L’Organització Mundial de la Salut (OMS) defineix el concepte salut com “un estat complet de benestar físic, mental i social i no solament l’absència de malaltia”. La mateixa OMS afirma que tenir bona salut és un dels drets fonamentals de tot ésser humà. Per la seva banda, Girbau i Salas (2000) defineixen el concepte salut com “un procés d’equilibri o harmonia entre les diferents dimensions que componen la persona i entre aquesta i el seu entorn”. És clar que en aquest procés es donen molts alt i baixos durant els quals la majoria dels humans tenim compromesa, en major o menor mesura, la nostra salut. En molts casos la mort acostuma a ser el resultat del fracàs en aquest intent d’aconseguir l’equilibri.\nQuins són els principals factors determinants de la nostra salut?\nBàsicament són quatre: factors genètics associats a l’herència genètica dels nostres antecessors, factors relacionats amb el nostre estil de vida, factors relacionats amb el sistema sanitari i factors ambientals. Aquests factors els va establir Marc Lalonde (Informe Lalonde, 1981) quan era ministre de salut del Canadà. En aquest informe es deia que al Canadà un 43% de les morts eren degudes a l’estil de vida, un 27% al factor genètic, un 19% al medi ambient i un 11% al sistema sanitari. En canvi el 90% dels recursos destinats a temes de salut es dedicaven al sistema sanitari i només un 7% a la qüestió genètica, un 1,6% a qüestions ambientals i el restant 1,4% als aspectes relacionats amb l’estil de vida de la població. Aquestes eren les xifres obtingudes per un país concret i trenta anys enrere.\nL’Organització Mundial de la Salut acostuma a diferenciar les causes de la mort entre transmissibles, no transmissibles i traumàtiques. Segons l’informe de l’Organització Mundial de la Salut sobre la salut al món l’any 2008 (OMS, 2009) el procés d’urbanització, l’envelliment i els nous estils de vida estan provocant que les malalties cròniques i no transmissibles (depressió, diabetis, malalties cardiovasculars i càncer) i els traumatismes siguin una causa cada cop més important de morbiditat i mortalitat. Les malalties no transmissibles estan reemplaçant les infeccioses, les perinatals i les relacionades amb la maternitat. D’aquesta manera, segons l’OMS sis de cada deu morts al món són degudes a causes no transmissibles, tres a transmissibles o nutricionals i una a traumatismes.\nQuadre 1.1. Distribució dels anys de vida perduts segons la causa (2007)\nEl quadre 1 mostra la distribució dels anys de vida perduts per mort prematura tenint en compte la causa en diferents països del món. S’hi poden veure diferències significatives. Així, als països europeus seleccionats, als EUA i al Japó les causes transmissibles estan per sota del 10%; en canvi, representen més de la meitat a Bolívia, a l’Índia i als països africans de la mostra, amb Malawi al capdavant (87%). Les xifres s’inverteixen en les causes no transmissibles. Mentre que a Bulgària, Alemanya, Suècia i Espanya se supera el 80%, a Malawi i a Angola sols representen un 8% i un 11% del total respectivament. Les causes traumàtiques tenen un pes molt important a Colòmbia (44%) i especialment a Sri Lanka (62%). Finalment cal destacar dos països, el Brasil i l’Iran, on es produeix una major equidistribució de les causes. Tots dos països superen el 25% pel que fa a causes transmissibles, la meitat o gairebé la meitat de les morts són atribuïbles a causes no transmissibles i tenen un percentatge destacat d’anys de vida perduts per causes traumàtiques (20% i 25%, respectivament).\nSi ens centrem en els aspectes ambientals de la salut, no hi ha cap dubte que en paral·lel a la degradació del medi ambient aquest condicionant continua sent molt important pel que fa a la salut dels humans. El text d’Hipòcrates de fa uns 2.400 anys que porta per títol Sobre els aires, les aigües i els llocs ja incidia en la relació entre la qualitat de l’atmosfera i de les aigües, i entre el clima i gaudir d’una bona salut. El Dr. José Miguel Raso, climatòleg de la Universitat de Barcelona, dedica el capítol introductori del seu llibre El clima y la salud (2007) a exposar diferents exemples al llarg de la història en què es posa de manifest la relació entre contaminació ambiental i manca de salut. Aquesta contaminació i degradació de l’entorn és atribuïble en bona part a l’augment de la població, al creixement de les àrees urbanes i a les diferents activitats humanes.\nEls nostres pulmons reben l’aire de l’exterior que hem inspirat per transmetre l’oxigen a la sang. L’aire ha de tenir una bona qualitat perquè respirar-lo no comprometi la nostra salut. Amb aquest objectiu s’han establert llindars d’immissió i mecanismes de control d’aquestes immissions, tal com s’ha explicat en l’apartat anterior. Però a més de per via respiratòria l’aire contaminat per substàncies tòxiques pot afectar la nostra salut per via dèrmica.\nLa qualitat de l’aigua, recurs bàsic per a l’espècie humana, es pot veure degradada molt fàcilment per la incorporació en el medi aquàtic de substàncies contaminants i tòxiques. Bevem aigua, però l’aigua també s’utilitza per cuinar els aliments i per a la nostra higiene personal, raó per la qual la bona qualitat de l’aigua —especialment l’aigua corrent però també els cursos fluvials, els llacs, les aigües subterrànies i els mars— s’ha de comprovar periòdicament. Una malaltia molt greu relacionada amb la ingesta d’aigua contaminada és el còlera, encara avui en dia molt present en diferents països del món (figura 1.3).\nEls aliments també es poden veure contaminats directament per la utilització a gran escala de productes fitosanitaris, a través de la cadena tròfica o bé per una mala praxis a l’hora de manipular-la. En el cas dels aliments, l’afectació de la salut es produeix per via oral, mentre que amb l’aigua pot ser tant per via oral com dèrmica.\nLa mala gestió dels residus municipals i de les aigües residuals pot comportar problemes de salubritat greus, amb l’aparició d’infeccions i malalties transmeses per insectes (mosquits, puces, paparres, etc.) o bé per rosegadors.\nEl nostre cos necessita descansar i dormir durant un nombre mínim d’hores al dia. Molt cops el fet de dormir poques hores és degut a l’estil de vida, però en altres casos no descansar prou pot ser degut al soroll produït pel trànsit, a les activitats econòmiques, a les activitats recreatives o al mateix veïnatge (contaminació acústica). Tot i que les definicions de soroll són poc precises, s’han establert una sèrie de llindars màxims de soroll (expressat en decibels) que dependran de l’hora del dia i de la sensibilitat de la zona. Per aquesta raó en cada territori s’han de definir quines són les zones de sensibilitat alta, mitjana i baixa.\nLa salut, especialment la mental, també es pot veure compromesa pel fet de viure i treballar en entorns poc adequats. En el primer cas la pèrdua de salut ve donada per l’anomenada síndrome de l’edifici malalt, terme encunyat per l’Organització Mundial de la Salut l’any 1998. Les causes per les quals un edifici pot esdevenir “malalt” són diverses, tal com afirmen Girbau i Salas (2000):\na) deficiències en el manteniment dels sistemes de climatització amb l’aparició d’agents biològics\nb) utilització de materials tòxics en la construcció dels edificis (agents químics)\nc) construcció deficient que genera sorolls interns, il·luminació inadequada, temperatures i humitats inapropiades o bé olors provinents de la xarxa de clavegueram (agents físics).\nAquests mateixos agents també es poden manifestar al lloc de treball i agreujar-se en el cas de treballs en què es manipulin productes contaminants, tòxics o perillosos, o s’hi estigui en contacte.\nQuines poden ser les conseqüències sobre la salut de la mala qualitat del nostre entorn?\nEls efectes dependran del tipus de substància, de la quantitat, del temps d’exposició, de la via d’entrada a l’organisme, i de l’estat previ en què es troba l’organisme; es tracta d’intentar minimitzar els efectes produïts per la contaminació i d’utilitzar els recursos de què es disposa per fer front a la malaltia tan aviat com sigui possible.\nLa llista d’efectes és llarga, però se’n poden destacar uns quants: tos, fatiga, manca de concentració, somnolència, vòmits, irritació de les mucoses, alteracions cutànies, gastroenteritis, esterilitat, dificultats respiratòries, pneumònia, alteracions cardíaques, càncer o directament la mort.\nUn estudi elaborat pel Centre de Recerca en Epidemiologia Ambiental (CREAL) de Barcelona ha posat de manifest que la contaminació atmosfèrica és la responsable de 3.500 morts anuals únicament a l’àrea metropolitana de Barcelona (Pérez et al., 2009). En aquest estudi s’afirma que la reducció de la concentració d’aquests contaminants, especialment en partícules d’un diàmetre superior a 10 µ (PM10) als nivells aconsellats per l’Organització Mundial de la Salut (20 µg/m3), tindria com a conseqüència un augment mitjà de l’esperança de vida de 14 mesos. A més, també s’ha de tenir en compte l’estalvi econòmic en sanitat i el menor nombre d’ingressos hospitalaris per causes cardiorespiratòries que aquesta disminució suposaria.\nDisposar d’un entorn de qualitat ha de tenir com a conseqüència una reducció dels problemes de salut associats a l’ambient. Però el factor ambiental no és limita únicament als efectes que té la degradació d’aquest ambient sobre la salut humana. També s’ha de tenir en compte que existeixen ambients no modificats pels humans on la salut dels seus habitants es troba compromesa de manera molt important. Ens referim a aquelles malalties infeccioses que tenen com a vectors de transmissió insectes que únicament viuen en territoris amb unes determinades condicions ambientals, bàsicament amb temperatura i humitat elevades. Alguns dels exemples més coneguts són la malària, el dengue o la febre groga. En aquests casos, per combatre aquestes malalties es fa necessari modificar l’entorn. Segons l’OMS, l'any 2012 es van comptabilitzar uns 200 milions d’afectats per malària (figura 1.4), amb 660.000 morts. El diagnòstic i el tractament a temps amb medicaments poden reduir-ne significativament la mortalitat, i el control dels mosquits transmissors en pot reduir la morbiditat.\nS’ha deixat per al final una malaltia que, tot i no tenir causes ambientals, en molts països suposa un fre al desenvolupament. Es tracta del VIH/SIDA, acrònims de virus de la immunodeficiència humana i de la síndrome d’immunodeficiència adquirida, respectivament. Es tracta d’un virus que afecta les cèl·lules del sistema immunitari, que es va deteriorant progressivament fins que arriba a un grau d’immunodeficiència que és aprofitat per una sèrie d’infeccions anomenades oportunistes, a les quals el cos no pot fer front perquè està debilitat. El terme SIDA s’aplica als estadis més avançats de la infecció per VIH i es defineix per la presència d’alguna de les més de vint infeccions oportunistes relacionades amb el virus. L’Organització Mundial de la Salut va quantificar en gairebé 40 milions de persones les infectades pel VIH l’any 2006 i més del 60% es troben a l’Àfrica subsahariana. Les causes principals de transmissió del VIH són la utilització compartida d’agulles o xeringues, les relacions sexuals amb una persona infectada i la transfusió de sang contaminada. També es pot transmetre de mares a fills durant l’embaràs, el part o l’alletament. L’any 2007 la taxa de mortalitat per VIH/SIDA a Zimbabwe va ser del 10,5‰ i a la República de Sud-àfrica del 7,2‰.\nQuina és la resposta dels governs a totes aquestes malalties?\nQuin percentatge del PIB es destina a la salut?\nEl quadre 2 mostra la despesa total en salut com a percentatge del PIB i la despesa pública en salut per càpita dels mateixos països. Es poden veure diferències molt importants, especialment pel que fa a la despesa pública en salut per càpita. Als Estats Units d’Amèrica aquesta despesa és de 3.076$, tot i que el rànquing està encapçalat per Luxemburg, amb 4.992$ per habitant. Tot i que no apareixen en aquest quadre, en països com Burundi, Eritrea, Ghana, Libèria o la República Democràtica del Congo aquesta despesa és inferior als 10$ per habitant.\nUna societat saludable és sinònim de desenvolupament, però com s’ha dit a l’inici d’aquest apartat les causes ambientals no són les úniques responsables d’un millor o pitjor estat de salut. Per aquesta raó les eines per aconseguir una societat saludable i que possibiliti el propi desenvolupament són: invertir en recerca mèdica per donar resposta a les malalties, fer arribar les millores aconseguides als països menys desenvolupats econòmicament, disposar d’uns serveis sanitaris de primer nivell que arribin a tots els segments de la població (sanitat universal), cooperar amb els països que tenen aquests serveis menys desenvolupats, apostar per un estil de vida saludable i protegir el medi ambient.\nQuadre 1.2. Despesa total en salut com a percentatge del PIB i despesa pública en salut per càpita (2006)\nTal com es posa de manifest al títol 54 del Pla d’Aplicació de les Decisions de la Cimera sobre Desenvolupament Sostenible celebrada a Johannesburg (República de Sud-àfrica) l’any 2002, i que forma part del capítol VI dedicat a salut i desenvolupament sostenible:\nCal augmentar la capacitat dels sistemes d’atenció de la salut per prestar serveis a tothom de manera eficient, accessible i assequible amb l’objectiu de prevenir, contenir i tractar malalties, a més de reduir les amenaces per a la salut derivades del medi ambient, tenint en compte els informes de les conferències i cimeres recents de les Nacions Unides i els períodes extraordinaris de les sessions de l’Assemblea General, de conformitat amb les lleis nacionals i els valors culturals i religiosos del país.


Mercedes Milà assegura que ja no parla amb Albert Rivera\nMilà, sobre Rivera: «Quan va començar a posar-se pesat amb Catalunya vaig deixar d'escriure-li»\n«No entenc la seva actitud, i el conec. Està d’un guerrer... Sembla que l’hi han posat el poder en vena», va recriminar-li Milà\nper Redacció diumenge, 2 de juny 2019 - 21:23h\nMilà i Rivera, junts a la televisió | Cuatro\n«No entenc la seva actitud, i el conec. Està d’un gerrer... sembla que l’hi han posat el poder en vena. Abans li escrivia pel Whatsapp, però quan va començar a posar-se pesat amb Catalunya vaig deixar de fer-ho». Així, dràstica i contundent, es referia Mercedes Milà a un Albert Rivera, al qual havia deixat de parlar per la seva ‘radicalització’ amb Catalunya.\nMilà, que va ser entrevistada a La Sexta Noche, no es va mossegar la llengua gens ni mica en ser preguntada per la seva relació personal amb Rivera, amb qui va compartir pantalla. El que més cridava l’atenció, així mateix, era la manera com Milà recriminava el seu posat a Rivera, sobre el qual explicava que «no l’entenc».\nPara Mercedes Milá, el resultado electoral en las elecciones del 26M en Madrid "fue una tristeza" https://t.co/T9vIM6HwQO\n— laSextaNoche (@SextaNocheTV) June 2, 2019\nMilà, trista per Carmena\nMés enllà de la crítica a Rivera, la presentadora de Movistar + també va referir-se als resultats de les municipals i, centrant-se en Madrid, va explicar que «perdre Manuela Carmena a Madrid és una punyalada ferotge» mentre relatava: «És una gran tristesa».\nMilà, per tant, es mullava totalment quan parlava de política i deixava entreveure les seves inclinacions en un programa on va carregar amb duresa notable sobre la figura d’Albert Rivera, líder de Ciutadans.\nL'última decisió de Telecinco que fulmina del tot les Azúcar Moreno\nVÍDEO: El sorprenent gag de Polònia sobre la «resurrecció» del PSC\nAlbert Rivera Mercedes Milá Procés Català


Riell Bulevard: Les olives de Sant Galderich\njomateixa 24 d’octubre de 2011 a les 11:52\nummm quines truitetes!\nCarme J 24 d’octubre de 2011 a les 11:56\nEls devots vam anar disposats a berenar i venerar el sant!\nI els efectes quasi al·lucinògens de les olives, són notables, efectivament!\nen Girbén 24 d’octubre de 2011 a les 12:10\nAra, si fóssim emprenedors com cal, demanaríem un crèdit al banc per a comprar la fórmula magistral a l'olivaire de la Boqueria i una nau en un polígon. Després li encarregaríem a un dissenyador la definició de la marca (voluntari!!!) i a un publicista una campanya universal: The miraculous Saint Galderich olives, the strongest in the world. Only for devotees!!! I a guanyar la primera pela!\nAnònim 24 d’octubre de 2011 a les 12:22\n... quines eren les olives que picaven? ;-)\ngarbi24 24 d’octubre de 2011 a les 12:54\nsi algú ajunta tots els apunts que estan sortint......crec que podem quedar etiquetats com a sectaris d'alguna comunitat estranya, molt estranya, amb afectes al·lucinogens inclosos\nMari Carmen 24 d’octubre de 2011 a les 13:06\nEm va agradar veure amb quina devoció es menjaven les olives... alguns homes i dones de poca fe.\nPer què dubtaveu???\nLa meva maleta 24 d’octubre de 2011 a les 13:35\nMira, perquè són de Sant Galderich...que si no bé es podria dir que són diabòliques! :-)\nUna abraçada Eulàlia, que tot i el "jolgorio" gairebé no vaig tenir temps de parlar amb tú!\nmarta (volar de nit) 24 d’octubre de 2011 a les 13:47\nLa fotografia és boníssima, Eulàlia!!! Només voldria dir que avui tinc una llaga, suposo que per no oblidar la cerimònia. Tirant, les olives que picaven a la fotografia apareixen assenyalades per un símbol rosat. El món és ple de senyals?\nFrancesc Puigcarbó 24 d’octubre de 2011 a les 14:35\nsort que m'agafes acabat de dinar mentre prenc café . . .\nAris 24 d’octubre de 2011 a les 14:58\nEm recorda això dels Santeros de Cuba, veu ballar després extasiats? ui ui ui\nGalderich 24 d’octubre de 2011 a les 15:40\nGirbén, si es tracta de fer la primera pela endavant! Intentaré convèncer l'olivaire de la Boqueria que em passi la fórmula sota amenaça de ser víctima d'una secta...\nEulàlia, una vegada les has tastat no hi ha problema, ja has passat el ritus iniciàtic!\nEl porquet 24 d’octubre de 2011 a les 17:55\nFoc al cos... foc als llavis... mestressa!!!! posi-me'n unes!!!!\nLluís Bosch 24 d’octubre de 2011 a les 21:32\nLa meva ànima poc sectària em va deixar lluny de la festa, però a canvi de la postal he rebut un pot d'olives de sant Galderich. Quan les hagi provades ja opinaré.\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 21:47\njomateixa, les truitetes certament estaven molt bones. Com la resta de coses . Capítol a part hi ha les olives enqüestió, que nos ón dolentes, són assassines matadores! Dit altrament...que "estan de muerte"...\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 21:51\nCarme J els devots vam anar a complir amb devoció, efectivament. Fins i tot n'hi ha que van gosar repetir olives, fixa't!\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 21:52\nGirben caram caram ja ho diuen que en temps de crisi surten les idees més agosarades. No seríem els primers a fer negocis d'aquesta mena! Apa, a muntar el "xiringuito"...\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 21:55\nTrant,, la marta ja t'ha respot convenientment. Jo diria que tu eres dels iniciats... estic equivocada?\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 21:57\nGarbí, no he dubtat ni per un moment que formem part d'una secta de friquis molt sospitosa ;)\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 22:02\nMari Carmen, de descreguts n'hi ha a tot arreu! Però al final acaben iniciant-se!\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 22:05\nmaleta, sovint penso que les coses diabòliques i les santes són dues cares de la mateixa moneda Juahahahaha (riure diabòlic)\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 22:07\ngràcies, marta, sovint hi ha fotos que són fruit de l'atzar que són molt aprofitables...\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 22:08\ni sí marta el món és ple de senyals.\nEulàlia Mesalles 24 d’octubre de 2011 a les 22:09\npuigcarbó, no saps que et perds sense tastar les olives ,)\nLEBLANSKY 24 d’octubre de 2011 a les 23:54\nEi, no m'hi vaig fixar en com va deformar a la Marta voladora la ingesta de l'oliva. Si es va quedar borrosa i tot! Marta, espero que t'hagis redibuixat o com es digui, i hagis superat el trauma, haw, haw!\nmarta (volar de nit) 25 d’octubre de 2011 a les 0:22\nSi si Leb, tot en ordre, haw haw!\nmarta (volar de nit) 25 d’octubre de 2011 a les 0:24\nEulàlia Mesalles 25 d’octubre de 2011 a les 8:49\nAris Hi ha coses que tan sols poden saber els iniciats com balls extasiats i temes afins. Si vols saber-ne més hauràs de venir a alguna trobada i "iniciar-te"!\nEulàlia Mesalles 25 d’octubre de 2011 a les 8:51\nGalderich, què muntem el xiringuito o què? Ja trigues a demanar la fòrmula al teu proveïdor!\nI sí, sóc de les iniciades... ;)\nEulàlia Mesalles 25 d’octubre de 2011 a les 8:56\nLluís vas ser present en forma de poema del fonollosa i postal a l'altar en lloc preferent. Quan les tastis vens aquí i ens ho expliques (tot i que, Sant Galderich em corregeixi si m'equivoco, sense concurrència que sigui testimoni en el moment de tastar-les no crec que pugui considerar-se que hagis passat el ritus iniciàtic...)\nEulàlia Mesalles 25 d’octubre de 2011 a les 8:57\nPorquet, no saps el que t'empatolles!!!\nClidice 25 d’octubre de 2011 a les 17:47\nNi els maçons tenen un ritus iniciàtic tan determinant com aquest! Jo l'he passat, una ampolla de vi ho testimonia, i una de coca-cola, i una de fantanaranja, i ... vaja, que gairebé em bec l'aigua dels peixos :) A veure si a la propera puc tornar per renovar els meus vots :)\nEulàlia Mesalles 25 d’octubre de 2011 a les 18:07\nClidice, A mi encara em salten les llagrimes... i és que una experiència inicàtica com aquesta et marca per sempre...\nCarles Hernando 25 d’octubre de 2011 a les 22:00\nA mi les olives em van fer levitar, per no dir un altre cosa...\nElfreelang 26 d’octubre de 2011 a les 0:58\nmassa tard per menjar una oliva exclamo i proclamo que visca sant Galderic!\nEulàlia Mesalles 26 d’octubre de 2011 a les 16:14\nCarles, no sé si levitar és la paraula precisa, però alguna cosa semblant sí, crec que forma part de tots el ritus iniciàtics...\nEulàlia Mesalles 26 d’octubre de 2011 a les 16:32\nElfreelang, és massa tard... per aquest cop. Pensa que aquests ritus iniciàtics es repeteixen de tant en tant... Tan sols cal estar atent.\nAnònim 29 d’octubre de 2011 a les 9:32


#Sitges en xarxa (30)\nL’estiu ens impregna. El sentiment de les vacances es fa palès i, amb vacances o sense, sembla que emergeix una sensació de trobar-nos en una època diferent, una de més feliç i animada. Aquesta es presenta cada mes d’agost, any […]\nEstem a un any i mig de les eleccions municipals. Encara poden passar moltes coses, però com segurament tots hauran notat, els partits polítics comencen a remoure les cireres. A Sitges i a molts altres municipis. Jay Blumenthal és el pare del […]\nA Sitges tenim la Malvasia, i que no ens la toquin! A més la Malvasia Seca aquest any ha estat inclosa a l’anomenada llista Parker, creada per un dels crítics de vi més influents d’arreu del món. I en ella, per […]


The Daily Avalanche: Estampes pulleses: una joia a Galatina\nChiesa Madre dei Santi Pietro e Paolo (amb Josep afegit)\nA mig camí entre Gallipoli i Lecce, la provinciana Galatina (27.109 habitants) sembla una mica tètrica durant la llarga migdiada d’agost. No li manquen els atractius habituals: palaus de façana barroca, un grapat d’esglésies de factura competent que en altres parts del món serien tresors nacionals i un te fred «alla pesca» que em deixa totalment enamorat. Però si hem vingut a Galatina és per visitar la basílica de Santa Caterina d’Alexandria, un dels monuments més insignes del romànic i el gòtic pullès. A que no havíeu sentit mai parlar d’ella?\nBasílica de Santa Caterina\nLa basílica va ser construïda entre 1369 i 1391 sota el patrocini de Raimondello Orsini del Balzo, croat entusiasta, el qual en besar la relíquia de la mà de Santa Caterina al monestir que hi té dedicat al mont Sinaí li va arrencar un dit amb les dents i, ja posats, se l’endugué cap a Itàlia embolcallat en reliquiari de plata. El temple presenta una façana amb solucions interessants (el crist i els apòstols esculpits sobre la porta principal) o típicament pulleses (la parella de lleons que guarden l’entrada).\nPerò el veritable atractiu de la basílica es troba al seu interior, on la totalitat dels seus murs està recoberta de frescos atribuïts a Francesco d’Arezzo, de l’escola de Giotto, i datats al segle XV. Amb tanta superfície per omplir no us estranyi que aquí es descrigui en format predecessor del còmic la història sagrada tant del Vell com del Nou Testament. Potser el nivell no és de primera, però la veritat és que impressiona tanta paret pintada. Malauradament a l’interior no permeten fer fotografies, o sigui que totes les imatges que segueixen són manllevades. Però igualment precioses.\nEtiquetes: arquitectura i moralitat, arts plàstiques, llocs, pulla\nSanti 22 d’octubre de 2016, a les 1:15\nJo volia veure el dit!\nAllau 22 d’octubre de 2016, a les 1:22\nCrec que l'Hola el publicarà la propera setmana.\nUnknown 22 d’octubre de 2016, a les 13:39\nNo, no n'havia sentit a parlar mai. És preciosa.\nEls passatges d'Història pintats diuen que són un precedent del cinema. També ho són les columnes historiades com l' Antonina que hi ha a la Piazza Colonna de Roma on els-en aquest cas, els relleus restaurats-prenen quasi forma espiral i es podrien caragolar com es feia amb les, no tan antigues, cintes cinematogràfiques. La majoria d'estudiosos coincideixen en que l'home ja prefigurava les, encara molt llunyanes, pel·lícules. "La llegenda de la crucifixió" de Piero della Francesca, a Arezzo n'és un altra exemple. No tinc res contra els dibuixos dels còmics però em quedo amb aquesta interpretació.\nGràcies per compartir moltes de les belleses capturades en aquest viatge.\nAllau 22 d’octubre de 2016, a les 18:36\nSí, és clar, tots aquests exemples tenen precedència històrica, però els còmics jo els sento més propers.


El projecte ‘A Altafulla reduïm els residus de bolquers' té bona acollida | Diari de Tarragona\nAquest dilluns s’ha iniciat l’entrega del material de productes reutilitzables amb el que es pretén reduir-ne la quantitat d’un sol ús\n24/01/2022 14:25 | Actualizado a 24/01/2022 14:25\nLa regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament d’Altafulla, que encapçala la coalcaldessa Alba Muntadas, ha fet entrega aquest matí dels primers lots de productes reutilitzables de bolquers i d’higiene íntima femenina a dues de la quarantena d’usuàries que, de moment, s’han adherit al projecte ‘A Altafulla reduïm els residus de bolquers i higiene íntima femenina’.\nConcretament, es tracta de vuit usuàries per al jocs de bolquers reutilitzables, valorat en 175 euros cada un; i de 31 usuàries per als jocs de productes reutilitzables d’higiene íntima com les copes menstruals i les compreses reutilitzables, valorat en 25 € cada lot. D’aquestes últimes, 17 corresponen a alumnes de l’Institut d’Altafulla.\nLa coalcaldessa Alba Muntadas s’ha mostrat ‘molt satisfeta’ per la resposta que ha obtingut la campanya i ha fet una crida novament a les usuàries que encara no s’hi han afegit. De fet, la previsió d’objectius per aquest 2022 és de lliurar 25 jocs de bolquers i 40 jocs d’higiene íntima. Muntadas ha recordat el programa ‘Benvingut nadó’ que fa entrega també, a les famílies amb nous nats, de productes reutilitzables d’aquest tipus.\nMontse Granel i Sabrina Pizà són dues de les usuàries que aquest matí han rebut els primers lots de productes reutilitzables. Totes dues han valorat positivament aquesta iniciativa sostenible en què han remarcat que ‘tota acció que serveixi per reduir al màxim els residus és benvinguda’, al mateix temps que han reconegut que elles ja tenen bona experiència en les copes menstruals.\nLes usuàries del projecte es comprometen a participar en el procés de treball per valorar els resultats de les accions en un termini d’un any. Com ha recordat Alba Muntadas, des de l’Institut, també es durà a terme un treball sociològic que es contemplarà en el pla local de prevenció de residus.\nAquest projecte compta amb el suport de l’Agència Catalana de Residus i s’emmarca dintre del Pla Local de Prevenció de Residus, que es va presentar en l’anterior Setmana Europea de Prevenció de Residus.


Sony es planteja augmentar la competitivitat de la planta de Viladecavalls mitjançant una futura congelació salarial - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSony es planteja augmentar la competitivitat de la planta de Viladecavalls mitjançant una futura congelació salarial\nacn 08.12.2008 | 12:02\nEl president de Sony Espanya, Pedro Navarrete, ha insistit en la necessitat de reduir costos a la planta que té la multinacional a Viladecavalls per fer front a la baixada de vendes que la companyia pateix amb motiu de la crisi.\nLa reducció de costos passaria, segons Navarrete, per una congelació salarial o per l'aplicació del Conveni col·lectiu del Metall. Aquesta qüestió no ha estat tractada en la trobada entre la cúpula directiva de Sony i la delegació del Govern, amb el president José Montilla al capdavant, en la qual l'executiu català ha traslladat la voluntat de 'continuar col·laborant' amb l'empresa en la mesura que hi hagi 'perspectives de garantir el futur de la mateixa'.\nEl passat mes de juliol la planta que la multinacional té a Viladecavalls, dedicada a la fabricació de televisors, va plantejar un pla de viabilitat que preveia una reducció important dels costos per tal d'equiparar-se als seus competidors. Segons va assegurar el president de Sony Espanya, Pedro Navarrete, en cas de no aplicar-se aquest pla perillarien 275 llocs de feina fixes a la planta, que en l'actualitat compta amb gairebé 3.000, 1.300 dels quals són fixes.\nMalgrat tot, l'empresa encara no ha plantejat de manera formal cap proposta, ja que els darrers tres mesos ha treballat a plena capacitat en assumir part de la producció que la nova planta de Sony a Eslovàquia no podia assumir. Segons ha dit Navarrete, l'empresa no demana res que no contempli el Conveni del Metall, acord de mínims per a totes les empreses del sector que el conveni propi de la planta de Sony a Viladecavalls supera. 'Espero que tots ens convencem que hem de posar de la nostra part per tal que sigui viable', ha dit Navarrete en un contacte informatiu amb els periodistes.\nEl president de la Generalitat, José Montilla, s'ha reunit aquest dilluns al matí, acompanyat del vicepresident del Govern, Josep-Lluís Carod-Rovira, i del conseller d'Innovació, Universitats i Empresa, Josep Huguet, amb els màxims dirigents de la multinacional Sony, amb implantació a Catalunya, a qui ha traslladat la voluntat de l'executiu català de 'continuar col·laborant' amb l'empresa en la mesura que hi hagi 'perspectives de garantir el futur de la mateixa', segons paraules de Montilla. Durant la reunió no su0092han abordat temes concrets. Malgrat tot, el president de la Generalitat ha assegurat que els dirigents de Sony valoren 'molt positivament' l'activitat de l'empresa a Catalunya.\nMontilla ha expressat també la preocupació de l'empresa per la caiguda del consum d'aquest darrer trimestre, i ha apuntat que aquesta trobada, malgrat no tractar qüestions concretes a curt termini de la fàbrica, pretén 'treballar pel futur de l'empresa i els seus llocs de treball'. Montilla també ha explicat que els dirigents de Sony no tanquen les portes a la possibilitat de produir en un futur algun altre producte, tot i que Navarrete ha assegurat que a curt termini no es contempla.\nMés turistes japonesos a Catalunya\nA part de la trobada amb Sony, Montilla, Carod-Rovira i Huguet s'han reunit aquest dilluns amb el ministre d'Economia, Comerç i Indústria japónès, Toshihiro Nikai, en la qual han parlat segons paraules del president Montilla de la situació econòmica en general al Japó i a Europa. També han tractat alguns temes concrets, referents a les energies renovables i al turisme. En aquest darrer aspecte, ambdós governs han acordat contactes de treball amb la intenció du0092incrementar el número de turistes japonesos que visiten Catalunya.\nPosteriorment, el president del Govern, sol en aquesta ocasió, ha estat rebut pel príncep hereu de Japó, Naruhito, a qui ha convidat a visitar Catalunya quan la seva agenda ho permeti. Montilla ha qualificat Naruhito com una persona 'molt afable' que valora 'molt positivament' la relació entre Catalunya i Japó.


Villa Rinascimento Lucca Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVia Del Cimitero Diciannovesima 532/B, Santa Maria del Giudice, Lucca, Itàlia 55100\nbasat en 122 comentaris Veure totes les 54 fotos\nSobre Villa Rinascimento\nL'Hotel Villa Rinascimento és una antiga vil·la renaixentista reconvertida i té una vista àmplia sobre la Toscana i habitacions amb aire condicionat, TV amb canals per satèl·lit i internet Wi-Fi gratuïta.\nEl Villa es troba a la vall de Santa Maria del Giudice, a 9 km de la ciutat històrica de Lucca. Les habitacions estan situades en edificis diferents del complex de la vil·la. Algunes estan dins d'un edifici més nou que disposa d'una terrassa amb vista sobre el camp.\nLes habitacions del Villa Rinascimento han estat decorades amb un estil tradicional, conservant el patrimoni de l'edifici.\nHi ha una piscina exterior amb solàrium i una pista de tennis disponibles. També podeu relaxar-vos i passejar pels jardins paisatgístics. El personal us pot aconsellar sobre les activitats a l'aire lliure disponibles als voltants, com ara senderisme, passejades a cavall i amb bicicleta.\nEl restaurant ofereix especialitats tradicionals de la Toscana i una extensa carta de vins.


La Fundació Mapfre explora la vida nocturna de París amb una retrospectiva de Brassaï\nL'exposició sobre un dels pioners de la fotografia moderna aplega més de 200 peces\nLa Fundació Mapfre ha estrenat la programació expositiva del 2018 a Barcelona amb una mostra sobre el fotògraf hongarès Gyulá Halász, Brassaï. És un recorregut exhaustiu per la trajectòria de l’artista que aborda la seva fascinació per la vida nocturna de París, repassa com va esdevenir un dels pioners de la fotografia moderna treballant amb un estil franc i directe, i mostra com amb el seu talent aconseguia de retratar instants de la vida quotidiana amb imatges icòniques i amb molta força. L’exposició, que es podrà veure fins al 13 de maig, compta amb més de 200 peces entre fotografies d’època, dibuixos, una escultura i material documental.\nComissariada pel conservador en cap del departament de fotografia del Museu d’Art Modern de Nova York entre 1991 i 2011, Peter Galassi, la retrospectiva s’agrupa en dotze seccions temàtiques. Però els grans protagonistes són les dues seccions dedicades al París dels anys trenta. I és que, durant aquella època, Brassaï va mantenir una intensa activitat al voltant de París i la seva vida nocturna. L’hongarès sentia fascinació per la ciutat i per això la seva obra és plena de retrats, nus, natures mortes, imatges de la vida quotidiana, racons pintorescos i monuments copsats durant el dia. ‘Els anys trenta, va fer una sèrie de fotografies de París de nit com ningú no havia fet abans. Va retratar parts de la ciutat millor que com s’havia fet fins al moment’, detalla el comissari de la mostra, Peter Galassi.\nD’aquesta manera, Brassaï es va convertir en una de les figures més destacades entre els fotògrafs europeus i americans perquè, en el període d’entreguerres, va enriquir molt el potencial de la fotografia com a forma d’expressió artística. Precisament, Peter Galassi explica que a començament de segle, la fotografia només es valorava en funció de la seva capacitat per a emular l’aparença de les arts més tradicionals. Al voltant de 1930, va sorgir una generació de fotògrafs que van impulsar una nova tradició en la fotografia i la van convertir en un art molt ric. Van rebutjar l’anterior concepció de la fotografia i van explorar el potencial artístic de les instantànies comunes i corrents. ‘Brassaï va fer aquest descobriment i el va portar fins a les últimes conseqüències’, diu Galassi.\nEntre les dotze seccions de l’exposició, hi ha ‘París de nit’, que mostra una visió molt personal de l’artista. Les fotografies evoquen el ritme dinàmic i vibrant de la ciutat. ‘Plaers’ agrupa imatges protagonitzades per petits delinqüents, prostitutes i altres personatges dels baixos fons parisencs, juntament amb altres entreteniments públics. Tot i que l’especialitat de Brassaï va ser la nit, també hi ha un ‘París de dia’, que ofereixen monuments, racons pintorescs i detalls de la vida quotidiana. ‘Grafits’, en canvi, presenta les instantànies dels grafits que apareixien a les parets de la capital francesa, i a ‘Minotaure’ es reuneixen els treballs que el fotògraf va fer per al primer número d’una revista i que significaria el començament de l’amistat amb Pablo Picasso.


Els temps grisos: Pedagogia?\nQuan jo era adolescent i, fins i tot una mica més gran, discutia sovint amb el meu pare sobre qüestions de política general. Eren els temps immediatament anteriors a la transició. El meu pare defensava que els espanyols, en general, fossin del color polític que fossin, tenien una animadversió primària contra els catalans, la seva llengua i la seva manera de ser. Em repetia sovint allò de Josep Pla segons el qual el més semblant a un espanyol de dretes era un espanyol d’esquerres... Jo no m’ho volia creure i li deia que això potser havia estat en el passat i que el franquisme ho fomentava, però que en la resistència contra el franquisme, tots els demòcrates compartíem el mateix ideal i ens respectàvem mútuament i fins i tot ens admiraven, etc. El pare, al final, cansat, em deia ja t’ho trobaràs!\nDoncs fa anys que m’ho estic trobant! Al principi encara em pensava que era una cosa minoritària. Després em vaig desenganyar de l’estament acadèmic per la seva falta de sensibilitat envers l’autonomia i la llengua catalana; posteriorment em va sorprendre la manca d’empatia dels intel•lectuals (alguns dels quals admiro profundament); i, finalment, amb la COPE fins i tot he vist que l’Església espanyola mantenia, per dessota de les paraules, també una animadversió envers el meu país i la meva llengua. He hagut d’anar per Espanya diverses vegades per compromisos professionals i la lectura de la seva premsa i el tracte amb les persones –quan tocàvem el tema català—em deixa poc marge al dubte.\nDavant d’aquesta realitat alguns polítics catalans, el president Pujol inclòs, i d’altres intel•lectuals del país ens repetien que havíem de fer pedagogia, explicar-nos bé i no fer victimisme... Crec que no cal fer pedagogia. Per aprendre cal la voluntat d'aprendre i jo no la detecto enlloc. Ja ho diu l’evangeli: no hi ha pitjor cec que qui no vol veure ni pitjor sord que qui no vol sentir. Per a la resta d’Espanya, si és que som Espanya, som un boc emissari, una nosa que com a molt cal “conllevar”, com deia Ortega y Gasset. I si es pot, cal anul•lar -ne la personalitat tant com es pugui. En aquesta direcció crec que treballa el tribunal constitucional segons es desprèn de la premsa que he llegit fins ara.\nAquests dies estic llegint amb interès un llibre-entrevista de mossèn Ballarín. També diu el mateix que em deia el meu pare... El mossèn va ser reclutat per la quinta del biberó amb els rojos i, acabada la guerra, va ser empresonat en un camp de concentració pels insurrectes. Allí un comandant l’exèrcit espanyol li va etzibar a tall de benvinguda que ell, el mossèn (que encara no ho era, això va venir més tard), era catalán, rojo y separatista que era lo peor que se podía ser y que él era militar y español que era lo mejor que se podía ser en el mundo.\nVaig tancar el llibre en aquest punt... i em vaig entristir profundament. Han passat més de setanta anys d'aquest fet i la meva experiència m’imposa, contra la meva voluntat de creure-ho, que entre aquest militar, bona part del sentir dels espanyols i el tribunal constitucional d’avui les coses no han pas millorat.\nHo deia l’historiador Braudel parlant dels diversos temps de la Història: hi ha estrats històrics que són de llarga durada i alguns són gairebé immòbils.... Aquesta animadversió profunda n’és un. No endebades el mateix líder del Partit Popular, quan no ho era, va declarar sense embuts una vegada en el passat que ficar-se una mica amb Catalunya durant les campanyes electorals sempre era rendible políticament...\nDesenganyem-nos: aquestes realitats immòbils no les canvia cap pedagogia...


EL CRITERI, o així - El Criterio: El debat de la independència SÓN DOS -a veure si ho recordem\nEl debat de la independència SÓN DOS -a veure si ho recordem\nSentim cada moment gent per a qui l'argument del seu unionisme és tot això, dels lligams seculars, culturals, socials, familiars, etc No és això el que s'està discutint, o millor: No és NOMÉS això A aquestes persones -la Caballé, p.e.- se'ls ha de dir "Em sembla molt bé, però això no vol dir que ens puguin fotre els calers ".\nO sia, hem de debatre cada cosa per separat. De la mateixa manera que la pregunta de la consulta són dues ,el debat sobre la independència és també dual: hi ha la reivindicació ecònomica i la qüestió identitària. Ja sé que és perogrullesc però no atinem quasi mai a recordar-ho. I recordeu dir a qui i quan correspongui:"Em sembla molt bé que et sentis lo que vulguis, però això no vol dir que ens puguin fotre els calers ".\nPublicat per Criteri a dilluns, de desembre 16, 2013\nNo busquis tan rigor, a la gent lo que li agrada és el potipoti\nD'això meu s'en diu ingenuïtat...no del tot, una mica d'esperança


Intervenen: Marc Sais, president de la Concòrdia de Sant Sadurní; Dani Encinas, alcalde de Cruïlles, Monells i Sant Sadurní\nLa fira del bolet de Sant Sadurní de l'Heura celebrava els 18 anys de vida. És per això que als carrers de la localitat es notava l'entusiasme per arribar a una xifra especial, amb l'afegit que feia dos anys que no es podia dur a terme a cuasa de la pandèmia. Pel nucli del municipi, diverses parades de bolets però també d'embotits, formatges i castanyes, que van cridar l'atenció de veïns i visitants que van omplir la Plaça de la República.\nDurant tot el diumenge es van organitzar diversos esdeveniments amb la col·laboració de l'Ajuntament del municipi. Un Ajuntament que es mostrava molt satisfet de rebre tants visitants i elogiava la feina de les associacions locals\nA la fira. l'element central era el bolet, que es podia comprar en diferents parades però també menjar en l'esmorzar i el vermut musical a la plaça. Tot i això, l'organització de la fira permetia que tothom, fos o no amant del bolet, disfrutés del dia a Sant Sadurní\nAmb aquest ambient a la plaça, Sant Sadurní de l'Heura recuperava una de les fires més especials a nivell local, situant-se com a punt d'interès per a tots els boletaires.\nCalonge ofereix copes menstruals i compreses de tela gratuïtes


Noves sessions formatives la setmana vinent per als comerciants de Solsona i Cardona — Ajuntament de Solsona\nSou a: Inici / La Ciutat / Notícies / Noves sessions formatives la setmana vinent per als comerciants de Solsona i Cardona\nDimarts es parlarà del tracte personalitzat en la venda 'offline' i dijous s’aprendrà a decorar l’aparador amb retoladors\nLa setmana vinent comerciants i artesans de Solsona i Cardona tenen cita amb dues sessions més d’“El cafè del comerç”. Dimarts a les dues de la tarda a la sala cultural de l’Ajuntament solsoní Esther Boniquet, assessora d’imatge i esdeveniments comercials, parlarà a dels punts forts de la venda presencial, mentre que el dijous a les tres de la tarda a la sala polivalent del Centre Cívic de Cardona Laura Juárez, especialista en tècniques gràfiques i manualitats, impartirà un taller per decorar l’aparador amb retoladors.\nAmbdues convocatòries són gratuïtes, però requereixen la inscripció prèvia. Es pot cursar fins dilluns per correu electrònic, a manel.martinez@adlsolcar.cat o rosamaria.lanaspa@adlsolcar.cat, o bé trucant als telèfons 972381009 o 938692287. “El cafè del comerç” és una iniciativa formativa dels ajuntaments de Solsona i Cardona, a través de l’Agència de Desenvolupament Local. Les de la setmana vinent són les dues darreres sessions d’aquest any.


Cervera nomena Agustí Duran i Sanpere fill predilecte de la ciutat\nDuran i Sanpere és l’activista social més important de la història de Cervera, impulsant institucions com el Museu, l’Arxiu, la Biblioteca o el Futbol\nActe de màxima solemnitat a la Paeria de Cervera per nomenar, a títol pòstum, a Agustí Duran i Sanpere Fill Predilecte de la ciutat, un homenatge a la seva figura que Royes va qualificar de totalment just i necessari. I es que Duran i Sanpere, nascut al 1887 al número 115 del C/Major de Cervera, es va convertir en l’activista cultural més important de història de la ciutat, sent l’impulsor de l’Arxiu Comarcal, el Museu, la Biblioteca i un dels fundadors i primer president del futbol cerverí. Els actuals directors d’aquestes institucions, juntament amb historiadors que van estar vinculats a la seva figura, van deixar constància de la importància d’Agustí Duran en la projecció cultural i social de la ciutat de Cervera.\nA l’acte no hi va faltar la filla de l’homenatjat, Eulàlia Duran, qui va rebre el títol que atorgava al seu progenitor Fill Predilecte de la Ciutat de Cervera. Acte seguit, va dirigir unes paraules en memòria al seu pare i va signar el llibre d’honor de la ciutat.\nA dia d’avui els únics fills predilectes en vida de Cervera són Marc Márquez i Rosa Fabregat. Aquest títol també es va atorgar al polític Josep Benet, a l’escriptor Jaume Ferran i, ara, a Agustí Duran i Sanpere. La seva filla Eulàlia també te el títol de Filla Adoptiva des del 1994


'Blackface y otras vergüenzas' és teatre necessari. El seu valor transcendeix la seva aportació artística per erigir-se en altaveu de tot allò que és reprovable en una societat que presumeix d'estar lliure d'una xacra com el racisme. L'espectacle ideat i interpretat per Silvia Albert Sopale col·loca un mirall desagradable davant d'una ciutadania que no es reconeix com a racista perquè ha eliminat el conflicte de la consciència col·lectiva. A diferència dels Estats Units, França o la Gran Bretanya -amb els seus problemes de convivència en l'agenda pública-, aquí sempre que apareixen aquestes espinoses qüestions la sensació és que no ens toquen.\nAlbert Sopale -servint-se de les habilitats d'una mèdium singular, germana de Whoopi Goldberg a 'Ghost'- ens obliga a fer front tots aquells episodis (del negre de Banyoles a la Negra Tomasa del carnaval indià de Las Palmas) que retraten una societat que assumeix com a normal actes i tradicions que en altres llocs estarien com a mínim subjectes a crítica i denúncia. Un espectacle que diu ben clar que el racisme existeix i forma part de la nostra història i de la nostra manera d'entendre l'altre. Tot en to irònic fins que arriba la tràgica biografia de Sara Baartman. Llavors el riure es talla en sec.\nCreació i interpretació: Silvia Albert Sopal.


11 famoses Índies i el seu amor pel ioga - Temes De Tendència | Juliol 2022\n11 famoses Índies i el seu amor pel ioga\nHi ha molts persones que prefereixen suar-la amb una cinta rodant que practicar ioga a la comoditat de les seves cases. Aquesta mentalitat prové del fet que encara no coneixem els beneficis per a la salut que proporciona el ioga. És una forma d’exercici que no només ens manté més saludables i flexibles, sinó que també ajuda a una persona a fer-ho desestressar-se i sentir-se més positiu a la vida . Per això, els famosos indis fan jurament per ioga.\nAquí hi ha 11 famosos famosos que fan jurament per ioga\nShilpa Shetty nom s'ha convertit en sinònim de ioga. Va començar el ioga fa uns 18 anys quan va començar a patir espondilitis crònica. L’actriu sent que el ioga no és només una forma d’exercici per a ella, sinó també una disciplina. L’ajuda a mantenir-se flexible i també ajuda la seva ment a mantenir-se en calma .\nElla practica ioga durant una hora tres cops per setmana. Alguns dels seus preferits asanes són Bhujangasana, Vakrasana, Naukasana, i Adho Mukha Shavanasana.\nHa llançat diversos DVDs sobre ioga. La primera va sortir el 2008 i es va anomenar Ioga de Shilpa. Més recentment, va iniciar l'aplicació 'Shilpa Shetty ioga' per animar la gent a prendre ioga a major escala. No només l’audiència mundial, sinó el seu fill, Viaan, també segueixen els seus passos i fa regularment ioga a l’escola.\nShilpa Shetty Font de la imatge\nLa dama amb la mida zero significa Kareena Kapoor. És tan flexible que pot fer algunes de les postures de ioga més difícils com la capçalera i la chakrasana amb facilitat. Pot estar casada i ser mare ara, però això no vol dir que hagi abandonat la seva rutina de sessions de ioga diàries.\nKareena, que havia pesat molt durant l'embaràs, va perdre tots els seus quilos a causa del part habitual del ioga després del part. La seva entrenadora de ioga durant gairebé 10 anys, Anshuka Parwani, que dirigeix l'institut de ioga 'Anshuka Ioga', ha revelat en entrevistes que l'actriu va gestionar aquesta pèrdua de pes fent-ho pranayams i surnayasmaskars . Mentre que el primer va ajudar a fer que les hormones tornessin a la seva trajectòria, el segon va fer molt per millorar la seva postura. Actualment en fa 50 suryanamaskars diàriament juntament amb 45 minuts d’altres asanes.\nQuan es parla de ioga de celebritats, com podem oblidar aquesta senyora? Malaika Arora va ser introduït en ioga per Kareena Kapoor Khan. Entrena amb Payal Gidwani Tiwari. Les seves posicions preferides són dhanushasana, padmasana i suryanamaskar . Li agrada la respiració que comporta el ioga. Com que el ioga necessita molt centrar-se, considera que el ioga ha ajudat a millorar el seu poder de concentració. Tot i parlar de l’avantatge del ioga, ella ho ha dit suryanamaskar ha ajudat a millorar la brillantor del seu rostre ja que millora la circulació sanguínia dins del cos.\nMalaika Arora Font de la imatge\nIoga regular que Sonam Kapoor es manifesta de la manera que es veu. El seu posicionament mental també es deu al ioga que practica regularment. Radhika Kale entrena Sonam Kapoor en ioga. Quan l’actriu va començar el ioga, li va encantar el ioga aeri perquè la mantenia més flexible i també va ajudar a asseure’t les calories extra amb més facilitat. Sonam també es va unir a les classes de Bikram Yoga. Aquestes classes han estat formulades pel guru de ioga Bikram Choudhury. En aquesta classe, 26 asanes i es practiquen dos exercicis de respiració.\nTé molt bon aspecte i és així a causa de les hores de ioga que fa. Aquesta actriu de Bollywood va abraçar el ioga fa més de deu anys. De fet, diu que va ser el ioga que li va donar força mental i física. Sempre està motivant les dones a tot el món a portar una vida més sana. Recentment, Nargis Fakhri va dirigir una sessió de ioga que es va dur a terme el primer dia del Festival XYoga Dubai a la Kite Beach de Dubai.\nPer últim però no menys important - Lara Dutta. Està en forma i mai s’ha compromès amb això. Sent formada per Deanne Panday, fa més de deu anys que practica ioga.\nFins i tot va fer ioga prenatal durant la seva gestació, cosa que la va ajudar a recuperar-se més ràpidament. Avui dedica mitja hora al ioga cada dia.\nEl primer DVD que va llançar - Ioga: recuperació i rejoveniment - es tractava de diverses asanes pot ajudar a millorar la condició de la ment, l’ànima i el cos. També té un canal de YouTube on penja vídeos de les diverses asanes que fa. Alguns dels seus favorits són pranayam, utkatasana , i vrikshasana.\nLara Dutta durant el seu embaràs Font de la imatge\nL’actriu que porta per nom un DVD Bipasha Basu: estima't és un que no només funciona al gimnàs i menja correctament, sinó que també practica regularment el ioga per mantenir-se en forma - físicament i mentalment. Al cap i a la fi, com ella diu, vol viure fins als 100 anys!\nÉs entrenada per Deanne Panday. Comença el seu dia suryanamaskar post que realitza 108 rondes d'un mòdul de ioga únic que ha estat dissenyat per a ella.\nAkshay Kumar és coneguda per ser la persona que estima les arts marcials. Tanmateix, sabíeu que, aquest home en forma que 'no envelleix mai', fa ioga i medita regularment? El seu guru de ioga, Suveer Balvi, ha dit que Akshay és com un iogui: porta una vida disciplinada i està molt centrada. Seguint els principis iogics de la disciplina, l'actor es desperta cada dia a les quatre de la nit i se'n va al llit cap a les 21h. De vegades fins i tot es diverteix fent ioga a l’aigua! En moltes entrevistes, Akshay ha acreditat el ioga per fer-lo sentir més content de la vida.\nL'home amb aparença que es fon és manté en forma no només en bicicleta i bàsquet, sinó també amb dosis regulars de ioga. De fet, sovint penja fotografies d’ell en diverses posicions de ioga a la seva pàgina de xarxes socials. Com Akshay Kumar, Suveer Balvi també ensenya ioga Sidharth Malhotra. L’actor practica ioga des del 2016. Sent que al llarg dels anys ha estat capaç d’afrontar la pressió de donar èxits a taquilla només perquè el ioga ha mantingut la ment calma.\nSabíeu que Sachin Tendulkar practica asanes regularment? Inicialment el va ensenyar BKS Iyengar i després el doctor S.N. Omkar. Fa uns quants anys, quan el criquet patia una esquena rígida, aquest últim va arribar al seu rescat. Durant aquest temps, Tendulkar no només va fer ioga amb l'equip, sinó també 45 minuts d'entrenament personal fins i tot després. Sachin considera que el cricket és un joc que necessita molta concentració i que el ioga el va ajudar a millorar molt els seus nivells d’atenció.\nShikhar dhawan Font de la imatge\nShikhar Dhawan practica ioga regularment. El seu entrenador, Manoj Kumar, ha dit en una entrevista com el ioga ha canviat Dhawan com a persona que va ser impulsiva a una altra que està més equilibrada ara. Se sap que Dhawan practica ioga regularment, des de suryanamaskar i pranayama , capdavanters i dorsals.\nCelebritats de Hollywood que no poden fer-se sense ioga\nCreieu-me quan dic que el ioga no es limita només als indis. Des de Madonna, la famosa cantant nord-americana a Oprah Winfrey, la dama que es va disparar a la llum amb el seu programa; i del futbolista estrella d'Anglaterra, David Beckham, a la famosa actriu de Hollywood, Jennifer Aniston, tothom ha incorporat el ioga a la seva vida.\nJennifer Aniston fent ioga Font de la imatge\nDe fet, Jennifer Aniston, que està formada per Mandy Ingber, ha dit que va ser el ioga que l'ha ajudat a deixar de fumar. Fa sessions de ioga com a mínim 5 vegades a la setmana, on no s’atura en les posicions normals del ioga, però supera un nivell. Per exemple, mentre fa mitja lluna, ella treu els dits de la estora i mentre fa un triangle bàsic, estén els dos braços.\nEl futbolista estrella d'Anglaterra, David Beckham, ha beneficiat immensament a través del ioga. Ha fet que el seu cos sigui més flexible i també el mantingui sent més relaxat.\nMadonna, la famosa cantant nord-americana, s’ha beneficiat molt del ioga, més després del part. Ella ha dit que, entre d’altres, practica ashtanga que comporta molts moviments i postures diverses.\nOprah Winfrey, que es va disparar a la llum amb el seu espectacle practica la meditació transcendental cada dia. Diu que això manté la seva ment sentint-se més tranquil·la i satisfeta.\nEl cèlebre jugador de bàsquet nord-americà, Evan Longoria, practica ioga, ja que considera que l'ajuda a millorar la seva concentració que, al seu torn, millora el seu joc.\nEva Longoria Font de la imatge\nEl desembre de 2014, les Nacions Unides van reconèixer el benefici del ioga en proporcionar un enfocament integral al benestar d'una persona. Després d'això, el 21 de juny de 2015, el primer ministre indi, Narendra Modi, va declarar el 21cJuneas 'Dia Internacional del Ioga'. Amb celebritats de tot el món que reconeixen els avantatges del ioga, ja és hora que també li donem l'oportunitat.\npitjor signe del zodíac fins ara


Quadern de Notes vistes » Arxiu del Bloc » Francesc Cambó\n« Confessions literàries (II)\nConfessions literàries (III) »\nAquesta entrada s'ha publicat el 18-09-2010 a les 0:01\ti arxivada en 1928, Catalunya, Espanya, Personatges, Política. Podeu seguir les respostes a aquesta entrada mitjançant el canal RSS 2.0. Podeu deixar una resposta, o fer-ne referència des de la vostra pàgina web.\nUn comentari a “Francesc Cambó”\n18-09-2010 a les 18:19\nJo no en sé d’història, ni de ciències polítiques, però m’han arribat dues frases: “En aquest món no hi ha res nou”, i “la dreta rústica, químicament pura, primària, qui l’ha morta a Catalunya ha estat la Lliga”. Em sorprèn que la dreta hagi de ser rústica i l’esquerra de plàstic, sembla que per connotacions. I no hi ha res de nou, ni res de massa vist en aquest món, és veritat.


“Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” | Xavier Castillón | girona | Altres | El Punt Avui\nDilluns, 24 gener 2022\n“Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” + “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” E-mail\ngirona - 8 desembre 2021 2.00 h\nDIRECTOR TERRITORIAL DE CULTURA\n“Més que consumir, cal impregnar-se de cultura”\n“El pla de biblioteques ha cobert l’essencial, però ara s’ha d’apostar per la qualitat”\n“No només no hi ha hagut grans avenços en els últims anys, sinó que fins i tot hem retrocedit”\n“Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” MANEL LLADÓ.\n“Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” “Més que consumir, cal impregnar-se de cultura” E-mail\nUn educador blanenc... de Carcaixent\nJosep Calataiud Cuenca va néixer el 1968 a la localitat valenciana de Carcaixent (Ribera Alta) i viu des del 1997 a Blanes, des d’on ve cada dia en cotxe a Girona, al seu despatx de la Casa Solterra, on té un gran quadre del recentment desaparegut Niebla i un veí il·lustre: el president Quim Torra. Calataiud ve del món de l’ensenyament, com a professor de llengua i literatura catalanes, entre altres tasques sovint relacionades amb l’aplicació pedagògica de les tecnologies audiovisuals. Calataiud ha estat secretari d’educació i salut a la federació de Girona d’ERC. A més, ha dedicat el temps lliure a la cultura popular i al teatre amateur\nL’anterior directora territorial, Carme Renedo, va fer una molt bona feina i jo me’n sento hereu\nXavier Castillón - girona\nFa poc més de quatre mesos que ocupa el càrrec. Com està vivint aquesta nova experiència?\nAmb molta il·lusió i tenint molt en compte l’encàrrec que em va fer la consellera Garriga, d’exercir la direcció d’aquest servei administratiu des del diàleg i escoltant molt el territori, perquè a les comarques gironines hi ha una estructura molt important de petites entitats que recorren a tu com a referent més proper. La primera tasca, evidentment, ha estat entendre una feina que per a mi és absolutament nova i fer veure al personal de la casa, que fa molt més temps que no pas jo que hi és, que els vull com a col·laboradors. I la veritat és que m’hi sento molt còmode.\nTradicionalment, un dels eixos importants d’aquests serveis territorials és el patrimoni, per la comissió que se n’encarrega i perquè aquesta demarcació té una gran riquesa patrimonial.\nSí, és cert, i per això he intentat recórrer el màxim de territori per conèixer els responsables directes d’aquest patrimoni sobre el terreny. De fet, el comptaquilòmetres del meu cotxe ha passat de 7.000 a 20.000 quilòmetres en aquests quatre mesos, i he pogut constatar que no només tenim grans joies arqueològiques i arquitectòniques com ara Empúries, Ullastret i Sant Pere de Rodes, sinó que ens podem sentir orgullosos també de la gestió que se’n fa.\nAparentment, l’apartat patrimonial està força consolidat, sempre amb coses millorables, però sense grans mancances.\nComparteixo aquesta impressió, però sempre van sortint coses noves, sobretot arran de les constants campanyes arqueològiques. Per exemple, a Sant Pere de Rodes, l’última fase d’excavacions a l’antiga vila medieval de Santa Creu l’ha fet molt més comprensible. I al jaciment ibèric de la platja del Castell, estem col·laborant amb l’Ajuntament de Palamós per veure com millorem tot l’entorn, per donar-lo a conèixer i protegir-lo alhora, perquè els espolis continuen sent una gran preocupació de tots els jaciments.\nTambé sota l’aigua, no?\nSí, i en aquest sentit el Centre d’Arqueologia Subaquàtica de Catalunya (CASC) que tenim aquí, a Pedret, és una estructura importantíssima, i més ara que, amb el canvi climàtic, estan sortint a la llum nous jaciments submarins.\nAlgun projecte que s’eternitza?\nLa nova seu de l’Arxiu Històric, un tema enquistat des de fa més d’una dècada perquè aquest és un projecte que hauria de finançar l’Estat com a propietari de l’equipament, encara que la gestió sigui de la Generalitat. Crec que aquesta situació s’hauria de resoldre amb una certa urgència, perquè les actuals dependències de l’arxiu a la plaça Sant Josep ja fa temps que són del tot insuficients. Però, paral·lelament, també voldria destacar la xarxa d’arxius comarcals, una estructura molt poderosa que fa una feina molt important i no prou visible.\nI en matèria de biblioteques?\nEl pla de biblioteques ha cobert l’essencial, però ara s’ha d’apostar per la qualitat: falten biblioteques de barri i segones en grans localitats com ara Figueres, Olot, Blanes, Lloret, Salt... En aquest i altres àmbits, el nostre objectiu és assolir l’equitat territorial.\nSi a l’estiu va voltar una mica de nit, segur que s’hi va trobar molts festivals. N’hi ha massa?\nJo crec que no. Evidentment, no es pot reproduir tot a tot arreu, però el territori té dret a fer propostes, també per promocionar espais i equipaments culturals, sempre que hi hagi una demanda i siguin sostenibles, no destructives ni fruit d’una bombolla. La cultura no pot ser com un bolet que apareix i desapareix. Aquest estiu m’he trobat amb propostes tan interessants com els festivals Amb So de Cobla de Palamós i Ésdansa de les Preses, per la barreja d’estils i de modernitat i tradició, i l’Itinera, que programa concerts en petits pobles de tot el país.\nLa cultura és àmplia i diversa.\nSí, i inclou des de grans equipaments com el Museu d’Art fins a tot el teixit de la cultura popular.\nLa cultura popular ha estat sovint la gran oblidada, però sembla que la consellera Garriga li dona força importància, i vostè mateix ve d’aquest món, no?\nSí. El conseller Lluís Puig ja va treballar en aquesta línia, però no va tenir prou temps per desenvolupar-la. La cultura popular està molt vinculada a l’associacionisme i això fa que tingui vessants tan transcendents per a la cultura i la llengua catalanes, com ara la seva gran capacitat d’inclusió social respecte als immigrants. En els nous pressupostos de Cultura, aquesta és una de les partides que més han augmentat, i això s’ha de fer arribar al territori.\nCom té l’agenda de gent que vol parlar amb vostè?\nLa meva agenda, més que bullir, està directament al forn! [riu] Encara em queden moltes persones i molts projectes per conèixer, però l’anterior directora, Carme Renedo, va fer una molt bona feina i jo me’n sento hereu. Tot sovint intento anar a veure alcaldes i alcaldesses.\nPer als ajuntaments, la cultura representa només una part relativament petita de la seva gestió diària.\nPer això des de la delegació del govern es vol promoure que els directors i directores dels diferents serveis territorials actuem de manera còmplice, amb una visió transversal constant, i que quan algú de nosaltres visiti un poble petit, per exemple per parlar del seu conjunt històric, no tractem només dels ajuts necessaris per rehabilitar un antic edifici monumental, en el cas de cultura, sinó que també posem les antenes per recollir altres problemes o necessitats que tinguin al municipi, encara que no siguin de la nostra competència directa, com podrien ser aspectes relacionats amb la seva urbanització. Aquesta és una dinàmica de treball una mica més complexa al principi, però pot acabar sent molt més eficaç a mitjà o llarg termini.\nTé altres exemples d’aquesta visió transversal?\nDes de Cultura també podem establir aliances amb els altres serveis territorials per millorar l’ús de la llengua a totes les administracions. En definitiva, la cultura forma part d’un pla de govern molt més ampli.\nL’ús social de la llengua catalana també és un dels altres objectius de l’actual conselleria.\nSí, i evidentment aquest esforç també es farà notar al territori. Per exemple, amb el servei territorial d’Igualtat i Feminismes ja estem treballant per detectar bosses de dones immigrants que requereixen formació en matèria d’alfabetització o educació, però no ho tenen fàcil per accedir-hi pels seus horaris laborals o altres qüestions. Una altra línia que cal investigar és si s’està utilitzant prou el català a l’administració i si el nivell és suficient. És evident que si una llengua no s’utilitza es mor.\nPerò no diuen que, en matèria de llengua, Girona rai...\nAixò no és cert. En realitat, no només no hi ha hagut grans avenços en els últims anys, sinó que fins i tot hem retrocedit, per diferents factors. En la part positiva, cal destacar que la Comissió per la Llengua de les Comarques de Girona és modèlica a l’hora de coordinar polítiques lingüístiques entre diferents administracions, mentre que hi ha altres territoris del país que ni tan sols l’han creat. Però aquí també es detecten encara molts àmbits de millora i sobretot una certa relaxació social.\nQuina estimació en fa, de les afectacions de la pandèmia al sector cultural gironí?\nEncara no soc completament conscient del que s’ha perdut durant la pandèmia, però sí que sé que les estructures més consolidades s’han mantingut, que tenim un gran potencial en arts escèniques, música, teatre, cinema i art, i que en tots aquests àmbits la gent no ha parat de buscar la manera de continuar endavant, encara que fos amb angoixa per la gran incertesa que hi havia a l’hora de programar i planificar. Però crec que la gent també està tranquil·la perquè l’administració ha respost quan era necessari.\nA pesar de les limitacions pressupostàries?\nSí, hem de ser conscients que tenim els recursos que tenim, perquè encara no som un estat, però hem pogut parar el cop i reactivar el sector cultural amb una certa agilitat. La pandèmia és una tragèdia social, però per a la cultura ha estat també un dels reptes més forts que ha hagut d’afrontar. Per això és fonamental que Cultura assoleixi com a mínim el 2% del pressupost general, n’estic més que convençut. De moment, ja hem passat de l’1% a l’1,34%, i l’objectiu és arribar al 2% al final de la legislatura. Per tant, el pressupost del departament passaria de 300 a 600 milions. Però el més important és que els diners que s’invertirien en cultura per habitant serien uns 200 euros a l’any, entre totes les administracions, i això ja ens posaria a un nivell europeu, fins i tot davant de molts estats. És el que necessitem per tenir una ciutadania culta i crítica.\nI que entengui que la cultura és essencial, no?\nNomés cal veure quines necessitats vam tenir durant el confinament, al marge de les més bàsiques: pel·lícules i sèries, música, llibres... Aquesta essencialitat és una idea que es consolidaria entre la població si teixim aliances entre els departaments de Cultura i Educació. També estem treballant en aquest sentit amb la campanya de Nadal, Emociona’t , perquè la gent consumeixi cultura, en el sentit menys capitalista: que s’impregni de cultura.\nEl Punt Avui. Girona 08-12-2021, Pàgina 18\nPren forma una consulta monarquia o república\nCosta i Nuet, estranya parella\nFuga de personal\nMés benzina en el cas Dembélé\nMolts hotels canvien de propietari per evitar tancar\nL’1x1 dels jugadors del Barça en la victòria contra l’Alavés\nImmigració i llengua, el que menys importa als catalans\nFrenkie, al rescat\nEl Barça derrota a domicili el Madrid i aixafa l'homenatge blanc a Felipe Reyes (75-85)\nBrams, entre baules al Barnasants\nLes paraules no fan nosa\nCinema a les sales?\n‘Dune’ i ‘Mare of Easttown’, millors pel·lícula i sèrie de l’any\nEl Terracotta Museu de la Bisbal d’Empordà recupera visitants\nLa Bisbal d’empordà\nMor als 83 anys el dibuixant Jean-Claude Mézières, creador de la sèrie Valérian i Laureline\nMillor amagar el monstre\nEl cine que ens interpel·la\nMés notícies de cultura


Cap excusa per no ballar sardanes: tornen les immersions sardanistes - Tornaveu\nCap excusa per no ballar sardanes: tornen les immersions sardanistes\nDimecres, 8 de juny de 2016 10:00h\nLa Confederació Sardanista de Catalunya ha renovat amb el Grup Bon Preu el programa d’immersions sardanistes, sessions d’aprenentatge inicial de la sardana, gratuïtes i ofertes a tothom.\nLes properes sessions seran dissabte 11 de juny a Vilafranca del Penedès i també al Vendrell. Se celebraran amb el Grup Sardanista Maig, de Barcelona, i la colla dels Dansaires del Penedès, respectivament.\nLa darrera sessió doble serà dissabte 18 de juny, a Palafrugell, amb les colles de Cassà dels Amics de la Sardana de Cassà de la Selva, i a Salou amb el Grup Sardanista Tarragona Dansa, de Tarragona.\nEnguany, totes les sessions se celebraran a la tarda, de 17.30h a 20h. Aquells que hi estiguin interessats es podran inscriure als supermercats corresponents amb anterioritat, o el mateix dia. Està obert a tothom i és gratuït. També, com l’any passat hi haurà un berenar per a tots els participants, gentilesa del Grup Bon Preu.\nAquestes jornades, que van començar el dissabte 4 de juny amb sessions a Lleida i Malla, permeten ensenyar al públic assistent la sardana. S’estructuren en curset, berenar, exhibició de les colles participants i ballada de dues sardanes de set tirades. La durada total de cada immersió és de dues hores i mitja.\nLa segona edición de les immersions sardanistes referma el compromís del Grup Bon Preu amb la tradició sardanista i la cultura catalana


La fortalesa més gran d'Europa - Castell de Sant Ferran - Visit Figueres\nLa fortalesa més gran d'Europa\nSituada sobre d'un turó, al final de la pujada del Castell, és una fortalesa baluardada de grans dimensions construïda durant el segle XVIII seguint el projecte del comandant del Cos d'Enginyers Juan Martín Zermeño. Ocupa una superfície de 32 hectàrees amb un perímetre de 3.120 metres, i a les cisternes, situades a sota del pati d'armes caben 9 milions de litres d'aigua. El castell de Sant Ferran, que tenia una capacitat per 4.000 homes, constitueix en l'actualitat un llegat patrimonial de primer ordre, el monument de dimensions més grans de Catalunya i la fortalesa d'època moderna més gran d'Europa.\nEl mes de juliol de 1997 es va obrir al públic de manera regular amb un servei de visites guiades que mostren les característiques de la fortalesa. Per les seves enormes dimensions, per les sofisticades tècniques constructives aplicades dins de l'enginyeria militar de l'època, i pel seu excel·lent estat de conservació, la visita al castell de Sant Ferran constitueix una experiència única.\nObert de dimarts a diumenge de 10:30h a 15h\nMés informació: Tel. 972 50 60 94


EscoltesiGuies.org :: Notícies - Minyons Escoltes i Guies St. Jordi de Catalunya\nNotícies - Minyons Escoltes i Guies St. Jordi de Catalunya\n· Dia escolar de la no-violència i la pau (0)\n· Camins per la pau: la saviesa d'escoltar, la força del compromís (0)\n· Jornada de lluita contra les Lleis d'Estrangeria (0)\nDivendres, 16 gener\n· "És aquesta la democràcia que volem?" (0)\n· Pel català a l'escola (0)\nDilluns, 12 gener\n· TRINCA, el 31 de gener i 1 de febrer (0)\nDijous, 08 gener\n· Projecte ambiciós en xarxa del A.E. Sant Ferran (0)\n· Trobada 2004 d'Educació en Comunicació (0)\n· Concert en benefici de la Marató de TV3 (0)\n· Els Drets Humans i la futura Constitució Europea (0)\nRecull de notícies vinculades al món de l'escoltisme i el guiatge, i informacions d\_'interès general.\nL'AEiG Charles de Foucauld presenta a Mil Miedos, Impàs i Tempest en concert\nEls tres grups, formats per integrants dels agrupaments Charles de Foucauld i Pius Xè, actuaran el proper 16 d'abril al casal de Barri de Prosperitat (Pl. Àngel Pestanya s/n), a les 22:30. La entrada és gratuïta.\nAquest concert forma part dels actes de commemoració del 40è aniversari de lAEiG Charles de Foucauld.\na dimarts, 23 març, 2004\nAcampa't contra la guerra!\nL'any passat va començar una guerra que va ser rebuda amb indignació per tota la ciutadania. Ara,passat un any, la situació encara dura i a més es manifesta cada cop de forma més violenta. Per aquest motiu, la Plataforma Aturem la Guerra ha fet una crida a tothom per dir "No a la guerra. Planta't" organitzant una acampada general, del 18 al 20 de març a Pla de Palau, davant la Delegació del Govern\nLlegeix més... 1587 bytes més\na dijous, 18 març, 2004\nCamp de treball al Camí de Sant Jaume\nL'Associació d'Escoltes Catòlics de Navarra (Euskalerriko Eskautak Nafarroa) organitza des de fa anys un projecte de voluntariat que consisteix en l'atenció dels pelegrins en diverses bases d'acampada en el recorregut del Camí de Sant Jaume.\nAquest projecte està obert a Trucs i a caps, l'assistència al camp està pensada que sigui individual, tot i que es permetrà que hi participin persones de la mateixa unitat. A cada base d'acampada hi podrà haver un màxim de 3 persones.\nEl camp de treball començarà el 15 de juny i acabarà el 15 de setembre i s'estructurarà en tandes de 10 dies cadascuna.\nLlegeix més... 874 bytes més\nEnviat per : Relacions\nProjecte "Tendes per a tothom"\nL'AEG Sant Adrià ha engegat un projecte per aconseguir material d'acampada pels escoltes de Romania.\nSi a les golfes dels vostres caus teniu tendes que no utilitzeu ara teniu l'excusa perfecte per fer una mica d'endreça. També recullen diners per poder finançar l'enviament de tendes.\nLlegeix més... 401 bytes més\na dijous, 11 març, 2004\n5a edició de SOLIDARIJOVE\nJoves amb Empenta (JAE) organitza la "5è Jornada de Debats Joves sobre temes socials: Solidarijove'04"\nLa jornada es realitzarà el dissabte 27 de Març de les 18.30 a les 21.30h a la Seu de JAE, al local del\nConsell de Joventut d'Horta-Guinardó.\nEls organitzadors han posat damunt de la taula temes de plena actualitat:\n18.30h- FORUM 2004: ens interessa?\n19.45-20.15h Degustació lliure de productes de comerç just.\n20.15h- Ens manipulen, els mitjans de comunicació?\nLlegeix més... 594 bytes més\na divendres, 27 febrer, 2004\nL’AEiG Charles de Foucauld contra la violència de gènere\nL’AEiG Charles de Foucauld i la Plataforma contra la violència de gènere presenten un vídeo-col·loqui sobre la violència contra les dones, el proper 26 de febrer al Casal del barri de la Prosperitat (Plaça Àngel Pestanya s/n, Barcelona) a les 20:00 hores.\nLlegeix més... 982 bytes més\nEnviat per : AEiG Charles de Fouc\na dimarts, 24 febrer, 2004\nTreballar sis mesos a la Regió Europea de la WAGGGS\nLa Regió Europea de la Wagggs està desevolupant un programa per donar l'oportunitat als membres de l'associació a viure la dimensió internacional a través d'una col·laboració a l'oficina de la Wagggs a Europa, situada a Brussel·les.\nLlegeix més... 801 bytes més\na dimecres, 11 febrer, 2004\nCursos d'idiomes subvencionats pel Consell d'Europa\nLes inscripcions pels cursos d'idiomes que subvenciona el Consell d'Europa ja han començat. Els cursos són d'anglès, francès, alemany, italià i rús; es realitzen a ciutats com Dublin, Estrasburg, Kassel, Trento i Moscú i tenen una durada de quatre setmanes dels mesos de juny, juliol, agost o setembre.\nLlegeix més... 403 bytes més\n1ª Jornada de treball de l'Aiguabarreig\nLAEiG Anton Vilà (Prat del Llobregat) és el primer en participar en els camps de treball de lOperació Aiguabrreig, organitzada per Antics i Amics de MEGSJC.\nLlegeix més... 1191 bytes més\na divendres, 06 febrer, 2004\nEls catalans als camps de concentració nazi\nAmb motiu dels 40 anys de l'AEiG Pere II i Santa Maria de Foix de Vilafranca del Penedès, emmarcat en el pojecte "40 anys, 40 actes", volem donar veu a una associació que fa més de 40 anys que lluita per pregonar els principis de pau, justícia i llibertat. Per aquest motiu, hem organitzat una xerrada titulada "La memòria històrica" i que anirà a càrrec del Sr. Enric Marco Batlle, testimoni supervivent del camp de concentració de Mathausen i membre de l'Associació Amical de Mathausen. L'acte es farà el proper divendres, 30 de gener, a les 20 h, a l'Escorxador (carrer de l'Escorxador, 19-21 Vilafranca del Penedès). Us hi convidem!!\nLlegeix més... 237 bytes més\nEnviat per : ori\na divendres, 30 gener, 2004


Combatre la crisi als trinquets - PilotaViu\nDilluns, 7 de setembre de 2015 - 17:30h\nLa pilota necessita renovar l’afició i atraure els joves per poder aturar la crisi\nEls plantejaments d’organitzar les partides en dies i hores feineres dificulten cada vegada més l’afluència de gent als trinquets.\nLa reunió del Comité de Jugadors, Trinqueters i Federatius celebrada el passat dijous es va centrar en bona part a analitzar la crisi que travessa el món de la pilota professional, tant d’escala i corda com de raspall, si bé està més accentuada en la primera modalitat.\nHui és un fet incontestable que, en qualsevol trinquet, dels importants inclosos, si no es tracta d’una final d’un trofeu, un desafiu o una partida extraordinària per algun motiu, ens trobem a les graderies en la majoria de les vesprades a sis o set dotzenes d’aficionats. I açò afegit a què les travesses han minvat d’una forma tan cridanera, que en trinquets on era prou corrent fa uns anys que es travessaren 4.000 o 5000 euros (no vull anar als anys huitanta, quan es travessaven dos o tres milions de pessetes molts dies) en una partida ‘normaleta’, ara costa un mon arribar que es travessen 1.000 euros. Per tant, els trinqueters no poden pagar molt als jugadors i la majoria de les vegades perden diners, malgrat que cada dia cobren menys jornal els pilotaires, tant siguen promeses com professionals.\nPepito Malonda, ex-jugador i marxador. Fotografia: José Tomé.\nEs pensava, quan va eixir l’empresa Val Net, que de sobte es feu càrrec de la nòmina dels millors jugadors d’escala i corda, amb un sou fixe cada mes i tots els drets socials assegurats, les coses canviarien per als jugadors. Però a la volta de dos o tres anys ja es va comprovar que a Val Net no li quadraven els comptes. A la crisi galopant de la manca de travesses i d’espectadors, es va afegir la demora en cobrar les ajudes o subvencions de les administracions publiques (Generalitat, Diputacions i Ajuntaments). Al mateix temps, amb la crisi general han desaparegut també les ajudes que arribaven d’entitats com Bancaixa, que era patrocinadora del Circuit Professional. I una darrere de l’altra, les ajudes a la pilota, encara que puntualment, n’arriben d’alguns Ajuntaments en determinades competicions, han anat desapareguent.\nLes primeres figures eixen per 1.500 euros al mes\nÉs conegut que, gràcies a l’empresari José Luis López, gran mecenes de la pilota, a principis d’este any, es pogué fer front a un crèdit perquè els professionals, tan en nòmina de Val Net, com no, pogueren cobrar puntualment. Mentre, en la mesura que arriben les ajudes endarrerides de les administracions, els professionals van cobrant les quantitats que els deuen de premis guanyats en les competicions oficials i d’altres conceptes.\nA la imatge podem veure a Pere Roc II, a Raül i a molts aficionats a la pilota, entre ells a José Luís López. Fotografia: ValNet\nTota aquesta empobrida situació fa que hui les principals figures de l’escala i corda, una vegada deduïdes algunes despeses, com ara fisio, material per preparar-se les mans i gasolina, cobren un sou d’uns 1.500 euros al mes, quantitat similar a la de qualsevol treballador d’un supermercat, per posar un exemple. I crec que la xifra parla per sí sola. Perquè arribar a ser figura d’un esport, que en altres moments menejava prou milions, per cobrar eixe sou, la veritat no és molt encoratjador.\nI davant aquest panorama tan poc brillant des del punt de vista econòmic, en la reunió de dijous es parlava d’açò, com a un dels principals problemes. I també es debatia com es pot revertir la situació, perquè els assistents reconeixen, segons fonts del comité, que al marge de la delicada situació econòmica dels trinquets, com de la resta de l’economia en general; que alguna cosa no s’està fent com toca.\nPerquè un dels assistents ens deia que encara que els jugadors pugueren cobrar més, per patrocinador o pel que fóra, de què valdria si només veuran la partida cinquanta o seixanta persones? O siga, que el problema no és sols de diners, que també.\nMillorar la difusió amb un gabinet professional\nTots estan d’acord que cal donar molt més difusió a l’activitat dels empresaris i jugadors, per veure com es por aturar, si no tot, en part, la creixent baixada d’espectadors a les partides. També calen mesures encaminades a fer més atractives les partides per captar nous aficionats, ja que la majoria que van als trinquets són gent major, que per llei de vida se’n va anant i ja no la recuperes.\nLes partides es fan en molts trinquets, de la mateix manera que fa cinquanta anys. És a dir, un dia feiner, a les cinc de la vesprada, quan la majoria de gent jove està treballant, no és la millor perquè puga anar gent nova al trinquet. Abans, en una vintena o poc més de travessadors, que hui no estan, es dissimulava millor la manca d’espectadors.\nL’empresa Val Net i la Federació deurien tenir, açò o diem nosaltres, un gabinet de comunicació professional que fera eixa tasca de divulgació i informació tan necessària perquè la gent estiguera sempre informada de l’activitat als trinquets i per la nit dels resultats cada dia. I de la mà deixa tasca, podria arribar més fàcilment l’ajuda de patrocinadors, encara que ningú no té una ‘vareta màgica’ per trobar solucions ràpides. I per este problema, tampoc ajuda el tancament de la televisió pública valenciana, que deuria ésser un suport important per a la pilota, al marge de buscar només audiències.\nLa mesura de prohibir les galeries, que ja la vam analitzar fa unes setmanes, ha tornat, passat el mes d’agost i pocs creuen que puga donar massa resultats. És un al·licient en determinats moments puntuals, però no pot convertir-se en rutina, perquè perd l’objectiu molt prompte, al marge que uns jugadors que ara estan pitjor pagats que mai, és complicat que no es ‘cremen’ si es veuen obligats a un major esforç amb menys recompensa.\nIncentivar l’entrada de gent jove per renovar l’afició\nEn definitiva, que són mals temps per a tot, i més per a un esport com el nostre que mai ha rebut el recolzament que calia i que ve d’uns models empresarials i esportius d’altres èpoques, per la qual cosa, no serà fàcil eixir de la crisi, tot i que a nivell d’escoles i d’aficionats en competicions oficials, en tenim més que mai. Però a nivell professional caldria fer una catarsi per buscar nous aficionats. Incentivar l’entrada als trinquets a la gent jove i, en la mesura del que es puga, fer les partides en horaris i dies més apropats als caps de setmana, com una de les mesures a més curt termini. I per suposat, és un tema obert a totes les opinions, que de segur vindran a enriquir estes reflexions.\nImatge d'Oliva durant la final del Gregori Maians. Fotografia. David Sarasol


Mostrant articles per etiqueta: Teatre Coliseum\nSortejades les invitacions per veure el clàssic "Un americano en París" amb la música en directe de l'OCM al 'notRubí'\nUs oferim la possibilitat de gaudir de la cultura gratis al “notRubí”. Gràcies a l’Orquestra Simfònica Camera Musicae (OCM) i Reel Solutions, hem sortejat 2 invitacions per veure un espectacle que uneix la projecció en versió original amb subtítols del clàssic de Vincente Minelli Un americano en París amb la interpretació en directe de la banda sonora de George Gershwin. I l'afortunat guanyador de les entrades ha estat Antoni T. Enhorabona! La pel·lícula, protagonitzada per Gene Kelly i Leslie Caron, acompanyats d'Oscar Levant, Georges Guétary i Nina Foch, es podrà veure aquest dimarts 4 de febrer a les 20:30 h al Teatre Coliseum de Barcelona (veure enllaç). Esteu a l'aguait de la resta de promocions culturals que us proposen. Per optar-hi, heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11. \nMercè H. veurà gratis "Tadeo Jones, una aventura musical" al 'notRubí'\nRàdio Rubí us ofereix l’oportunitat de gaudir de la cultura gratis al “notRubí”. Hem sortejat 1 invitació doble per veure Tadeo Jones, una aventura musical aquest dissabte 29 de setembre a les 12 h al Teatre Coliseum de Barcelona. I l'afortunada guanyadora de les invitacions ha estat Mercè H. Enhorabona! Es tracta d'un espectacle que compta amb 11 actors i ballarins i que va tenir un gran èxit en la seva temporada a Madrid. El muntatge va arribar el passat 22 de setembre a la ciutat comtal i es podrà veure encara els dies 29 i 30 de setembre (veure enllaç). Esteu a l'aguait de la resta de promocions culturals que us proposen. Per optar-hi, heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11. \nUs convidem a veure "Tadeo Jones, una aventura musical" al 'notRubí'\nRàdio Rubí us ofereix l’oportunitat de gaudir de la cultura gratis al “notRubí”. Sortegem 1 invitació doble per veure Tadeo Jones, una aventura musical aquest dissabte 29 de setembre a les 12 h al Teatre Coliseum de Barcelona. Es tracta d'un espectacle que compta amb 11 actors i ballarins i que va tenir un gran èxit en la seva temporada a Madrid. El muntatge va arribar el passat 22 de setembre a la ciutat comtal i es podrà veure encara els dies 29 i 30 de setembre (veure enllaç). Per optar a les entrades heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11.\nSortejades les invitacions per veure l'espectacle "We love Queen” aquest dijous al 'notRubí'\nRàdio Rubí us ofereix l’oportunitat de gaudir de la cultura gratis al “notRubí”. I hem sortejat 2 invitacions dobles per anar a l'estrena de We love Queen al Teatre Coliseum aquest dijous 7 de juny a les 20:30 h. Els afortunats guanyadors de les entrades han estat Anna R. i Jordi B. Enhorabona! El muntatge dirigit per la companyia Yllana només es podrà veure entre el 7 i el 17 de juny a la ciutat comtal (veure enllaç). Esteu a l'aguait de la resta de promocions culturals que us proposen. Per optar-hi, heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11.\nUs convidem a veure l'espectacle "We love Queen” al 'notRubí'\nRàdio Rubí us ofereix l’oportunitat de gaudir de la cultura gratis al “notRubí”. Sortegem 2 invitacions dobles per anar a l'estrena de We love Queen al Teatre Coliseum aquest dijous 7 de juny a les 20:30 h. Es tracta d'un muntatge dirigit per la companyia Yllana que es podrà veure entre el 7 i el 17 de juny a la ciutat comtal (veure enllaç). Per optar a les entrades heu de ser seguidors del nostre Twitter @kuadrilla_11.\nSound Six presenta el disc “Moments” el dia 22 al Teatre Coliseum\nEl grup Sound Six presentarà el dijous 22 de juny el seu primer disc Moments al Teatre Coliseum de Barcelona. Amb la rubinenca Carolina Alabau, la banda està formada per Alba Esparza, Joana Mas, Mar Puig, Marta Trujillo i Noelia Gómez. Les noies van ser les subcampiones de l’edició d’enguany del programa Oh Happy Day (veure notícia).\nSortejades les invitacions per veure el rubinenc Oriol Burés a “Gente Bien, el musical” de La Cubana\nUs oferim la possibilitat de gaudir de la cultura al “notRubí”. Gràcies a la col·laboració de La Cubana, hem sortejat 2 invitacions per veure Gente Bien, el musical aquest diumenge 21 de maig a les 18.30 h al Teatre Coliseum de Barcelona. I el guanyador de les entrades ha estat Carlos L. Enhorabona! Campanades de boda era la resposta que buscàvem respecte a quin era l’altre espectacle de La Cubana que també comptava amb el rubinenc Oriol Burés al repartiment.\nUs convidem a veure el rubinenc Oriol Burés a “Gente Bien, el musical” de La Cubana\nUs oferim la possibilitat de gaudir de la cultura al “notRubí”. Gràcies a la col·laboració de La Cubana, sortegem 2 invitacions per veure Gente Bien, el musical el diumenge 21 de maig a les 18.30 h al Teatre Coliseum de Barcelona. L’últim espectacle de la veterana companyia teatral compta amb l’actor rubinenc Oriol Burés al repartiment. La proposta es va estrenar al setembre de 2016 (veure notícia) i, de moment, es pot veure fins al 28 de maig (veure enllaç).


La cancel·lació de creuers al port de Palamós suposarà la pèrdua de més d'un milió d'euros - Diari de Girona\nLa cancel·lació de creuers al port de Palamós suposarà la pèrdua de més d'un milió d'euros\nLes destinacions turístiques gironines demanen treballar en xarxa aquesta temporada per intentar reactivar el sector, molt tocat per la crisi sanitària\nEls creuers no tornaran fins, com a mínim, el mes de juliol · DdG\nEl port de Palamós no rebrà cap creuer, com a mínim, fins al mes de juliol i això suposarà la pèrdua de 16.000 passatgers i també generarà un impacte econòmic d'un milió d'euros al municipi. Així ho va explicar ahir la cap del servei de Promoció Econòmica i Turisme a l'Ajuntament de Palamós, Sílvia Romero, en una taula rodona digital organitzada per la Taula Gironina de Turisme.\nEn la trobada, Romero va destacar que durant aquests mesos és quants més creueristes havien de passar pel port palamosí, ja que la majoria de vaixells que hi fan parada són abans del juliol i l'agost. De tota manera, aquesta situació podria empitjorar si el sector acaba anul·lant tota la temporada, ja que l'impacte econòmic se situaria sobre els 4,5 milions d'euros.\nPer tal de revertir la situació, Palamós estrenarà aquesta temporada una nova marca amb «nous valors». Per a la cap del servei de Promoció Econòmica i Turística de Palamós, aquesta crisi sanitària pot suposar «una oportunitat» per al municipi ja que ha obligat a fer-los «reflexionar» sobre el model destinació turística i els valors que representa.\nRomero va detallar que aquest estiu volen encarar totes les mesures sanitàries però «garantint la sensació de llibertat» que tan demanarà el públic. Diversos municipis han coincidit amb Síliva Romero en la importància de fomentar la llibertat. La cap de l'Oficina de Turisme Cerdanya, Maria Faura, va apuntar que el principal repte serà «donar la sensació de llibertat» al client. «Hem estat tancats a casa i necessitem sortir amb els nostres per veure coses boniques», va afegir Faura.\nPer la seva part, la cap de la Unitat de Turisme de l'Ajuntament de Roses, Sara Lladó, també creu que «la incertesa de què es podrà fer i què no ens fa tornar als orígens». Per això el sector de Roses busca fomentar «l'essència i l'entorn del municipi» per recuperar «la confiança» de molts dels seus visitants.\nDe fet, Lladó va recordar que bona part dels turistes de Roses són «molt fidels» i que venen cada any. Per això des del municipi han arrencat una campanya per «mantenir el contacte directe» amb els clients i enviar-los «un missatge de confiança i seguretat».\nEl que tot el sector té coll avall és que la majoria de turistes que arribin ho faran amb el seu propi vehicle. Això també genera uns reptes a nivell de mobilitat que caldrà afrontar. Des de la Garrotxa estan estudiant tots els aparcaments que tenen disponibles i quin aforament compten. A més, ja treballen en la manera de «conscienciar» al públic que no poden «arribar amb el cotxe fins al peu de la Fageda d'en Jordà».\nPer altra banda, Lloret de Mar està treballant amb tot tipus de mesures que garanteixin la seguretat dels visitants. La peculiaritat és que aquestes mesures es treballen «de forma transversal» per aconseguir el màxim de consens i unitat. Aquesta unitat acaba repercutint en una imatge de més confiança pel visitant.De tota manera, la gerent de Lloret Turisme, Elizabeth Keegan, ha recordat que el municipi estava en un "moment dolç" ja que començava a "donar la volta del mitjó" en la reconversió turística. La Generalitat, l'Ajuntament, el Patronat de Turisme Costa Brava-Girona i els empresaris del sector havien engegat el 2017 un pla pilot per renovar la imatge de la destinació de Lloret. L'objectiu era fomentar el turisme familiar i el turisme de luxe per evitar que es massifiqués el turisme de borratxera.


80 grams | Comunicació literària: Novetat :: Uniformement desordenat\nNovetat :: Uniformement desordenat\nTalent, intriga, atzar\nSINOPSIS: És un capvespre de maig. Un home, aturat a la porta de la casa unifamiliar, amb les claus a la mà, veu com una figura ha tombat la cantonada i s'acosta. La reconeix: és el seu fill, que també l'ha vist. Tots dos senten la mateixa angoixa, la mateixa fredor.\nAquest primer capítol és el final de la història i la novel·la ens portarà a conèixer els fets precedents, els que els han conduït fins allà, a aquesta distància estranya i crispada. Tornarem al matí d'aquell mateix dia de maig, els veurem despertar-se i els seguirem --també a alguns personatges més-- en unes hores decisives. Potser descobrirem que els personatges secundaris poden ser els principals, que la vida està cosida per l'atzar i la casualitat, que les il·lusions poque vegades s'acompleixen, que tots vivim diverses vides i difícilment encaixen. Els itineraris de sis personatges s'aniran creuant al llarg d'un dia tens i feixus, que acabarà desfermant-se en un esclat de violència estèril.\nDesprés de la bona acollida de Mapa mut, Rubén Intente confirma el seu talent amb una novel·la d'intriga narrativa en què els joves busquen el seu lloc sota el sol i els adults malden perquè el seu món personal no s'ensorri.


Linya, una Homo sapiens que va viure fa 14.000 anys – Tribuna d'Arqueologia\nAssentaments prehistòrics / Lleida / Notícies / Paleolític-Epipaleolític\n17 juny 2021 Tribuna d'ArqueologiaDeixa un comentari\nAhir, dimecres 16 de juny de 2021, es va presentar a la premsa la troballa de les restes d’una dona atribuïdes a Homo sapiens, que va viure als prepirineus orientals a finals del Paleolític Superior, fa uns 14.000 anys. Les restes d’aquesta Homo sapiens van ser trobades pels investigadors del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic (CEPARQ-UAB) durant la campanya d’excavacions de l’any passat a la Cova Gran de Santa Linya, a la Noguera.\nLa recerca que l’equip del CEPARQ-UAB duu a terme a la Cova Gran de Santa Linya compta amb el suport del Ministeri de Ciència i Innovació del govern Espanyol, el Servei d’Arqueologia i Paleontologia del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, l’Institut d’Estudis Ilerdencs de la Diputació de Lleida, la Fundació Palarq, la Leakey Foundation i l’Ajuntament de Les Avellanes i Santa Linya.\nVista general de la Cova Gran. Foto: CEPARQ-UAB\nVista de les restes humanes documentades. Foto: CEPARQ-UAB\nMoment de la presentació de les troballes\nLa Cova Gran (Les Avellanes i Santa Linya, la Noguera) preserva innumerables vestigis enterrats en els sediments que la conformen, que permeten reconstruir la història dels últims 50.000 anys de les gents que van viure al prepirineu de Lleida, des dels neandertals i els primers Homo sapiens fins als primers agricultors i ramaders.\nL’equip d’investigadors del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic de la Universitat Autònoma de Barcelona (CEPARQ-UAB), que estudia la Cova Gran des de l’any 2002, hi havia trobat registres materials d’entre 45.000 i 4.000 anys d’antiguitat. Però no s’havia localitzat mai cap resta òssia dels individus que la van habitar. Fins a la campanya de l’any passat, en què van trobar restes òssies que sens dubte pertanyien a un esquelet humà, en connexió anatòmica parcial, a dos metres sota el terra d’una zona lateral de l’excavació. Una localització que no presagiava l’aparició d’aquest tipus de restes.\nEl conjunt de les restes recuperades, que es van donar a conèixer ahir, correspon a una dona, que ha estat anomenada “Linya, la dona de La Noguera”. El formen dos fèmurs, un d’ells connectat a la pelvis, així com ossos llargs de les extremitats superiors (húmer, radio/cúbit) i inferiors (tíbia i peroné), metapodis i falanges disperses. El crani i l’esquelet axial (vèrtebres i costelles), tot i que presents, estan poc representats.\nPer a més informació consulteu la Nota de premsa


SALOU CONVIDA A ENGALANAR ELS BALCONS DE LES CASES AMB ROSES I DRACS, PER CELEBRAR LA DIADA DE SANT JORDI | La Guia De Reus\nInici La Guia del Camp SALOU CONVIDA A ENGALANAR ELS BALCONS DE LES CASES AMB ROSES I...\nA través de les xarxes socials de l’àrea de Serveis Culturals i de la regidoria d’Infància de l’Ajuntament es difondran diferents tallers i activitats per poder gaudir, sense sortir de casa, de la tradicional llegenda catalana\nL’alcalde Pere Granados fa èmfasi en la celebració de la Diada, amb esperit festiu, però respectant el confinament\nL’Ajuntament editarà, també, un punt de llibre digital per a la ciutadania, amb un missatge felicitant la Diada per part de l’alcalde, Pere Granados.\nAquest dimecres, 22 d’abril, a les 18 h, es podran conèixer les obres més venudes al web “Llibreries obertes” (www.llibreriesobertes.cat); una llista dels 10 llibres més venuts, del 14 al 20 d’abril, amb una breu ressenya. Aquesta iniciativa vol proposar idees al voltant de la millor lectura per adquirir, aquest Sant Jordi.\n– Per la Diada de Sant Jordi, dijous, 23 d’abril, la Biblioteca de Salou difondrà la seva felicitació ‘#bibliotecadesalouacasa per un FELIÇ SANT JORDI CONFINAT!’, a les 9.30 h.\n– A continuació, a les 10.30 h, tindrà lloc l’Especial Sant Jordi a eBiblioCat, on es presentaran les darreres recomanacions al portal eBiblio Catalunya, amb una breu ressenya explicativa.\n– A les 11.30 h, també es podrà gaudir de l’Especial Còmics en confinament 2. Es tracta de la segona part del recull d’enllaços que va tenir lloc el passat 15 d’abril, dedicada a altres recursos nacionals, com còmics infantils, webcòmics, editorials, fanzines, revistes i pàgines web, que han obert les seves publicacions al públic, de forma gratuïta.\n– Al migdia, a les 12.30h, la Biblioteca durà a terme la narració del conte ‘Sant Jordi a la cova del drac’, de la col·lecció Contes Desexplicats, de l’editorial Baula. Una versió diferent de la llegenda del cavaller, un relat clàssic capgirat, ple de sorpreses i amb molt d’humor.\n– El mateix dijous, a les 16 h, s’oferirà l’exposició virtual de dibuixos infantils, amb les creacions que els nens i nenes de Salou han anat enviant a la Biblioteca durant la darrera setmana. Aquestes il·lustracions capgiren el desenllaç de la llegenda de Sant Jordi, amb molta imaginació.\n– Tot seguit, a les 18 h, la Biblioteca presentarà l’edició del seu propi conte ‘Seguint les petjades del pirata’, escrit per l’Anna Obiols i il·lustrat pel Subi. Aquesta lectura es va crear amb motiu del 25è aniversari i, enguany, l’entitat presenta el conte en paper, que també inclou altres activitats, un cop feta la lectura.\n– Les activitats de la Diada de Sant Jordi finalitzaran a les 20 h amb un tour virtual, de la mà del llibreter. Es tracta d’un passeig virtual per una llibreria amb les seves propostes literàries, en un dia en què aquests establiments no obriran les portes al públic.\nArticle anteriorL’IMRC proposa activitats de circ, teatre gestual i dansa a casa\nArticle següentPresentat el programa d’activitats del #SantJordiACasa