 100 establiments regentats per persones estrangeres per informar-los sobre els serveis que ofereix i sensibilitzar-los perquè utilitzin el català.\nLa presentació ha anat a càrrec de Daniel Recasens, Carles Prats i Anna Saperas\nEl dimarts 30 de novembre s'ha presentat al Mercat Central de Reus una iniciativa del Centre de Normalització Lingüística en col·laboració amb la Regidoria d'Empresa i Ocupació i Mercats de Reus per augmentar l'ús del català en els rètols comercials i millorar-ne la qualitat lingüística.\nEs tracta del material "Els rètols, en català": cinc vocabularis del sector de l'alimentació amb versió català-castellà i castellà-català que recullen els principals termes de fruites i verdures, carn i aviram, peix, embotit i formatge, i pesca salada. En total, gairebé 250 termes des dels més habituals com seitó o botifarra fins als que no ho són tant com créixens o tall que es pela.\nCompleta la col·lecció "Els rètols, en català" una guia de conversa per a persones no catalanoparlants que treballen en el comerç amb frases bàsiques per poder adreçar-se en català al client.\nDe moment se n'han imprès més de 2.000 exemplars, sumant els cinc vocabularis i la guia de conversa. Ja s'han distribuït a les parades del Mercat Central i del Mercat del Carrilet, i abans de final d'any es distribuiran també al Mercat del Camp i als establiments d'alimentació d'El Tomb de Reus i de la Unió de Botiguers de Reus. També estan disponibles en format digital per a tothom a /xarxa/cnlreus/serveis/els-retols-en-catala/\nAquesta acció s'emmarca en el Pla Ofercat Reus, que s'ha de desenvolupar entre enguany i el 2023, per fer augmentar l'ús del català al comerç de la ciutat. El Pla Ofercat s'ha dissenyat tenint en compte els resultats de l'estudi Ofercat Reus 2019, que es va presentar ara fa just un any.\nUna altra iniciativa derivada del Pla Ofercat que s'està duent a terme actualment és visitar 100 establiments regentats  regentats per població estrangera de la ciutat de Reus. A més de fer conèixer els cursos de català i el servei d'assessorament lingüístic, es pretén sensibilitzar els comerços que atendre la clientela en català és un indicador de qualitat. Un dels materials per aconseguir-ho és el tríptic "A Reus, el català al comerç!" en català, castellà, àrab, urdú i xinès que ha estat elaborat per la Secretaria de Política Lingüística i el Consorci per a la Normalització Lingüística.\nEn aquestes visites, que s'enllestiran al desembre, s'estan recollint les dades de comerços interessats a participar en el projecte "Comerços aprenents", que vol garantir l'accés a l'aprenentatge de la llengua a les persones amb poc coneixement de català que treballen en establiments comercials.\nReus, novembre de 2021\nAccés als lèxics


October 2012 – Parròquia Sant Pere de Rubí\nLa Fe és\nLa fe és creure en allò que no es pot veure, i estimar el que sembla impossible. La fe és guardar la calma quan tot és turbulent i no perdre l’esperança quan hi ha nits obscures. La fe no és passiva: ¡és posar les creences en pràctica! Les obres són el termòmetre de la fe. […]\nSi el desànim t’abat, medita; la serenitat confortarà el teu esperit i et farà més savi per al futur. Si estàs enutjat no t’alteris, posa a la ferida una mica de bondat, i castiga al culpable, amb tota tendresa, que en aquell moment tinguis al teu cor. Si l’odi vol aconseguit-te, somriu i perdona. El […]


El músic cubà Bebo Valdés ha mort a Suècia als 94 anys\nEl músic cubà Bebo Valdés, una de les figures més destacables del jazz llatí a escala mundial, ha mort a Suècia als 94 anys, segons han confirmat fonts pròximes a l'artista.\n22/03/2013 - 19.52 Actualitzat 23/03/2013 - 09.27\nEl músic cubà Bebo Valdés, una de les figures més destacables del jazz llatí a escala mundial, ha mort a Suècia als 94 anys, segons han confirmat fonts pròximes a l'artista. Valdés, un dels noms centrals de l'època daurada de la música cubana, vivia des de fa anys a la localitat malaguenya de Benalmádena.\nBebo Valdés, que va néixer a Quivicán, a Cuba, el 1918, va començar als set anys els estudis de piano, que alternava amb intervencions en agrupacions escolars en què cantava i tocava les maraques. Quan va ser major d'edat, es va traslladar a l'Havana per ingressar al conservatori, al mateix temps que es guanyava la vida pelant patates en un restaurant xinès.\nEntrada la dècada dels 40 va debutar com a pianista professional amb diverses orquestres, entre les quals cal destacar la del trompetista Julio Cueva, que va treballar per a diferents cadenes radiofòniques. En aquesta època va començar a coincidir amb un amic de la infància que també compondria pàgines glorioses de la música cubana: el compositor i contrabaixista Israel López 'Cachao', pare del mambo, que després popularitzaria Pérez Prado.\nEl 1948, després d'un viatge a Haití que marcarà tota la seva trajectòria musical, la seva carrera va prendre impuls en ingressar al llegendari Club Tropicana, on va estar fins al 1957 com a pianista i arranjador resident a l'orquestra d'Armando Romeu. Durant aquesta època, la música de Valdés no parava de créixer. Va crear la seva pròpia 'big band', Sabor de Cuba. Amb el seu suport musical van triomfar figures com la famosa vedet Rita Montaner i cantants de la talla de Beny Moré o Rolando Laserie. Dels inicis de la dècada de 1950 daten les seves 'descàrregues', sessions d'improvisació de jazz afrocubà que s'encarregaria de gravar per primera vegada en la història el conegut productor nord-americà Norman Granz, creador de Jazz at the Philarmonic i fundador del mític segell Verve. També per aquesta època va inventar el batanga, un nou ritme que entrava en competència directa amb el mambo de Pérez Prado i que es va estrenar davant d'un enfervorit públic en una emissió radiofònica. Va ser també en aquest període quan va conèixer Nat King Cole i va gravar amb ell.\nPoc després de l'adveniment de la Revolució Cubana, el 1960, va emprendre un exili del qual ja no tornaria mai, i va deixar enrere dona i fills. Després de passar de manera més o menys fugaç per Mèxic i els Estats Units, va fer una gira per Europa i es va establir a Estocolm, on va viure durant més de trenta anys sumit en un sorprenent anonimat, encara que seguia component i tocant el piano, principalment, a bars d'hotels.\nMig retirat, durant una malaltia, el metge li va dir que no podria tornar a tocar el piano mai més. Bebo li va respondre: "Només mort". No va ser fins al 1994, amb 76 anys, quan amb el suport de Paquito D'Rivera el mestre va tornar als estudis de gravació amb Bebo Rides Again. Uns anys després va fer amistat amb el director de cinema Fernando Trueba i va iniciar una fructífera col·laboració que arriba fins a l'actualitat, amb pel·lícules documentals com 'Calle 54' o 'El miracle de Candeal' i discos com 'L'art del sabor' o 'Bebo de Cuba'.\nDes d'aquella primera gravació produïda pel cineasta madrileny fins avui, a Valdés li han plogut els elogis i els premis, entre els quals diversos Grammy. Potser el punt àlgid d'aquesta última època ha estat l'àlbum 'Lágrimas negras', gravat al costat del cantaor Diego el Cigala, una relectura inoblidable de grans clàssics de la música popular llatina.\nSense Bebo Valdés seria molt difícil explicar la gènesi i evolució del jazz llatí, un gènere que, ara per ara, es tracta de tu a tu amb els corrents més clàssics, entre altres raons perquè hi ha músics com ell, amb la seva ambició creativa i el seu talent interpretatiu.\nMor Bebo Valdés


L'horòscop diari del divendres 31 de juliol de 2020\nL'horòscop diari del 31 de juliol de 2020\nJa pots llegir el teu horòscop per al divendres 31 de juliol de 2020. La predicció completa sobre salut, diners i amor segons el teu signe del zodíac\nper Redacció dijous, 30 de juliol 2020 - 00:01h\nPosaràs tota la carn a la graella, però alguns dels teus somnis se't resistiran durant aquest divendres. Allò que esperaves que succeís transcorrerà, però una mica més endavant del que anheles. Mentrestant, gaudeix del camí.\nConeixeràs noves persones que canviaran moltes de les teves opinions, i t'adonaràs que per a ser un gran professional cal estar sempre al peu del canó, renovant coneixements i il·lusions.\nEncara que estiguis de vacances o de festejos evita els excessos, ets molt susceptible a intoxicacions per alcohol i a les digestions pesades.\nSabràs mantenir un clima de complicitat amb les persones que mestresses, i amb molt pocs esforços. La bona ona flueix al teu voltant, i sabràs donar-li a cadascun el lloc i l'atenció que necessita.\nEt costarà esforços addicionals arribar fins al cim de l'èxit professional. Molts hauran d'enfrontar enemistats enfront d'un col·lega o un superior, amb els qui el desacord sàrria palesa i notori.\nTrobaràs a faltar a persones que ja van marxar a l'altre món. Combinaràs un sentiment de melancolia amb unes ganes voraces de menjar-te el món i de no perdre el temps.\nAquest divendres, Bessons, el millor serà que et lliuris a la passió sense restriccions en cas contrari et penediràs d'haver deixat passar un dia màgic des del punt de vista astral.\nEl dia passarà lent pel que fa a la vida professional, voldràs fugir aviat de les teves obligacions mundanes i és normal, de vegades hi ha temes que cobren més importància.\nComença com més aviat a aplicar el que coneguis en matèria de relaxació. No deixis de fer respiracions profundes quan detectis que el teu ànim es torna impacient o agitat.\nL'atreviment és a l'ordre del dia. Molts es decidiran, a la fi, a fer aquest salt que necessiten en l'amor, i es declararan a aquesta persona que et té boig, que fa que comptis les hores que falten per poder veure els seus ulls, el seu somriure.\nTot i que el cap de setmana està ja a la volta de la cantonada, no deixis per més endavant la recerca de solucions als teus problemes laborals.\nNecessites moure't, no pots mantenir-te quiet en un sol lloc. Hauràs de canalitzar els teus excessos d'energia per no caure en la hiperactivitat.\nGaudiràs de l'afecte i proximitat de la teva parella, fins i tot sentireu que esteu vinculats de manera espiritual. Si estàs solter, avui podries començar una nova relació amb algú molt semblant a tu pel que fa a valors.\nA la feina, hauràs de canviar els teus hàbits i rutines per ser més eficient. Silencia el mòbil i xerrada menys amb els teus companys. Centra't més en les teves tasques i aquest esforç es veurà recompensat.\nSaturn et recordarà que no has de deixar les teves rutines saludables. T'aconsellem fer un calendari on apuntar tots els dies si has dut a terme els teus objectius.\nSentiràs com una nova persona, que fins ara no forma part de la teva vida, s'acostarà fins a la teva vora, li resultaràs interessant i nou a parts iguals.\nNo confiïs massa en la situació; pot ser que aquest divendres no tinguis tot el control que esperes a l'hora de complaure als teus caps (o els teus clients); no cometis errors dels que es paguen molt cars.\nPer rematar el dia, res millor que un bon bany amb pètals de flors que t'ajudi a desconnectar. Col·loca algunes espelmes al teu voltant, construeix el teu propi oasi.\nEls solters, al seu torn, no són capaços d'estar serens i apropar-se a algú que els atrau, encara que tot apunta que podries començar una aventura amb aquesta persona. En resum, serà un moment de decepció i melancolia.\nPel laboral, podràs interactuar fàcilment, sent capaç d'obtenir petits èxits, rebre bones notícies i també augmentar els beneficis.\nSembla que avui la teva forma física i també i també la teva harmonia mental són un problema real, i Saturn et cansa encara més, de manera que avui no serà un dia fàcil de suportar.\nÉs possible una marxa enrere d'alguns temes vinculats amb la vida de parella, especialment en la vida sexual. Molts nadius seran portats pel destí a revisar temes d'abans. De la manera que sigui, no has de deixar-te portar per pensaments melancòlics.\nPossibilitat de gaudir d'un viatge professional o vinculat amb estudis superiors. Gràcies al fet que comptes amb bons amics o socis, podràs prendre aquesta oportunitat i la teva vida podria donar un tomb molt positiu.\nEls astres t'adverteixen de possibles danys en la teva salut fruit del nerviosisme i la manca de paciència i calma\nLa teva predicció avui Sagitari revela que serà un moment propici per a aquells que, estant en parella, pensin en formalitzar la relació d'alguna manera, que pot ser oficial o no.\nEn el terreny laboral, els Astres et revelen que avui sabràs aprofitar les oportunitats que se't presenten. Els contactes amb persones estrangeres i els negocis amb l'exterior seran els més propicis durant tota la jornada.\nEn la teva salut, el millor està per arribar, ja que ara mateix, estàs en una posició immillorable per prendre les regnes i tenir cura de tu d'una forma integral.\nDiferents aspectes astrals et portaran a complicacions d'ordre vincular i afectiu Els problemes dins de la llar podrien donar-se per motius domèstics. Potser sentis que no es respecta la teva individualitat o la teva privacitat es veu vulnerada per la intromissió d'algú i qui confiaves.\nEt mostraràs més previngut que de costum, la timidesa i la recerca de seguretat en les teves accions professionals podrien portar-te a manifestar dubtes a l'hora de conversar amb col·legues o clients.\nÉs una jornada ideal per tenir cura del teu cos amb amor i dedicació\nVenus convida a la lleugeresa i a la diversió, sobretot de tipus sexual, de manera que els solters tindran moltes oportunitats per lligar, sobretot, si assisteixen a reunions d'amics.\nEn el terreny laboral, sembla que alguns projectes importants s'alenteixen, però només parcialment, i determinat sobretot per la teva voluntat de seguir endavant o no amb ells.\nPel que fa a la teva salut, hauràs vigilar aquests mals de cap que s'estan convertint en una cosa constant. Investiga l'origen, no et limitis només a prendre un medicament per alleujar el símptoma.\nEt comprometeràs amb tu mateix a ser previngut en la teva pròxima relació. Ets el signe més romàntic, però voldràs controlar-te i deixar que la propera vegada sigui l'altra persona la que posi més afany.\nLa teva energia serà ideal per organitzar i distribuir els assumptes relacionats amb l'estratègia a seguir en el teu treball o empresa. Això t'aportarà admiració i prestigi entre els teus companys. Tindràs lucidesa a l'hora de realitzar inversions rendibles.\nLa idea de fer-te un tatuatge que representi la teva resiliència per aixecar-te dels mals moments i seguir endavant et rondarà pel cap.


RESTA3 i HOTEL3 per a Sector Turístic - Informàtica La Selva\nRESTA3 és la solució idònia per optimitzar la gestió del teu restaurant\naugmentant la seva productivitat, facilitant la presa de decisions i\nresolent les teves necessitats.\nAmb la reserva i planificació de les taules podràs optimitzar la capacitat del teu restaurant, multiplicant els torns de les teves taules i augmentant els teus beneficis. El programa RESTA3 permet reservar taules detallant la data, el servei (dinar o sopar), el nom del client, el número de persones, la taula adjudicada, l’hora prevista d’arribada i un comentari.\nHOTEL3 t’ofereix la manera més àgil i completa per gestionar el teu\nhotel o casa de turisme rural des d’una sola finestra.\nAmb el programa HOTEL3, prèviament a l’arribada dels clients es confeccionarà la previsió d’entrades i sortides d’acord amb les reserves existents. Una vegada arriben els clients s’introdueixen les seves dades i se’ls assigna un número concret d’habitació. Agilitza el Check In del teu hotel amb HOTEL3.\nDes del planning d’habitacions podem realitzar una reserva d’una manera àgil i ràpida, on se’ns indicarà a la pantalla les habitacions disponibles en cada cas.\nHOTEL3 pot integrar-se a aplicacions Channel Manager per augmentar la presència i rendibilitat del teu hotel a través d’Internet. Amb HOTEL3 multiplicaràs les teves reserves i reduiràs els costos i comissions derivats d’intermediaris.


Apartment Supetarska Draga - Donja 5030a Rab Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSupetarska Draga, Rab, Croàcia - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Supetarska Draga - Donja 5030a és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Rab. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Supetarska Draga - Donja 5030a, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Rab, faci de Apartment Supetarska Draga - Donja 5030a la vostra llar.


Weblog de Miquel Soldevila: Io: Lluna Sobre Júpiter\n¿Quina mida té la lluna joviana Io ?\nEl major cos volcànic en el Sistema Solar, Io (normalment pronunciada en anglés como "EYE-oh") té 3600 kilòmetres de diàmetre, una mida sembla a la del satèl·lit natural de la terra.\nPassejant més enllà de Júpiter en el canvi de mil·lenni, la nau espacial Cassini va copsar aquesta inspiradora vista de l'actiu Io amb el major gegant de gas com a teló de fons, oferint una aclaparant demostració de la mida relativa d'aquest planeta.\nEncara que en la fotografia Io sembla localitzada molt a prop dels arremolinats núvols jovians, Io completa una òrbita cada 42 hores a una distància de 420.000 kilòmetres del centre de Júpiter.\nAixò la situa a 350.000 kilòmetres sobre els núvols superiors de Júpiter, més o menys la distància entre la Terra i la Lluna.\nLa pròpia nau espacial Cassini estava a aproximadament 10 milions de kilòmetres de Júpiter quan va agafar aquesta imatge.\nCrèdits: Cassini Imaging Team, Cassini Project, NASA\nLa meua primera trobada amb Io va ser quan anava a educació secundària i un professor de física ens va mostrar les llunes jovianes utilitzant un telescopi. Després me la vaig tornar a trobar en alguns escrits de Isaac Asimov i a la fi a 2001: Una odissea a l'espai.\nPublicat per Miquel Soldevila a les 20:09\nM'encanta que tiris endavant la teva secció d'astronomia. Jo la tenc bastant oblidada al meu bloc, amb només una entrada. M'hi hauré de posar.\nPer a mi l'astronomia és una afició com la lectura o el cinema. Fa uns anys me'n comprava molts de llibres d'astronomia, de fotos espectaculars que me'ls llegia (per damunt) i rellegia de tant en tant. Recordo haver llegit que les principals llunes de Júpiter, entre les moltes que té, són Io, Europa, Ganímedes i Calixto. No? Amb el teu post m'has fet fer memòria. Corregeix-me si m'equivoc jejeje\nLa foto de Io i al fons Júpiter és una meravella!\n8 de nov. 2007, 15:34:00\nIntentaré anar buscant temes astronòmics interessants i anar publicant-los. Si entres en la web de la NASA t'hi pots passar hores i més hores.\n8 de nov. 2007, 23:26:00


The Daily Avalanche: Etern fantasma europeu\nEnçà de la seva prematura mort el 2001, l’estatura literària de l’alemany W. G. Sebald no ha deixat de consolidar-se. Els seus llibres idiosincràtics, barreja de ficció i de reportatge, de memòria històrica i de dades objectives, semblen la lectura ideal per a una societat bombardejada per tota mena d’informació.\n«Austerlitz», l’última «novel·la» seva que va publicar en vida és una mostra força representativa del seu estil. El seu narrador anònim (i del que res no sabrem) relata les seves successives trobades fortuïtes durant més de vint anys amb Austerlitz, un personatge misteriós i de foscos orígens que recorre Europa a la manera del fantasma marxista. Entre converses de diletant, que tant poden versar sobre arquitectura militar com sobre la vida secreta de les arnes, anirem descobrint l’elusiva biografia del personatge, orfe centro-europeu traslladat a una rectoria gal·lesa. No serà sorpresa per a ningú trobar en última instància els temes recurrents de l’extermini jueu a càrrec del nazisme.\nEscrit en un estil monòton i propens a la digressió, amb absència total de paràgrafs i una sintaxi complexa (és cèlebre una frase sobre Theresienstadt que ocupa nou pàgines), pot fer recordar per les crosses repetitives de narració indirecta el tarannà obsessiu de l’austríac Thomas Bernhard [«Allò explicava, va dir l’Ashman, va dir l’Austerlitz, els sacs de patates i els munts de gra.»] Indestriables del text són les fotografies en blanc i negre de baixa resolució que l’acompanyen, a mig camí entre la documentació i la ficció pura, constitueixen en tot cas poderosos ressorts evocatius.\nVaig llegir «Austerlitz» quan va ser publicada en castellà (Anagrama, 2002) i no crec que em deixés una impressió duradora. La relectura en edició catalana de Flâneur (2018) ha estat molt més engrescadora, potser perquè m’ha trobat més predisposat a un tipus de literatura híbrida que a hores d’ara ja no sona tan infreqüent. Sens dubte hi ha contribuït l’excel·lent traducció d’Anna Soler Horta, justament premiada amb el corresponent Ciutat de Barcelona del 2018.\nEl que he recordat sempre més, però, va ser el que l’Alphonso ens va explicar llavors sobre la vida i la mort de les arnes, i encara avui, de totes les criatures, són les que em mereixen més respecte. Durant els mesos més calorosos de l’any em trobo sovint que un d’aquests insectes nocturns m’entra a casa pel jardinet del darrere. L’endemà, quan em llevo d’hora, els veig posats a la paret, immòbils. Em penso, va dir l’Austerlitz, que saben que s’han extraviat, perquè, si no els fas sortir amb molt de compte, es queden quiets fins que se’ls escapa l’última alenada, resten clavats al lloc del seu infortuni fins més enllà de la mort, s’hi aferren amb les urpes diminutes, que en l’agonia se’ls enrigideixen, fins que un corrent d’aire els en desprèn i els envia a un racó polsegós. De vegades, quan veig una d’aquestes arnes que ha mort a casa meva, em pregunto quina mena de por i de dolor deuen sentir quan es perden. Sabia per l’Alphonso, va dir l’Austerlitz, que no hi ha cap raó per negar als éssers més insignificants una vida interior. No som els únics que de nit somiem, perquè, a més dels gossos i d’alguns animals domèstics vinculats des de fa milions d’anys a les nostres emocions, altres mamífers petits com les rates i els talps viuen en un món que només existeix dins seu quan dormen, com es dedueix de la manera com se’ls mouen els ulls, i qui sap, va dir l’Austerlitz, potser també les arnes somien, o l’enciam de l’hort quan de nit mira la lluna.\nAra frases com aquestes em sonen a glòria i conviden a un viatge inesperat d’itinerari imprevisible. Fusta de clàssic.\nClidice 16 de juliol de 2019, a les 13:28\nLa frase de nou pàgines està en aquest llibre? Perquè si és així ja faig tard a comprar-lo!\nAllau 16 de juliol de 2019, a les 15:01\nSí, es troba en aquest llibre; però si no t'hi fixes no es nota.


Castelló recupera el format inicial de la Cursa de la Dona - Revista CRAE · Cultura comerç i oci\nEncara que la darrera edició de la Cursa de la Dona a Castelló d’Empúries es va haver d’adaptar per la situació de la pandèmia, tornem al format tradicional d’una cursa solidària d’un sol dia per recaptar fons per la investigació del càncer. És per això que hem entrevistat a Esther Bussó, membre de l’Associació Esport i Vida, perquè ens expliqui com serà aquesta 5a cursa de la dona del 29 de maig.\n• L’any passat vau adaptar la cursa en un format més lliure per evitar aglomeracions.\nSí, vist que la situació era el que ens demanava. Tot i això, aquest any torna a ser com les dues primeres edicions i, per tant, serà presencial en un sol dia i recuperem el format inicial de la cursa, vist que és el que més ens agrada. Serà el mateix dia per tothom i amb una sola ruta.\n• Qui pot participar en la cursa i com ho poden fer?\nEn principi hi pot participar tothom, homes, dones, nens, gent gran, bebès amb cotxets…, qui vulgui, ja que el circuit és tot planer i és fàcil per anar amb cotxet, cadira de rodes o altres vehicles necessaris, no hi ha cap problema. La cursa es podrà fer corrent o caminant, excepte les persones que necessitin un vehicle com la cadira de rodes, i si els nens petits volen anar amb patins o patinet també es pot, però ni bicicletes ni vehicles motoritzats.\n• Des d’on es poden inscriure els participants?\nEt pots inscriure de dues formes, online o presencial. La plataforma per la inscripció online és curses.cat. Les inscripcions presencials es faran els dies 20, 21 i 27 de maig al gimnàs de l’escola Ruiz Amado de Castelló, de 16:30-19:30 de la tarda. També et podràs inscriure el mateix dia de la cursa de les 9 h a les 9:30 h.\n• Els diners de la inscripció aniran destinats a alguna causa?\nAquest any els diners van destinats a l’Hospital Josep Trueta, en concret a la línia d’investigació de la Dra. Gemma Viñas, oncòloga, per un tipus de càncer de mama.\n• Aquest any els números d’inscripció i les samarretes les donareu el mateix dia?\nEls dies 20,21 i 27 de maig, a part de fer les inscripcions presencials, també es podrà anar a recollir la samarreta i el dorsal per qui ja s’hagi inscrit. A més, també es podrà recollir el mateix dia de la cursa.\n• Encara que aquest any la cursa torna a la normalitat, continuareu fent difusió de les fotos dels participants per les xarxes socials?\nSí, en principi sí. Si ens etiqueten a les publicacions perquè ho puguem veure i penjar-ho nosaltres també. Tot i això, aquest any que ja torna a ser una cursa normal, nosaltres també farem fotografies i les penjarem a l’Instagram i al Facebook perquè tothom les pugui veure.\n204 visualitzacions totals, 4 vistes d’avui


La Molina tanca cinc dies d'emoció amb la Copa del Món d'esquí alpí adaptat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Molina tanca cinc dies d'emoció amb la Copa del Món d'esquí alpí adaptat\nÓscar Espallargas va ser el millor espanyol classificat ©Luc Percival/IPC\nÓscar Espallargas va ser el millor espanyol classificat\nL'estació ceretana de la Molina ha viscut cinc dies plens d'emoció amb la celebració de la Copa del Món d'esquí alpí adaptat, que ha reunit 20 països i més de 60 esquiadors amb discapacitat física i visual en tres proves, el gegant (GS) i dues d'eslàlom (SL), a l'Estadi Roc Blanc.\nEntre els discapacitats visuals masculins va destacar especialment el paper de l'eslovac Marek Kubacka, que va sumar dos ors i una plata en GS, i del francès Hyacinthe Deleplace, amb un or i una plata en GS una plata i un bronze en SL. Important també l'actuació de Miroslav Haraus (França), amb una plata en gegant i dos ors en SL. En la categoria masculina dempeus, les victòries van ser molt repartides entre els dos clars protagonistes: el francès Arthur Bauchet (dos ors i una plata en GS i un or en SL) i el suís Theo Gmur (dues plates en GS i SL i un or en GS). Taiki Morii (Japó) va acumular fins a 4 podis en cadira: un or, una plata i un bronze en GS i una plata en SL. L'holandès Jeroen Kampscheur també va registrar un palmarès ple de metalls, amb tres ors (dos en GS i un en SL) i un bronze en la modalitat de GS. Jesper Pedersen també va tenir un paper destacat en obtenir un or en SL .\nEn la categoria discapacitat visual femenina, les victòries en GS van ser molt disputades entre l'australiana Melissa Perrine (dos ors i una plata en GS i una altra plata en SL) i la britànica Menna Fitzpatrick (un or i una plata en GS i una plata i un bronze en SL). Veronika Aigner també va aconseguir pujar al podi amb dos ors en SL i una plata en GS. Marie Bochet (França) va ser la protagonista indiscutible en dones dempeus en penjar-se l'or en cinc ocasions: tres en GS i dos en SL. I en la categoria GS dones en cadira, la japonesa Momoka Muraoka no va tenir rival i va pujar al graó alt del podi en les tres competicions de GS. En SL la gran triomfadora fou Anna-Lena Forster amb dos ors.\nL'esdeveniment també va tenir presència espanyola amb la mallorquina Úrsula Pueyo, l'esquiadora de Lleó Raquel Martínez (ambdues de categoria dones dempeus), i Óscar Espallargas (en categoria cadira), de Terol. Els millors resultats els ha aconseguit Espallargas amb una cinquena i una setena plaça en el SL.


Neix l’eBando comercial de l’Espluga de Francolí | EFMR.cat\nInici Espluga TV Neix l’eBando comercial de l’Espluga de Francolí\nNeix l’eBando comercial de l’Espluga de Francolí\nLes empreses i comerços de l’Espluga comptaran a partir d’ara amb un canal d’eBando propi on distribuir anuncis i informacions als ciutadans. Amb aquest nou recurs digital s’espera dividir les informacions comercials del canal oficial de l’Ajuntament i proporcionar més informació a la ciutadania sobre horaris, ofertes, novetats i canvis de cada local.\nÀUDIO: El regidor de l’Espluga de Francolí, Enric Mercadé, desglossa els principals objectius d’aquest eBando\nEl nou canal serà gestionat per la Unió de Botiguers i Empreses de l’Espluga de Francolí (UBE) qui ha creat, conjuntament amb l’Ajuntament, aquesta nova eina de difusió. A l’equació també s’hi sumà l’Espluga FM Ràdio, des d’on s’oferirà cada dia a les 11 i 5 minuts i a les 8 menys 5 del vespre un butlletí comercial amb les novetats de la jornada a través de les ones del 107.4 de l’FM.\nNova aplicació d’eBando Comercial a l’Espluga de Francolí (Imatge: Laia Molné)\nEls comerços i empreses interessats a participar-hi hauran de reomplir un formulari al web oficial de l’UBE. Els preus varien segons si són comerços adherits a la UBE, locals o de fora de la vila. A més totes les empreses i comerços disposen de tres publicacions gratuïtes a l’any.\nÀUDIO: El membre de la Unió de Botiguera, Alexandre Foix, destaca els preus per cada tipus de comerç\nPer rebre les notificacions d’aquest nou canal és necessari tenir l’aplicació d’eBando i seguir al compte ‘eBando Comercial de l’Espluga’ per rebre totes les notificacions comercials.\nArticle anteriorEl Logis Montblanc generarà 1.700 llocs de treball quan estigui a ple rendiment\nArticle següentSegrestat durant 19 dies i amenaçat a punta de pistola un home a Vilaverd


#COP25: El 84% dels espanyols procura triar productes respectuosos amb el medi ambient - Institut Català del Suro\nEl medi ambient preocupa, cada vegada més, als espanyols, el grau de conscienciació no ha deixat d’augmentar en els últims anys segons dades del CIS.\nAquesta implicació creixent amb la sostenibilitat és també una de les principals conclusions de l’estudi sobre Hàbits dels espanyols en el consum de vins i caves elaborat per Iniciativa CORK, agrupació d’associacions i institucions de el sector de l’suro a Espanya, entre 1.200 espanyols. L’estudi revela que el 84% dels enquestats es preocupa per triar productes respectuosos amb el medi ambient, amb tan sols el 16% que reconeix prestar poca o cap atenció a la sostenibilitat quan consumeix.\nL’estudi posa de manifest, a més, l’alt nivell de coneixement dels espanyols respecte als diferents tipus de tancament i el seu impacte ambiental. El 88% dels participants coneix les credencials ambientals positives del tap de suro, al qual destaquen per les seves qualitats de producte natural, ecològic, reciclable i biodegradable.\nDe fet, el tap de suro és l’únic mètode de tancament mediambientalment sostenible i aliat clau contra el canvi climàtic, tal com han demostrat estudis pioners a Espanya. A part de comptar amb una petjada de carboni negativa (reté més del que emet), contribueix també a la retenció de CO2 de l’atmosfera i genera uns serveis ambientals essencials per al medi ambient.\nEn la banda oposada se situen els tancaments artificials, que inclouen taps de plàstic, rosca i silicona. El 75% dels espanyols afirma conèixer l’impacte negatiu que aquest tipus de tancaments té sobre el medi ambient. La gran petjada ambiental dels taps artificials es deriva dels agressius sistemes utilitzats en la seva producció, de la contaminació dels combustibles fòssils, així com de l’abusiu consum energètic requerit per a la seva transformació, pràctiques que agreugen el canvi climàtic.\nLa preferència dels espanyols pel tap de suro, amb el 95% dels consumidors que tria el suro com el millor tancament per a vins i escumosos, es deu en gran mesura a l’origen natural de la matèria. Així, el 74% dels espanyols destaca del tap de suro seva condició de producte natural, seguit d’altres valors positius com qualitat o tradició.\nTot i que el medi ambient va guanyant terreny i posicionant com a factor destacat en el comportament de consumidor, el sistema d’etiquetatge actual dels vins no permet saber si el tap de l’ampolla és de suro o artificial. Davant d’aquesta situació, l’estudi revela que 8 de cada 10 espanyols sol·liciten incloure el tipus de tancament en les etiqueta de l’ampolla per poder prendre una decisió de compra informada.\nEn relació a les conclusions de l’estudi, Albert Hereu, director de l’ICSURO, comenta: “Els resultats de l’estudi són molt positius, ja que demostren un alt nivell de conscienciació de l’consumidor espanyol. El suro és un producte autòcton de característiques úniques: natural, biodegradable i 100% reciclable, i el tap de suro compta amb una petjada de carboni negativa perquè capta CO2 de l’atmosfera. D’aquesta manera, quan el consumidor tria un vi tapat amb suro està contribuint a preservar el medi ambient i a lluitar contra el canvi climàtic“.\nEUA i la Xina: natural és sinònim de ‘premium’\nAls EUA, el triomf de l’fenomen premium, centrat en productes gourmet en els quals es valora l’autenticitat, està afavorint també l’oferta ecològica i disparant la preferència per materials naturals com el suro. Així, el 97% dels consumidors americans associa el tap de suro amb vins d’alta qualitat. Mike Veseth, editor de bloc ‘The Wine Economist’ -qualificat com ‘Millor bloc vinícola de l’món’ el 2015 per Gourmand International- declara: “Els consumidors americans demanen productes on l’origen i els elements que el componen, com el tap de suro natural en el cas dels vins, aportin un valor afegit i diferencial“.\nPer la seva banda, la Xina, amb 48 milions de xinesos que consumeixen vins importats, registra una tendència similar i “està apostant fort per productes nobles i de qualitat”, indica Dorian Tang, directora Educativa d’ASC Fine Wines, la major importadora de vins per volum a la Xina. El tap de suro és, en conseqüència, el tancament preferit al gegant asiàtic pel seu origen natural i la seva associació amb vins d’alta qualitat, amb el 97% dels consumidors xinesos que considera el suro beneficiós per a la qualitat del vi. L’elecció pel premium i per un producte amb valor afegit ha fet que 95 dels 100 vins més venuts a la Xina el 2016 estaven tancats amb tap de suro natural.\nNotícia anteriorICSURO PARTICIPA AL FÒRUM CYTED A ARGENTINA\nSegüent notíciaCONVENI DE COL·LABORACIÓ AMB L’AJUNTAMENT DE CASSÀ DE LA SELVA


Almodóvar: «'Silencio' és un drama en el qual no hi ha espai per a l'humor» - Diari de Girona\nAlmodóvar: «'Silencio' és un drama en el qual no hi ha espai per a l'humor»\nAmodóvar sota paraigua. efe\nPedro Almodóvar no vol revelar gaires aspectes de l'argument de Silencio, en el rodatge del qual està immers actualment, però reconeix que es tracta d'un drama dins l'univers femení en el qual «no hi ha espai per a l'humor» i sí molt sofriment.\nEl realitzador manxec va fer aquesta afirmació ahir en una pausa del rodatge de la seva producció a la localitat pirinenca de Panticosa (Osca), en la qual roda aquests dies exteriors amb una de les protagonistes principals de la història, Emma Suárez, i el seu company sentimental en la ficció, Darío Grandinetti.\nLa pel·lícula narra l'esdevenir d'una dona, Julieta, des dels anys vuitanta fins a l'actualitat, paper que interpreten Adriana Ugarte en la seva joventut i Emma Suárez en la seva maduresa.\nAlmodóvar va assegurar que és la «història de l'espera d'una mare», d'una dona que ha passat per múltiples problemes al llarg de la seva vida i tots, va afegir, «molt esquinçadors».\n«Encara que jo no vull que els protagonistes estiguin plorant tota l'hora, veritablement estan sofrint moltíssim», subratlla el realitzador.\nReconeix que «no és un melodrama» sinó un drama en el qual «no cap l'humor». El Pirineu aragonès imprimeix força dramàtica a la història.


Biblioteca Joan Pelegrí: de novembre 2012\nNovetats de la biblioteca. 1r trimestre 2012/13\nUs adjuntem una presentació amb una tria de les novetats de la biblioteca de secundària d'aquest primer trimestre de curs.\nHi trobareu novel·les, llibres de coneixements, pel·lícules, novel·les juvenils, treballs de recerca...\nCom ja sabeu, el fons de la biblioteca és obert a tots els membres de la Comunitat Educativa de l'Escola Joan Pelegrí,així que mares i pares, també podeu gaudir del servei de préstec igual que els vostres fills i filles.\nAprofitem per comentar-vos que ja ens podeu anar fent arribar, per mail (biblioteca@joanpelegri.cat), telèfon o en persona, la vostra reserva de lectures per gaudir-ne durant les festes de Nadal.\nEstem començant a preparar la "panera de llibres"... en breu us informarem.\nEtiquetas: BUTLLETÍ DE NOVETATS, Escola Joan Pelegrí, Novetats\nLa setmana de la ciència a la nostra biblioteca\nLes biblioteques també volem aportar el nostre granet de sorra a la "Setmana de la Ciència" que s'està celebrant aquests dies a tot Catalunya, i sobretot a les escoles, universitats i per suposat a les biblioteques que també han organitzat activitats, exposicions ...\nTrobareu més informació sobre les activitats programades clicant a aquests enllaços:\nSetmana de la ciència (Fundació Catalana per a la Recerca i la Innovació)\nFECYT (Fundación Española para la Ciencia y la Tecnologia)\nBiblioteques de Barcelona a la setmana de la Ciència\n(Font: Biblioteques de Barcelona)\nDurant aquesta setmana trobareu exposats a la biblioteca de la nostra escola, llibres, manuals, dvd's, novel·les sobre temes relacionats amb la ciència, biografies de científics, divulgació científica...\nEtiquetas: 17ª Setmana de la Ciència, Efemèrides\nLaura Gallego guanyadora del Premio Nacional de Literatura Infantil i Juvenil 2012\nL'escriptora valenciana Laura Gallego ha guanyat el Premi Nacional de Literatura Infantil i Juvenil 2012 amb la seva obra Donde los árboles cantan, que es pot enquadrar dins el gènere fantàstic-èpic.\nEl premi, concedit pel Ministeri d'Educació Cultura i Esport i dotat amb 20.000 euros, distingeix el millor llibre de literatura infantil o juvenil publicat el 2011 en qualsevol de les llengües oficials que es parlen a Espanya. (Font: bibgirona.cat)\nLaura Gallego és una de les autores més prolífiques i de les més estimades pel públic juvenil com varem comprovar en una xerrada que fa fer a l'escola fa uns anys. Podeu trobar les fotografies de la trobada a l'àlbum Picassa de l'Escola ( enllaç a pàgina principal del bloc)\nLlarga cua a la biblioteca per que l'autora signes els exemplars als alumnes.\nUs recordem que a la biblioteca de secundària teniu a la vostra disposició un bon recull de novel·les de Gallego: Finis mundi, la trilogia de Memòries d'Ihún, La filla de la nit , El coleccionista de relojes extraordinarios, Las hijas de Tara, Las crónicas de la torre i un llarg etcètera... i entre elles l'obra guardonada en versió catalana, Allà on els arbres canten.\nConsulta el catàleg de la biblioteca i accediràs a tots els títols de Laura Gallego disponibles.\nTrobaràs més informació sobre el premi aquí:\nEtiquetas: Alumnat, Laura Gallego\nLaura Gallego guanyadora del Premio Nacional de Li...


Notícia | Som Espluga | Pàgina 2\nLa llista compta amb noves incorporacions en posicions destacades, amb els cinc actuals regidors i amb Ferran Civit al número 11, actual Diputat al Parlament de Catalunya.\nJosep M. Vidal Minguella serà el cap de llista de Som Espluga a les properes eleccions municipals. La formació d’esquerres ha presentat aquest diumenge la llista electoral en un vermut obert a tots els públics on hi han assistit més d’un centenar de persones. L’actual regidora de Som Espluga, Aida Morgades Agüera ocuparà el número dos i a continuació es sumen a la llista dues noves incorporacions, l’Enric Mercadé Pàmies i l’Anna Garcia Gené, que ocupen el 3r i 4t lloc respectivament. En la 5a i 6a posició trobem dos dels actuals regidors de Som Espluga, el Xavier Rosell Cabrol i la Laura Ruiz de Porras Rosselló. El número 7 l’ocupa una altra nova incorporació, la Laura Poblet Badia i al número 8 trobem l’Anna March Farré, que ja havia format part de l’anterior candidatura, igual que el número 9, que correspon a Antoni Sabaté Pagès. La desena posició és per Jordi Miró Andreu, qui va encapçalar la llista de Som Espluga al 2015 i l’11a posició és per Ferran Civit Martí, actual Diputat al Parlament de Catalunya.\nAquesta entrada es va publicar a Municipals 2019, Notícia a 10 Març 2019 per somesplugablog.\nSOM Espluga vota en contra de l’aprovació del POUM\nEl passat dijous 29 d’octubre es va celebrar a la Sala Polivalent de l’Antic Hospital el Ple Municipal Ordinari de l’Ajuntament de l’Espluga de Francolí amb el següent ordre del dia:\nAprovació de l’esborrany de l’acta 11/2015 celebrada pel Ple municipal el dia 8 d’octubre de 2015.\nDonar compte dels decrets dictats per l’Alcaldia 073 a 076 del 2015 als efectes del seu coneixement i ratificació si s’escau.\nSol·licitud de fraccionament del reintegrament del saldo deutor de la PIE 2013.\nProposta de modificació de les ordenances fiscals per l’exercici de 2016.\nProposta de modificació 1/2015 del pressupost del Patronat municipal de la Cova Museu de la Font Major.\nAprovació provisional del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM) de l’Espluga de Francolí\nPel que fa als decrets dictats per l’Alcaldia, des del Grup Municipal de Som Espluga es van plantejar alguns dubtes:\nSobre el pagament de telefonia de 1.414,32 €, es va preguntar quins eren els mòbils de l’Ajuntament i quines persones en fan ús.\nLa resposta va ser que n’utilitzaven l’alcalde, alguns regidors del govern i membres de la brigada, sense especificar-ne la quantitat, i que la despesa també feia referència a altres serveis de connexió dels edificis municipals.\nUn altre dubte va ser sobre una factura de quasi 7.000 € amb el concepte “Disseny tríptic Cent Fonts“.\nL’equip de govern va aclarir que el concepte no era ben bé aquest, sinó que el servei englobava el projecte i la realització de l’arranjament de les Cent Fonts.\nUn altre decret feia referència al contracte de feines de prevenció d’incendis forestals, desembrossar i arranjar camins de la zona del Peu del Bosc i al Bosc del Comú, per valor de 17.545 €. El regidor Xavier Rosell (SOM Espluga) va preguntar al titular de Medi Ambient sobre el mal estat en què s’havia deixat els camins del Peu del Bosc després de la neteja.\nVendrell va respondre que actualment s’estaven fent neteges laterals i després hi hauria una neteja i arranjament del terra.\nAïda Morgades (SOM Espluga) va demanar més informació sobre unes factures de la plataforma musical el línea Spotify.\nJordi Torre va aclarir que l’Espluga FM Ràdio es va subscriure a aquesta plataforma per a poder baixar sintonies per la ràdio.\nLaura Ruiz de Porras (SOM Espluga), en relació a un contracte menor de servei a través del qual s’havia contractat l’empresa Xip d’Or, S.L., va preguntar quan s’acabarien les tasques de reparació de l’ascensor hidràulic del col·legi Martí Poch. La regidora va indicar que portava espatllat diversos mesos, la qual cosa havia fet que algun alumne amb dificultats provisionals de mobilitat no pogués assistir a classe.\nL’equip de govern respon que primer es va reparar l’ascensor amb un pressupost que la companyia asseguradora va acceptar, però finalment el cost va ser superior al pressupostat i es va haver d’esperar a una nova autorització de l’asseguradora.\nEl següent punt de l’ordre del dia era la sol·licitud de fraccionament del reintegrament del saldo deutor de la PIE 2013.\nSOM Espluga hi va votar a favor perquè es tractava de poder pagar el deute municipal a terminis i sense interessos, la qual cosa beneficiava a la tresoreria municipal.\nSeguidament es va tractar el punt sobre les ordenances fiscals 2016. SOM Espluga no va rebre de bon grat la proposta de variació de les ordenances, argumentant que es ve d’una legislatura en què hi va haver una pujada desorbitada dels impostos. Amb la situació de crisi econòmica actual, la gent ha vist descendir els seus ingressos. CiU va tenir tres oportunitats per poder pal·liar la gravetat de la situació en termes de recaptació (una cada any de la passada legislatura), però no ho va voler fer en cap moment.\nJordi Miró, portaveu de SOM Espluga, defensava la postura del Grup Municipal dient que la proposta que presentava l’equip de govern sobre el tipus de gravamen de l’Impost de Béns Immobles (IBI) no quedava ben explicada: “sembla que es rebaixa el tipus de gravamen un 10%, però en realitat la rebaixa és menor (del 9,091%): el tipus de gravamen aprovat per l’anualitat 2015 era del 0,9778% i ara es proposa que sigui un 0,8889%. El que si que és cert és que el resultat final és una pujada nul·la.”\nQuant a la taxa del servei de recollida, gestió i tractament dels residus domiciliaris i gestió de voluminosos (taxa d’escombraries), SOM Espluga trobava bé que la recaptació per aquesta taxa cobreixi la despesa que es genera. Ara bé, Jordi Miró va preguntar si l’equip de govern pren per seu el programa electoral amb el qual es va presentar el regidor Antoni Vendrell, on es prometien rebaixes a la taxa d’escombraries de les persones grans.\nTant Antoni Vendrell com el regidor d’hisenda, Joan Amigó, van respondre que les rebaixes en les taxes es poden estudiar per a més endavant.\nJordi Miró va insistir exposant que si cada any s’anava passant la decisió per l’any següent, no s’acabaria estudiant mai cap rebaixa fiscal. Finalment, SOM Espluga es va abstenir en la votació.\nEl següent punt de l’ordre del dia era en relació a la modificació del pressupost del Patronat de la Cova per retornar als treballadors del patronat la paga extra de desembre del 2012, que va ser injustament retirada per l’Estat. En aquest cas es retornarà el 25% de la paga aquest any i l’any que ve, un 50% més. Aquest canvi es va aprovar amb els vots de tots els Grups Municipals.\nPel que fa al Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM), SOM Espluga hi va votar en contra. Es va al·legar que es creia oportú que, abans de sotmetre’l a votació, s’expliquessin els canvis als veïns afectats, siguin canvis imposats per Urbanisme o siguin canvis proposats per l’equip de govern municipal.\nVidal va preguntar a Rovira si el POUM que es sotmetia a votació havia incorporat alguna petició per part del regidor d’Espluga Viva, Antoni Vendrell. La resposta va ser que no. En base a això, Vidal va recordar que Antoni Vendrell s’havia presentat a les eleccions amb un programa electoral on s’afirmava, textualment: “S’agilitzarà la tramitació, per part de l’Ajuntament, del Pla d’Ordenació Urbana FENT-HI LES MODIFICACIONS NECESSÀRIES”.\nA més a més, SOM Espluga va demanar que el regidor Antoni Vendrell s’abstingués en la votació de l’aprovació del POUM, doncs aquesta votació era necessària per canviar la classificació urbanística de dos solars propietat d’aquest regidor, un dels quals passarà de rústic a industrial.\nSOM Espluga va aportar al secretari documents que acreditaven la titularitat d’aquests dos solars. La documentació entregada no va ser examinada pel secretari, que va afegir que no veia d’aplicació la petició de SOM Espluga.\nEn aquest enllaç trobareu un comunicat més extens sobre l’aprovació del POUM.\nTot seguit hi ha haver els informes d’alcaldia i regidories.\nFinalment es va arribar al punt de precs i preguntes.\nSom Espluga va exposar que des del camí que va del Menatxo a les Masies es pot observar el dipòsit del Garber, on hi ha un “muntatge” provisional amb una tanca i una escala domèstica que a simple vista sembla ser provisional i poc segur. Es va preguntar si es tenia prevista alguna actuació concreta.\nL’equip de govern va respondre que es va arreglar un tub a l’estiu i que s’aniria a supervisar l’estat actual.\nMorgades va preguntar pel cartell de “Sent L’Espluga” que hi ha a la carretera de Poblet. Es troba en un estat pèssim i per això es va preguntar si estava previst canviar-lo.\nTorre va dir que es substituirà en breu.\nTambé es va preguntar per la tanca provisional del carrer de l’Ermita, quan està previst fer-hi una actuació definitiva.\nAmigó va respondre que es va fer una reunió amb els veïns i es tenen els pressupostos per fer-la, però que s’inclourà una partida en els pressupostos de 2016 i previsiblement es faria l’actuació a principis d’any.\nSobre la barana de fusta malmesa del mirador del Coll Roig, SOM Espluga va preguntar què va passar i quan s’arranjaria.\nL’equip de govern va respondre que l’havia tombat un camió mentre feia maniobres en aquella zona i que la reparació està en mans de la Diputació.\nTambé es va preguntar si l’equip de govern tenia pensada algun procediment més efectiu per netejar voreres, cantonades i voltants d’alguns contenidors, ja que estan molt bruts.\nLa resposta va ser que la brigada és l’encarregada de la neteja i ho fa sovint; i que les voreres i cantonades brutes d’orina de gat es netegen amb una màquina de vapor d’aigua.\nSOM Espluga va preocupar-se pel forat que hi ha davant del transformador del Castell i que ara no tenia cap de material preventiu per protegir els vianants.\nJoan Amigó va respondre que no en tenien constància i que l’endemà hi posarien una planxa d’acer.\nUna altra pregunta que es va fer des de SOM Espluga va ser en relació al twitter oficial de l’Ajuntament, una eina que està en desús des del 4 de febrer.\nTorre respon que és un canal que gestionava un funcionari de l’Ajuntament i com que actualment ja no ho fa aquesta persona ningú actualitza aquest canal.\nDurant el punt d’informe de regidories, Jordi Torre havia explicat la visita a l’Espluga d’un grup de bloggers cicloturistes, a través del servei de turisme de la Diputació de Tarragona que van recórrer un tram del GR175 – La Ruta del Cister.\nEl regidor Jordi Miró, i alhora Conseller Comarcal de Turisme, va recorda ra Torre que no havia mencionat que aquesta visita havia estat coordinada per l’àrea de Turisme del Consell Comarcal.\nSom Espluga va demanar més informació sobre l’allargament de l’actuació en relació al canvi de la canonada de servei d’aigua potable al carrer Pau Casals.\nAmigó respon que s’havia complicat, perquè cal esbrinar per on passa l’escomesa elèctrica de FECSA. A més a més, es canviarà tot el paviment del tram comprès entre els carrers Anselm Clavé i Mossèn Cinto Verdaguer, ja que la fuita d’aigua que hi havia, el va deixar sense terra a sota.\nFinalment, Vidal va preguntar a l’alcalde i al secretari si l’Ajuntament havia exposat públicament durant els últims anys algun projecte arquitectònic o urbanístic particular. La resposta va ser que això no es feia.\nVidal va aclarir que la pregunta era per saber si s’havia exposat públicament el projecte relacionat amb la llicència d’activitat de l’expedient 7/2014 aprovada a pocs dies de les eleccions municipals. Aquesta llicència està relacionada amb l’activitat que es desenvolupa a la finca propietat de Antoni Vendrell, per la qual SOM Espluga demanava que aquest regidor s’abstingués de la votació del POUM. (Llegiu més sobre l’aprovació del POUM aquí).\nSegons la lectura que fa SOM Espluga sobre l’article 48.1 de la Llei d’Urbanisme, es va explicar al Ple que es creia convenient que aquest projecte aprovat hagués estat exposat públicament per tal de no saltar-se cap pas. El secretari va demanar que es tornés a formular la pregunta prèviament per poder preparar la documentació.\nL’Espluga de Francolí, 18 de novembre de 2015\nAquesta entrada es va publicar a Notícia a 19 Novembre 2015 per somesplugablog.


SERVEIS | Institut escola Gavà Mar\nAusolan és l’empresa encarregada del menjador de l’escola. Es tracta d’una empresa catalana, amb de més de trenta anys d’experiència especialitzada en menjadors escolars i educació en el lleure.\nEls objectius d’Ausolan son:\nGarantir les necessitats nutricionals dels infants mitjançant a una dieta equilibrada, mentre aprenen que l’acte de menjar pot ser una satisfacció i un acte social de convivència.\nFomentar l’adquisició d’hàbits i actituds, que fan que els infants adoptin un estil de vida saludable.\nEducar en el lleure, transmetent uns valors comuns, de responsabilitat, de respecte, de compromís, de tolerància, de sinceritat, de justícia, de consciència ecològica i de pau.\nAconseguir que els infants visquin el seu temps de manera creativa, segura i divertida.\n24h/dia mitjançant l’aplicatiu ONLINE. Els avisos es revisan cada dia abans de las 10h del matí.\nEl teu USUARI de l’aplicatiu online és: EL TEU DNI i la contrasenya son els 4 últims digits del DNI\nTelefònicamente amb la coordinadora del servei, la JUANI: 936451885 (de dilluns a divendres de 09:00 a 10:00)\nAlguns trets d’Ausolan:\nMenús certificats amb la qualitat de la Marca Cuina Catalana\nL’equip de dietistes nutricionistes elabora els menús tenint en compte les recomanacions de la Generalitat de Catalunya.\nMenú basat en cuina casolana i de qualitat, una dieta mediterrània amb proveïdors propers, considerant la temporalitat dels aliments. Introduïm durant tot el curs escolar aliments aproximadament un 70% de productes ecològics i de proximitat com llegums, pasta arròs, carns, verdures, hortalisses i fruita. També introduïm mensualment productes integrals.\nCelebrem les festes tradicionals pautades per la direcció del centre i realitzem menús especials.\nRealitzem dietes personalitzades a partir dels informes mèdics que ens faciliten les famílies.\nTenim uns protocols d’actuació molt estrictes per garantir la seguretat dels comensals.\nNo preparem dietes personalizades sense informe mèdic.\nOferim servei de pícnic, a tots els usuaris fixes del menjador i a tots els eventuals que ho desitgin, us recordem que tots els alumnes becats, tenen dret a pícnic de dinar a totes les excursions.\nEls nens/es de P3 hauràn de portar, cada dilluns un llençol de bressol per dormir i 5 pitets. Tot marcat amb el seu nom i dins d’una bossa que tornarà cada divendres a casa.\nLa inscripció al menjador: Per poder estar inscrit al servei cal emplenar la fitxa d’inscripció al menjador, on figuren totes les dades del nen/a i retornar-la a la bústia del menjador o entregar-la al/la coordinador/a del menjador. Les dues opcions són sempre abans de començar a fer ús del servei, per garantir el tracte individual que tot nen i nena es mereix.\nLa sortida de l’escola: Cap usuari del menjador pot sortir de l’escola sense autorització del pare, mare o tutor. També preguem que si han de venir a buscar a qualsevol nen/a durant l’hora del servei ho comuniquin, per poder gestionar l’hora de l’àpat i tenir un control necessari dels usuaris diaris.\nLes dietes: Els nens/es que en dies puntuals necessitin dieta ho hauran de comunicar abans de les 10h del matí. També s’haurà de lliurar a la coordinadora del menjador la recepta del metge, en cas de que s’hagi d’administrar algun medicament als infants.\nEls nens de P3: Per garantir el descans necessari entre el matí i la tarda, els nens de P3 tindran l’opció de dormir o descansar per agafar forces per les activitats de la tarda. Caldrà que portin el material ja indicat.\nTots els cobraments es fan a través d’un aplicatiu online acessible via web, gràcies a un sistema de moneder que funciona en un entorn bancari segur, amb una de les següents modalitats:\nPagament anticipat directamente al moneder de l’aplicatiu online, mitjançant tarjeta de crèdit. Els usuaris eventuals hauran de pagar per aquest sistema.\nPagament anticipat per mitjà de la domiciliació bancària. Només per aquells usuaris FIXES que no desitgin emprar l’aplicatiu online. En aquest cas cal facilitar el número de compte. Des de les nostres oficines carregarem l’import girat a cada usuari al seu moneder.\nEl saldo negatiu al moneder de l’aplicatiu del comensal generarà automàticament avisos a la familia. Si no respon es comunca també al centre (Direcció) i si en 3 dies no s’ha recarregat el saldo serà causa de baixa del servei i el nen/a no es recollirà a l’hora de finalització de les classes del matí.\nPer tornar a gaudir de les prestacions del servei, s’haurà de teneir un saldo positiu. En el cas dels usuaris domiciliats, s’haurà d’abonar les despeses ocasionades i no es tornarà a girar cap rebut, havent d’utilitzar la recàrrega online.\nL’usuari que tingui deute de menjador d’altres cursos no podrà fer us del servei.\nCriteris d’abonament: En cas d’absència justificada, notificada a la coordinadora del menjador, es cobrarà únicament la diferència entre l’import total del menú i la part proporcional de la matèria primera, i per tant s’abonarà 2.50 € per dia. En cas de no avisar es cobrarà l’import total.\nSi per absències acumuleu saldo al moneder, el podreu recuperar de dues maneres, al més següent fent el pagament a través de l’aplicatiu, o bé al final de curs escolar.\nMenú Fix: 6,20 €\nMenú Eventual: 6,63 €\n2n germà: 5,88 €\nFixes 1 hora: 38,79 € / mes\nEventuals 1 hora: 3,88 €\nFixes 1/2 hora: 19,40 € / mes\nEventuals 1/2 hora: 1,94 €\nL’escola ofereix cada dia un servei de permanència de 16:30 a 18:00h a través de l’empresa Tedi


Vall de Gresolet | Engarrista\nLloc de sortida: Saldes (Berguedà)\nSaldes 00:00 00:00 0,0\nGresolet 00:40 00:40 8,0\nColl de Bauma 00:30 01:10 11,1\nColl de Torn 00:35 01:45 15,8\nMirador de Gresolet 00:40 02:25 22,6\nSaldes 00:10 02:35 28,0\nÉs difícil trobar una ruta que amb un esforç tan moderat, tinguem una recompensa tan gran en forma de paisatge extraordinari. La d'avui és una d'aquestes. En menys de 30 quilòmetres i uns 1.000 metres de desnivell per bones pistes, gaudirem d'un paisatge natural de primer ordre. Especialment ara a la primavera la vegetació exhuberant de la vall de Gresolet, la verdor gairebé irreal dels prats alpins de les Bassotes, i la mica de neu que encara queda a les canals del Pedreforca configuren un paisatge alpí magnífic.\nEns dirigim doncs amb la Sílvia al centre de Saldes, on aparquem, fem un mos i comencem a pedalar en baixada per la carretera d'accés a la població. Just passat el pont del riu de Saldes girem a l'esquerra i ja agafem la pista de terra. Seguim baixant i acompanyem el riu una bona estona fins prop de la casa de Cal Ferrer, on l'abandonarem definitivament. El riu de Saldes marxa cap a l'est entaforat sota les cingleres de Gisclareny, i nosaltres girem precisament cap a l'oest resseguint un dels seus afluents, el riu de Gresolet. Aquí s'acaba la baixada, tot i que el primer tram d'ascens és força suau, perfecte per anar escalfant.\nEntrem doncs a la vall de Gresolet, envoltada d'una ufanosa vegetació a banda i banda. La vall és força estreta i tancada, enclaustrada sota les parets del Pedraforca i les estribacions del Cadí. Una pista estreta i pedregosa però en bon estat la solca pel fons, a tocar mateix del torrent. Entremig de la vegetació s'arriben a veure les puntes del Pedraforca, gairebé en vertical, amb el seu característic calcari tan blanc. Nosaltres anem remuntant pel fons de la vall, que es tanca sobtadament a l'estret de Gresolet. Tot seguit la pista contiua serpentejant i passa per la vora d'algunes cases, actualment dedicades a segones residències. Eren petites masies que aprofitaven el poc terreny apte pel cultiu enmig d'uns pendents poc propicis per l'aprofitament humà.\nLa vall de Gresolet es torna a estrènyer a l'estret de Moronta, on el riu s'enclaustra entre dues parets, i amb prou feines hi ha espai pel petit riuet i l'estreta pista per on passem. Precisament aquí el pendent augmenta molt, i haurem de pedalar fort el quilòmetre i mig que ens queda fins al refugi. Passem per la fresca foranca, i quan es comença a obrir de seguida trobem els prats que envolten la casa refugi de Gresolet. Un revolt de sobre del refugi hi ha el petit santuari de Gresolet i una àrea recreativa, on reomplim els bidons d'aigua a la font que raja generosa. Fem una brevíssima pausa a la font, envoltats d'un ramat de vaques que assadollen la sed i es refresquen als cóms. Una petita pausa perfecta abans d'afrontar l'exigent pujada de la baga de Gresolet.\nLa pujada que comença a Gresolet és dura, però l'espessa vegetació de la baga ens ofereix una temperatura perfecta per encarar-la. La fageda de Gresolet és preciosa, amb alguns arbres de notable magnitud. Comença la pujada amb tres revolts consecutius en forta pujada. Probablement és el tram més dur, però pedalant a ritme suau anem guanyant metres sense ni adonar-nos-en. El lloc és tan agradable que la pujada passa a segon terme. Superats els revolts inicials el pendent disminueix una mica, però segueix pujant sempre força constant fins al coll de Bauma. Des de Gresolet fins al coll de Bauma hi ha 3 quilòmetres.\nPassat el coll de Bauma la pujada continua, però el paisatge canvia. Fins ara havíem anat pujant per una espessa fageda en un ambient obac, i ara entrarem en un espai més obert i assolellat. Al coll girem a l'esquerra i seguim pujant. Un primer revolt sobtat ens fa girar cap a ponent, i és la direcció que seguirem durant una bona estona. La pista traça una llarguíssima diagonal per la base del Comabona i la serra Pedregosa. Després d'uns primers metres en què pedalem acompanyats de pins, de seguida la vegetació remet i avançarem entremig de prats alpins. La pista és molt panoràmica, i a la nostra esquerra tenim sempre la fondalada de Gresolet d'on venim, i el Pedraforca just a sobre. A la dreta les costes que s'enfilen progressivament cap a la Serra Pedregosa. És una zona molt bonica, on pedalar no es fa gens feixuc ja que estem distrets amb un paisatge magnífic.\nAnem pujant una bona estona per aquesta pista panoràmica, sempre direcció oest, i amb una trajectòria pràcticament recta. En ser una zona alta i oberta les vistes són amples, fins i tot contemplem enrere la llarga vall del riu Saldes que va descendint cap al Llobregat. Estem en una zona d'alta muntanya, on habitualment hi pastura el bestiar, però segurament aquest any encara no haurà pujat. Mica en mica ens acostem a la Jaça, on hi ha uns prats amples i una cleda per recollir el bestiar. Un parell de revolts sobtats ens acaben d'enfilar fins a la collada de la Jaça, just a sota de la cabana del pastor. L'últim pujador és força dret, amb un revolt ample que gairebé traça una circumferència completa, i al cap d'amunt del qual es pot contemplar una bonica panoràmica cap al sud.\nTot pujant sembla que a la collada de la Jaça s'acabi la pujada i ja saltem de vessant, però no. Ens toca pujar uns minuts més, tot i que el pendent és més suau, sota les cingleres del Forat Negre (en al·lusió a l'avenc de la Grallera Cerdana). Pugem 1,5 quilòmetres més fins al coll de Torn, sostre de la nostra ruta a gairebé 2.000 metres, on ara sí s'acaba definitivament la pujada per avui. Canviem de vessant i s'obre davant nostre una suau baixada entremig d'uns prats amples i extraordinàriament verds. Baixem sense córrer, ja que el lloc és tan bonic que no hi ha pressa per marxar-ne. Deixem lliscar les roques suaument per la pista que creua els prats fins a les Bassotes, punt d'inici de moltes rutes cap al Comabona o la Costa Cabirolera. Avancem per la pista entre els prats de les Bassotes tot contemplant la vall de Cerneres que s'obre davant nostre, amb la característica punt del Cadinell al fons.\nArribem al Collell, partició de dues valls. A la dreta (oest) hi ha la coma de Cerneres, que baixa cap a Josa. A l'esquerra (est) s'inicia la vall de les Molleres, que continua fins a Gresolet. Nosaltres no seguirem cap de les dues valls, sinó que continuaem per la pista principal. Precisament en aquest punt hi ha una barrera que impedeix el pas als vehicles durant l'època hivernal. Enguany com que el mal temps s'ha allargat, la pista encara roman tancada, ja que hi ha restes d'allaus i despreniments més endavant. Al Collell s'acaba la placidesa dels prats alpins i entrem en un entorn més sever, ja que la pista baixa enganxada a la paret nord del Pedraforca.\nSeguim baixant per la pista, i trobem força rocs al mig que han anat caient de les canals del Pedraforca en aquest passat hivern especialment dur. En creuar la canal Llarga, i sobretot la canal de la Gerdera passem pel costat de les restes encara ben presents d'allaus de notables dimensions. La neu compactada, arbres arrossegats i roques impedeixen el pas dels vehicles. Amb les bicicletes és fàcil esquivar aquests elements, tot i que hem de baixar en algun punt. Just abans de creuar la canal hi ha un gran despreniment de roques. Passem ràpid ja que mirant amunt sembla que el terreny és inestable. Passada la canal de la Gerdera la pista puja uns metres fins a sota el turó del Pi Ajegut, i tot seguit ja baixa més tranquil·lament per sota mateix les impressionants parets del Pedraforca fins al camí del refugi Lluís Estasen i finalment el mirador de Gresolet.\nDes del mirador ja només queda deixar-nos lliscar sobre asfalt poc més de 5 km. fins a Saldes, on tanquem aquesta magnífica ruta en bicicleta que ens ha permès contemplar el Pedraforca des de sota, la frondosa vall de Gresolet i els prats alpins sota la serra Pedregosa. Un itinerari magnífic i poc difícil, amb escassos 1.000 metres de desnivell i menys de 30 km. En poc més de dues hores i mitja hem gaudit d'un paisatge preciós d'alta muntanya als peus del Cadí i del Pedraforca.