Relat "A l'ampit"\nInici > detall del relat: A l'ampit\nEm desperto, una claror brillant inunda l'habitació, filtrada per la cortina blanca de la finestra.\nEm giro i veig que no ets a l'altre costat del llit. Sento el soroll de la dutxa de fons.\nÉs estiu i ben entrat mig matí. No tinc ni mòbil ni despertador ni res per saber l'hora. Millor. Són vacances.\nUn dia molt clar i sense núvols, fa calor.\nM'incorporo fent mandres i em poso dret. No porto roba. El terra fred és agradable, realment és un dia calorós.\nAparto la cortina a un costat i entra el sol, directe sobre la meva pell. Molt agradable si, però em fa venir encara més calor!\nObro la finestra de bat a bat i corre un airet que em refresca una mica. M'arrapenjo a l'ampit de la finestra i miro a fora. La vall es perd en un horitzó de camps boscos i altres colors, molt lluny alguna caseta decora l'escenari.\nDe sobte noto les teves mans a la meva esquena, no t'he sentit tornar de la dutxa. Respiro profundament, poc a poc, em sento a gust i tranquil.\nLes mans avancen per sota els braços fins a davant del pit, unint-se en una abraçada. Noto que vas nua i tens la pell fresca i una mica humida per la dutxa. M'apretes buscant tot el contacte i arrepenges el cap al meu clatell. Tu també respires i tanques els ulls.\nL'abraçada s'afluixa i es torna en carícies suaus amb la punta dels dits, resseguint-me el pit, els braços i baixant per l'abdomen. T'hi dediques una estona fent moviments amples i llargs... com si m'emboliquessin fils de vent.\nEl contacte del teu cos, premut a mi, els teus pits a la meva esquena, i els petons que comencen pel clatell i pel coll tenen un efecte evident.\nTe n'adones quan baixes les carícies més avall de la panxa, i en comptes d'agafar-me-la hi ressegueixes els dits amb suavitat, fins la punta i fins a baix.\nSegueixes els petons baixant pel clatell per tota l'esquena, pel mig de la columna i cap als costats, mentre t'ajups me l'agafes -per fi!- amb la mà i acabes d'arribar fins al terra amb els genolls. Amb el mateix gest amb la mà em fas girar, quedant jo d'esquena a la finestra i arrepenjat a l'ampit.\nMantenint la mà al seu lloc, em poses l'altre mà a la cintura amb els dits extesos i m'acarones de dalt a baix. Mentre ens mirem als ulls, comences a pujar i baixar suaument la mà que em té agafat, fent el gest lent però sencer, i notes com se'm contrauen els abdominals i trec l'aire per la boca... una esgarrifança de plaer, que amb el vent que segueix entrant per la finestra em deixa la pell de gallina.\nTu somrius, baixes la mirada i em petoneges al voltant de la zona, passeges els llavis i finalment obres la boca i t'acostes a la punta.\nEn comptes d'acabar el gest, et quedes al límit, amb la boca oberta i tocant-me en prou feines amb el llavi inferior. La mà segueix la seva feina i em tornes a mirar als ulls. La imatge és massa excitant i tenir-te tant a prop em desespera massa.\nMoc la cintura intentant entrar i tu t'apartes i rius, veient que em tens encara més dur que abans i cada vegada més i més desesperat.\nAra si, mous el cap i te'l fiques a la boca, la teva mà es queda a la base, encara agafant, i la teva llengua rellisca per la punta i avall, dins la boca. Deixo anar un "uhmmmm" i arquejo la cintura, buscant més profunditat, però la mantens on la tenies. Quan em deixo d'arquejar mous el cap a un ritme regular i prou ràpid, saps que així acabaria ràpid de manera que al cap d'una estona comences a variar i et mous més a poc a poc, la treus i la llepes per sobre, jugues amb la mà, hi fas petons...\nEn un moment donat t'agafo la mà que s'arrepenja sobre la meva panxa i t'estiro amunt, tu que no ho entens gaire em mires i t'incorpores. Quan estàs ja dreta ens besem intensament, abraçats i magrejant-nos mútuament. Mentre dura el petó dono la volta deixant-te a tu d'esquena a la finestra, arrepenjada, et miro i somric. Mentre baixo pel coll i el pit fent mil petons, dic "ara et toca a tu...".\nRessegueixo els pits amb petons i llepadetes, passant d'un mugró a l'altre. Notes la saliva que es refreda i se t'endureixen una mica. Segueixo baixant i ara acabo jo de genolls, posant les meves dues mans sobre la teva panxa i fent-te petons fins a l'extrem màxim abans de tocar-te la teva part més sensible.\nHo tinc molt a prop dels ulls i de la boca, ho veig perfectament tot perquè vas completament rasurada.\nM'encanta mirar-ho i acostar-m'hi i les olors es tornen intenses, terriblement excitants.\nAcosto encara més la boca i t'hi tiro l'alè. Amb els llavis junts començo un joc de petonets al voltant, per les cames i la cintura i tornant cap al mig, sense arribar-hi mai del tot. A tu també et toca patir.\nEn un dels recorreguts passo per sobre la teva zona i girant una mica el cap de costat, t'hi faig petons per sobre. Obres una mica més les cames i arqueges la cintura, pronunciant amunt la muntanyeta perquè els petons puguin arribar més avall.\nAgafant-te la part de dins de la cama amb la mà, vaig baixant els petons, superficials, fins que els llavis se'm mullen de tu. Torno a pujar, pessigant els teus llavis amb els meus, apartant-los una mica, i pujant mica en mica la mà que t'agafa la cuixa per dins.\nAra repeteixo el procés però traient la llengua, quan arribo a baix i noto el teu gust, torno a pujar passant-la pel bell mig, entre els llavis, només amb la punteta.\nSegueixo amunt amb la mà i amb dos dits estiro cap a un costat la pell, obrint-te una mica els llavis, i deixant-m'ho tot a la vista. Miro amunt per trobar-te els teus ulls, i mentre em mires fixament trec la llengua i m'acosto fins a tocar-te. Sense deixar a mirar-te començo a moure la llengua però tu tanques els ulls, respires i aixeques el cap enrere.\nT'aguantes a l'ampit amb les 2 mans, el cap penjant enrere i el cos dibuixant un arc perfecte des d'un metre de distància de la paret, on hi tens els peus, fins als cabells que s'esvaloten pel vent.\nTinc un genoll a terra, la meva mà dreta es manté per davant teu, i l'esquerra la tinc voltejant la cintura i agafant-te per la nalga, per apretar-te millor contra mi.\nEt mossego els llavis, passo la llengua i xuclo totes les parts que trobo. Baixo el cap i de tant en tant també t'hi fico la llengua.\nLa mà que m'ajudava a apartar la pell es cola avall fins a buscar l'obertura amb la punta dels dits. Comença suaument amb la punta d'un, i de seguida segueix amb 2, al ritme de la boca, i després ja amb tres.\nT'agafo amb força per darrere contra mi i això fa que notis més la llengua, i els dits cada vegada que entren i surten els fico més dintre teu.\nAbans que et comencis a córrer, m'aturo i m'incorporo dret. Escolto la teva respiració accelerada i la teva mirada, descol·locada de plaer, m'excita increïblement.\nT'agafo per la cintura i et faig fer mitja volta, segueixes arrepenjada amb les mans a l'ampit, però ara mirant cap a fora, amb el cos fent més un angle que no un arc.\nM'acosto i amb una mà m'arrepenjo a tu i amb l'altre m'ajudo a trobar l'entrada.\nQuan la tinc, poso les 2 mans a la teva cintura i començo a entrar, fins al final i tornant a sortir, a un ritme pausat, sense parar.\nCada vegada vaig accelerant al ritme que tu segueixes, deixant tots dos petits gemecs.\nFinalment tu deixes caure el cap avall i et contraus fortament, en un orgasme entre crits i gemecs, moment en el que jo, sobreexcitat per veure't córrer i per la pressió de les teves contraccions, me'n vaig amb tu dintre teu, arrambant-te a sacsejades per la cintura, i caient finalment sobre teu, tornant-te l'abraçada per l'esquena mentre notes el sol i la claror a la cara.\nLes meves mans t'acaricien, relliscant per la suor, passant pels pits i la panxa, tornant a notar l'airet que ens refreda, i te m'emporto abraçada al llit, on ens seguim petonejant i excitant mútuament: encara queda mig matí per davant.\nlaieta | 12-09-2007\ntu també saps fer tremolar el cos del lector! més que dutxes d'aigua freda... banys al mar en plena nit...\nPerskrita | 30-09-2006 | Valoració: 8\nLa veritat es que m'ha agradat molt, descriu tan bé el que un sent, ke res millor que un dia de vacances com aquest!\nM.Victòria Lovaina Ruiz | 28-05-2006\nCrec que és un text ben escrit i que té un erotisme elegant i directe. M'ha agradat.


Taller de respiració i oxigenació - Clinica Rinològica Maria Colomé : Clinica Rinològica Maria Colomé\nTallers de salur: taller de respiració i oxigenacióTallers de salur: taller de respiració i oxigenacióTallers de salur: taller de respiració i oxigenacióTallers de salur: taller de respiració i oxigenació\nEm cal fer un taller de respiració i oxigenació?\nCom es poden millorar els hàbits respiratoris?\nQuè aconseguiré amb una bona respiració?\nSessions en grup o individuals\nUna respiració adequada afavoreix la salut i el benestar general. El Taller de Respiració i Oxigenació li ensenyarà tècniques per treure el màxim rendiment de la seva respiració i oxigenar el seu cos adequadament.\nL’alteració de la funció respiratòria de vegades és difícil de percebre, però té efectes importants en la salut i el benestar. La respiració impacta els sistemes cardiovascular, neurològic, vascular, gastrointestinal, muscular i psíquic.\n“Podem millorar la nostra respiració sempre que aquesta sigui una respiració completa, començant pel nas i fins al diafragma”\nSi vostè vol millorar la seva qualitat de vida, es dedica a les arts escèniques, necessita parlar molt en la seva activitat professional, s’està recuperant d’una intervenció quirúrgica a les vies respiratòries, té un defecte congènit en l’òrgan nasal o vocal, o practica molt esport, és probable que la seva respiració no sigui l’adequada i que a la llarga tingui problemes de salut.\nSi vostè pateix sinusitis, asma, al·lèrgies, estrès, insomni, ansietat, depressió, contractures musculars, dolor, artritis, mals de cap, migranyes, restrenyiment, trastorns de l’alimentació (anorèxia, bulímia, obesitat), manca de concentració, fatiga, cansament, disfuncions d’olfacte i gust, és probable que el seu cos no s’estigui oxigenant correctament.\nAl Taller de Respiració i Oxigenació aprendrà a respirar bé i el seu cos s´oxigenarà correctament. Millorarà en salut i benestar.\nSer conscient dels mals hàbits respiratoris i canviar-los requereix un aprenentatge i una pràctica.\nAl Taller de Respiració i Oxigenació aprendrà a ser conscient de la respiració nasal-abdominal i crear una sola via respiratòria que sigui el més ample possible reconèixer la respiració òptima en repòs i en activitat , controlar correctament l’aire en l’emissió vocal (de forma general, i especialment en situacions de parla i d’exercici físic) , descobrir i mantenir la postura òptima per a una inspiració plena, i per a una bona emissió de veu. Fent diferents tipus d’exercicis, podrà treballar i prendre consciència de la postura del cos, la musculatura, la relaxació i la dilatació de les fosses nasals o el control de la tensió laríngia, entre d’altres.\nUna bona respiració li permetrà: solucionar o millorar diversos problemes de salut (no només els que són estrictament respiratoris), augmentar el nivell d’energia i el rendiment atlètic, millorar el son, la memòria i el grau de concentració millorar la qualitat de la parla i la veu intensificar el plaer sexual.\nSessions en grup, en parella o individuals\nEl Taller de Respiració i Oxigenació es pot fer en dues modalitats. En totes dues modalitats, el primer dia es realitza una espirometria per valorar l’estat inicial de cada persona. Al final de l’última sessió, es repeteix la prova per veure objectivament el progrés obtingut amb el curs.\nTaller bàsic: 3 sessions\nTaller avançat: 3 sessions\n6 sessions en grup de 90 minuts. Mínim: 6 persones.\n7 sessions individuals de 60 minuts enfocades a resoldre les seves necessitats particulars


L’autodeterminació és constitucional – El Republicà\nEl rei Felipe VI ha de respectar el dret d’autodeterminació assumido per la Constitució\n3. RESPECTAR EL DRET DE LLIURE DETERMINACIÓ. Els articles 10.2 i 96.1 de la Constitució assumeixen la Declaració Universal dels Drets Humans (aprovada per l’assemblea general de les Nacions Unides del 10 de desembre de 1948) que estableix: “La voluntat del poble és el fonament de l’autoritat dels poders públics” (Article 21.3). Catalunya és un poble. També assumeixen el Pacte Internacional dels Drets Civils i Polítics(Nova York, 19 de desembre de 1966). Aquest Pacte estableix diverses obligacions. “La Carta de les Nacions Unides imposa als Estats l’obligació de promoure el respecte universal i efectiu dels drets i de les llibertats humanes” (Preàmbul). “Tots els pobles tenen el dret de lliure determinació. En virtut d’aquest dret estableixen lliurement la seva condició política proveeixen alhora el seu desenvolupament econòmic, social i cultural” (Article 1.1). “Els Estats parts en el present Pacte, promouran l’exercici del dret de disposicions de la Carta de les Nacions Unides (Article 1.3). “Cada Estat part es compromet a adoptar, segons els seus procediments constitucionals i a les disposicions del present Pacte, les mesures oportunes per dictar les disposicions legislatives o d’una altre caràcter que fossin necessàries per fer efectius els drets reconeguts en el present Pacte i que no estiguessin ja garantits per disposicions legislatives o d’un altre caràcter” (Article 2.2).\n4. L’AUTODETERMINACIÓ CONSTA EN LA CONSTITUCIÓ I EN EL BOE. El dret d’autodeterminació figura en la Constitució i també en el BOE. La ratificació d’Espanya del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (Nova York, 19 de desembre de 1966) consta en el BOE 1977/10733. Conclusió… “Tots els pobles tenen el dret de lliure determinació” és plenament vigent també a l’estat espanyol i ha de ser respectat per totes les institucions: rei, Tribunal Constitucional, Tribunal Suprem, Congrés, Senat, Governs, Forces Armades, la ciutadania…\nEscrit a Altres espais Tagged avantguarda.cat\n← Divinos cuernos\nLa dignitat, el destorb de la raó d’estat →


Es troba a a només 8,9 km de l'estació d'esquí de Boi Taull.\n14 Mai al 17 Mai (Veure més dates)\nLlegir les opinions de Aparthotel Siente Boí & Spa (mostrant les @@mostrades@@ més recents de 763). (mostrant @@mostrades@@ de 763)\n"Apartament ampli i acollidor"\n"Llit una mica dura per mo gust, però bé"\n"Els sopars són espectaculars, la localització molt bona"\n"El tracte rebut va ser excel·lent. La gerent de l'hotel Maria, va ser molt amable i resolutiva fent molt còmoda la nostra estada. Repetirem segur."\n"Situació, spa, simpatia del personal, grans armaris a l apartament."\n"El menjar es molt bo,repetirem de ben segur."\n"Ubicació per pujar a les pistes d'esquí."\n"A la cuina pocs estris. Wifi regular."\n"Ens ha agradat molt l'apartament amb dues habitacions que ens ha donat un bon espai confortable per la família. Hem gaudit 3 nits de la proximitat de les pistes i de l'entorn que ofereix la Vall de Boí. Vam anar al Spa i vam tenir una bonica sorpresa de l'espai, ampli i molt agradable."\n"Vam contractar l'apartament per a 5 persones però ens van faltar algunes coses per a 5, coberts, una cadira. La veritat és que el personal va estar molt atent a les demandes i van voler resoldre-ho amb agilitat."\n"Habitació espaiosa i comfortable"\n"Manteniment d'algunes parts deficient"\n"Instal·lacions modernes, habitacions bastant còmodes. Personal amable. La restauració no la puc valorar, perquè no la fem servir aquest cop perquè no volem estar en llocs tancats amb gent per Covid19, però la recordo bona d'altres vegades. L'habitació té una cuina petita del que actualment fa molt oportú aquest hotel per poder venir a esquiar o fer altres activitats i estar aïllat sense risc de Covid19. Al meu entendre, és la millor opció amb diferència al Pla de l'Ermita, on els més hotels estan entrant en una decadència i falta de comoditat significativa"\n"Llit de matrimoni molt petita, el que la fa incòmoda. Realment no té sala per deixar els esquís. Té una petita habitació a la banda de la recepció però no tenen taquilles o un altre sistema de seguretat, els esquís els has de deixar juntament amb d'altres. El wifi és poc potent. Potser el menys positiu és la relació qualitat preu, encara que l'entenc en part per ser Setmana Santa i pels costos de la reobertura."\n"En general perfecte. 100% recomanable"\n"Gent maca ... Hotel amb tots els serveis disponibilitat. Lloc excepcional"\n"El servei molt amable"\n"Hauria preferit que el sopar fos bufet o que hi hagués més opcions per triar. El pa era bastant sec"\n"Ubicació, serveis, llits bones, Hotel agradable"\n"El soroll de pis en pis .... No obse pot dormir al matí, a partir de les 8h ... Molt poc equipament de cuina .... Ridícul ...."\n"Massa alta la calefacció. Feia molta calor"\n"L'amabilitat de el personal. Un lloc molt tranquil i agradable, molt bé."\n"Bona ubicació i personal amable."\n"Neteja bastant justa. El personal de neteja no disposa d'aspirador i es nota perquè el sòl de les habitacions queda sempre amb brutícia."\n"Tot, El servei molt amable i eficient El menjar molt bona i destacar el personal de menjador"\n"Tot ha estat perfecte. Atenció, restauració, personal, i resolent problemes qe podien sorgir."\n"Apartament excel.lent, piscina i spa preciós."\n"No teniu telèfon per parlar directament amb la recepció de l, hotel. Bar degut suposo del covid-19 amb poc assortiment de licors."\n"L'ÀTENCIÓ AL CLIENT ÉS MOLT BONA,LES NOIES MOLT TREMPADES,NO ENS COSTARIA GENS TORNAR A RESERVAR"\n"Apartaments amplis i còmodes. Excel·lent qualitat-preu"\n"Una recepcionista que estava una mica perduda, no ens va lliurar forfets ja q hi havia hagut un problema, i no s'assabentava de com resoldre, el que ens va fer perdre temps en el punt d 'informació de les pistes."\n"L'atenció de personal de restauració."\n"L'atenció a recepció. El primer dia totalment desbordat. Segurament no era culpa d'ells, sinó de la Direcció."\n"L'habitació i el menjar"\n"Que l'spa només deixen entrar els nens fins a les 6 de la tarda. Durant 90 minuts i si baixes de pistes ja no tens temps d'anar."


la cotorra de SIMAT: La inversió del Govern del PP de Rajoy en la Comunitat Valenciana cau el 34,5%\nLa inversió del Govern del PP de Rajoy en la Comunitat Valenciana cau el 34,5%\n* Simat no es salvarà de les retallades, tot i estar governat pel PP.\n* El partit que acusava a l´anterior Govern Socialista de no invertir gens en els Valencians, ara retalla un 34,5% la inversió.\nLa inversió estatal a la Comunitat Valenciana serà enguany d'1.008 milions d'euros, el 34,55 % menys que en 2011, una xifra que representa el 7,9 % del total nacional.\nLa inversió del sector públic estatal en les comunitats autònomes superarà enguany els 15.500 milions d'euros, xifra quasi un 25 per cent inferior a la de 2011, i només al País Basc i Galícia creixerà, segons el projecte de Pressupostos Generals de l'Estat presentat avui.\nSegons explica el Govern en l'informe econòmic i financer dels Pressupostos, les comparacions territorials o entre anys d'aquestes inversions poden induir a error en ser "freqüentment esbiaixades i escassament significatives".\nD'aquesta manera, cal tenir en compte, per exemple, que una inversió en infraestructures d'una comunitat pot beneficiar tant o més a una altra; o que hi ha inversions "singulars i irrepetibles", com una aeroport, per la qual cosa, en opinió de l'Executiu, només considerant períodes relativament llargs pot valorar-se l'actuació en un determinat territori.\nNo estan inclosos a més en aquestes xifres els convenis de carreteres, els de transport urbà, les ajudes d'incentius regionals o el tractament fiscal diferenciat a certes comunitats, afig el Govern abans de subratllar la necessitat d'interpretar les dades amb "enorme cautela".\nDe la xifra total, Andalusia segueix sent la comunitat més beneficiada, amb 1.851 milions d'euros, encara que la reducció respecte a la inversió en 2011, tal com figurava en el projecte de pressupostos d'aqueix any, és del 37,7 per cent.\nNomés puja la inversió al País Basc -en concret un 17,35 per cent, fins als 521 milions d'euros- i a Galícia, amb un alça del 9,48 per cent i 1.706 milions.\nGalícia es converteix així, probablement per les inversions previstes en l'AVE, en la segona comunitat després d'Andalusia en volum d'inversió estatal.\nLa *tijera afecta a la resta de les comunitats, amb rebaixes que oscil·len entre el 7,3 per cent i el 8,21 per cent de Castella-la Manxa i Astúries, respectivament, al 44 per cent de Catalunya, la comunitat on més es notarà la retallada.\nDesprés d'aquesta, les més perjudicades en termes percentuals seran Navarra (-40,6 per cent), La Rioja (-37,8), Andalusia (-37,7) i la Comunitat Valenciana (-34,5).\nEncara que en el còmput global és Andalusia la que més inversió rebrà, amb el 14,46 per cent de la xifra total, la Junta no descartat presentar un recurs jurídic perquè considera que aquest percentatge incompleix l'Estatut, que ho xifra en el 17,8 per cent.\nLa consellera de Presidència i portaveu del Govern andalús en funcions, Mar Moreno, ha afirmat avui en roda de premsa que amb aqueixa decisió s'incompleix per primera vegada la disposició addicional tercera de l'Estatut d'Autonomia d'Andalusia, que és una llei orgànica d'obligat compliment, tal com ha subratllat.


Raons de platò en la seva filosofia de l'ànima | Filosofía y ética | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nRaons de platò en la seva filosofia de l'ànima\nEscrito el 20 de Agosto de 2020 en catalán con un tamaño de 4,77 KB\npertanyen a un altre món diferent del nostre (el MI)?\nPlató hi dóna resposta amb dues doctrines diferents:\nla reminiscència i la dialèctica.\nLa reminiscència (anamnesis). La Idea no es troba “continguda” en les coses sensibles que en participen o la imiten; la Idea és una realitat “separada”. Per tant, la percepció de les coses sensibles no pot donar-nos a conèixer. El coneixement sensible és només opinió (doxa) sobre alguna cosa que està en procés d’esdevenir (alguna cosa, per tant, que no és l’Ésser, la Idea, sinó el que està entre l’Ésser i el no-Ésser). Les Idees només poden ser conegudes per contemplació directa al MI. Però l’ànima humana (al Fedre) ha sojornat en aquest Món i hi ha contemplat les Idees recordi’s l’etimologia de Idea). Quan entra al MS i s’uneix a un cos, oblida les Idees. Amb tot, en contemplar les coses pot recordar-les. El coneixement de les Idees és, doncs, record (anamnesis) del que ja hi ha en l’ànima. El coneixement sensible, per tant, no està desproveït de valor: proporciona l’ocasió per al record. La teoria de la reminiscència apareix al Menó, al Fedó (on serveix per provar la immortalitat de l’ànima) i al Fedre (en el qual queda clarament reflectit el seu fon mític), però es ja absent als diàlegs posteriors: va ser abandonada per Plató?\nLa dialèctica. En la República es troba un important passatge en el qual es descriuen els graus del coneixement (en relació amb els graus de l’ésser). El quadre següent ofereix una síntesi del passatge:\nL’amor (Eros). L’amor platònic és també un procés ascendent, una espècie de dialèctica emocional. Plató li dedica els seus dos bells diàlegs: El convit i Fedre. En què consisteix? El camí és el següent: reconèixer en primer lloc les coses belles d’aquest món i, tenint per guia aquesta bellesa, elevar-se sense parar, com si utilitzéssim graons, d’un sol cos bell a dos, de dos a tos els cossos bells, d’aquests als bells comportament, després a les belles ciències, fins a assolir aquella ciència que no és més que la ciència de la bellesa i conèixer, finalment, el que és bell per sí mateix: la Idea de Bellesa\nEl coneixement segons Plató Idea del bé Plató Coneixer la realitat per antonomasia de Plató Coneixement Plató opinió alumne La doctrina de les idees de Plató Plató afirmava que tot coneixement és reminiscència de les Idees Graus realitat Plató


La consciència i la matèria\n10 de febrer de 2018 Espiritualitat\nLa consciència són els processos que permeten percebre el món. Per això depèn dels nostres sentits, però també dels nostres processos mentals. La llei fonamental de la matèria és el canvi, per això evoluciona o involuciona sempre. A banda, tenim el subconscient, que dirigeix les funcions involuntàries del cos, de forma independent de la consciència.\nHi ha una consciència global que ens uneix a tots els humans. Només a través de la consciència podem accedir a la saviesa autèntica, al passat, al present i al futur. Treballar la intuïció és una manera molt útil de començar a desenvolupar la consciència. La meditació ens pot ajudar en aquest treball, per obtenir respostes o per demanar ajut.


Hotel Crown Palais Chiryu Kariya Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNakamachi Naka 128, Chiryu, Kariya, Japó, 472-0033 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBarri Chiryu Chiryu Kariya\nMés informació sobre Hotel Crown Palais Chiryu\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Aichi, no busqui més enllà de Hotel Crown Palais Chiryu. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de HMI Hotel Group us esperen a Hotel Crown Palais Chiryu. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nHotel Crown Palais Chiryu té 106 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, penjador de roba, cafè instantani inclòs, te inclòs, mirall. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com massatge. Hotel Crown Palais Chiryu és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Aichi.


La Molina ofereix un eslàlom tecnològic - Pànxing\nLa Molina ofereix un eslàlom tecnològic\nBaixa el més ràpid que puguis, mira el temps i velocitat a l’arribada i competeix amb els amics. La Molina ha creat la primera pista d’eslàlom tecnològic del Pirineu on l’esquiador també pot veure el recorregut, descarregar-se el vídeo del seu descens i compartir-lo a les xarxes socials.\nD’aquesta manera l’estació s’adapta als nous temps apostant per les sensacions i fent que els esquiadors se sentin com uns autèntics professionals. La nova pista d’eslàlom està situada a la pista Trampolí, amb l’inici a 1.750 metres d’altitud i un desnivell de 45 metres. El circuit, amb una llargada de 282 metres, s’activa automàticament amb el forfet electrònic de La Molina.\nÉs la novetat més important d’aquesta temporada a l’estació de La Molina, però també n’hi ha altres. A la zona de Pista Llarga s’ofereix una nova pista per als debutants i per a trineus, on hi ha disponible una cinta transportadora; i també hi ha una nova pista d’esquí, la Pista de Coll Sisè, que enllaça la Pista Llarga i la de Quatre Camins per descongestionar les anteriors.\nTotes aquestes novetats es poden trobar als nous plànols interactius que hi ha al web i a l’APP de La Molina, així com també consultar l’estat d’obertura de les pistes i les dades meteorològiques.\nD’altra banda, La Molina proposa diverses activitats com la Snake-Gliss –un tren articulat fet de trineus que es podrà gaudir després de la jornada d’esquí-, sortides diàries amb màquina trepitjaneu fins al Niu de l’Àliga i circuit de raquetes “Descoberta de la fauna”. I amb l’objectiu de millorar el servei als esquiadors, l’estació també disposa d’un nou caixer automàtic, lloguer de roba d’esquí per a nens i el Forfet Recarregable Clubs.\nCasa Rural Ca l'Ermengol


Essen Spiel Steal This Game Dávid Turczi LudiCreations\nEn els darrers temps hi ha certa desconfiança en les campanyes de Kickstarter i Verkami relacionades amb la creació de jocs de taula... més d'una vegada hem cregut estar posant diners per ajudar a publicar un "pepino" i ens ha arribat a casa una "castanya". Els problemes principals són la manca de qualitat per falta de: testeig, desenvolupament, producció, edició o tot plegat al mateix temps.\nPoc podem esperar doncs d'un joc que es crea en una nit, que la campanya de crowdfunding es munta en poc menys de 24 hores i que només costa 5$... però el resultat, en canvi, ha estat bastant interessant. Steal This Game possiblement no passarà a la història com un bon joc, però sí serà recordat com un joc amb una causa molt noble i curiosa. Si la voleu descobrir escolteu aquest àudio.


Els resultats dels estudis de la fase 2 de la vacuna d'Oxford i AstraZeneca mostren eficàcia i seguritat. | RTVE\nEls resultats preliminars de la vacuna d'Oxford mostren que és segura i efectiva en majors de 60 anys sans\nSegons un estudi publicat a la revista 'The Lancet', amb una mostra de 560 persones, els adults grans tolerarien millor la vacuna que els joves\nper Antonio Ramos / ACN 19/11/2020 12:34h\nLes bones notícies en la recerca de la vacuna contra la Covid-19 tornen a donar resultats positius. Així, aquest dijous, s'ha donat a conèixer que la vacuna d'Oxford-AstraZeneca és segura i efectiva en majors de 60 anys sans, segons els resultats preliminars d'un estudi publicat a la revista 'The Lancet'. Un grup de científics, en col·laboració amb AstraZeneca, ha analitzat la reacció i protecció de la vacuna de la Universitat d'Oxford a partir d'una mostra de 560 participants en els assajos clínics en fase 2, és a dir, amb persones sanes.\nA partir d'aquesta anàlisi, els investigadors han conclòs que la vacuna és «segura» i genera immunitat en tots els grups d'edat. A més, asseguren que els majors de 60 anys —un dels grups de risc davant la Covid-19— toleren millor la vacuna que els adults joves.\nAixí mateix, l'estudi també referència els efectes secundaris detectats, entre els quals destaquen fatiga, maldecap, dècimes de febre i dolor muscular. Entre els 560 participants que ha analitzat la investigació només s'ha detectat un sol cas que presenti «una reacció adversa sistèmica».\nEls resultats preliminars de la fase 3, en les pròximes setmanes\nL'Agència Europea del Medicament (l'EMA, per les seves sigles en anglès) ja ha començat a estudiar els resultats obtinguts en els primers assajos clínics per accelerar el procediment de revisió. Un cop AstraZeneca demani l'autorització per comercialitzar la vacuna, l'EMA podrà valorar tots els assajos i determinar si és segura o no.\nSegons va explicar a principis de novembre el vicepresident executiu d'AstraZeneca, Josep Baselga, la companyia farmacèutica ja havia iniciat la producció de la seva vacuna per tal de poder començar a distribuir-la de manera immediata una vegada aquesta sigui autoritzada per les autoritats mèdiques.\nÚltima hora: El TSJC aclareix si permetrà o no la imminent reobertura de bars catalans


Curs d 39 accés a la UOC i resta universitats de Catalunya\nCurs d'accés a la UOC i la resta d'universitats de Catalunya---> SOLICITA INFORMACIÓN\nCurso de Curs d'accés a la UOC i la resta d'universitats de Catalunya\nOpinión sobre Curso de Curs d'accés a la UOC i la resta d'universitats de Catalunya\nEl curso me pareció excelente, muy bien logrado. .Me matriculé por mejorar mi formación y las perspectivas laborales, creo que el temario que tiene es bueno y completo, el trato con el centro siempre ha sido correcto\nObjetivos del curso: La finalitat bàsica d'aquesta oferta de formació és que les persones que segueixen el programa assoleixin uns coneixements que els permetin superar les proves d'accés i posteriorment integrar-se amb èxit en la comunitat universitària.\nDirigido a: a) Tenir 25 anys abans de l1 doctubre de lany en que es realitza la prova daccés. b) No tenir superades les PAU.c) Haver pagat la matrícula corresponent.\na) Tenir 25 anys abans de l’1 d’octubre de l’any en que es realitza la prova d’accés.\nPla d’ estudis\nAquells estudiants que, fent els exercicis d’avaluació continuada de totes les assignatures, amb una\nparticipació mínima del 75% tant de les assignatures comunes com de les específiques, i una qualificació de rendiment A, no superessin la prova d'accés corresponent a la seva convocatòria, poden tornar a matricular-se al curs d'accés gratuïtament.\n>>>> Más información Curs d'accés a la UOC i la resta d'universitats de Catalunya <<<<


Atlàntida 92 - Recomanació teatral - Miquel Gascon Baz - Teatre Barcelona\nAtlàntida 92: Fem parlar a les veus silenciades?\nATLÀNTIDA 92 (un espectacle que fa aigües) forma part d’El Cicló, el projecte de suport a la creació, de cinc companyies en residencia, i que aquesta temporada arriba a la seva cinquena edició.\nUna proposta interpretada per Sergi Gibert (el jove de l’entrada), Cristina Arenas (la Montserrat, la secretària) i Josep Sobrevals (en Mingo, el president) que comença amb un discurs del president que dóna la benvinguda als membres de l’Associació de veïns del barri que s’han aplegat per veure el final del partit entre el Barça i el Sampdoria.\nUn discurs en el qual el president aprofita per a recordar, amb eufòria, que Barcelona serà la seu dels Jocs Olímpics.\nEl jove de l’entrada interromp el discurs recordant que en aquelles mateixes dates s’estaven produint detencions i tortures de membres de Terra Lliure, que quedaven ocultes darrere els esdeveniments esportius que omplien la ciutat de joia.\nUna proposta que no és comèdia, ni tragèdia, ni drama. Una proposta que travessa diversos gèneres teatrals i presenta algun daltabaix en el discurs descol·locant-nos una mica, hem de riure ? no és totalment seriós el que ens estan explicant ? pretenen fer parlar a les veus silenciades aleshores ? on ens volen fer reflexionar sobre quines són les veus que avui estan silenciades ? i perquè Verdaguer ??\nI el poema l’Atlàntida ha estat l’escollit, perquè en ell també hi ha una lluita pel territori.\nUna proposta dotada d’una gran frescor en la posada en escena i en les interpretacions, que s’inicia còmicament amb participació del públic per anar evolucionant cap a un discurs compromés i de denúncia, lligat pels poemes de l’Atlàntida.\nUn espectacle interessant, que pot descol·locar a alguns espectadors. Recomanable pel discurs i per la passió i entusiasme que desprén i que es podrà veure als baixos del Tantarantana fins al dia 12 de maig.\n← Tornar a Atlàntida 92


Setién recupera Jordi Alba, que apunta al Bernabéu - Diari de Girona\nSetién recupera Jordi Alba, que apunta al Bernabéu\nEl lateral va patir ara fa dues setmanes una lesió a l'adductor dret però ahir va fer part de l'entrenament i podria estar disponible per demà\nefe/ddg 28.02.2020 | 23:16\nNo són tot males notícies per a Quique Setién, entrenador del Barcelona i qui ha vist com darrerament la plantilla li minva per culpa de les lesions. Ahir, en una de les sessions prèvies a l'important partit de demà al Santiago Bernabéu contra el Reial Madrid, el lateral esquerre Jordi Alba va treballar durant una estona amb total normalitat i al mateix ritme del grup. El futbolista havia patit una lesió a l'adductor de la cama dreta ara fa dues setmanes. Encara no té l'alta mèdica, però va fer part de la sessió prèvia al clàssic i si evoluciona favorablement podria entrar a la convocatòria per aquest partit. Ara caldrà veure si està en condicions de jugar de bon inici o si, per contra, el començarà a la banqueta.\nDavant la manca d'efectius, Setién va haver de treballar amb un bon grapat de futbolistes del filial blaugrana: Ansu Fati, Riqui Puig, Ronald Araujo, Sergio Akieme, Àlex Collado, Monchu i Daniel Morer. Abans de saltar a la gespa de la Ciutat Esportiva Joan Gamper, els jugadors i també els membres del cos tècnic de la primera plantilla van rebre una xerrada informativa sobre el coronavirus per part del cap de medicina preventiva i epidemiologia de l'hospital Clínic de Barcelona, el doctor Antoni Trilla.\nLa seguretat del clàssic\nProp de 1.600 efectius, entre policies, vigilants privats i també sanitaris, seran els integrants del dispositiu de seguretat dissenyat pel partit que aquest diumenge el Barça disputarà contra el Reial Madrid al Bernabéu. Un clàssic que, una vegada més, ha estat considerat com un partit «d'alt risc». Sobre aquest operatiu en va parlar ahir la Delegació de Govern de Madrid, que va detallar que en total la seguretat anirà a càrrec d'un total de 1.545 efectius: 250 de la Policia Nacional, 90 de Policia Local, 1.075 vigilants que treballen pel Reial Madrid, 70 sanitaris de Samur i 60 que formen part de la Creu Roja.\nHazard torna a una convocatòria del Madrid pel partit contra el Celta.\nUna brillant Reial Societat elimina el Madrid en un partit boig.


El diumenge a la nit, quan marxem del pis on hi ha les noies madrilenyes, tenim la intenció d'anar a veure La Sireneta, perquè no sabem si l'endemà al matí tindrem temps (com que tenim tendència a adomirnos...). Però fa fred i mig plou, de manera que decidim tornar cap a casa, no sense abans passar per un bar on també fan música en directe i tothom ja està mig taja. A l'estació de tren fa gràcia perquè l'Eloi es troba gent que coneix... això de Dinamarca és petit i clar, es van trobant entre tots!\nL'endemà al matí fem un esforç i després de fer la minimaleta (4 kg, recordo, a veure qui em supera) i després de perdre un tren -primera i única bronca amb l'Eloi- anem cap a Copenhague. Anant cap a veure La Sireneta ens retrobem amb les amigues madrilenyes, que havien dit que també hi anirien. Ens fem les fotos de rigor i després apareix un altre personatge, un austríac de fesomia xinesa que es diu Shi-Fu i que ens porta als quatre fins al centre, on fem el darrer dinar en una pizzeria.\nI ja no hi ha massa temps per més... a l'aeroport m'acomiado de l'eloi, que em sembla que en aquell moment té més ganes de tornar que jo i després... m'adormo quasi tot el trajecte, fins que apareix davant els meus ulls tota la franja costanera catalana. La darrera part del trajecte -contra el que pensava en un principi- és un veritable delit pel cap i el cor. Ja sóc a casa.


Higiene | Eduard Ribera Higiene – Eduard Ribera\n12 Juliol, 2006 Eduard Ribera Deixa un comentari\nEra l’estiu, la feina el neguitejava i el lavabo de l’oficina era al pis de sota de l’altell on treballava. Al principi baixava cada dues hores. Li suaven les mans i no podia resistir la sensació de brutor. Es rentava amb sabó, fregant-se els dits acuradament i s’eixugava detingudament fins al darrer rastre d’humitat a fi d’evitar una possible proliferació de fongs. De vegades aprofitava per sortir al carrer a fumar un cigarret, amb la qual cosa havia de tornar a passar pel lavabo a rentar-se perquè els dits i les ungles no s’impregnessin de la flaire del tabac. A mesura que avançava el mes de juliol, la feina era més intensa i el neguit i la suor anaven en augment. Ara baixava ja cada hora i sovint aprofitava per rentar-se la cara amb aigua fresca. Si, a més, havia d’alleujar-se fent un pipí i després sortia al carrer a fumar, l’operació durava ben bé uns vint-i-cinc minuts, de manera que per cada hora treballada n’invertia gairebé mitja per rentar-se i etcètera. Els expedients se li anaven acumulant sobre la taula. Quan faltaven deu dies per les vacances els nervis se li van posar a l’estómac i la descomposició l’obligava a fer viatges extra al pis de sota. Les jornades més aprofitades aconseguia treballar un quart d’hora sense interrupcions i es passava ben bé tres quarts d’hora al servei. Va ser l’únic que va renunciar a les vacances: és solter i no té pressions familiars. Es va passar el mes d’agost tancat al lavabo de l’oficina, immers en un bucle sense fi: s’asseia a la tassa, després es rentava la cara i les mans, s’eixugava amb una tovallola que brutejava considerablement. No podia suportar la sensació d’eixugar-se amb una tovallola bruta. En conseqüència, es posava nerviós i havia de fer un pipí. Es tornava a rentar les mans i aquest cop no se les eixugava, però en intentar obrir la porta amb les mans molles s’enduia la pols i el rovell de la maneta. Aleshores es rentava novament i s’eixugava als pantalons. Sortia al carrer a fumar. Tornava a al lavabo: dits, ungles, tovallola, aixeta, rovell, aixeta, pantalons… El dia 1 de setembre el vam trobar al terra del vàter, exhaust, semiinconscient i desvariejant. Ara està de baixa per depressió.\n← Intrusos a la festa dels Usher


SEGURETAT SOCIAL I CLASSE TREBALLADORA | AnToni Puig Solé\nSEGURETAT SOCIAL I CLASSE TREBALLADORA\nLa Seguretat Social ha estat una de les conquestes rellevants del moviment obrer. Garanteix subsidis als assalariats i les assalariades quan es veuen en la necessitat de deixar de treballar momentàniament (incapacitat temporal, maternitat, atur), així com pensions en cas d’invalidesa, jubilació o mort prematura. Des de fa uns anys també inclou prestacions assistencials per a persones que no han cotitzat prou però que acrediten un estat\nd’extrema necessitat. S’ha convertit en un gran mecanisme protector i ha complert la funció de principal programa de lluita en contra de la pobresa.\nL’actitud enfront la Seguretat Social diferencia de forma clara les propostes de dretes de les d’esquerres.\nLes primeres volen tornar a l'estadi arcaic de les proteccions individuals, a la individualització dels riscs i a la promoció dels fons privats de pensions a través dels grans grups financers i d'assegurances particulars. No pensen en les necessitats socials de la majoria, sinó en els interessos privats.\nPer aquesta raó, presenten la Seguretat Social com abocada a la fallida i com una pèssima inversió per garantir una situació estable en el futur. Inciten a pensar en altres procediments suposadament més eficients i aconsellen subscriure plans privats de pensions.\nEs pretén, així, perpetrar una autèntica estafa per posar en mans privades els recursos que ara gestiona la Seguretat Social.\nPerò la Seguretat Social ha anat garantint, dia a dia, les prestacions i alhora ha incrementat les reserves financeres. Això ha tirat per terra les prediccions catastrofistes amb les quals s’esperava atemorir el personal. Els fons privats de pensions, en canvi, han mostrat un alt nivell\nTot i així, les dretes insisteixen en els arguments de sempre. D’una banda, pretenen traficar amb el fons de reserva, en aconsellar utilitzar-lo en inversions especulatives. Per l’altra, treballen per expandir els fons privats de pensions mentre burxen perquè disminueixin algunes prestacions públiques, com per exemple la pensió de jubilació, tot endurint els actuals mecanismes d’accés i\nels seus continguts protectors.\nL’allargament de l’esperança de vida no té per què ser un problema tan greu com alguns volen fer creure. La vida de les persones NO es prolonga únicament en el tram superior dels 65 anys. També ho fa en els trams inferiors i això comporta un increment dels anys cotitzats previs a la mort.\nL’esperança de vida en el tram superior als 65 anys varia en funció de la classe social. Les persones benestants acostumen a viure més anys que les de les classes treballadores. Té sentit retardar la jubilació a aquells i aquelles que ara hi accedeixen després d’una prolongada, i a vegades, dura vida laboral?\nContràriament al que diuen les dretes, encara hi ha capacitat per millorar el fiançament de la Seguretat Social:\nUna manera seria eliminant els topalls en les bases de cotització. És injust que les persones amb rendes elevades realitzin una aportació percentualment menor que les que perceben rendes baixes.\nDonat el pes de les situacions d’atur en la vida laboral, caldria assegurar la cotització durant tot el període de desocupació, inclòs quan s’ha de recórrer a la prestació assistencial. Això també aportaria més recursos i a la vegada generaria nous drets.\nPerò per entendre el veritable context del debat, és convenient tenir present que no ens trobem només davant d’un problema de tipus econòmic. El problema té un fort contingut polític: és una qüestió de justícia social.\nDemostrar la viabilitat financera de la Seguretat Social i la seva eficiència permet desmuntar les enganyifes dels partidaris de la privatització. Ara bé, per quina raó la Seguretat Social ha de passar la prova de la integritat financera en garantir el pagament de les prestacions a través dels seus propis ingressos, mentre que el pressupost militar, l'educació pública o les infraestructures no ho han de fer?\nMés enllà de la seva viabilitat financera, que ara per ara és indiscutible, l’evolució de la Seguretat Social es decidirà per la confrontació d’interessos. O dit d’una altra manera: es dilucidarà en la lluita de classes.\nArticle publicat a Treball. Num 182 (juny/juliol 2009)


Cristiano Ronaldo i el Reial Madrid destrossen el Celta (7-1)\nEl portuguès, amb quatre gols, supera Luis Suárez a la classificació de màxims golejadors i a Telmo Zarra com a segon golejador històric\nAdrià Soldevila Març 5, 2016 6:04 pm\nNo es pot jugar millor que el Reial Madrid de Zidane a la segona part, que dirien aquells. Res més allunyat de la realitat. El Madrid ha trepitjat el Celta de Vigo en una segona part gairebé brillant del conjunt blanc, on ha aconseguit sis dels set gols sumats en una tarda alegre pel Santiago Bernabéu.\nCristiano Ronaldo, autor de quatre gols, havia estat xiulat abans de signar el primer en el minut 50. La primera part no havia estat bona, ni per a ell, ni per a l’equip de la capital de l’Estat, que havia vist com el Celta del ‘Toto’ Berizzo li guanyava la possessió i li generava diverses accions de perill sobre la seva porteria. Tot i el bon partit dels gallecs, Pepe ha avançat el Reial Madrid en el minut 42 de la primera part, un gol que ha desmotivat el conjunt visitant.\nJa a la segona part i amb un Celta inofensiu, Ronaldo ha gaudit com un nen amb sabates noves. Abans del minut 50, però, el portuguès ha estat xiulat per la primera part disputada i per un error en una assistència a Carvajal, un fet que ha motivat la seva explosió. Un minut després de la xiulada, el ‘7’ blanc ha fet el segon del seu equip amb un potent xut llunyà, un extraordinari gol que ha superat vuit minuts després, amb un altre brillant llançament de falta que ha entrat per l’escaire.\nEn una acció esporàdica, en una assitència llarga del català Sergi Gómez, el gallec Iago Aspas ha reduït distàncies, tot i que no ha acabat servint per a res. Cristiano Ronaldo ha fet el hattrick dos minuts més tard del gol visitant i el seu quart en el 76′, en una golejada que han completat Jesé Rodríguez i Gareth Bale, que avui tornava després d’una llarga lesió.\nEl portuguès suma 27 gols a la Lliga, dos més que l’uruguaià del Barça, Luis Suárez, i supera Telmo Zarra com a segon màxim golejador històric, amb 253, encara a 52 gols de Leo Messi.\nEl Reial Madrid suma 60 punts i se situa a nou del Barça, encara lluny del conjunt català. Demà, els de Luis Enrique disputaran el seu partit a Ipurúa, davant l’Eibar.


Les partides del dimarts: iguals a 20 - PilotaViu\nDijous, 11.1.2018 13:00h Participa\nLes partides del dimarts: iguals a 20\nBrisca, Moncho, Oliva, partides del dimarts, Ricard, Tonet IV\nLa primera partida del dimarts 9 de gener a Oliva, enfrontava Salelles i Feo, de roig, contra Vicent i Leandro, de blau.\nEl pública va veure una magnífica partida, res a vore amb la de la setmana passada. Va ser una partida d'aquelles que a tots agrada vore, amb els jugadors deixant-se la pell per a guanyar la partida i igualant a 20, amb eixa emoció de no saber qui guanyarà. Per una banda estava la parella blava, amb un Leandro que lluitava totes les pilotes i ho parava tot, que quan les tenia de volea o bot de braç anaven com un míssil i el seu company Vicent, també va estar espectacular, amb unes grans tretes, raspades del 9 a la llotgeta, bones bot i volees i rebots espectaculars. La parella blava va estar per davant en el marcador fins al 5 per 15, però, de sobte, va començar una gran remuntada per part de la parella roja. El públic ens vam quedar de pedra. La parella roja va dir "a per ells" i per ells van anar. Salelles i Feo van començar a estar més encertats i a jugar al màxim, amb uns grans bot de braç de Feo amb la dreta i amb l'esquerra que anaven letals baix de la careta i raspades col·locant la pilota al lloc. Salelles, el pilotari de casa, va començar malament però mai abaixa el cap i sap recuperar-se, va començar a cremar més la pilota amb les tretes i a fer rebots dificilíssims a un pam de terra, i per eixe motiu van aconseguir guanyar la partida. A la fi 25 per 20 a favor de l'equip roig.\nLa segona partida també va ser magnífica com la primera. Ricard i Brisca, de roig, s'enfrontaven a Moncho i Tonet IV, de blau.\nLa parella roja va començar de manera espectacular, dominant la partida, amb un Ricard que no té una treta forta però sempre la juga dos parets i ben col·locada. Va jugar molts bons bot de braç i volees que van salvar moltes pilotes en què l'equip contrari buscava la llotgeta i també va jugar molts bons rebots col·locant la pilota difícil per al rival i passant al punter jugant amb valentia i mai abaixant el cap. Brisca, altre pilotari de casa que ara es troba en un bon estat de forma, té una gran pilotada, sobretot quan les juga per dalt. No perdona amb les volees i els bot de braç, que suposen quinzes assegurats i va fer un gran joc sense rendir-se. Per altra banda, la parella blava també va fer una remuntada espectacular com a la primera partida. Tonet sempre és un espectacle amb la seua valentia i demanat totes les pilotes, avisant sempre al seu company quan ha de jugar-la. És un pilotari que també va molt bé per dalt, amb una volea que del 9 te l'envia a la galeria, un bot de braç increïble i molt bones raspades amb les mans fortíssimes per terra. El seu company Moncho no estava encertat del tot amb la pilotada per dalt però en va parar una amb l'esquerra de palma, pel mig del trinquet, que és d'admirar. Va estar molt encertat amb la raspada i els rebots i una vegada més va demostrar que és un jugador que tampoc abaixa el cap i sempre ix a guanyar. A la fi 25 per 20 a favor de l'equip blau.


Els músics valencians de la II República - Diari La Veu\nEscriba el número 438697\nLa Universitat de València ha programat una sèrie d’activitats per commemorar el 80é aniversari de la proclamació de València com a capital de la II República, tal com va informar ahir aquest diari. Així, l’agenda cultural al voltant de l’efemèride aglutina xarrades, exposicions, teatre i música.\nProbablement, en les dues disciplines artístiques que conjuminen la programació de la Universitat hi ha mancances historiogràfiques al voltant de la creació i els interessos dels artistes del primer terç del segle XX, unes llacunes que arriben fins a la societat actual, quasi cent anys després, com a conseqüència dels gustos, de la deixadesa i del poc interès.\nLa primera de les activitats que ha organitzat la UV és el concert d’obertura del curs, que se celebrarà aquest dijous a la Sala Iturbi del Palau de la Música. L’Orquestra Filharmònica de la Universitat de València, amb direcció del seu titular, Hilari Garcia, ha recuperat, per a aquest concert, la música que va ser escrita en aquells anys pels compositors valencians més dinàmics i rellevants del moment.\n“L’objectiu és situar-la en el mateix nivell que la d’altres compositors coetanis d’altres territoris d’Espanya i d’Europa”, explicava a través del comunicat la Universitat. El programa recuperarà peces dels integrants del conegut com a Grup dels joves, integrat pels compositors Ricardo Olmos Canet (1905-1986), Vicent Garcés Queralt (1906-1984), Luis Sánchez Fernández (1907-1957), Vicent Asencio Ruano (1908-1979) i Emilio Valdés Perlasia (1912-1998). Aquest quintet, també conegut com el Grup dels cinc, com treia a la llum l’any 2010 el musicòleg José Pascual Hernández Farinós, va publicar un manifest, al diari La Correspondencia de Valencia, el 18 de gener de 1934, sense títol i amb el següent enunciat: “En el día de hoy nace a la vida musical valenciana el ‘Grupo de los Jóvenes’, promoción de cinco compositores regionales aún no llegados a los treinta años. Nuestro primer acuerdo es ponernos en contacto con el pueblo valenciano [...]”.\n“El Grup dels joves sorgeix en el 1934 vinculat a l’Orquestra Valenciana de Cambra, dirigida per Francisco Gil i impulsada per l’Associació Valencianista Republicana”, ens explica el mateix estudiós del grup, José Pascual Hernández Farinós.\nEl grup seguia fil per randa els preceptes republicans, en tant que “tots tenien un nivell intel·lectual alt” i això, diu Hernández, “els diferenciava de la visió dels músics que hi havia fins aleshores, destacats per tindre molta destresa instrumental, però amb un nivell intel·lectual pobre. Tots ells eren titulats universitaris”. A més a més, eren alumnes de Manuel Palau i aquest, “per ser alumnes d’ell, demanava que tingueren titulació universitària”.\nAmb el manifest publicat, el Grup dels joves “va avançar una mica més del que havia fet Salvador Giner, que havia impulsat la melodia popular, allò que conceptualment s’anomena regionalisme. Ells volien fer una música a partir d’alguna cosa i fer-ne una altra de nova”. “Això ho havia avançat Palau als anys 20 i ells ho continuaren, però ho feren nou, es considerava de nova creació”, però, a més a més, hi ha una nova catalogació perquè, conceptualment, es passa del regionalisme de Giner “al nacionalisme per diferenciar-se del regionalisme. Eduard Lopez-Chavarri també ho havia plantejat abans lleugerament”, tanmateix trobem que “la diferència, entre ells i els anteriors és que ells volien influir en la vida social de València, és a dir, que el poble valencià sentira com a pròpia la música que composaven”.\nSegons afirma Hernández, “a nivell musical i estètic aconseguiren eixa influència”. Però la Guerra Civil “va trencar un poc els contactes que tenien entre ells, perquè ja no hi havia possibilitat de tindre un grup”. Posteriorment, no obstant això, “es cartejaven, però, a partir dels 50 cadascú per separat segueixen component en estètiques diferents, i molts havien realitzat un gir”.\nJosé Manuel Valdés Mira, Lusa Monllor i Mira i José Pascual Hernández Farinós. Foto: Aj. de Castalla.\nPer això, el concert de dijous també inclourà peces de Manuel Palau (1893-1967) com a pare acadèmic i mentor artístic dels components i de Matilde Salvador Segarra (1918-2007) com a testimoni d’una de les poques dones compositores d’aquell període i també vinculada al Grup dels joves per tal com va ser deixeble i esposa de Vicent Asencio.\nHilari Garcia amb l'Orquestra Filharmònica de la Universitat de València. Foto: UV.\nHilari Garcia, el director de l’Orquestra Filharmònica de la Universitat de València, té una visió actual d’aquest grup desconegut en la memòria històrica i musical actual. Defèn, primerament, la metodologia que està duent endavant l’Orquestra i la Fundació, amb tres línies de treball “ben diferenciades”, diu Hilari Garcia, com són “l’estrena d’obres de compositors valencians, sense oblidar que és una orquestra formativa, i per això fem repertori simfònic” en primer i segon lloc i, per últim, el fet que “treballem en la recuperació de repertori valencià”. Seguint aquest propòsit, recorda que en “1999 es feren obres emmarcades sota el títol de Cinc segles de música valenciana, amb obres de Morera fins a Óscar Esplà i José Antonio Orts, entre d’altres. En 2003, es féu Le Revenenat de Melcior Gomis i Il burbero di buon cuore de Martín i Soler, mentre que en 2009 es va fer El Projecte Giner, amb obres seues poc conegudes”.\n“Aprofitant que enguany tancàvem el 20 aniversari de l’orquestra, i el 80 aniversari de València capital de la República, vam pensar que podíem organitzar el concert fora d’allò més habitual, i pensàrem en compositors dels anys de la República”. Ací és on entra en joc la investigació d’Hernández: “Ens posàrem en contacte amb Pascual perquè ens assessorara i junt amb ell hem fet una selecció de peces vairades, en estil i orquestració. El resultat ha estat un programa prou eclèctic, ja que no només inclou música d’El Grup dels Joves, sinó que també incloem una obra de Palau i de l’hereva del Grup, que és Matilde Salvador”, explica el director valencià.\nLa música que feien en plena ebullició republicana era una “música moderna, tenint en compte que estem situant-nos en els anys 30”, explica Garcia, i cal considerar que està “feta per compositors valencians amb vocació europeïtzadora i universal”, perquè “no hem d’oblidar que Palau rep classe de Rabel i Koechlin”, per això, dins del grup, “hi ha una voluntat renovadora, a través del manifest, de fer una música valenciana nova, però arrelada al poble on es poden identificar melodies populars, com a pas previ per a, després, fer una reelaboració, que és el següent pas”, un treball que defineix com “beure de la música, per fer una música després”.\nSón els nostres, els oblidats per l’allau simfònic dels discos de la Deutsche Grammophon i els manuals centralistes, que “no tenen res a veure amb Gerhard i Mompou, i que potser estan lligats a la línia dels compositors de Madrid”. Però sens dubte fou un intent de reivindicar-nos genuïns, dins “d’aquella època d’eclosió” afegeix Garcia, “i no només a nivell musical, des de l’àmbit social només cal anar per la ciutat per veure els canvis arquitectònics d’aquell moment. Culturalment és un canvi per complet, reforçat per les ànsies de democratització i participació”.\nIgualment, introdueix el director un perjudici col·lateral, aquella “capitalitat portà altres inconvenients, com la castellanització i el centralisme, però també donà molta empenta cultural perquè els principals artistes de l’Estat estaven a València fins l’any 1936”, conclou Hilari Garcia, qui ens avança que s’està treballant en unes futures jornades en 2017 sobre la cultura a la ciutat de València en aquell context i temps.\nDijous es recuperarà un eslavó per entendre la música del segle XX al País Valencià, s’omplirà sonorament un buit historiogràfic. “Confiem que aquestes activitats servisquen perquè la gent ho conega i que les obres passen a formar part de les programacions”, diu Hernández Farinós. “Ara estem intentant obrir camí, després dependrà també del públic i de la voluntat que es mantinga”, i que no passe com amb Manuel Palau, que “tenim l’exemple de l’estrena de Maror”, estrenada 60 anys després sota la concepció de l’exconsellera de Cultura Maria José Català, amb l’apel·latiu d’”lo nostre”. Amb aquest concert s’està fent “un pas indispensable perquè quede clar, que eixa gent existí i que tenia vàlua”, afirma el musicòleg. “Després el programador ja decidirà i les circumstàncies ja diran si es programa en l’actualitat”.


Col·lecció ECOARTIPAS – Artipas | HOSTELCO\nLa col·lecció ECOARTIPAS permet cuinar i menjar de forma eco-responsable\nArtipas, empresa especialitzada en productes de decoració per a pastisseria i en solucions per a hostaleria, llança ECOARTIPAS, la seva primera col·lecció d’articles d’un sol ús sostenibles i eco-responsables.\nEs tracta d’una àmplia gamma de productes creats amb materials naturals i renovables, com la polpa de canya de sucre, el bambú, les fulles de palma, la fusta, l’àcid polilàctic (PLA) i el PLA cristal·litzat (CPLA).\nArtipas presenta a HOSTELCO 2020 la seva mini paella de polpa de canya de sucre (llarg, 56 mm; ample, 92 mm; alt, 14 mm; volum, 25 ml), el plat barca de fulla de palmera (llarg, 130 mm; ample, 301 mm; alt, 57 mm) i el bol de bambú (llarg, 100 mm; ample, 180 mm; alt, 40 mm), entre altres articles respectuosos amb el medi ambient.\nEl bambú és un recurs abundant, ja que un bosc complet es renova en tres anys; és 100% biodegradable, resistent al greix i a la calor; i els articles fabricats amb ell no porten colorants, ni vernissos, ni additius.\nEl PLA i el CPLA s’obtenen delmidó de blat de moro. Són materials 100% biodegradables, resistents al greix i a la humitat, i es poden escalfar (fins als 85º el CPLA, i fins als 45º el PLA). Permeten acabats en color blanc o transparent.\nPer la seva banda, la polpa de canya de sucre laminada en CPLA és 100% biodegradable, impermeable, resistent al greix, i suporta temperatures de fins a 150º.\nLa fusta de la col·lecció ECOARTIPAS procedeix de boscos sostenibles, i està laminada en paper per reforçar la seva resistència a la humitat i al greix. És 100% biodegradable i es pot escalfar fins a 150º.\nFinalment, la fulla de palma es recull després de la seva caiguda de forma natural. Com la resta de matèries primeres de la col·lecció, és 100% biodegradable. A més, és resistent al greix i es pot escalfar tant en forn com en microones.