Agencia Sírius: 14 de febrer 2012\nEl cànon de l'aigua puja un 3% en consums bàsics i un 12% en els abusius\nLa presidenta del PP, Alícia Sánchez-Camacho, ha anunciat, com a part del seu pacte pressupostari amb CiU, que el cànon de l'aigua pujarà un 3% en els consums bàsics, tal com pretenia el Govern, i un 12% en els consums abusius, enfront del 10% que plantejava CiU.\nEl PP ha aconseguit de CiU una reducció total de l'impacte del cànon per captació d'aigua del 25% a les empreses subministradores que es desprèn de canvis com que els ajuntaments no es vegin afectats fins a sis mesos després que la llei entri en vigor. Els impagaments de l'aigua per part dels consumidors finals, els ciutadans, deixaran d'assumir-les subministradores i passarà a fer-ho l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) que ja arrossega un dèficit (públic) de més de 1.300 milions d'euros.\nPreus de l'aigua per Comunitats a Espanya el 2011.\nNombroses organitzacions de la societat civil catalana han denunciat el conveni signat entre la Fundació AGBAR i el CGPJ per promoure un fòrum de debat sobre Drets d'Aigua, ja que Aigües de Barcelona (AGBAR) té una sentència, recorreguda per la multinacional, que afirma la "inexistència de contracte de concessió a la ciutat de Barcelona" i "és un actor amb interessos privats en la matèria que no garanteix un debat plural, sinó esbiaixat. A més, aquest conveni promourà la visió mercantil de l'aigua i anteposarà els interessos privats als de la ciutadania i els ecosistemes aquàtics".\nEtiquetes de comentaris: ACA, Agbar, Aigua, Catalunya, CiU, Generalitat, Medi Ambient, PP\nL’Esquerra Plural denuncia que el període de prova, la retroactivitat i l'arbitratge poden ser inconstitucionals\nEl diputat d'ICV-EUiA en el Congrés i portaveu del grup parlamentari ‘IU, ICV-EUiA, CHA: 'L'Esquerra Plural’, en la Comissió d'Ocupació i Seguretat Social, Joan Coscubiela, ha denunciat avui que el període de prova d'un any del mal anomenat contracte indefinit; la retroactivitat de les indemnitzacions, que no només passen de 45 a 33 dies sinó que estableix un topall de 24 mesos, i l'arbitratge obligatori, continguts en la reforma laboral aprovada pel Govern del PP en el passat Consell de Ministres, podrien ser inconstitucionals.\nCoscubiela ha assenyalat que "instaurar un període de prova d'un any, quan la majoria dels contractes que s'estan signant avui dia són de menys de 6 mesos, és utilitzar de manera abusiva el període de prova i condemnar a la precarietat a totes les persones que s'incorporen al mercat laboral". Pel que fa a la retroactivitat de les indemnitzacions per acomiadament, Coscubiela ha recordat que "aquesta mesura modifica els drets adquirits de totes les persones que actualment tenen ocupació i ja hi ha hagut sentències que han revocat aquestes modificacions".\nEn relació a l'arbitratge obligatori, el diputat d'ICV-EUiA ha recordat que "és un mecanisme que es va instaurar durant el franquisme i que ja en 1981 va ser declarat inconstitucional per l'Alt Tribunal".\nCoscubiela considera que tot el Reial decret-Llei de la reforma laboral s'ha construït sobre "una falsedat, segons la qual facilitant l'acomiadament es crea ocupació, quan tots sabem que és el col·lapse del sistema financer i les polítiques d'ajust dràstic el que està destruint ocupació en aquest país".\nPer al diputat d'ICV-EUiA, la reforma laboral del Govern del PP té dos objectius: "rebaixar els salaris dels treballadors i carregar-se la negociació col·lectiva", uns objectius que, segons Coscubiela, estan aprofitant els oportunistes de la crisi.\nEl grup parlamentari d’IU, ICV-EUiA, CHA presentarà una esmena a la totalitat al text de la reforma laboral aprovat el passat divendres pel Consell de Ministres. A més, ha traslladat el contingut de la mateixa als seus serveis jurídics per a què analitzin amb deteniment l’abast legal de cada un dels seus punts i estudiar la possibilitat de presentar un recurs d’inconstitucionalitat, per el qual es necessitaria la firma de 50 diputats i requeriria d’acords amb altres grups parlamentaris del Congrés.Així ho va anunciar en roda de premsa Cayo Lara, coordinador federal d'IU i president del grup de 'L'Esquerra Plural' al Congrés.\nEtiquetes de comentaris: Espanya, IU-ICV-EUiA-CHA\nJosep Maria Matas (CiU) va facturar a l'ACM, sent secretari general, 900.000 € des d'una empresa sense treballadors\nUna empresa de Josep M. Matas (CiU) va cobrar 600.000 euros de l’Associació Catalana de Municipis (ACM) mentre ell n'era el secretari general i dos anys abans, Matas havia facturat per uns altres 300.000 €, segons El País. Matas, que ara és coordinador general de la Diputació, nega que s'hagi comès cap irregularitat i ha presentat la dimissió, al seu cap inmediat el president i confrare Salvador Esteve (CiU) que no l'ha acceptat. La facturació s’hauria fet a través de Parés i Solé SL, creada el 2003, que va acumular un actiu de més de 900.000 €, procedents gairebé en la seva totalitat dels treballs cobrats a l’ACM, per treballs de resums de premsa, gestió de publicitat, estudis de mercat i organització de cursos, entre d’altres. L’empresa Parés i Solé, no compta amb cap oficina ni treballador. Foto: A l'esquerra Salvador Esteve i a la dreta Josep Matas\nSegons la notícia d''El País', una empresa propietat de Josep M. Matas va facturar més de 600.000 euros entre 2005 i 2011 a l’Associació Catalana de Municipis (ACM) mentre era el seu secretari general. Dos anys abans, Matas hauria girat factures per uns altres 300.000 euros.\nSegons Matas: "Les informacions que posen en dubte la meva honorabilitat no vull que afectin en cap cas aquesta corporació". També ha aclarit que l'existència de l'empresa en qüestió figura al registre d'interessos de la Diputació i ha afirmat que en cap cas s'ha comès cap irregularitat.\nLa facturació s’hauria fet a través de l’empresa Parés i Solé SL, creada el 2003, que hauria acumulat un actiu de més de 900.000 euros, procedents gairebé en la seva totalitat als treballs cobrats a l’ACM. Els treballs pels quals es van facturar feines a l'ACM haurien estat per resums de premsa gestió de publicitat, estudis de mercat i organització de cursos, entre d’altres.\nL’empresa Parés i Solé, no compta amb cap oficina ni treballador. Els socis fundadors que van donar nom a la societat van ser Pere Parés, actual alcalde del Masnou per Convergència i Unió, i la periodista vigatana Eva Solé, tot i que segon la informació que publica el diari 'El País' era Josep Maria Matas, que actualment és coordinador de la Diputació de Barcelona.\nL’empresa ha tingut diverses seus, entre les quals l’edifici on vivia la periodista Eva Solé, a casa de Josep Maria Matas a Centelles o Vilafranca del Penedès, a casa de Joan Raventós, que va substituir el 2004 a Solé com a administradora de la societat. El 2005, l’exconseller de Comerç de Tona Ramon Grau va substituir Raventós com a administrador.\nJosep M. Matas és també president de CDC d'Osona.\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, CiU, Corrupció, Diputacions\nCondemnen a Espanya per la mort d'un senegalès a qui van tirar al mar\nEl Comitè contra la Tortura de l'ONU ha declarat que Espanya va violar la convenció internacional en els fets que van concloure amb la mort d'un immigrant senegalès a qui la Guàrdia Civil de Ceuta va punxar el salvavides quan intentava entrar a Espanya i es va ofegar perquè no sabia nedar. Segons la denúncia, la Guàrdia Civil els va pujar a bord, els va traslladar a aigües jurisdiccionals del Marroc, els va punxar els salvavides i els va obligar a llançar-se al mar, tot i que un d'ells, el senegalès de 29 anys Lauding Sonko, "es va agafar fortament a la barana de l'embarcació, repetint que no sabia nedar, però els guàrdies van emprar la força per deixar-lo anar i fer-lo caure al mar".\nEls fets van passar la nit del 25 a 26 de setembre de 2007 enfront de les costes de Ceuta, quan una embarcació de la Guàrdia Civil, amb tres agents, va interceptar a quatre subsaharians -tres homes i una dona- que intentaven accedir nedant a la ciutat, procedents del Marroc.\nQuan la Guàrdia Civil es va adonar que tenia dificultats per arribar a la riba, un agent es va tirar a l'aigua i, un cop a terra, va començar a fer-li massatge cardíac, malgrat la qual cosa va morir i va ser enterrat al cementiri de Santa Catalina, sense identificació.\nLa denúncia va ser presentada per la Comissió Espanyola d'Ajuda al Refugiat (CEAR), l'advocat, el sevillà Alberto Revuelta, ha informat que la resolució considera demostrat que els fets suposen una vulneració de l'article 16 de la Convenció contra la Tortura a quan constitueixen un "tracte cruel, inhumà i degradant".\nPer això, ordena que l'Estat espanyol "faci una investigació adequada i imparcial dels fets, persegueixi i condemni a les persones responsables" i concedeixi una "reparació integral que inclogui una indemnització adequada a la família del senyor Sonko".\nL'Estat espanyol "ha de procedir a una investigació ràpida i completa, sempre que hi hagi indicis d'actes que constitueixin tractes cruels, inhumans o degradants", afegeix la resolució.\nEspanya va argumentar que aquests fets van ser investigats i arxivats per un jutjat de Ceuta, però el Comitè diu que l'Estat espanyol "ha d'explicar les circumstàncies de la mort" de l'immigrant, ja que "amb indepedencia del fet que els guàrdies civils hagin punxat el seu flotador o a quina distància de la riba l'hagin dipositat, aquest va ser deixat en condicions que li van causar la mort".\nA més, el Comitè considera que la Guàrdia Civil va imposar al senegalès "patiment físic i mental abans de morir, agreujada per la seva particular vulnerabilitat com a immigrant".\nEtiquetes de comentaris: Espanya, Immigració, ONU, Tortures\nConfia CCOO: La reforma laboral del PP és "el final del Dret Laboral"\n"La reforma laboral, publicada pel Govern del PP el passat 11 de febrer, vol ser el final del dret laboral tal com l'hem conegut en el nostre estat social i de dret fins al dia d'avui", denuncia José María Martínez López, secretari general de Comfia CCOO. "L'irresponsabilitat del Govern provocarà que, a mitjans d'aquest any, la xifra de persones desocupades superi els sis milions, i el biaix de les mesures laborals fa recaure, definitivament, sobre les persones assalariades les conseqüències d'una crisi de la qual no som culpables. Cal combatre l'interiorització d'aquest concepte".\n"El resultat és un decret llei a favor dels Empresaris, que trenca l'equilibri que fins al moment la legislació proporcionava als treballadors i treballadores, i que col·loca a l'empresari en disposició de decidir el nostre futur de manera discrecional. La major agressió en matèria laboral, en aquest període democràtic, pot encara veure's incrementada en el tràmit parlamentari, però s'ha de fer en contra del sindicat. Per això estem".\n"En les pròximes setmanes s'aniran succeint les convocatòries i mobilitzacions per donar resposta a aquesta agressió, en un procés creixent que serà continuat en el temps. La majoria absoluta del PP no permet una altra opció, però la legitimitat de les urnes no dóna carta blanca per realitzar polítiques irresponsables, ni experiments socials. Posem la nostra estructura sindical al servei d'aquest objectiu, podem i hem de fer-ho. La nostra força està en les empreses i aquest serà el nou camp de batalla".\n"És estratègic mobilitzar tots els nostres recursos en aquests primers moments. L'esdevenir dels fets anirà sumant efectius socials a una baralla que probablement durarà tota aquesta legislatura, però l'urgència situa al sindicat com agent principal en l'inici d'aquest moviment".\n"No caben excuses. Toca imposar la nostra presència i per això comptem amb tots vosaltres. Anem a començar per omplir les nostres pròpies convocatòries en l'idea que una altra sortida de la crisi és possible, i caldrà forçar-la buscant la complicitat de les plantilles".\nJosé María Martínez López, secretari general de COMFIA CCOO\nRússia acusa als EUA de crueltat contra els activistes d'Ocupa Wall Street\nLes autoritats nord-americanes han demostrat una crueltat injustificada cap als manifestants de la campanya "Ocupa Wall Street", ha declarat avui el comissionat per als drets humans de la Cancelleria russa, Konstantin Dolgov: "La reacció del govern dels Estats Units amb els manifestants reflecteix elements obvis d'excessiva rigidesa i ús desproporcionat de la força", assenyala Dolgov al web del Ministeri de l'Exterior rus. Dolgov subratlla que segons defensors de drets humans, a partir de la tardor de 2011, quan va començar la campanya Ocupa Wall Street, han estat detingudes més de 6.000 persones en 110 ciutats als EUA.\n"Aquestes accions són particularment desconcertants i difereixen de l'èmfasi que en forma constant Estats Units demana a altres nacions de respectar els drets humans, inclosos els de llibertat d'expressió, protesta i manifestació", ha recalcat el funcionari.\nLa primera marxa del moviment "Ocupa Wall Street" es va celebrar a Nova York el 17 de setembre de 2011. Des de llavors, els activistes van organitzar marxes semblants en totes les ciutats importants dels EUA, incloses Los Angeles, Miami i Washington, així com a Europa, Austràlia i Nova Zelanda.\nEls activistes protesten contra la desocupació, els organismes financers i la política econòmica dels governs que ells titllen de "terrorisme financer", així com contra la minoria benestant. Les protestes, habitualment pacífiques, es van estendre ja per 951 ciutats de 83 països.\nLa màfia mentidera del PP inflà el dèficit per excusar el robatori als espanyols\nLa Comissió Europea denuncia que el PP ha mentit i inflat les xifres del dèficit corresponents a 2011 perquè les dades d'aquest any siguin més favorables i posar-se medalles tan falses com els seus comptes, han assenyalat a l'agència Reuters tres alts càrrecs de l'UE. No és l'únic revés. Les mateixes fonts critiquen Espanya per no actuar amb la rapidesa necessària per aturar el deteriorament dels comptes públics, el que atribueixen a les eleccions autonòmiques andaluses del 25 de març, i que està posant en risc el creixement del país a llarg termini. Foto: El ministre de la màfia del PP Montoro, qui ja fou el factotum amb Aznar de la crisi de corrupció actual.\nUna sanció a Espanya "és molt probable"\nA la pregunta de si el comissari europeu d'Afers Econòmics i Monetaris, Olli Rehn, prendria mesures i recomanaria que els ministres de finances del bloc de 27 països adoptin sancions contra Espanya, un dels alts càrrecs va dir: "És molt probable": "No és el que desitgem. Però si hi ha una desviació i és gairebé inevitable, haurem de fer-ho", ha afegit la font, que va parlar sota la condició d'anonimat.\nUna eventual sanció contra Espanya per l'incompliment dels objectius de dèficit -possiblement en forma de multa- no estaria relacionada amb un altre informe de la Comissió sobre desequilibris macroeconòmics, que també apunta a Espanya per la seva política econòmica nefasta.\nBrussel·les va obrir un procediment de dèficit excessiu a Espanya el 2009 per incomplir el límit de dèficit públic fixat per l'UE en el 3% del PIB. Fins 23 dels 27 membres de la UE tenen expedients oberts per aquest procediment, però Madrid s'enfronta a una sanció de fins a un 0,1% del seu PIB per no retallar el seu dèficit.\nEtiquetes de comentaris: Economia, Espanya, Europa, PP, UE\nMartín Vasco (PP) va cobrar 300.000 € de la trama Gürtel\nLa policia judicial que s'encarrega de la investigació del cas Gürtel a Madrid ha descobert que l'exdiputat del PP a l'Assemblea Benjamín Martín Vasco (foto), que va ocupar nombrosos càrrecs a l'Ajuntament d'Arganda del Rey, entre ells el de conseller delegat de la societat municipal de Foment, va cobrar 300.000 euros de Francisco Correa, tres mesos després que l'empresa municipal que dirigia adjudiqués a l'amo de Martinsa, Fernando Martín, unes parcel·les municipals per valor de 77 milions d'euros, xifra molt per sota del valor de mercat, segons la investigació policial.\nUns mesos després de ser adjudicataris de les parcel·les, en les quals podien construir 2.676 habitatges, Martinsa va vendre un terç d'aquestes finques per 70 milions.\nAltres 345.100 en viatges\nL'exdiputat del PP a l'Assemblea madrilenya Benjamín Martín Basc va ser un dels nens mimats de la xarxa encapçalada per Francisco Correa, de la que va rebre en metàl · lic i en regals més de 600.000 euros, segons la investigació realitzada per la policia. Gràcies a aquests diners, el parlamentari va gaudir en cinc anys (2004-2008) de nombrosos viatges i joies per un valor superior als 345.100 euros. Entre aquests viatges ressalta el que Martín Vasco i la seva dona van realitzar després de casar, amb destinació als Estats Units i la Polinèsia francesa, al Pacífic. Amb un cost de 28.000 euros, abonats per la firma de Correa Pasadena Viatges, segons la policia.\nLa investigació destaca pel seu preu el pagament d'altres tres viatges per a Martín Vasco. El primer amb destinació a París ia Nova York, per 10.700 euros, el segon, per 4.385 euros i que va consistir en un viatge a Puerto Rico i Miami (EUA), i el tercer, un creuer per Rússia, que li va costar a Francisco Correa 4.320 euros.\nL'últim informe policial, del 24 de gener, indica de forma detallada com es va desenvolupar l'operació entre Fernando Martín, Francisco Correa i Benjamín Martín Vasco. La societat panamenya Cedargrove Invesments SA, el beneficiari econòmic és Fernando Martín, utilitzant un compte bancari del Lloyds Bank de Mònaco, va fer transferències de diners per un valor de 12,8 milions d'euros a favor de Correa, en el considerat el major cop de pilota de la xarxa Gürtel a Espanya.\nLa documentació remesa per Suïssa indica que aquesta transferència estava relacionada amb una operació urbanística a Arganda del Rey. Després de cobrar Correa al juny de 2006 als 12,8 milions, els va ingressar en un compte seu de Ginebra (Suïssa) del banc Credit Suisse, a nom de la mercantil panamenya Golden Chain Properties. I uns mesos després el presumpte cervell de la trama va realitzar dos pagaments des del mateix compte a la societat Distribuïdora Fermayor, el beneficiari, segons la policia, és Benjamín Martín Vasco.\nAquest exdiputat del PP era considerat fins a ser imputat un dels homes de confiança de la presidenta regional, Esperanza Aguirre. De fet, des que entri en la política ha estat tinent alcalde d'Arganda entre 1995 i 1999, portaveu del grup municipal del PP al municipi, president i conseller delegat de la societat municipal de Foment, vicesecretari nacional de Noves Generacions i diputat del PP en l'Assemblea durant quatre legislatures fins que va ser expulsat el 2009. Uns mesos abans de les passades eleccions, Martín Vasco, i els altres dos diputats expulsats del PP Alberto López Viejo i Alfonso Bosch Tejedor, van renunciar a la seva acta, provocant que la causa tornés a l'Audiència Nacional.\nPerò la principal prova que Martín Vasco comptava amb el beneplàcit d'Aguirre és que la mateixa presidenta el va nomenar president de la comissió d'investigació sobre la presumpta trama d'espionatge a la Comunitat de Madrid. Després de conèixer la seva implicació en febrer de 2009, Martín Vasco va dimitir tot i negar-se inicialment.\nLa policia arriba a la conclusió que Martín Basc és el beneficiari de la societat Fermayor en constatar que el número dos de la xarxa, Pablo Crespo, equipara en les seves anotacions les sigles "Benj." I "Benja" amb l'esmentada empresa. Les quantitats i els motius pels quals es pagaven coincideixen: "Per tant es pot inferir [...] que 'Benj.' i 'Benja' és la mateixa persona i que si no és la beneficiària del compte bancari que la societat Distribuïdora Fermayor té obert a la sucursal de l'entitat Caixa Nova a Miami, almenys és el beneficiari dels fons que circulen per aquest compte", indica l'informe.\nA més, i com a prova de la relació de l'empresa amb Martín Basc, un dels abonaments de 150.000 euros de Correa figura en el compte que la xarxa tenia a nom de Martín Basc a la Caixa B. Una altra evidència de la participació de Martín Basc en l'operació, segons la policia, és que les gravacions aportades pel denunciant del cas, l'exregidor de Majadahonda José Luis Peñas, inclou una conversa en què Correa assegurava que l'exdiputat va rebre "una quantitat elevada de diners per l'adjudicació a Martinsa sota l'amenaça de fer públic tot el que sabia".\nEtiquetes de comentaris: Corrupció, Espanya, Esperanza Aguirre, Madrid, PP\nEls metges alerten que el sistema sanitari pot estar en "perill d'extinció"\nCol·legis de Metges de tota Espanya han publicat aquest dimarts un comunicat, aprovat en Assemblea el 28 de gener, en protesta contra les retallades. Els metges s'han unit en una lectura simultània del comunicat en totes les comunitats, menys a Catalunya, Andalusia i Galícia. Expressen que el sistema sanitari "viu una situació de dificultat sense precedents que fa difícil el seu funcionament, que s'està aprofitant per modificar les condicions laborals i retributives dels metges d'una forma permanent i irreversible". L'Organització Mèdica Col·legial (OMC) demana als metges que es rebel·lin contra les "retallades indiscriminades i desproporcionades".\nEl president de l'OMC, el doctor Juan José Rodríguez Sendín, ha declarat que temen que el Sistema Sanitari Nacional estigui en "perill d'extinció".\n"Els metges estem realment molt preocupats perquè realment s'atempta contra la qualitat, a més de moltes altres coses. Ens preocupa que el SNS no persisteixi com estem acostumats a tenir-lo i, sobretot, que deixi de ser la joia de l'Estat de Benestar com ho és en aquest moment", ha emfatitzat.\nDurant l'entrevista, també ha assegurat que amb les retallades els més afectats seran els usuaris. Per exemplificar això ha recordat la problemàtica de les llistes d'espera ja que "quan s'està en llista d'espera i s'està malalt, el que té diners pot buscar una altra alternativa, però el que no en té s'ha d'aguantar i esperar".\n"Si això continua passant i augmentant el sistema públic aprimarà i arribarem, si no ho evitem, a tenir una sanitat de rics i una de pobres, de manera que els metges espanyols no estem d'acord", ha advertit.\nMobilització a Twitter\nAmb el hashtag # contrarecortesanitarios els professionals de l'OMC van engegar una campanya a Twitter per denunciar les mesures que està prenent el Govern contra la sanitat pública.\nAquesta organització, unida als col·legis de metges de tota Espanya, expressa el seu descontentament i preocupació per les "retallades indiscriminades, lineals i desproporcionades que estan duent a terme diferents comunitats autònomes".\nSegons anuncia aquesta organització, "al metge li correspon, des de la seva ètica professional i social, gestionar la crua realitat de la crisi que estem patint i respondre a les necessitats de salut dels ciutadans, i els polítics han de ser conscients que les retallades, o es pacten amb els facultatius i s'apliquen amb un criteri estrictament professional, o el sistema sanitari acabarà ressentint-se".\nAlbiol: “Volem saber quan costarà la remodelació de la plataforma de gir de l’Aeroport”\nMarina Albiol, diputada d'Esquerra Unida, considera increïble que després de quasi un any d'haver sigut inaugurat amb tota pompa, l'aeroport encara no respecte les mesures de seguretat que la normativa estatal exigeix. Albiol exigeix saber quant costarà la demolició i la construcció de nou de la plataforma de gir dels avions a l'Aeroport de Castelló. “Ens trobem davant d'una mostra clara d'incompetència per part de l'empresa pública Aerocas, en un aeroport que ha costat 155 milions d'euros”. El PP coneixia i ha amagat aquesta deficiència des d'abril de 2011.\nUn error de càlcul obliga a enderrocar part de l'aeroport de Castelló\nSi algú va pensar que el despropòsit de l'aeroport de Castelló acabava amb inaugurar sense avions o aixecant una monumental escultura que homenatgés a seu impulsor, Carlos Fabra, estava equivocat. La infraestructura, a més, està mal construïda i per això cal demolir part de la pista, la zona on els avions han d'efectuar el gir, per així complir els requisits de l'Agència Estatal de Seguretat Aèria per a la maniobrabilitat dels avions que es pretén que aterrin.\nEl gir és petit perquè els aparells puguin operar en aquest espai, de manera que cal ampliar-lo.\nLes deficiències admeses ara es donen quan la Generalitat ha rescindit el contracte amb la concessionària i aquesta reclama a l'Administració 80 milions d'euros invertits i per un contracte que tenia una durada de 50 anys. No obstant això, l'Administració coneixia i ha amagat aquesta deficiència des d'abril de 2011. Les noves obres, òbviament, suposaran un cost que el Govern valencià pretén repercutir en la concessionària vinculant a l'acord que estan negociant i que, de ben segur, es restaran de la indemnització que pagui la Generalitat per la decisió unilateral de rescindir el contracte.\nMentre, Carlos Fabra, encara president de la promotora pública de l'aeroport, Aerocas, va convocar ahir al consell d'administració de la societat. Però no ho va fer a la seu de la mercantil ni en cap altre espai de l'Administració autonòmica (màxima accionista d'Aerocas) sinó que es va portar als consellers a la Cambra de Comerç de Castelló, de la qual va tornar a ser secretari després d'abandonar la presidència de la Diputació provincial. Fonts de la Generalitat han indicat que la reunió es va celebrar a la seu cameral perquè "la convocatòria corresponia al president i ha estimat que se celebrés allà".\nMarina Albiol també preguntarà si existeix algun altre aspecte de les obres de les instal·lacions que necessita una reforma i que no ha transcendit. “En aquest punt no sabem si solament és la plataforma de gir dels avions, a la zona d'aterratge la que incompleix les normatives, o hi ha altres estructures que han de ser demolides i construïdes de nou”.\n“No ens avenim a creure que una infraestructura tan immensament cara com és l'aeroport, transcorregut quasi un any des que va ser inaugurat per Camps i Fabra, ara resulta que hi ha obres que estan mal i que s'han de tornar a fer”, critica la diputada, “van fer un aeroport a presa i corrent sense mirar si complien o no la normativa, és al·lucinant”.\nLa diputada assegura que la seua formació política vol saber si aquesta despesa la pagarem tots els valencians i valencianes o la pagarà l'empresa concessionària. “La ciutadania ja ha posat de la seua butxaca massa diners perquè el senyor Fabra poguera fanfarronejar de tindre un aeroport i una estàtua, ja és hora de terminar amb una despesa inútil en un aeroport sense activitat i sense avions”.\nLa diputada afirma que tot el relacionat amb l'Aeroport de Castelló és un autèntic desgavell. “En el seu moment no van saber signar un acord mínimament sensat amb la concessionària de l'aeroport, i ara ens adonem que ni tan sols saben com construir un aeroport en condicions, terrible”.\nEtiquetes de comentaris: Aeroport, Castelló, EUPV-EV, Marina Albiol, País Valencià, PP\nPierre Laurent (PEE): Grècia: Qui sembra la misèria recull la còlera\n"Els líders europeus i l'FMI han exigit al govern grec -no electe i il·legítim- un nou pla d'austeritat per al desbloqueig de la "ajuda" de l'UE, que no està destinat al desenvolupament social del que Grècia té una necessitat vital, sinó a garantir el pagament dels deutes de l'Estat grec als bancs. Després de tres anys d'austeritat, mentre que la recessió econòmica s'ha instal·lat, la troica està de tornada i el país es troba sota la supervisió de nous atacs a les pensions, l'abolició del salari mínim en el sector privat, supressions addicionals d'ocupació en el sector públic... En poques paraules, les mateixes receptes de sempre amb les mateixes conseqüències". (PEE: Partit de l'Esquerra Europea al Parlament de Brusel.les: IU-EUiA-Die Linke-Front de Gauche-Synaspismos...).\nÉs aquest vuitè pla d'austeritat el que, com els set anteriors, hauria de resoldre d'una vegada per totes el problema de la crisi del deute grec? Els altres set plans han consistit a baixar els sous el 50%, en privatitzar els serveis públics, tancar escoles i asfixiar hospitals, per en última instància, no tenir una altra conseqüència que l'explosió de l'atur, la precarietat i la pobresa.\nLlavors, com no comprendre la ira popular que s'expressa en aquests moments a Atenes i en moltes ciutats gregues? Com se sol dir: "Qui sembra la misèria recull la còlera".\nEl Partit de l'Esquerra Europea dóna suport als ciutadans grecs que lluiten contra aquestes mesures i als parlamentaris que van portar la paraula del poble a la Bouli (Congrés) votant contra aquest text tan perillós per a Grècia com per a tota Europa.\nCridem a la ciutadania europea a reunir-se davant les ambaixades gregues en els diferents països de l'UE per mostrar la seva solidaritat amb el poble grec. També instem a tots aquells que es resisteixen a aquests plans d'austeritat catastròfics a tota Europa a treballar conjuntament per formar una contraofensiva dels pobles europeus.\nPierre Laurent, president del Partit de l'Esquerra Europea\nEtiquetes de comentaris: Europa, Grècia, PEE-PIE, Pierre Laurent\nPartits, sindicats, plataformes i associacions responen a la presentació de la Crida a la Catalunya lliurepensadora, proposta que presenta el Moviment Laic i Progressista, per articular les bases lliurepensadores del país. Joffre Villanueva ha deixat formalment la secretaria de la coordinadora i en el seu discurs ha expressat la seva “més absoluta conﬁança en el futur de la MLP i en l'èxit de la Crida a la Catalunya lliurepensadora”. A l'Assemblea s'ha acordat que Fabian Mohedano, tàndem ﬁns ara de Villanueva, el rellevi en el càrrec de secretari general.\nÉs llicenciat en Ciències del treball i MBA-Executive a la UB; ﬁns ara ha presidit l'Escola Lliure El Sol i té una llarga trajectòria al moviment escolta i l'associacionisme laic. Ha publicat, entre d'altres, “Joves escoltes i francmaçons adults” i “Joventut i temps. Cap a una política utilitarista”. Mohedano destaca que “el país necessita una gran organització de referència emocional i orgànica per als lliurepensadors”.\nEl fet més destacat ha estat la presentació de la Crida a la Catalunya lliurepensadora amb la intenció de generar un espai de diàleg de sectors acadèmics, cientíﬁcs, ﬁlosòﬁcs i associatius compromesos amb el progrés humà per compartir coneixements, explorar els reptes de futur i oferir respostes als desaﬁaments que té plantejats la societat. L'MLP vol que aquesta Crida esdevingui una convocatòria oberta a la societat catalana per endegar un innovador procés de diàleg i compromís al voltant d'aquelles idees i accions que permetin situar el lliurepensament com a referent per a articular l'espai social i l'hegemonia cultural de les idees transformadores. Santiago Castellà, president de l'MLP, ha anunciat que és “una proposta per repensar i revisitar les idees, les formes d'organització i les dinàmiques de treball marcant com a horitzó de futur la construcció de la Catalunya lliurepensadora”.\nD'altra banda, la Joventut Europea Federalista s'ha incorporat com a entitat adherida convertint-se en la desena organització membre de la coordinadora.\nL'acte ha comptat amb la presència 180 persones entre les que destaquen: Neus Munté (CDC), Pere Navarro (PSC), Marta Rovira (ERC), Joan Herrera (ICV), Titón Laïlla (UDC), Isabel Ribas i (EUiA). Els dirigents sindicals: Joan Carles Gallego (CCOO) i Laura Pelay (UGT). Els diputats al Parlament: Oriol Amorós, Hortènsia Grau i Eva Granados. El diputat i el senador a Madrid: Joan Coscubiela i Carles Martí. Els alcaldes: Jordi Solé (Caldes de Montbui) i Andreu Francisco (Alella).\nEls regidors: Guillem Espriu, Imma Moraleda i Crístian Alcázar. Els professors: Joan-Francesc Pont, Vicenç Molina i Joan Ridao. I representants de les principals organitzacions del país: Taula del Tercer Sector Social, Creu Roja, Federació d'Escoltisme i Guiatge de Catalunya, Ominum Cultural, Consell Nacional de la Joventut de Catalunya, Casal Lambda, Coordinadora Gai-Lesbiana, Consell d'Associacions de Barcelona, Consell de la Joventut de Barcelona, Consell de l'Esplai de l'Hospitalet, Federació de Moviments de Renovació Pedagògica de Catalunya, Ens de Comunicació Associativa, Associació Diomira, ﬁns a una cinquantena de dirigents de diferents entitats.\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, Catalunya, Lliga per Laicitat\nRicardo Abad estableix el rècord de 500 maratons en 500 dies\nL'ultrafondista navarrès i rècord Guiness Ricardo Abad va establir ahir a Barcelona la marca de 500 maratons en 500 dies, en què ha recorregut prop de 21.100 quilòmetres al llarg de les 50 ciutats de l'Estat espanyol: "Es semblava com una cosa impossible i això és el més bonic, quan tens alguna cosa en contra i ho aconsegueixes salvant les adversitats. Per contra avui un jove de 32 anys i veí de Les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) ha patit una "mort sobtada" 48 hores després de córrer la Mitja Marató de Granollers.\nJosé Luis J.B., va anar a la Mútua del Carme de Granollers només per acompanyar el seu fill en una visita. Un cop allà, es va trobar malament i va morir de manera fulminant, segons han confirmat fonts de la mateixa Mútua.\nNo és fàcil", ha explicat Ricardo Abad en un acte amb el seu patrocinador Pronokal al port olímpic de la capital catalana, just després de completar la seva última marató en aquesta odissea particular.\nEl passat octubre va entrar en el llibre Guiness dels rècords en sumar 366 maratons consecutius, superant el belga Stefan Engel.\n"Si amb alguna cosa em quedo-ha relatat Abad-és d'animar la gent a superar els sots del dia a dia. Això m'ha ajudat molt. Hi ha moments de soledat, moments físicament molt durs, amb grip, amb febre i el pensament de quedar ficat al llit. Molts dies et fas preguntes i no trobes respostes".\nAquest navarrès de 41 anys ha recorregut en 500 dies un total de 21.097,5 quilòmetres en més de 2.000 hores, visitant les 50 ciutats de l'Estat espanyol i participant en tretze maratons oficials. Vint parells de sabatilles destrossades ho testifiquen.\n"Són dades que no són fàcils i dóna molt vertigen mirar enrere. No només cal estar preparat físicament, sinó també mentalment convençut del que fas. Tens crisi i dies en què es passa malament. Però avui és un dia que difícilment oblidaré", ha reconegut Abad.\nNo només corre aquest navarrès, casat i amb una filla de sis anys, amb l'objectiu de superar els seus propis límits, sinó que la seva intenció és també solidària, ja que ha recaptat 12.600 euros que donarà a l'Associació Navarra en favor de Persones amb Discapacitat Intel·lectual (ANFAS).\n"Què ve després?", S'ha preguntat Abad. "No ho sé. Em fa por, esperaré uns dies i després ja veurem. No és fàcil estar cada dia corrent, però em sento un privilegiat".\nPerquè, ha dit, no es considera "una cosa rara, sinó un amant de l'esport a qui li agrada marcar-se reptes i viure al límit". I ha conclòs: "A vegades no saps d'on et ve aquesta força de voluntat. Però cada vegada em sento millor i sóc més feliç. És una cosa que es porta dins".\nMor de forma sobtada un veí de les Franqueses de 32 anys 48 hores després de fer la Mitja Marató\nUn jove de 32 anys i veí de Les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental) va perdre la vida per "mort sobtada" 48 hores després de córrer la Mitja Marató de Granollers.\nL'home, José Luis J.B., va anar a la Mútua del Carme de Granollers només per acompanyar el seu fill en una visita. Un cop allà, es va trobar malament i va morir de manera fulminant, segons han confirmat fonts de la mateixa Mútua.\nEls metges que el van atendre "no poden assegurar" una relació directa entre la mort i el sobreesforç de la carrera. El veí de les Franqueses mort feia esport regularment i no era la primera vegada que disputava la Mitja.\nEls metges que el van atendre d'urgència no van poder fer res per a salvar-li la vida i el cos va ser traslladat directament de la Mútua al Tanatori de Granollers. L'home havia corregut el diumenge La Mitja Marató de Granollers-Les Franqueses-La Garriga, de 21 quilòmetres. Era una persona que feia esport regularment i que havia fet la mitja en altres ocasions, segons han informat fonts de l'Ajuntament de Les Franqueses, d'on era veí.\nEl president de l'Associació Esportiva la Mitja, Toni Cornellas, ha explicat que l'home va acabar la cursa amb normalitat. Va fer un temps d'1:57 minuts i va fer una marca "molt regular" en tots els trams. Cornellas també ha indicat que no es té cap constància que el corredor hagués estat atès per cap metge durant la cursa ni en els hospitals instal·lats a l'arribada. Cornellas ha explicat que, segons li han dit els metges que han tractat aquest cas, "el cor és un misteri" i que per això no es pot relacionar una causa directa amb la cursa.\nDe totes maneres, ha recordat la necessitat de fer-se una revisió mèdica abans de fer una cursa com la Mitja de Granollers. També ha recordat que en l'edició de fa uns anys un jove de Montmeló va morir de manera fulminant mentre corria la cursa, a l'alçada de les Franqueses.\nEtiquetes de comentaris: Barcelona, Espanya, Granollers, Nafarroa\nJaume Solà, director de l’ACA (2004-2006), denunci...\nL’Esquerra Plural denuncia que el període de prova...\nJosep Maria Matas (CiU) va facturar a l'ACM, sent ...\nCondemnen a Espanya per la mort d'un senegalès a q...\nConfia CCOO: La reforma laboral del PP és "el fina...\nRússia acusa als EUA de crueltat contra els activi...\nLa màfia mentidera del PP inflà el dèficit per exc...\nMartín Vasco (PP) va cobrar 300.000 € de la trama ...\nEls metges alerten que el sistema sanitari pot est...\nAlbiol: “Volem saber quan costarà la remodelació d...\nPierre Laurent (PEE): Grècia: Qui sembra la misèri...\nRicardo Abad estableix el rècord de 500 maratons e...


Amb els nens i altres coses: Una catifa nova.\nUna catifa nova.\nAmb aquest títol sembla una catifa important. Només és un granny square enorme amb una última volta a punt de cranc. Queda petita, però s'ha acabat la llana. Al costat del llit de la Marta queda força bé, més de cara a l'hivern.\nHe vist també aquest cactus, sembla nevat, oi? M'ha agradat tant que he corregut a fer-li una foto:\ncheli 19 de novembre, 2009 19:46\nvols dir que hi podrà posar els peus la Marta? sembla que li ha agradat força als gats : )


Les Dunes de l’Auir | Sendes Urbanes Gandia\nSenda Urbana de l’Auir\nMarina: Parada cada 15min en Carrer Alcoi. L2.\nSaforBici: Estació al Passeig Rosa dels Vents.\nTélécharger dans: KML\nLa Senda Marró arriba fins a la platja de l’Auir, una de les poques platges verges del litoral valencià que conserva intacte el sistema dunar. Un passeig lineal pels diferents parcs i espais verds de la zona de la Platja de Gandia, que compten amb una interessant i variada flora com la que trobem al Parc del Clot de la Mota o a la plaça Rosa dels Vents, lloc d’eixida d’aquest itinerari.\nPlaça Rosa dels Vents i Parc del Clot de la Mota\nLa Senda comença a la plaça Rosa dels Vents des de la qual iniciem la marxa pel passeig del mateix nom. Caminem sota l’ombra dels plataners fins a arribar al Parc del Clot de la Mota, una antiga zona de marjal amb un brollador d’aigua natural que fou dessecat per convertir-lo en l’actual parc urbà.\nAquest espai natural comptava amb una extensió d‘uns 51.000 m² entre dos ecosistemes típics de la nostra zona litoral, per una banda la zona de les dunes, “mota”, i per l’altra, la zona de les marjals, “clot”, amb una vegetació palustre i aquàtica, refugi d’aus aquàtiques que va propiciar que fóra utilitzada com a vedat de caça.\nL’any 1991, mitjançant el Pla General d’Ordenació Urbana de la ciutat, es decideix reconvertir aquesta zona molt degradada en un parc d’ús públic, amb la intenció de frenar la gran expansió urbanística a la qual estava sotmesa la zona de la Platja, així com dotar-la de zones verdes.\nDesprés de gaudir d’aquest espai reprenem el nostre camí, travessem el Parc Serrania, amb ficus i magnòlies de considerable grandària. Enllacem els diferents jardins i parcs fins a arribar al final de la Platja urbanitzada on ens toparem amb un immens jardí ple de pins i palmeres que pertany a la finca privada de Rústiques SA, una empresa familiar propietària de gran part dels terrenys que pertanyen a la Platja i al paratge natural de l’Auir.\nEns dirigim cap a la línia de costa, finalitza el tram urbà de la senda per a tot plegat endinsar-nos en una de les zones més atractives i singulars de la Safor.\nPlatja de L’Auir\nLa platja de l’Auir és una de les poques platges verges del litoral valencià que conserva intacte el sistema dunar i acull espècies de flora i fauna molt adaptades a aquest medi de condicions extremes de salinitat i erosió produïda pel vent marí.\nDarrere de les dunes trobem un estret viarany que ens condueix fins a unes passarel•les de fusta que faciliten l’accés a una ampla i neta platja d’arena daurada. Sense eixir-nos del camí marcat, per tal d’evitar afectar negativament la fauna autòctona i els invertebrats que hi habiten.\nLes dunes són acumulacions d’arena generades pel vent. Les platges d’arena es formen pels corrents, les marees i l’onatge. La platja de l’Auir pertany a les denominades platges de costa baixa, on és habitual la formació de cordons litorals per l’acumulació de grans volums d’arena a causa de l’erosió i l’aportació de sediments. Les dunes avancen terra endins i creen mants d’arena que poden estendre’s diversos quilòmetres.\nAquest sistema dunar es divideix en diferents parts, en una primera línia es troben les dunes embrionàries i darrere les dunes mòbils, on creixen herbàcies, sobretot gramínies, encarregades d’anar acumulant arena gràcies a un extens sistema d’arrels. A les dunes posteriors la situació canvia, ja que el substrat de les dunes està millor fixat gràcies a la presència de plantes llenyoses. A continuació ve la zona del salobrar on s’acumula aigua dolça amb una salinitat elevada on creixen els joncs. I ja per últim, es troba una zona de bosc típic mediterrani amb pins i llentiscles.\nRecomanem pujar a les passarel·les per poder contemplar l’extensió dunar, que miraculosament s’ha conservat en molt bon estat i on trobem exemples de fauna endèmica en regressió com el mol·lusc Xerosecta explanata.\nCamí dels eucaliptus\nDes del pàrquing ens dirigim direcció a la carretera Natzaret – Oliva que uneix Gandia amb Xeraco per la costa. En arribar a la carretera girarem a la nostra esquerra en direcció a la Platja nord fins a arribar a una redona, punt on ens desviarem a la dreta per un camí rural tancat amb portes i accés permés per un lateral.\nUn camí asfaltat s’endinsa en la zona de la restinga, actualment un terreny degradat per l’abandonament del seu ús agrícola, però que al seu origen comptava amb un bosc típic de devesa mediterrània.\nEl camí agrícola, envoltat de grans eucaliptus, transcorre per la Marjal, zona humida d’aiguamolls, amb una rica biodiversitat natural, especialment d’aus i xicotets invertebrats, on creix, entre la bova, l’única planta endèmica de les nostres zones humides: l’escrofulària.\nEn algunes zones de la Marjal encara perdura l’ús agrícola, alguns terrenys de cultiu pertanyen a l’empresa Rústiques SA, amb predomini del conreu d’hortalisses. Més avant trobarem camps de tarongers, cultiu per excel·lència en la comarca, i que va substituir a l’anterior cultiu de l’arròs, aliment bàsic de la gastronomia valenciana.\nLa Marjal dels Borrons\nEl passeig finalitza a la marjal dels Borrons, un llac artificial fet pel projecte Xarxa Natura 2000, amb l’objectiu de mantenir i difondre la importància ecològica dels aiguamolls. Ací trobem moltes espècies d’aus i una rica vegetació palustre. Aquest espai és reserva del samaruc, peix endèmic valencià, actualment en perill d’extinció.\nLa senda continua fins a l’Ullal Fosc, un brollador natural d’aigua dolça a les faldes del Castell de Bairén. A partir d’ací, el camí torna a estar asfaltat conduint-nos fins al Centre d’Interpretació Aula Natura, al paratge de l’Alqueria del Duc i de l’Estany Gran.\nQuan eixim de l’Alqueria del Duc agafem el camí que ens condueix de nou a la Platja, per l’eixida del carrer Alcoi per a arribar, finalment, al punt inicial d’aquesta senda marró.\nSenda Venècia, el Grau i la mar


Màxima de 17ºC i mínima de 9ºC. De bon matí la pluja queia de nou. La intensitat era mínima però suficient per anar mullant carrers de nou. Durant el dia el sol ha fet sèries. Es deixava veure i s'amagava sota uns núvols farcits d'aigua amenaçadora. El cel presentava totes les tonalitats possibles amb una varietat de posats important. Finalment ha estat al vespre, quan la pluja ha fet acte de presència de nou, per seguir regant atmosfera primaveral festiva. Continuem amb el nostre particular Torneig de Copa Davis tennístic. Avui tocava de nou, tot i no poder començar un partit per una revinclada al turmell. Res massa greu però suficient per decidir fer bondat. Així que ens enfundem el xandall de nou i repòs total per no liar-la més del compte. Demà toca la cursa de les escales. Aquesta festa esportiva en format esglaó per tot runner que desitja compartir gambades d'una manera diferent. Esperem poder ser-hi d'una manera o una altra i no deixar perdre el moment de visitar les raconades del poble pujant i baixant escales.\nPublicat per Albi a 23:26


Promoció 2015-2016 » 2010 » Abril\nDu una Rosa vermella i ha salvat una donzella,\nés un cavaller Sant , muntat\nen un cavall blanc… QUI ÉS?\nUns dies abans de Sant Jordi hem anat realitzant activitats diverses per preparar la festa. Sant Jordi és una festa molt bonica i la preparem amb molta il.lusió.\nEntre tots hem recordat la llegenda, hem inventat rodolins i com cada any hem fet una rosa per regalar a les persones que estimem i una titella per decorar l'escola i casa nostra.\nAquest any, a més a més, hem fet un àlbum amb els treballs dels castellers i que serà, esperem, una bona sorpresa per la nostra familia.\nFent la rosa hem treballat continguts de diferents àrees. A part de ser un treball manual també hem fet valors (regalem a qui estimem, ens ajudem, … ), el coneixement de l'entorn (Sant Jordi, festa tradicional de Catatlunya; les parts d'una flor), llenguatge (entendre com es fa una rosa de paper i saber-ho explicar), matemàtiques (llarg-curt, tonalitats del vermell, el cercle, molt-poc-bastants, més i menys…). En fi, de fet a educació infantil gairebé totes les activitats que realitzem estan interrelacionades amb les diferents àrees de coneixement, així afavorim la formació integral dels nostres infants.\nYou are currently browsing the El bloc de la classe dels esquirols weblog archives for Abril, 2010.


Capmany pateix destrosses a equipaments municipals i a vehicles - Empordà\nCapmany pateix destrosses a equipaments municipals i a vehicles\nA les dues darreres setmanes s'han malmès diversos elements urbans . També han aparegut ratllats o pintats cotxes de particulars\nDDG 16.10.2017 | 16:07\nL'Ajuntament de Capmany ha denunciat públicament que des de fa un parell de setmanes estan patint actes incívics. Se'ls ha malmès diversos equipaments municipals i vehicles de particulars.\nL'alcalde, Joan Fuentes, ha fet públic un comunicat a través de les xarxes on manifesta que "han patit danys a la parada del bus, les finestres del magatzem municipal, el reg automàtic, moltes jardineres de fusta i algunes tanques que protegien obres acabades d'executar".\nAfegeix que també hi ha hagut danys a vehicles. "Un nombre considerable de cotxes de veïns del poble, aparcats al carrer del Pont i d'altres al pàrquing públic del camp de la Milagros, han estat ratllats, alguns reiteradament i amb dibuixos de molt mal gust", relata l'alcalde.\nL'Ajuntament ha presentat denuncia i demana col·laboració als veïns per aportar qualsevol dada que ajudi a identificar els responsables.\nCapmany investiga el trencament de vidres a cotxes\nCapmany alerta als Mossos de l'aparició de cotxes amb vidres trencats\nCapmany acull 150 participants en el debut de la Marxa del Porró


Notícies - Obre a Sant Cugat el QGats Cat Cafè, el primer bar de gats de la comarca\nL'establiment ha obert aquest dimarts a la tarda i acull set gats provinents de protectores\nEls clients poden tenir contacte amb els gats\nel 10/oct/18 Albert Prat Societat PDF\nEl primer bar de gats de la comarca ha obert al carrer de la Creu aquest dimarts. El Qgats Cat Cafè acull set gats provinents de protectores i segueix la tradició d'altres països com els Estats Units o el Japó, on aquesta mena d'establiments són habituals. La impulsora de l'espai, Mari Fortuño, ha visitat el 'Sant Cugat a fons' aquest dimarts dins la secció 'Gat i gos' i ha explicat el projecte.\nFortuño, acompanyada de Francesc Codonyés d''El Cau Amic', ha explicat que la normativa de l'espai serà 'molt estricta' per respectar el benestar dels gats. L'aforament està limitat a 20 persones i es recomana reservar hora a través del web. Els felins, que han estat seleccionats per la seva sociabilitat, es poden adoptar mitjançant l'adopció responsable i obren una via per donar sortida als gats que necessiten una nova llar, com ha explicat Codonyés.\nL'espai ofereix tant begudes com menjar ecològics. Fortuño ha assenyalat que l'espai ha generat 'molta expectació' i s'ha mostrat esperançada en que es podrà consolidar a la ciutat. El preu de l'entrada és de sis euros amb una beguda calenta, cafè o té, inclosa. L'espai estarà obert de dimarts a dissabte de dos quarts de deu del matí a dos quarts d'una i de dos quarts de cinc de la tarda a dos quarts de nou del vespre.\nTall incrustat: Mari Fortuño\nÉs una cafeteria molt peculiar perquè té gats. La idea és que la gent vagi allà, prengui alguna cosa i estigui amb els gats que viuen al local.


Textos de un antisistema: Entrevista: “Aprenguem de Tahrir: per la unitat en la lluita”\nAbdennur Prado: En primer lloc voldria agrair-te el contestar aquesta entrevista…\nDavid Karvala: Al contrari, gràcies a vosaltres per concedir-me aquest espai per expressar-me.\nEl feixisme ha demostrat una gran capacitat de mutació. Avui és capaç d'invocar valors temps enrere progressistes per justificar el rebuig a les minories. Quines serien les característiques específiques de l'actual feixisme?\nCom dius, el feixisme és camaleònic. També se l’ha titllat de ‘carronyer ideològic’. En això no ha canviat pel que fa als anys 30. Aleshores es va aprofitar de l'estès antisemitisme, o judeofòbia, així com, a l'Estat espanyol i Àustria, del catolicisme conservador. Avui la seva principal arma és la islamofòbia. Però també alguns feixistes fingeixen una preocupació pels drets de les dones, o dels gais, argumentant, falsament, que l'islam els perjudica més que altres religions. Un article molt interessant de Ghassan Makarem, un amic i company anticapitalista a Beirut, explica com l'homofòbia, que existeix tant en el món musulmà com a Occident, va ser fomentada allà precisament per l'imperialisme occidental (La liberación Gay en Oriente Medio).\nTornant a la pregunta, diria que jo m'oposo a tot racisme, islamofòbia, opressió de les dones, homofòbia; a totes les opressions impulsades pel capitalisme. El feixisme —tant l'actual com l'històric— en el fons defensa a ultrança el capitalisme, i per tant promou totes aquestes opressions.\nEl que succeeix és que alguns dirigents feixistes intenten enfrontar a diferents grups oprimits entre ells. Hem de ser més intel·ligents que ells i evitar caure en el parany. Per això, creàrem Unitat Contra el Feixisme i el Racisme (UCFR), un moviment molt ampli que lluita contra l'extrema dreta: amb propaganda (produïm 100.000 octavetes per la recent campanya electoral, que es van repartir per tot Catalunya), mobilitzacions, xerrades, etc. Desemmascarem als feixistes trajejats —aquí, Plataforma per Catalunya (PxC)— demostrant el que són realment.\nPels poders econòmics, el feixisme pot ser un gran negoci. Quines lliçons podem recuperar del que ha succeït a Espanya, Itàlia i Alemanya el segle passat? Hi ha perill que la història es repeteixi?\nSi existeix un perill. Recordo que als anys ‘80, un vell revolucionari d'origen palestí, Tony Cliff, deia que veure el creixement del Front Nacional de Le Pen li feia sentir que vivia els anys 30 a càmera lenta. La càmera anava més lenta del que ell temia, però ara potser s'ha accelerat. Ja hi ha hagut participació minoritària de feixistes en el govern d'alguns països europeus, com Àustria i Itàlia. Grups d'extrema dreta creixen gairebé per tot arreu. I per descomptat, ens trobem en una profunda crisi, no solament econòmica —la pitjor des del crack de 1929— sinó també política. La gent sent un gran desencís, fins i tot desesperació, i massa persones estan disposades a fer cas a les mentides dels feixistes. Als anys ‘30, com dius, els principals beneficiaris van ser les grans empreses. Firmes com Volkswagen, Hugo Boss, Siemens i moltes més es van enriquir amb els nazis (sense oblidar empreses nord-americanes com IBM o Coca Cola). Els grans perdedors, a més del poble jueu, va ser la classe treballadora autòctona, amb la destrucció total del moviment sindical i dels partits progressistes.\nAra mateix, salvant a alguns individus aïllats, la classe capitalista no opta pel feixisme. Però els grups feixistes intenten establir-se, aprofitant qualsevol suport que puguin rebre. El perill és que, si assoleixen fer-se forts, poden convertir-se en el futur en una opció real per la burgesia, un instrument amb el qual aixafar la resistència contra el capitalisme.\nMolts dirigents feixistes utilitzen una retòrica radical —i, amb les seves crítiques cap a la globalització neoliberal, Anglada de PxC no és gens original en aquest ni en cap altre sentit—, però cada vegada que el feixisme ha arribat al poder ho ha fet amb el suport i en interès de la burgesia.\nSi existeix un element comú a aquests moviments, aquest seria el rebuig a l'estranger. Quin paper juga la islamofòbia en aquest discurs?\nLa islamofòbia juga el mateix paper avui que va jugar l'antisemitisme en els anys ‘30. Funciona com una espècie de cinta adhesiva ideològica, per ajuntar elements diversos i tapar els buits.\nLa islamofòbia serveix molt bé als feixistes perquè està molt estesa, fins i tot acceptada, en espais on altres formes de racisme són mal vistes. Els governs occidentals fomenten la islamofòbia, especialment des del 11-S, i no és infreqüent escoltar idees islamòfobes de gent que se suposa que és d'esquerres, fins i tot de l'esquerra radical.\nD'aquesta manera, els feixistes poden obrir-se un espai i aconseguir un suport que els seria inassolible si es presentessin obertament com el que són.\nDavant aquesta situació, hem de fer diverses coses. Primer, rebutjar fermament la islamofòbia. És a dir, combatre la idea que totes les persones musulmanes són retrògrades, extremistes, etc., que l'islam com religió és pitjor que altres creences. Hem de defensar el dret de les musulmanes —com el de totes les dones— a vestir-se com vulguin; que duguin vel o no ha de dependre només d'elles. A on una comunitat musulmana necessita construir un lloc per poder resar en condicions dignes, cal combatre qualsevol campanya racista que s'aixequi en la seva contra.\nJo sóc ateu; aquesta és la meva opció. Es tracta de defensar el dret de les meves veïnes i veïns a exercir la seva.\nEn tot això, podem trobar-nos enfrontats a gent molt variada, des de feixistes en tota regla, fins a persones que simplement estan mal informades. És important entendre la diferència; els primers són l'enemic irreconciliable. Amb els segons hem de buscar maneres de dialogar. Fins i tot pot haver temes on coincidim, per exemple en una lluita contra el tancament d'un centre mèdic en el barri. Si la gent musulmana participa en aquest tipus de mobilització de manera natural, com una part més del barri, és la millor manera de superar les confusions. I de passada, si assolim parlar amb aquests veïns que tenen idees confuses, podem intentar explicar-los que la islamofòbia obre la porta als feixistes, que són els enemics de tots nosaltres. De fet, aquesta és una lliçó que haurien d'aprendre els polítics que juguen amb la retòrica islamòfoba.\nUn exemple d'aquests moviments a Espanya és Plataforma per Catalunya. Per què creus que el primer partit feixista espanyol amb possibilitats d'entrar en les institucions ha sorgit, precisament, a Catalunya?\nAlguna gent intenta explicar això sobre la base de la cultura catalana, les xifres d'immigració, o qui sap què. Em sembla que l'explicació és més senzilla: mala sort. Les condicions perquè sorgeixi aquest tipus de partit feixista disfressat existeixen a gairebé tota Europa. On arrela depèn, primer, del lloc on algun dirigent de l'extrema dreta capti la necessitat d'amagar els uniformes i els discursos explícitament feixistes i comenci a organitzar-se darrera de la màscara del ‘populisme’ xenòfob. Tenim a Anglada de la ciutat catalana de Vic, però podria haver estat un Rodríguez castellà, o un Jiménez andalús.\nTenim constància que PxC té la intenció d'estendre's a altres parts de l'Estat espanyol. Gràcies, en part, al treball d’Unitat Contra el Feixisme i el Racisme, Anglada no va assolir entrar al Congrés en les eleccions del passat 20N, el que hauria augmentat les seves possibilitats de créixer fora de Catalunya. Tanmateix el risc existeix.\nLa conclusió és que la gent de la resta de l'Estat ha d'estar alerta, i no creure que el feixisme amb traje és un perill limitat a Catalunya.\nCom bé dius, "el feixisme és un enemic que cal combatre". No obstant això, no veiem que les institucions estiguin per la feina, i fins i tot apliquen polítiques que són favorables a l'avenç del feixisme. En quina mesura la conjuntura actual afavoreix aquest avenç?\nEl paper dels partits institucionals és escandalós. Les lleis d'estrangeria defineixen a les persones immigrades com un problema, no com éssers humans. Les mesures institucionals que estan adoptant contra els drets de les musulmanes a vestir-se com vulguin concedeixen un punt bàsic als feixistes; que és justificable negar-li els seus drets a una part de la població en funció de la seva religió, el seu origen o el seu sexe. Per què ho fan aquests polítics que se suposen demòcrates? Creo que tenen dos motius, ambdós inconfessables.\nD'una banda, veuen que l'extrema dreta guanya vots amb els seus discursos xenòfobs, i pensen “per què no buscar aquests vots per a mi?” Així que en comptes de contrarestar les mentides racistes, les amplifiquen. El resultat inevitable, amb el temps, és que fan més respectables i més esteses les idees racistes. Acaben augmentant el vot feixista, com ha passat a França.\nD'altra banda, no podem oblidar que estem davant la pitjor crisi des dels anys ‘30. Quan veiem com els rics van gaudir del boom, sense compartir-lo amb nosaltres, i que ara aquests mateixos rics volen que la gent pobre i treballadora paguem el cost de la seva crisi, amb retallades, el més lògic seria que els culpéssim a ells. És més que evident que els rics són els responsables. Així que els polítics i els partits que defensen aquest sistema —que són gairebé tots els partits institucionals— tenen interès en que culpem a un altre grup; en aquest cas als immigrants pobres del sud. (Per descomptat, mai se'ls ocorre culpar als immigrants rics del nord; els executius, banquers, etc. internacionals). Ni tan sols cal que aquests polítics siguin personalment racistes, és només que avantposen els beneficis a qualsevol principi democràtic.\nLa majoria dels moviments feixistes actuals donen suport a Israel, on en molts casos han estat rebuts i complimentats. Creus que l'Estat d'Israel, més específicament el sionisme, té algun paper en l'auge dels nous feixismes europeus?\nRealment no gaire. És veritat que l'Estat israelià ha fet molt per fomentar la islamofòbia, el que contribueix al brou de cultiu en el qual es mou la majoria dels nous grups feixistes. També és cert que molts d'aquests grups han declarat el seu suport a Israel, fins i tot han visitat el país; normalment com convidats del partit de l'extrema dreta de Lieberman.\nPerò crec que només fan aquestes visites per poder dir “mirin, donem suport a Israel, no podem ser nazis”. Igual que alguns a l'esquerra —i, de fet, com volen els dirigents israelians— presenten el sionisme com si representés la religió o al poble jueu. En realitat, el sionisme és una ideologia política exclusivista i racista, que res té a veure amb la tradició progressista i oberta de molta gent jueva del passat —pensem en Marx, Rosa Luxemburg, Trotsky, Albert Einstein…— i de bastants persones d'origen jueu avui, com Noam Chomsky o Naomi Klein. De fet, el corrent polític al qual pertanyo, la International Socialist Tendency, va ser fundada per un jueu palestí, el marxista revolucionari i antisionista Tony Cliff; el seu nom original era Ygal Gluckstein. Però avui dia persones així són una minoria (encara que una minoria creixent) entre les persones de descendència jueva.\nRealment, és lògic que un partit d'extrema dreta doni suport al sionisme. Dit això, cal reconèixer que veus importants dins d'Israel adverteixen contra aquests partits. El diari Haaretz, per exemple, ha criticat les connexions nazis de Filip Dewinter, dirigent del partit flamenc d'extrema dreta Vlaams Belang, i col·laborador de PxC, dient que és “una vergonya” que els haguessin convidat a Israel.\nA Gran Bretanya, el partit del nazisme trajejat, el British National Party, ha sofert una important caiguda electoral, gràcies en gran part a Unity Against Fascism, moviment germà d’UCFR. L'extrema dreta ha adoptat la forma de la English Defence League (EDL, Lliga de defensa d'Anglaterra). Es basa en hooligans de futbol, i la seva activitat principal és emborratxar-se i portar a terme ‘manifestacions’, suposadament contra l'islamisme radical. A la pràctica, agredeixen violentament a tota la comunitat musulmana. S'organitzen de manera paramilitar, amb ‘divisions’, cadascuna sota un comandant. Doncs bé, van declarar que havien format una divisió jueva; també diuen tenir una divisió sij —aprofitant els xocs sectaris entre sijs i musulmans en algunes parts del sud d'Àsia— així com una divisió gai.\nLes organitzacions jueves a GB —que no són el mateix que l'Estat d'Israel, però si senten molta simpatia cap a ell—, rebutgen la EDL. Cap grup jueu representatiu els dóna suport. Saben que encara que la EDL oneja banderes israelianes, tenen simpatitzants nazis i antisemites entre les seves files.\nAquí, Anglada de PxC ha declarat el seu suport a Israel, però, fins fa molt poc, tenia com cap de llista a Cornellà a un skin nazi defensor de Hitler.\nResumint, crec que és important reconèixer que encara que el racisme més publicitat de l'extrema dreta actual és la islamofòbia, l'antisemitisme no ha desaparegut.\nPer això, hem d'assegurar-nos que els nazis no puguin infiltrar-se en el moviment de solidaritat amb Palestina. Igual que molts dirigents jueus que simpatitzen amb Israel han rebutjat l'amistat ‘’del feixisme islamòfob, els qui donem suport a Palestina hem de tenir clar que els nazis no són aliats nostres. Sembla estrany si més no haver d'explicar-ho, però existeixen confusions sobre aquesta qüestió. L'intel·lectual d'esquerres libanès Gilbert Achcar ha descrit el vergonyós historial d'alguns sectors àrabs o musulmans referent a això. Un cas cèlebre va ser el del Mufti de Jerusalem que es va aliar amb Hitler als anys ‘30.\nEn canvi, malgrat les nostres diferències amb els sionistes respecte a Palestina, si ells estan disposats a col·laborar en la lluita contra el feixisme aquí, no tinc res que objectar; més aviat, estic molt a favor. En realitat, els planteja un dilema.\nTràgicament, van perdre a famílies senceres en l'Holocaust i tenen moltíssim interès en evitar que el feixisme torni a sorgir. Però tota la ideologia del sionisme, tota la justificació de l'existència de l'Estat israelià, és que tota la gent no jueva és antisemita, amb la qual cosa l'única solució possible és un Estat propi per a la gent jueva. La lluita unitària contra el feixisme i contra tot tipus de racisme —incloent tant la islamofòbia com l'antisemitisme— no només és efectiva contra l'extrema dreta. També demostra les contradiccions del sionisme. Els toca a ells resoldre-les.\nHas estat al Caire, enmig de les revoltes àrabs. Quin paper creus que ha jugat l'islam en les revoltes? Què els diries a aquells que afirmen que aquestes revoltes són obra de l'imperi?\nCelebro totalment aquestes revolucions. Conec bastant bé el cas egipci i sé que és la culminació d'anys de lluita per part de moviments molt diversos: gent treballadora i estudiants; grups feministes i pels drets humans; nacionalistes àrabs, islamistes, les meves companyes i companys del grup Socialista Revolucionari (RSG)…\nLes forces islamistes són molt diverses, i són només una part del moviment. L'organització dels Germans Musulmans (HHMM) ha jugat un paper bastant contradictori i vacil·lant. De vegades ha participat en les lluites, sobretot quan la seva joventut els ha empès (la col·laboració entre estudiants islamistes i el RSG a les universitats ha contribuït bastant a la unitat d'acció). Però massa vegades, la direcció dels HHMM intenta arribar a acords amb el poder i dóna l'esquena a les mobilitzacions.\nAra, els grups salafistes tenen una creixent importància, però ells tampoc són un bloc homogeni: alguns s'inclinen per reprimir a les dones i atacar a la minoria cristiana, copta; uns altres participen en la lluita contra els militars, per exemple a Tahrir aquest novembre passat.\nEn resum, és obvi que l'islam és un factor en aquestes revoltes, però no és l'únic, ni tan sols el més important.\nA Líbia o Síria, on la repressió va ser fins i tot més forta que a Egipte, la mesquita era l'únic lloc on la gent podia reunir-se, així que aquí, ara com ara, sembla que l'islamisme té més pes. Però crec que conforme vagin avançant aquestes revolucions, els debats polítics s'ampliaran i diversificaran. Molta gent oblida que en els últims anys del franquisme, moltes reunions de l'oposició es van celebrar en esglésies per fugir de la repressió. Durant una època, la Germanor Obrera d'Acció Catòlica va jugar un destacat paper en les lluites. Avui dia, a ningú se li ocorreria definir la transició com quelcom religiós.\nI si és un error atribuir les revolucions àrabs simplement a l'islam, veure-les com obra de l'imperialisme americà és estúpid (diria cec, però les meves amigues i amics cecs saben llegir i interpretar els fets prou bé com per no cometre aquestes bajanades).\nTots els dictadors el poder dels quals està sent qüestionat des del carrer han estat aliats lleials d'occident. Ningú ho nega en el cas de Mubarak o Ben Ali. Les fotos de Gadafi amb Aznar, Sarkozy, Blair, etc. també són molt clares. Un sector de l'esquerra intenta pintar a Bachar al Assad de anti-imperialista, però és mentida. Tan sols l'altre dia, un company meu a Beirut va penjar en el seu Facebook el text d'un pacte que Assad es proposava signar al 2004 amb Israel. Un pacte mitjançant el qual aquest atorgava grans concessions a Israel a canvi de recuperar només de manera simbòlica els Alts de Golán. Assad ha torturat a presos de Guantánamo sota les ordres de la CIA.\nLes forces anti-imperialistes al nord d'Àfrica i a l’Orient Mitjà són al carrer, no en els palaus. Qualsevol esquerra conseqüent ha d'entendre això. Lluitem per l'alliberament humà, no per afavorir a un dictador enfront d'un altre.\nAclareixo que donar suport al poble sirià contra Assad no implica, de cap manera, estar a favor d'una intervenció occidental a Síria, sinó tot el contrari. Qui més patiria sota un atac militar, o fins i tot sancions econòmiques, seria el propi poble. Si els dirigents occidentals volen promoure la democràcia a la regió, n'hi ha prou que deixin de finançar a Israel, i de vendre armes a les dictadures. No tenen cap dret a bombardejar un país simplement perquè qui ahir era el seu aliat ha deixat de ser-los útil.\nAixò ha de ser de calaix per algú d'esquerres. Jo, abans de participar a UCFR dedicava molt de temps a la Plataforma Aturem la Guerra, l'ampli moviment antibel·licista català. No necessito que cap fan d'un dictador em doni lliçons d’anti-imperialisme. Del que es tracta és de veure que l'enemic del meu enemic no és necessàriament el meu amic. Hem de donar suport a la lluita popular en tota la regió. La dreta dóna suport verbal en alguns casos, quan li convé; en altres casos protegeix la repressió. L'esquerra ha de ser més conseqüent.\nEn el teu article ‘L'esquerra i l'islam’ has denunciat la hipocresia de certa esquerra pel que fa a tot el que tingui a veure amb l'islam i amb els musulmans. De vegades els estereotips triomfen allà on un menys s’ho espera.\nJo, com activista anticapitalista que viu a Occident, poso l'èmfasi en el deure que té l'esquerra aquí de lluitar contra l'imperialisme, i de solidaritzar-se amb la gent musulmana a la que aquest oprimeix. El RSG a Egipte —grup germà d'En Lluita, organització en la qual jo milito— manté el mateix principi, i sempre que cal surten al carrer per donar suport a la minoria copta, oprimida en el seu país. Crec que hi ha certa esquerra occidental que no sap compaginar el seu propi ateisme amb el respecte cap a les creences dels altres. Això és en si mateix un problema, però davant les terribles campanyes islamòfobes actuals, és totalment inadmissible.\nQuè creus que podem fer els musulmans per contribuir a canviar aquesta dinàmica?\nJa sé que alguns “dirigents de la comunitat musulmana” adopten una actitud molt conservadora: pensen que poden resoldre els problemes exercint una diplomàcia discreta amb les autoritats. No és cert. No ha funcionat fins ara: aquestes mateixes autoritats han empresonat a desenes de musulmans sota falses acusacions de terrorisme islamista, així com han gastat milers de milions d'euros per portar a terme matances a l’Afganistan, l'Iraq etc. Ara amb la crisi, és encara menys probable que es puguin millorar les coses d'aquesta manera.\nJo crec que cal reformular la pregunta, perquè realment les persones musulmanes no són un bloc monolític; igual que la resta de la societat, hi ha musulmans rics, fins i tot molt rics, i uns altres molt pobres, sovint per culpa d'aquests mateixos rics. No tenen, ni de lluny, els mateixos interessos.\nL'actitud conservadora, la de no causar problemes i acceptar el sistema tal com és, coincideix amb els interessos d'un empresari musulmà. Bàsicament vol el mateix que qualsevol altre empresari: extreure el màxim de benefici de la seva plantilla, intentant fer que produeixin més a canvi de menys. No li interessa en absolut posar en qüestió la societat que l’ha fet ric.\nDes del punt de vista d'una persona a la que li retallen el salari, li tanquen el centre de salut, li lleven recursos de l'escola pública on van les seves filles i fills, el món sembla molt diferent.\nAixí que, què ha de fer una persona treballadora musulmana? Doncs el mateix que ha de fer qualsevol altra persona treballadora davant la crisi i les retallades socials; unir-se als moviments per a defensar els nostres drets. Si treballes, uneix-te a un sindicat, que millorarà les teves possibilitats de protegir les teves condicions laborals i evitar un acomiadament o una retallada salarial. Si vius a Catalunya i et preocupa el creixement de l'extrema dreta, participa a UCFR. Si al teu barri existeix una associació de veïnes i veïns, o una assemblea del moviment 15M —del moviment indignat—, ves a conèixer-los i comença a participar en les lluites per millorar les coses allà on visquis.\nCom he dit abans, és possible que al principi alguna gent et miri amb recel, però altres persones et rebran amb els braços oberts. De fet, ja hi ha activistes musulmans en el moviment sindical, veïnal i del 15M. Aquesta participació és la millor manera de superar les sospites, i les ximpleries que alguna gent creu respecte a l'islam.\nI més enllà d'aquests moviments socials, si ets anticapitalista, necessitem a més persones com tu. Ara a l'esquerra anticapitalista som poca gent, repartida en diferents grups. No puc parlar pels altres grups, però on jo milito, a En Lluita, no hi ha cap obstacle per militar en el grup i ser creient.\nSi estàs d'acord amb el que jo he dit, en efecte, si estàs per lluitar per canviar aquesta societat de cap a peus, per acabar amb l'explotació i l'opressió, amb les guerres, la fam i la pobresa, llavors pots creure en l'islam, però també ets anticapitalista i ens encantaria que col·laboressis amb el nostre grup. Si ets dona, duu el vel que vulguis o cap. Si ets home, vine amb barba i túnica o amb rastes i texans, no importa. Si vols canviar el món, i acabar amb totes les opressions —des de la islamofòbia fins a l'opressió de les dones—; si vols l'alliberament de Palestina i l'alliberament gai, tens un lloc a En Lluita. Si només coincideixes amb algunes de les nostres idees, podem i hem de treballar juntes i junts en el que compartim.\nEl món està malament, i es posarà pitjor si no fem res. Necessitem molta unitat i molta solidaritat, però si lluitem podem canviar les coses. Això ens ho han ensenyat les dones i els homes des de Tunis a Tahrir; hem d'aprendre la lliçó.\nFont original: David Karvala: “Aprendamos de Tahrir: por la unidad en la lucha”\nTraducció al català: Ferran Vargas


Notícícies 2017-2018 - Escola Futbol Ripollès\nEscola Futbol del Ripollès\n10 anys d'Escola 2009-2019\n..........tornar a notícies.............\nPRESELECCIÓ AUTONOMICA SUB-12\nLes nostres Jugadores Gemma Estany i Núria Benet han estat novament pre-selecionades per un entrenament amb la Selecció Catalana femenina Sub 12. Ens alegrem per aquest fet i sentim màxim orgull com a club. Seguiu gaudint de l’experiència i a per totes.\nL’Escola Futbol Ripollès com a mostra de solidaritat amb la societat volem col·laborar amb una proposta que ens ha arribat:\nSom uns alumnes de 3r d’ESO de l’escola Vedruna Ripoll, que davant de la necessitat d’aconseguir NOUS donants de SANG, hem decidit demanar ajuda al major nombre de persones possible. Sabent que la sang no es pot fabricar, precisem de la vostra col·laboració per seguir mantenint les reserves del banc de sang estables. Es per això que us convoquem el dia 20 de gener a la SALA EUDALD GRAELLS de Ripoll. Podeu venir de les 10 del mati a les 8 del vespre (de 14 a 16 el personal anirà a dinar), només seran deu minuts i el vostre gest pot salvar tres vides.\nAnimem a tots els pares i amics de l'Escola Futbol Ripollès que participin en aquesta iniciativa solidaria ja que algun dia la podem necessitar nosaltres.\nANUL·LACIÓ PARTICIPACIONS DE LOTERIA DE NADAL\nInformem que degut a la pèrdua queden anul·lats els talonaris nº 7 i nº 74 del nº 92530 que l'Escola Futbol Ripollès juga en el sorteig extraordinari de Nadal de la "Loteria Nacional" del dia 22 de desembre de 2017. Les participacions que queden anul·lades son les compreses entre els números 00151 i el 00175 i entre el 1826 i el 1850 totes elles incloses. Si alguna persona tingués en el seu poder una butlleta que coincideixi amb les numeracions esmentades cal que es posi en contacte amb els responsables del club.\nUn any mes l’Ajuntament de Ripoll conjuntament amb el Consell Esportiu del Ripollès organitzen la Gala de l’Esport en la edició del 2017. Es vol fer el reconeixement als esportistes de Ripoll que durant la temporada 2016-2017 ha destacat en els esports que participen.\nEs celebrarà el divendres dia 1 de desembre a partir de dos quarts de vuit a la Sala Eudald Graells de la capital de la comarca. S’entregaran els premis a esportistes i entitats, amb cinc categories previstes. Abans hi haurà una taula rodona amb el tema de debatre ESPORT EN FEMENÍ.\nL’equip Alevi A de l’Escola Futbol Ripollès serà reconegut per l’ascens a la categoria Preferent.\nA partir d'avui es posen a la venda les butlletes de la loteria de nadal per aquest any. És el número 92530 i esperem d'una vegada per totes que ens toqui.\nL'Escola Futbol Ripollès demà es sumarà a l'Aturada General pels fets succeïts a Catalunya com a mostra de suport a tota la població i a les institucions Catalanes.\nPRESENTACIÓ OFICIAL ESCOLA FUTBOL RIPOLLÈS\nEl proper diumenge 24 de setembre l'Escola Futbol Ripollès farem la presentació oficial dels equips i entrenadors per la temporada 2017 - 2018. Aquest any es ferà en el Mpal de Ripoll a partir de les 14:30 on mares, pares i seguidors podran gaudir dels 19 equips que tindrem enguany. Es preveu acabar just abans del partit de lliga de tercera catalana entre CF Ripoll i UNIÓ GIRONA A.C.E.\nEntrenament suspès dels equips Benjami\nEl proper dilluns dia 4 de setembre en el Mpal d'Esports de Ripoll es jugarà un partit benèfic entre el CF Ripoll i el Girona FC de primera divisió. Els beneficis es destinaran al desenvolupament de programes per la inclusió social. Per aquest motiu es suspenen els entrenaments previstos per la categoria Benjami.\nRevisió Mèdica obligatòria.\nLes revisions mediques a Campdevànol\nL'Escola Futbol Ripollès per facilitar als jugadors federats del club la realització de la revisió mèdica obligatòria ha contactat amb un Centre Mèdic homologat per la Federació Catalana de Futbol per tal de fer-les a casa nostra.\nAquest any estaran en el Mpal de Campdevànol els diesl 17 i 18 de juliol i també el 29 d'agost. L'horari serà des de les 15:00 i fins a les 20:00. Cal portar el DNI original.\nPodeu comprovar si està caducada a través del "PORTAL DEL FEDERAT" en l'apartat "Reconeixement".\nPer demanar hora s'ha de contactar amb la persona encarregada d'aquest tema Marti Capdevila 672160678 a partir del 3 de juliol entre les 17:30 i les 20:30 de dilluns a divendres. Abstenir-se de trucar fora d'aquesta franja horaria i els caps de setmana.\nRecordem també la obligatorietat de fer el pagament de la mutualitat a través del Portal abans de l'inici dels entrenaments.


Canal Brandia - Consorci del Ter\nPortada > El territori > Inventaris > Ruta del patrimoni cultural fluvial > Distribució i emmagatzematge: canals, recs, rescloses i preses > Canal Brandia\nEstà construït amb pedres recobertes amb ciment. Té una amplada que oscil·la entre 2,5 m i 3 m, una fondària d'1,70 m i una llargada de 1.572 m. L'amplada dels murs és de 50 cm. Per sobre del canal hi ha passos. Durant el seu recorregut presenta nou bagants: un de descàrrega, set entremig i un a la reixa. Abans d'arribar a la casa pinta, el canal, com que no està enganxat a la penya i per tenir major estabilitat, presenta contraforts exteriors per la banda dreta i tirants de ferro. En aquest darrer tram també hi ha dos rentadors que servien per rentar la roba als residents a l'habitatge que hi ha sobre la central.\nL'entorn està força brut de brossa i deixalles de tota mena, cosa que desmereix l'entorn i els atractius i els elements patrimonials que hom troba fins a la central. Des del pont de la Sala, que forma part de la ctra. C-38, es veu el canal penyat a la roca natural i descansant sobre una filera d'arcs de punt rodó. El paisatge per on passa el canal està dominat per vegetació riberenca i camps.\nRamon Brandia, veí de Camprodon, va demanar, l'abril del 1895, autorització per aprofitar l'aigua del Ter per a una fàbrica de filats. El Govern Civil va autoritzar la captació el maig del 1896. La fàbrica no es va edificar, però l'aprofitament es va realitzar, amb la captació de 2.000 l/s.\nParal·lel al riu per la banda dreta, entre el nucli de Sant Pau i la central Brandia.\nPortar aigua a la central Brandia.


Tornen els “Grans Vespres”, activitats lúdiques i físiques als complexos per a persones grans | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Tornen els “Grans Vespres”, activitats lúdiques i físiques als complexos per a persones grans\nTornen els “Grans Vespres”, activitats lúdiques i físiques als complexos per a persones grans\nA més, també s’ha posat en marxa una campanya amb l’objectiu d’eliminar els estereotips negatius que afecten les persones grans\nSOCIETAT. El cicle “Grans Vespres” d’activitats d’estiu organitzades als complexos per a persones grans torna a partir d’aquest dilluns 12 de juliol. Es tracta d’un programa d’activitats lúdiques i d’activitat física, que es faran durant la segona quinzena del mes, als vespres, de dilluns a dijous. Estan obertes no només a la gent gran usuària dels equipaments, sinó també a veïns i veïnes de l’entorn dels complexos de Sant Oleguer, Alexandra i Parc Central.\n“Grans Vespres” s’inaugura el dilluns 12, a partir de les 18.00 h, amb una “Master Class Fest Music”, al complex del Parc Central i, a les 19.00 h, a l’espai interior del Complex de Sant Oleguer.\nEn el trancurs avui de la presentació del programa d’activitats, que s’estrendrà fins al 28 de juliol, la regidora de Cicles de Vida, Sonia Sada ha recordat que “la primera edició va començar en moments de desconfinament postpandèmia i s’ha quedat a la programació municipal per la bona acceptació que va tenir. El programa és una bona manera de que les persones grans puguin mantenir la interrelació i reprendre en certa manera la sensació de normalitat”.\nPromoure una imatge positiva de la gent gran\nL’Ajuntament ha iniciat una campanya d’imatge amb l’objectiu d’eliminar els estereotips negatius que afecten les persones grans. L’increment de l’esperança de vida sense incapacitat ha convertit en obsolets molts dels conceptes relacionats amb les persones grans, però persisteixen un seguit d’estereotips lligats a l’edat que cal combatre, tant en el conjunt de la societat com entre les mateixes persones grans.\nTal i com ha explicat Sonia Sada, “sovint es transmet una imatge de les persones grans associada a persones fràgils, que necessiten assistència, vulnerables. Tanmateix, la gent gran és diversa i així ho volem transmetre amb una campanya fresca, divertida i inclusiva a tots els nivells”.\nLa campanya vol fugir dels estereotips i es centra en quatre grans conceptes o capacitats que distingeixen aquesta franja de població: Experiència, Vida Activa, Aprenentatge continu i Solidaritat.\nLa iniciativa compta amb l’aval de les pròpies persones grans que, per mitjà del Consell de la Gent Gran, han participat en la seva definició.\nAjuntament de Sabadell Consell de la Gent Gran Diari Sant Quirze Grans Vespres News SQ Sabadell Sonia Sada\t2021-07-06


Sant Hilari Sacalm, tercera parada de l'Open Girona BTT | Federació Catalana de Ciclisme\nLa localitat selvatana de Sant Hilari Sacalm serà l’escenari de la tercera prova de l’Open Girona BTT-Càrniques Celrà 2021 que torna aquest dissabte, 8 de maig. Habituats a circuits exigents, en els darrers anys Sant Hilari ha format part de l’Open i de nou les curses tindran lloc a la zona industrial La Bòbila, en un circuit intens i tècnic, que es va estrenar l’any passat.\nA les 15 hores, començarà les proves de base i a les 17h tindrà lloc la cursa dels grans. Abans caldrà confirmar la inscripció a la cursa i s’haurà de passar un control de temperatura.\nA nivell esportiu, es preveu una lluita intensa entre els dos primers classificats Gerard Blanch (Vilajuïga-EoBikes) i Mario Sinués (Tbikes BH- Amunt), primers classificats a la General Individual. A nivell femení, Txell Figueras (MMR Factory Team) disposa d’una diferència de punts en haver guanyat les dues primeres proves, tot i què haurà d’estar atenta a les seves possibles rivals Àgata Safont (Mondepra-Radikalbikes) i Jordina Muntadas (Corvi Team), segona i tercera a la general. Tota la informació i classificacions provisionals de l'Open Girona BTT 2021.\nLes inscripcions on-line estan obertes fins dijous a les 12 de la nit.\nInscripcions per la Kids Cup Sant Hilari Sacalm.\nInscripcions categoria Open Sant Hilari Sacalm.\nLa organització ha previst una zona d’aparcament d’autocaravanes a la zona del pavelló i s’ha delimitat l’accés a les zones d’inscripció, arribada i zones d’equip al personal d’organització, àrbitres, ciclistes i tècnics acreditats, per complir amb els protocols Covid-19. Es demana la màxima prudència i responsabilitat a tothom que participi o estigui present a la cursa. Els horaris previstos són:\nHoraris de control de llicències, confirmació d’inscripcions i recollida de placa són:\n13:45 a 14:40: Promoció (fins Infantils)\n15:30 a 16:30: Elits,Sub23, Juniors, Màster 30-40-50-60, Cadets, Fèmines,\nHoraris Open Girona BTT Sant Hilari Sacalm:\n15:00 h. 1a sortida: cursa Open XCO Categories Promoció :\nCIRCUIT DE 1 km. Prebenjamins 1 volta\nBenjamins 2 voltes\nCIRCUIT DE 3 km. Principiants 2 voltes\nCIRCUIT DE 3 km. Alevins 4 voltes\nInfantils 5 voltes\n17:00 h 2a sortida cursa Open XCO CategoriesCIRCUIT DE 8 km\nElit-Sub23 4 voltes\nJunior, M30 3 voltes\nFem Sub23, Fem Elit/M30, M40 3 voltes\nCadets, M50, Fem Junior 2 voltes\nM60, Fem Cadet 2 voltes\n17:15 h Lliurament de premis categories 1a sortida\n19:00 h Lliurament de premis categories 2a sortida


Aprovat el pressupost municipal per a 2017\nEl 20 de desembre, el Ple municipal va aprovar el pressupost municipal per a 2017 amb nou vots a favor (PSOE, Compromís, Esquerra Unida i Pavalur), dues abstencions (Ciutadans i Ara Puçol) i sis vots en contra (Partit Popular). El pressupost total frega els 15 milions d'euros, xifra que suposa un augment de 615.000 euros respecte al de 2016.\nEl pressupost de 2017 és equilibrat (els mateixos ingressos que despeses); s'ajusta a la Llei d'Estabilitat Pressupostària i Sostenibilitat Financera; compleix la regla de la despesa, el límit del deute i la Llei de Morositat; manté el període de pagament a proveïdors entre 8 i 10 dies; afavorix l'activitat econòmica i l'ocupació; amplia els diners per a polítiques socials i d'ocupació, i, a més, respon a les demandes que tindrem en un altre any difícil per a les famílies amb menys capacitat econòmica, que patixen situacions de desocupació de llarga durada.\nEntre les partides destaquen els augments en el conveni de serveis socials, en les beques per a llibres, en els programes d'ocupació i el projecte estrela, destinat a dinamitzar el barri del Vallet gràcies al suport europeu.\nPer a Compromís “és un pressupost, per primera vegada, participatiu, potent, real i de destacat caràcter social, sense privilegis ni distincions i que es gestionarà íntegrament des de l'Ajuntament, mantenint la qualitat de tots els serveis i prioritzant les necessitats de les persones més desprotegides”.\nDes d'Esquerra Unida “pensem que els pressupostos per al 2017 són pràctics i equilibrats, atenent demandes reals de la ciutadania, les famílies amb necessitats econòmiques, serveis que es presten al municipi, educació i cultura, medi ambient, l'eliminació de les barreres arquitectòniques i la memòria històrica”.\nPavalur ha votat a favor del pressupost i “de moment, compàs d'espera fins a l'adjudicació del concurs públic per al manteniment de les urbanitzacions que, com a prova de col·laboració, hi hem donat suport. Però queda un gran deute pendent: el carril per a vianants i ciclistes”.\nLa seua abstenció en el vot l'explica Ciutadans perquè “enguany els pressupostos augmenten en 600.000 euros, una xifra destacable. Però els més beneficiats d’este augment seran les urbanitzacions, amb una dotació de fins a 390.000 euros; esta dotació suposa un augment del 60% respecte a anys anteriors”.\nEn referir-se al pressupost, Ara Puçol preferix fer-ho amb ironia: “Pressupostos com a eina de transformació social? Deixa-ho estar, serà en una altra ocasió. Continuisme i adequació a l'administració electrònica”.\nFinalment, el Partit Popular ha votat en contra perquè “són els pressupostos de la incongruència; l'alcalde ha passat de voler eliminar la subvenció a les urbanitzacions a donar-los 390.000 €, un 61% més que l'any passat. Molt d’autobombo i poca preocupació per les persones. I pel que fa a les formes, lamentable”.


La Creu Roja alerta de l’empobriment de la gent gran a Catalunya en els propers anys | betevé Web\nMarta Font Marsal@MartaFontMarsal dijous 30 de març, 2017 , 14.51\nUn informe de l’organització revela que la majoria d’adults enquestats no cotitzaran prou per rebre la pensió de jubilació\nLa Creu Roja ha radiografiat la situació de vulnerabilitat de les famílies catalanes en un nou estudi. Segons el document, en un futur, a Catalunya "es veurà un empobriment molt greu de les persones de més de 65 anys". L'informe també mostra que un 40 % de les persones enquestades es troben en situació de pobresa crònica o persistent, és a dir, fa tres o més anys que la pateixen. A més, les xifres revelen que la pobresa energètica ha augmentat també fins a un 40 % des del 2012.\nSón algunes de les conclusions que s'extreuen de l'informe 'La cronificació de la pobresa', elaborat per l'Observatori de la Creu Roja de Catalunya. El que més preocupa a l'entitat, però, és el col·lectiu de més edat. No només perquè la desocupació és alta, sinó també perquè això pot repercutir en la quantitat de diners que rebran de la pensió de la jubilació.\nDe fet, entre la població activa, un 17 % de persones d'una mitjana de 41 anys no ha cotitzat mai. Segons Enric Morist, coordinador de Creu Roja Catalunya, en els propers anys "es veurà un empobriment molt greu de les persones de més de 65 anys".\nL'estudi mesura tant la durada com la intensitat de la pobresa. Quant a la durada, conclou que els més afectats per la pobresa crònica són les persones de 60 anys o més. Pel que fa a la intensitat, mostra que set de cada 10 famílies que han sol·licitat el servei de l'organització pateixen pobresa greu, amb ingressos inferiors als 800 euros mensuals.\nLes persones en situació de pobresa reben un salari "indigne"\nUna de cada quatre persones que atén la Creu Roja és membre d'una família monoparental i, en la majoria dels casos, els ingressos familiars se situen entre els 300 i els 600 euros mensuals. En un 33 % dels casos, aquests ingressos provenen d'un salari. Anna Sabater, una de les responsables de l'informe, explica que "es tracta de treballadors pobres" que no reben "una retribució digne".\nL'estudi revela, doncs, que tenir feina no garanteix les necessitats bàsiques a les famílies, com ara l'alimentació, l'habitatge, els subministraments o la salut, ni molt menys l'accés a les activitats culturals i d'oci. Sabater alerta que aquest context, fa 10 anys "era impensable".\nCreu Rojagent graninformes


Entrevista a Toni Casares, director de “Rei i senyor” | La Finestra Digital\nDes del 21 de març i fins el 29 d’abril la sala petita del Teatre Nacional de Catalunya es converteix en «can Reixac» per acollir entre les seves parets a “Rei i senyor”, una obra de l’empordanès i modernista Josep Pous i Pagès, rescatada de l’oblit. Parlem amb el seu director, Toni Casares, membre fundador i director artístic de l’Aula de Teatre de la UAB i membre del Consell d’Assessorament Artísstic del TNC des de la temprada 2005/2006.\n“Rei i senyor” recupera el text de Josep Pous i Pagès, per portar-lo a escena per primera vegada des de la seva estrena l’any 1918. On estava amagada? I què fa que decidiu recuperar-la?\nMolt possiblement l’obra s’ha anat representant en el context del teatre amateur, però no s’havia representat més en teatre professional. Com en tants i tants altres casos, l’obra editada està exhaurida i no s’ha reeditat; per tant, costa molt de trobar-la si no és a través de biblioteques especialitzades. El TNC té, entre d’altres objectius, el de revisar permanentment el repertori d’obres teatrals catalanes i anar comprovant-ne la vigència en cada moment. La lectura de Rei i Senyor ens va agradar i ens va atrapar des del primer moment i vam saber que funcionaria per als espectadors d’avui.\nCom és el procés de recuperació d’una obra d’aquestes característiques?\nHi ha una feina essencial de dramatúrgia (que en aquest cas l’ha assumida en Pere Riera) que consisteix a revisar alguns aspectes de l’escriptura original, eliminar redundàncies, potenciar personatges, actualitzar lleument ritmes i expressions per fer l’obra més adequada als hàbits de recepció teatral contemporanis.\nLa seva metodologia com a director s’ha hagut d’adaptar d’alguna forma al text?\nNo tinc una metodologia prefixada. Me n’invento una de nova cada vegada en funció de l’obra o el projecte que vull muntar. Potser el més significatiu d’aquest procés ha estat el potenciament de la confiança dels actors envers l’obra, superant prejudicis i complexos que encara existeixen envers el teatre clàssic català.\nSi poguéssim comparar la versió estrenada l’any 1918 i la que aquests dies ocupa la Sala Petita del TNC, quines conclusions es podrien treure?\nÒbviament no vaig poder veure la versió de 1918, però la meva il·lusió és que si l’autor veiés la versió d’avui en quedés content i no se sentís gens traït per la nostra lectura. Evidentment que l’estil interpretatiu i les formes escèniques són diferents però estic segur que hem sabut mantenir allò essencial sense que, per això, l’obra deixi d’emocionar els espectadors.\nRecuperació de la tradició teatral catalana. Una acció molt lloable, que no obstant i a priori sembla hagi de tenir uns resultats adreçats a un públic molt restringit. És així?\nEn absolut. Més aviat al contrari. L’obra està funcionant molt bé per a tot tipus d’espectadors. Més grans i més joves; més avesats a veure i a fer teatre o menys. Estem davant d’una història de sentiments, amb un rerefons ideològic i moral molt clar, ben construïda i ben explicada que permet la creació d’expectatives i la identificació amb els personatges.\nUnes setmanes abans de l’estrena de “Rei i senyor” comentava que estava vivint amb una tranquil·litat poc habitual aquests dies previs a la gran data. Ara que ja heu estrenat, com estan els ànims?\nEstic especialment content de com ha anat el procés i del resultat final. Veig els actors contents de venir a fer la funció, amb ganes de fer-la perquè noten que arriba bé als espectadors, que els emociona i els agrada.\nQuina està sent la reacció del públic?\nEl teatre està força ple i la gent en surt encantada. Què més es pot demanar?\nCom és viu rere el teló aquesta tensió que s’acumula sobre l’escenari (i al pati de butaques) a “Rei i senyor” a mesura que avança la trama?\nLes funcions rere l’escenari són molt diferents del que l’espectador s’imagina. Un cop passades les primeres representacions, quan ja no hi ha tants nervis, és molt bonic de veure els actors concentrats però relaxats a la vegada, esperant cadascú la seva escena. Com que aquesta obra llisca molt bé i la trama està molt ben encadenada, els actors passen l’obra entre cametes, la majoria no se’n van al seu camerino a esperar que els toqui. Això ajuda a que la funció es mantingui molt viva i que cada representació tingui els seus propis matisos.\nGrans Lluís Soler i Quimet Pla, així com tot el repartiment, al que felicito des d’aquí. Com s’ha escollit el càsting?\nDes del primer moment vaig voler disposar de tres grandíssims actors pels tres personatges d’edat de l’obra (Lluís Soler per l’Andreu, Quimet Pla per l’oncle Ventura i Pep Cruz pel pastor), i vaig tenir la sort de poder comptar amb els tres que m’havia imaginat d’entrada. El mateix em va passar amb la Roser Camí pel personatge d’Eugènia. Després calia trobar actors joves capaços de plantar cara (de “trepitjar fort i sense por”) davant d’ells. I, finalment trobar la resta del repartiment. Els directors acostumem a veure molt de teatre per conèixer com treballen els actors i poder escollir amb coneixement de causa. De tota manera, aquesta vegada vaig fer alguna prova prèvia a algun dels actors per acabar d’estar-ne segur.\nEls seus projectes de futur immediat continuaran en aquesta línia recuperadora?\nEspero que continuï havent-hi una mica de tot. Teatre contemporani i també una mica de teatre clàssic. Confesso que m’agrada contribuir a donar a conèixer nous autors o autors antics poc coneguts pel gran públic.


Castelldaura és una finca que es troba a Premià de Dalt, en el Maresme. L’edifici principal és una casa neoclàssica del s. XIX, la Torre, a la qual s’ha afegit posteriorment una altra construcció, coneguda com el Mas. En direcció al mar té una gran zona verda, amb equipaments esportius i jardins amb trets indians, italians i francesos.\nDes de 1955 s’han realitzat ininterrompudament activitats culturals i de formació cristiana amb les quals multitud de persones s’han pogut enriquir. Aquestes activitats tenen l’atenció pastoral encomanada a la Prelatura del Opus Dei, institució de l’ Església catòlica, fundada per Sant Josepmaria Escrivà. L’Associació Agrupació Cultural Dosrius va assumir la gestió d’aquestes activitats des de la seva constitució l’any 1986.\nSant Josepmaria Escrivà i el Beat Álvaro del Portillo van estar diverses ocasions a Castelldaura, on moltes persones els van poder conèixer.\nVisites de Sant Josepmaria i el Beat Àlvar\nSant Josepmaria va estar a Castelldaura per primera vegada, durant el viatge cap a França procedent de Pamplona i Saragossa. Va visitar les obres del Mas, llavors en construcció, i va tenir una tertúlia a la Torre.\nSant Josepmaria es va allotjar a Castelldaura amb ocasió de la cerimònia de nomenament de Fill Adoptiu de la Ciutat de Barcelona. El dia 6 va consagrar l’altar de l’oratori del Mas. Li va agradar molt l’arquitectura i la decoració catalana de la casa, i va donar algunes indicacions per millorar les instal·lacions.\nSant Josepmaria es va allotjar a Castelldaura, on va passar el cap de setmana abans de seguir el seu viatge cap a França. Va tenir trobades amb persones de l’Opus Dei.\nSant Josepmaria es va allotjar a Castelldaura. Havia estat dos mesos a la Península tenint trobades que eren una catequesi sobre la fe cristiana, amb gent de tot tipus, i des Castelldaura va fer sortides a Barcelona, Sant Cugat i Girona, per reunir-se amb persones de tota condició. D’allí va partir cap a Roma.\nSant Josepmaria fa una estada a Castelldaura per a acompanyar Álvaro del Portillo, a qui van operar a Barcelona i que va seguir la recuperació a Castelldaura.\nDarrera estada de Sant Josepmaria a Castelldaura, per a recuperar forces després d’un viatge esgotador per Llatinoamèrica durant l’estiu. Sant Josepmaria va morir el 26 de Juny d i 1975 i el 6 d’Octubre de 2002 va ser canonitzat.\nEstada a Castelldaura del Beat Álvaro del Portillo, primer successor de sant Josepmaria. Venia de Torreciutat i Saragossa i va fer una parada a Castelldaura abans d’agafar l’avió cap a Roma.\nEl Beat Álvaro del Portillo s’allotja a Castelldaura de camí cap a França.\nEl Beat Álvaro del Portillo s’allotja a Castelldaura durant la seva estada a Catalunya per trobar-se amb fidels de l’Obra, cooperadors i amics. Va tenir diverses trobades a Barcelona i una tertúlia amb vint mil persones de tot Catalunya a Sant Cugat.\nDarrera estada del Beat Álvaro del Portillo a Castelldaura, en aquesta ocasió provinent de Roma i camí de Madrid i Andalusia. Álvaro del Portillo va morir al març de 1994 i va ser beatificat en 27 de Setembre de 2014. Actualment està en procés de canonització.